Rok: 2017, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kelč, Téma: Co to byla putýnka, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Vladislava S.] No a potom ještě byly se temu říkalo putýnka.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Možná že tu bude ten <překryv mluvčích> obrázek </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> možná </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] To byly takhle takové škopíčky.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> do </překryv mluvčích> takových se tlačívalo zelí na kvašení.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Aj to do takových.
[mluvčí: Vladislava S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Sylva S.] A ta putýnka. To bylo <překryv mluvčích> co </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> prosím </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Sylva S.] <para type="nahlas"> ta putýnka </para>. To bylo <překryv mluvčích> co </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> to </překryv mluvčích> bylo. Dřevěné to takový oblouk a takové bylo na jedné straně ucho vyvýšené a v tem byla kulatá dírka.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] V tem se nosívala voda nebo vždycky jsme nosívali jako děcka kravám.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Se dělal stařenka takový nápoj.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Zemáky a šlupky a otruby a všecko aby se napily aby dobře dojily.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Sylva S.] Pro <překryv mluvčích> krávy </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2017, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kelč, Téma: Jak jsme chodili na besedu, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Vladislava S.] To vždycky maminka se jmenovala Františka.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Tak vždycky.
[mluvčí: Vladislava S.] Fano jdem na besedu.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Vhodlili jsme <para type="přeřeknutí"> klavám </para> než budeme dojit.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] No. To se šlo a první z rádia jsme poslouchali na městě to jsme byli děcka ještě písničku.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Dostal jsem šáteček v každém rohu <překryv mluvčích> kvíteček </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Danuška S.] <překryv mluvčích> kvíteček no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] A toho si pamatuju jak jsme stáli a poslouchali.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).


Rok: 2017, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kelč, Téma: Jak jseme nosili mléko do mlékárny, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Vladislava S.] A tož vždycky jak jsme nosili to mlíko s*. Každý deň do mlékárně ráno tož vždycky povídali lidi.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Stará Nováková čaruje tej tak krávy dojijou že musí každý deň dvacet litrů mléka. Prodat.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] To bylo mléko ne jak včil ty žbruně. Jeden a půl teho to musel být aspoň tři a půl stupně te* tuku.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Vladislava S.] To by ani kočka nepila.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] To včilejší slavné mléko.
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] To když nechal stát v hrnku tož na tem bylo tak smetany.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Žlutej <para type="přeřeknutí"> pěklé </para>.


Rok: 2017, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kelč, Téma: Jak jsme seli obilí, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Vladislava S.] To nebyly ani secí stroje.
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> to stařejček </překryv mluvčích> šli <překryv mluvčích> a jako </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Danuška S.] <překryv mluvčích> rozsévali tady no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Danuška S.] <překryv mluvčích> rozsévačkou </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> rozhazovali </překryv mluvčích> měli uvázané.
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> tady měli </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> v tem zrnu </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Danuška S.] <překryv mluvčích> trávnicu </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladislava S.] V tej trávnici. A to brali a rozhazovali hrstě <para type="přeřeknutí"> na </para> po poli.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> nebyly </překryv mluvčích> ani secí stroje.
[mluvčí: Vladislava S.] Nic!
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> aspoň </překryv mluvčích> co já pamatuju.


Rok: 2017, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kelč, Téma: Jak rodiče jezdili na voze, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Vladislava S.] A na tem poli tož jak.
[mluvčí: Vladislava S.] Vždycky stařejček jezdili stařenka seděli nazadku to byl takový malý vůz.
[mluvčí: Vladislava S.] Nazadku byla se temu říkalo šlajfa ta brzda.
[mluvčí: Danuška S.] Ano.
[mluvčí: Vladislava S.] No a tož vždycky stařejček volali.
[mluvčí: Vladislava S.] Matko šlajfuj jedem z kopca!
[mluvčí: Danuška S.] (smích).


Rok: 2017, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kelč, Téma: Jak se mně narodilo nejmladší dítě, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Sylva S.] Byly ty práce nějak rozděleny třeba mezi muže a ženy v <překryv mluvčích> rodině </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> ne ne </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> každý všechno </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> to se </překryv mluvčích> muselo dělat co bylo potřeba.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Vladislava S.] Dělali se.
[mluvčí: Vladislava S.] (kašel).
[mluvčí: Vladislava S.] Narodilo to nejmladší děvče. Maruška.
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Vladislava S.] Tak já jsem naloži*. Všecko dělat!
[mluvčí: Vladislava S.] Naložila vlečku hnoja na pole a sedla do traktora šofér jel.
[mluvčí: Vladislava S.] Já jsem ho na poli.
[mluvčí: Vladislava S.] Všecek ten hnůj skopala tím kopáčem.
[mluvčí: Vladislava S.] Sahala na kopky on pojížděl.
[mluvčí: Vladislava S.] No a přijela jsem domů a  šla jsem tam za maminkou. Povídám.
[mluvčí: Vladislava S.] Mami já ti mám ja* jakési bolení a ten.
[mluvčí: Vladislava S.] Ona povídá.
[mluvčí: Vladislava S.] Tož pojď počkej!
[mluvčí: Vladislava S.] Pořád se to stupňovalo tak povídala sestře mojí prý.
[mluvčí: Vladislava S.] Běž pro babku vždyť to myslím se narodí už to malé.
[mluvčí: Vladislava S.] A ono pak.
[mluvčí: Vladislava S.] Než přišla babka už bylo narozené.


Rok: 2017, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kelč, Téma: Jak se zpracovávalo obilí, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> jinak </překryv mluvčích> se mlátilo cepama.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladislava S.] Také jsem to uměla mlátit.
[mluvčí: Vladislava S.] Jsme doma také +.
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Vladislava S.] + jak jsem byla mlátili.
[mluvčí: Vladislava S.] No tož. Co bylo.
[mluvčí: Vladislava S.] Se tak rozhodilo ten snop v tem obilí klasama k sobě dvě řady.
[mluvčí: Vladislava S.] Po tých klasoch se tlouklo tyma cepama.
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Vladislava S.] Vytřepalo smetlo.
[mluvčí: Vladislava S.] Takový byl malý fukárek dřevěný.
[mluvčí: Vladislava S.] Tam se to nasypalo točilo kličkou to vyfoukalo zrno padalo.
[mluvčí: Vladislava S.] Ty. Lehké plevy utíkaly také.
[mluvčí: Vladislava S.] Tak se to dělalo.
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Vladislava S.] Anebo na té.
[mluvčí: Vladislava S.] Temu se dřív říkalo říčice.
[mluvčí: Vladislava S.] Takové kulaté to bylo  to bylo jako z drátou drobné očka jenom.
[mluvčí: Vladislava S.] A tam padalo to zrní a to zůstávalo to lehké navrchu.
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> všecko </překryv mluvčích> se dělalo rukama.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2017, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kelč, Téma: Jak strýček prodával říčice, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Vladislava S.] A tam naproti <unclear> 2 </unclear> jsem bývala tady hned pod kostelem.
[mluvčí: Vladislava S.] Však to byla první škola v Kelči.
[mluvčí: Sylva S.] (pousmání).
[mluvčí: Vladislava S.] A potom to staříček koupili tu chaloupku tak naproti <para type="přeřeknutí"> bobýval </para> nějaký.
[mluvčí: Vladislava S.] My jsme mu říkali strejček Novák.
[mluvčí: Vladislava S.] Novák se jmenoval Baltazar.
[mluvčí: Sylva S.] (pousmání).
[mluvčí: Vladislava S.] Tak ten ty říčice dělal a vozil jich na tragači prodávat pěšky do Mezříča.
[mluvčí: Vladislava S.] Vždycky v pondělí po půlnoci už jel a aby tam ráno do rána dojel.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Sylva S.] (smích).


Rok: 2017, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kelč, Téma: Jaká jsme měli jablka, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Sylva S.] A i ovoce <překryv mluvčích> jste <para type="přeřeknutí"> pěstli </para> </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> prosím </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Sylva S.] I ovoce. Jste <překryv mluvčích> pěstovali </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> ovoce </překryv mluvčích> tož <para type="přeřeknutí"> zahlady </para> byl* také jsme tam  měli zahradu. <para type="přeřeknutí"> krpené </para> velikou jabka.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] A dodneška povídám že nejlepší jabko je jadernica.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Sylva S.] Co to je?
[mluvčí: Vladislava S.] Ja* jabko takové žluté jadernička.
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] To vydrží je z něho strašně zlý strašně dobrý kompot.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] A má takovou pěknou p* dobrou chuť.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Jak je to ty. Jakési ty včil ty <para type="přeřeknutí"> moderný </para> to není nic.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).


Rok: 2017, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kelč, Téma: Jaký byl staříček, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> staříček </překryv mluvčích> byli hrozně dobrák člověk hrozně dobrej člověk.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Všecko uměli.
[mluvčí: Vladislava S.] Ne jak dneska.
[mluvčí: Vladislava S.] Prostě botky spravovali oni to uměli <překryv mluvčích> takovej kousek </překryv mluvčích> kůže dát na podrážku.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Danuška S.] <překryv mluvčích> cvokovat </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladislava S.] Zatlouct týma <překryv mluvčích> dřevěnýma </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Danuška S.] <překryv mluvčích> cv* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Vladislava S.] Všecko se <překryv mluvčích> spravovalo látalo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Danuška S.] <překryv mluvčích> doma. Na koleně </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Danuška S.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> aj </překryv mluvčích> stařence zalátali zástěry a všecko že oni to škaredě.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] To bylo. Já vždycky povídám.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Tak bych si přála kdyby chudák včil vstali ale ti by myslím utíkali zpátky do klidu.


Rok: 2017, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kelč, Téma: Máselnice, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Vladislava S.] To je se temu říkalo masnica v tem se stloukala smetana.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] To tam bylo ve vnitřku a to se <překryv mluvčích> to tak a </překryv mluvčích> tam potom bylo máslo.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> to jste taky dělala jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Vladislava S.] <překryv mluvčích> já jsem <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Sylva S.] Ty jo.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).


Rok: 2017, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kelč, Téma: Sezónní práce na poli, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Sylva S.] A kolik druhů práce na poli jste dělali?
[mluvčí: Vladislava S.] (vydechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Vladislava S.] Všecko. Co bylo potřeba.
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Na jaře rozhliňovat ty krtince jak se temu říkalo.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (kašel).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Uhrabovat  louku.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Potom sadit zemáky oves řepu zasejt okopávat zemáky.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Okopčit přišli.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Byly sena. Musely se sejt louky kosama rukama jsem takhle sekla.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Sylva S.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] No a  potom na podzim zemáky kopat řepu zelí. A všecko.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).


Rok: 2017, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kelč, Téma: Zemědělské zařízení na brambory, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Sylva S.] A tak teda tohle bylo na brambory jo?
[mluvčí: Vladislava S.]  no <překryv mluvčích> tož  </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> na zemáky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Toť to vypadá. Ale.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Víš že se tým ty zemáky aj. Dávaly do tých hrobků anebo potom jak byla řepa tak se také mezi týma řádkama.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] Místo kopání se to plečkovalo. Temu se <překryv mluvčích> říkalo </překryv mluvčích> plečka.
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladislava S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Co se jedlo o Vánocích, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] Je.
[mluvčí: Kristina S.] A co jste jedli  o Vánocích?
[mluvčí: Barbara Č.] No <překryv mluvčích> na Vánoce jsm* no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> co se na. Na Štědrý den co se </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Barbara Č.] To jsme měli to jsme měli buchtičky. Takový malinký.
[mluvčí: Barbara Č.] Ale nejdřív udělala mamka dala nám kaž* <para type="přeřeknutí"> se me </para> seděli vokolo stolu a na stůl nandala nastavenou kaši.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] Skalnou hromadu. Takhle.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> to s*. Ta se jmenovalo </překryv mluvčích>. Skalná hromada.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> skalná hromada </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] To byla kaše jo?
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] No a dala to na mísu a táta říkal.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak děti tak a hodně třeste rukou no no to je jistý.
[mluvčí: Barbara Č.] Kluci třásli rukou. Až skorem v míse <para type="se smíchem"> nebylo nic </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] A my jsme říkali.
[mluvčí: Barbara Č.] Proč?
[mluvčí: Barbara Č.] No. Aby měly taky slepičky.
[mluvčí: Barbara Č.] To se jim jinak nesmělo nic dát. Jen co vod večeře takhle vod tý kaše zbylo.
[mluvčí: Barbara Č.] No tak. Se muselo hodně třást.
[mluvčí: Barbara Č.] Kluci třásli vždycky dost.
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] A jablíčko. Jsme dostali.
[mluvčí: Barbara Č.] To jsme dostali vod toho sedláka. Co u nich naši taky dělávali tak nám taky dal jablíčka no.
[mluvčí: Barbara Č.] A jinýho? <překryv mluvčích> nic </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> kaši </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> malou houstičku. Takovou </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Anebo nám upekla takovýho. Paňáka aby jako. Jsme měli z něčeho radost.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] Ne. My jsme nebyli rozmazaný. Kdepak.
[mluvčí: Barbara Č.] My jsme museli. <para type="přeřeknutí"> pracovova* </para>. <překryv mluvčích> vodmala </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak jsem se málem otrávila, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] Jo. A táta. Aby se to dřív vyčistilo tak šel do Netolic.
[mluvčí: Barbara Č.] Tam se chodilo pěšky. Nu.
[mluvčí: Barbara Č.] A ruksak na hřbet vzal. A nakoupil co bylo třeba.
[mluvčí: Barbara Č.] Drobet toho cukru na rok. A tak.
[mluvčí: Barbara Č.] No a koupil nějakou síru. Takovou.
[mluvčí: Barbara Č.] A. Ta  byla jedovatá. Prudce.
[mluvčí: Barbara Č.] A tak ji namazal všudy kolem zdí. Takhle.  Na posednici aby jo.
[mluvčí: Barbara Č.] A nandal na to kopičky cukru.
[mluvčí: Barbara Č.] To. Bylo tak k* t* těžko vo cukr. A ještě to tam nandal.
[mluvčí: Barbara Č.] No. A potom naši vodešli do práce a. Mě tam zamkli abych. Hlídala děti.
[mluvčí: Barbara Č.] No.  Tak jsem šla  po sednici. A teď koukám.
[mluvčí: Barbara Č.] Říkám.
[mluvčí: Barbara Č.] Bože můj von je tu rozházenej cukr no přeci.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak jsem vám ty kopičky všechny slízala.
[mluvčí: Kristina S.] (citoslovce úleku).
[mluvčí: Kristina S.] &.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> jo. Já jsem s*. Nu </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> to vám bylo špatně ne </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] I. Přišli naši v poledne. Já jsem byla <para type="se smíchem"> mrtvá </para>.
[mluvčí: Kristina S.] (citoslovce úleku).
[mluvčí: Kristina S.] &. <překryv mluvčích> & </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> ježiš </překryv mluvčích> co mohli dělat. Chudáci?
[mluvčí: Barbara Č.] Doktora <para type="přeřeknutí"> volit </para>. Volat nemohli.
[mluvčí: ] (zvonění telefonu).
[mluvčí: Barbara Č.] Tak. Běžela do ch* mamka do chlíva podojila mlíko. Aby bylo teplý.
[mluvčí: Barbara Č.] A nám. My jsme to nechtěli. No ale mně. To jsem byla jenom já. <překryv mluvčích> kluci ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> jenom vy </překryv mluvčích> jste to snědla.
[mluvčí: Barbara Č.] Ano.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] A já jsem to snědla.
[mluvčí: Barbara Č.] Já jsem ležela.
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Barbara Č.] (povzdech).
[mluvčí: Barbara Č.] A bečela. Že je mně špatně.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak honem to mlíko a musela jsem to vypít. Já jsem nechtěla.
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Barbara Č.] Nedá se ni*. No. Tak jsem to vypila. A vyzvracela. Heleďte.
[mluvčí: Barbara Č.] A naši přišli potom domů z práce a už mně <překryv mluvčích> bylo dobře </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> už bylo dobře </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> no vidíte </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> to mě mamka </překryv mluvčích> popadla a byla ráda že to tak <překryv mluvčích> dopadlo. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> to jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] Pomohlo mlíko <překryv mluvčích> teplý </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> ano. To pomohlo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> teplý mlíko vod krávy </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm hmm hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] A bylo to. <překryv mluvčích> a víc jsem už </překryv mluvčích> cukr nechtěla. Potom.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> bylo na žaludek </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> povídá </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> aspoň jste nechodila </překryv mluvčích> hledat cukr <překryv mluvčích> co </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> vidíš to </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> povídala </překryv mluvčích> mamka.
[mluvčí: Barbara Č.] Vidíš Marjánko to už nebudeš chtít cukr. Viď?.
[mluvčí: Barbara Č.] <para type="se smíchem"> já povídám </para>.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] <para type="se smíchem"> ne. Už ne </para>.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak jsme chodili na cukr, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] Přišli taky pro cukerín a ten taky vydržel dlouho.
[mluvčí: Barbara Č.] No to jste dala jedno kolíčko malinký do takovýho velikýho hrnce.
[mluvčí: Barbara Č.] A zbylo to sladký no.
[mluvčí: Barbara Č.] <para type="se smíchem"> a tak my potom </para>  s bratrem <para type="přeřeknutí"> těn </para> už <para type="se smíchem"> <unclear> mizel by </unclear> </para> jsme museli vopatrovat ty druhý děti.
[mluvčí: Barbara Č.] No tak co. Tak my jsme vždycky šli mamce na ten cukr.
[mluvčí: Barbara Č.] Jéje vždycky jsme viděli kde ho má schovanej.
[mluvčí: Barbara Č.] Cha my jsme ho brali.
[mluvčí: Barbara Č.] A ta vždycky říkala.
[mluvčí: Barbara Č.] No dobře sebrali jste mně cukr. <para type="se smíchem"> tak nebudou </para> buchty že a nebude v něm kv*. Kynout kvasnice.
[mluvčí: Barbara Č.] Jé my jsme říkali.
[mluvčí: Barbara Č.] Mami to nemůžeš udělat.
[mluvčí: Barbara Č.] A tak potom vždycky si ho drobet <para type="se smíchem"> vypůjčila do těch kvasnic </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] Mordyje to byla bída. To bejvala bída.
[mluvčí: Kristina S.] A to bylo vopravdu kilo na jeden rok?
[mluvčí: Barbara Č.] Ano <překryv mluvčích> vopravdu a </překryv mluvčích> to bylo cukr schovanej.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> teda </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] To <překryv mluvčích> <unclear> mň* </unclear>. Jé </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] No jenže my jsme ho vždycky našli.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] (mlasknutí).


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak jsme pili žitné kafe, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] Ani kafe jsme jindy neznali takovýhle jako nýčko mám.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích> hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> +.
[mluvčí: Barbara Č.] + táta vždycky říkával mamce.
[mluvčí: Barbara Č.] Hele mámo udělej nám taky takový kafe.
[mluvčí: Barbara Č.] On chodil do Německa taky dělat a tam to kafe měl.
[mluvčí: Barbara Č.] On říkal.
[mluvčí: Barbara Č.] Víš to ti je kafe takový.
[mluvčí: Barbara Č.] Vona fur* říkala.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak jaký ř*. Mi to řekni.
[mluvčí: Barbara Č.] <para type="přeřeknutí"> nenže </para> táta říkal.
[mluvčí: Barbara Č.] No jo. Víš to bylo něco jinýho asi <para type="se smíchem"> než je tohle žito </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] Hmm. To je jistý. To bylo zrnko a tohle bylo žito.
[mluvčí: Kristina S.] Žitný <překryv mluvčích> kafe </překryv mluvčích> že jo <překryv mluvčích> jste mívali </překryv mluvčích>. No.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> a </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] A tak <překryv mluvčích> von říká </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích> tak to já nevím.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak se ho chudák nedočkal.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Doma.
[mluvčí: Kristina S.] Tak nikdy vlastně <překryv mluvčích> neměl tohle </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> ne ne </překryv mluvčích>. Ne <překryv mluvčích> vůbec ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm pražený </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Hmm.
[mluvčí: Kristina S.] No.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak jsme mívali doma šváby, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] A <překryv mluvčích> taky </překryv mluvčích> jsme tam mívali hodně švábů. Když jsme se tam přistěhovali tam bylo švábů.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] (povzdech).
[mluvčí: Kristina S.] A to bylo kde. V tý Žitný?
[mluvčí: Barbara Č.] (povzdech).
[mluvčí: Kristina S.] Nebo ve Vrbici?
[mluvčí: Barbara Č.] V Žitný.
[mluvčí: Kristina S.] V Žitný.
[mluvčí: Barbara Č.] A. Tam jsme se přistěhovali a  v noci jsme když byly děti malý <unclear> 1 </unclear>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] Takže taky b* bečely potřebovaly na záchod tak rozsvítily.
[mluvčí: Barbara Č.] A když se rozsvítilo to vám šustilo.
[mluvčí: Barbara Č.] To se to tam šustilo ty švábi. Je je je je.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] Táta potom udělal dřepačku takovou a mlátil to. V noci. Aby a.
[mluvčí: Barbara Č.] Jenže <para type="se smíchem"> že s* to zmlátil </para> bylo to špinavý tak musel znova bílit zase všechno uklidit.
[mluvčí: Barbara Č.] My jsme bečeli. Že spát nepůjdem když jsou tam ty švábi a.
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] A potom vyčistil -.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak jsme slavili Vánoce, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] Bylo před Vánocema a my jsme měli taky stromek.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak já dojdu za Jardou von nám na ten stromek dá von má našetříno von vždycky dostane vod těch paní. Nějaký diškréci.
[mluvčí: Barbara Č.] No tak vždycky dal.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak. Honem s radostí jsem běžela domů zase a říkala.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak táta šel koupil teda to cukroví.
[mluvčí: Barbara Č.] No jo koupil podvystrojili jsme si ho <para type="se smíchem"> ale </para>. Co udělal.
[mluvčí: Barbara Č.] Von nám ho pověsil do stropu a my jsme na něj nemohli.
[mluvčí: Kristina S.] A vy jste měli pověšenej ten <překryv mluvčích> stromek na stropě že </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> ano ano </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] U stropu jsme ho měli voběšenej.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> aby vydržel. Takhle vám nevydrží.
[mluvčí: Barbara Č.] Hmm tak.
[mluvčí: Barbara Č.] <para type="se smíchem"> tak s* </para> -.
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Kristina S.] A to vám potom  jako dával s* když jste poprosili něco táta z toho <překryv mluvčích> stromku </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> hmm tak </překryv mluvčích> von říkal.
[mluvčí: Barbara Č.] Počkejte ještě.
[mluvčí: Barbara Č.] Nedal.
[mluvčí: Barbara Č.] No někdy teda jako.
[mluvčí: Barbara Č.] Něco dal pokaždýmu zase aby to bylo r* rovným dílem no a.
[mluvčí: Barbara Č.] To byla. Pane.
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Kristina S.] (povzdech).
[mluvčí: Barbara Č.] To bylo &.
[mluvčí: Barbara Č.] (citoslovce).
[mluvčí: Kristina S.] A dárky jste nemívali. Že?
[mluvčí: Barbara Č.] Ne. <překryv mluvčích> to vůbec </překryv mluvčích>. To se nevědělo ani.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak se dělala hrušková marmeláda, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Kristina S.] A jak jste dělali tu hruškovou <překryv mluvčích> marmeládu </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no to s* </překryv mluvčích>. Byly takový zvlášť stromy hruškový a ty byly takový malý.
[mluvčí: Barbara Č.] Takovýhle tak asi malinký hruštičky. Ale sladký jako med.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Kristina S.] (kašel).
[mluvčí: Barbara Č.] A ty se votrhaly když byly zralý dala s*. Daly se.
[mluvčí: Barbara Č.] Když se upek chleba peci tak se tam nasypaly ty hrušky syrový a nechaly a oni tam pěkně uschly.
[mluvčí: Barbara Č.] A to byl celej rok byly ma* byla marmeláda.
[mluvčí: Barbara Č.] To se potom uvařilo +.
[mluvčí: Kristina S.] Ty sušený <překryv mluvčích> hrušky </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] + <překryv mluvčích> s la* </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] No <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> vyndaly se z toho ty  jak tam byly ty takový ty my jsme tomu říkali šišňáky.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] No jak má takovej ten ale ten konec toho taky a.
[mluvčí: Barbara Č.] To jsme vyndali pěkně vyčistili dali do hrnečku a vzali š* štuchák anebo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] No jindy nebyly ty. Aby se jako na marmeládu aby se to <překryv mluvčích> točilo aby se to </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> a štuchák byl </překryv mluvčích> co?
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> co to bylo. Štuchák </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> tak se v tom šulá </překryv mluvčích> ten.
[mluvčí: Kristina S.] Co to byl štuchák?
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> jak to vypadalo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] No. Tak to bylo na takovým.
[mluvčí: Barbara Č.] A bylo to taková hvězda +.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] + <překryv mluvčích> dřevěná. <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] No. A to se dalo do takovýho úzkýho hrnečku aby to moc neklouzalo. Ty hrušky.
[mluvčí: Barbara Č.] A šťouchalo se do toho.
[mluvčí: ] (zvuk zvířete).
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Až. Jste to r* rozto. A.
[mluvčí: Barbara Č.] Nechalo se drobet šťávy co se v tom vařilo to se s* celý všechno nezcedilo.
[mluvčí: Barbara Č.] A drobátko se to tím roze* to aby s* to se pěkně rozmíchalo.
[mluvčí: Barbara Č.] Dal se tam rum.
[mluvčí: Barbara Č.] <para type="se smíchem"> <překryv mluvčích> no to </překryv mluvčích> bylo dobrý nu </para>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] A na chleba to mo*. My s*.
[mluvčí: Barbara Č.] Já jsem vždycky. My doma jsme to dělali.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak se dělaly nalívance, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Kristina S.] A jak jste dělali nalívance?
[mluvčí: Barbara Č.] Ty se. Dělaly. Pekly na plátu zase takovým.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] A dalo se do hrnce kolik se tak chtělo těch nalívanců. To se muselo trefit no.
[mluvčí: Barbara Č.] A když se netrefil tak vono to bylo taky jedno.
[mluvčí: Barbara Č.] A tam. Se dalo m* m* mlíko  vejc* vejce ano.
[mluvčí: Barbara Č.] A no a teď se to takhle tou karblovačkou takhle <překryv mluvčích> zamíchalo </překryv mluvčích>. To byla taková. Dřevěná <překryv mluvčích> vějdlička </překryv mluvčích> a ta to tam rozmíchalo. To nebyly takovýhle ty moderní <překryv mluvčích> šlehače a kdepak </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] To byly v* ze stromečků taky <para type="se smíchem"> takový to mělo štuchláky. A jéje </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] No a tak to pěkně se a.
[mluvčí: Barbara Č.] (povzdech).
[mluvčí: Barbara Č.] Potom když to bylo vykynutý dala jsem tam ráno zadělala než jsem běžela do práce.
[mluvčí: Barbara Č.] V poledne jsem přišla ale musela jsem to dát do velkýho hrnce ještě ten malej hrnec s tima nalívancema aby mi to neteklo ven.
[mluvčí: Barbara Č.] A tak to. Když to vyteklo. Tak to vyteklo do druhýho hrnečku. A mohlo.
[mluvčí: Barbara Č.] A tak jsem přišla honem honem a rozpálila kamna.
[mluvčí: Barbara Č.] A páli*. Dala jsem tam ten pekáč a upekla jsem nalívance a za chvíli byl voběd. A už zase mazala do práce.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm. A jak. A jak jste to pekli </překryv mluvčích> ty nal* nalívance na <překryv mluvčích> pekáči </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> a pak jsem to dala pe* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Kristina S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích> na rovným <překryv mluvčích> plechu tak jako. Ale von byl </překryv mluvčích> litinnej.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm a aby byly. A byly tenký </překryv mluvčích> nebo silný?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> to byl takovej silnej </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Barbara Č.] Slabý.
[mluvčí: Kristina S.] Slabý.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> hmm no podle toho jak kdo chtěl </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm jak to kdo udělal </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> někdo chtěl </překryv mluvčích> hustší <překryv mluvčích> někdo ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] No. A tak. Jak se povedly.
[mluvčí: Barbara Č.] Ale vždycky to byly. A já jsem je vždycky <para type="se smíchem"> vomastila </para>!
[mluvčí: Barbara Č.] Jsem říkala.
[mluvčí: Barbara Č.] Co nějaký šetření.
[mluvčí: Barbara Č.] Přeci jsme měli krávu. A ta nám. Dala mlíčko a tak jsme vrtěli vod ní.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] A tak jsme si pomastili <překryv mluvčích> taky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> vomastili </překryv mluvčích> a. Mazali jste to něčím? Ne. Jenom takhle máslem a +.
[mluvčí: Barbara Č.] A <překryv mluvčích> vocukrovali a bylo </překryv mluvčích> to.
[mluvčí: Kristina S.] + <překryv mluvčích> a vocukrovali </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] A to bylo vomaštěný. No to byl vomastek. & <překryv mluvčích> kdežto dneska? To je jenom </překryv mluvčích> voda.
[mluvčí: Barbara Č.] (citoslovce).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak se pekl chleba, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Kristina S.] Povězte jak jste pekli <překryv mluvčích> chleba </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] To jsme na šest bochníků jsme měli takovou. Velikánskou díži.
[mluvčí: Barbara Č.] A. Tam. Se muselo vejít šest bochníků.
[mluvčí: Barbara Č.] A to byla práce. Celej den. Se pek chleba.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] A to museli vždycky mamka když to. V* pekla tak nás nenechala nikdy ráno doležet.
[mluvčí: Barbara Č.] A říkala.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak vstávejte budete držet díži.
[mluvčí: Barbara Č.] <para type="se smíchem"> no </para> tak jsme vstali bylo nás hodně.
[mluvčí: Barbara Č.] A kolem dokola tý díže jsme takhle chodili a drželi jsme tu díži když mamka to zadělávala.
[mluvčí: Barbara Č.] To měla takový dlouhý měsidlo to byl takovej kus dřeva dlouhej.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] A tak chodila takhle a štuchala do toho kolem dokola chodila kolem díže. My za ní aby se <para type="se smíchem"> díže neutekla </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Barbara Č.] Ne vona skákala. Vono to bylo v tej podlaze nedrželo. Dřevěnej a.
[mluvčí: Barbara Č.] No a tak jsme to museli držet.
[mluvčí: Barbara Č.] No a potom se to začalo. Jéjej!
[mluvčí: Barbara Č.] Potom se to vyvalovalo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] A potom do do pece.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] Mamka vždycky říkala.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] To jsou ústa protože se tam dávají chleba tak to není žádná díra to jsou ústa.
[mluvčí: ] (zvonění telefonu).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> tak jsme </překryv mluvčích> museli to taky tu pec tak jmenovat.
[mluvčí: Barbara Č.] No a upekla vždycky když to tam dávala.
[mluvčí: Barbara Č.] Nejdřív tam dala polena. Dvanáct kusů polen. Takový dlouhý jako ten stůl podle toho no tak byla zas pec dlouhá.
[mluvčí: Barbara Č.] A tak nandala pěkně naskládala takovou hranici jako táborák.
[mluvčí: Barbara Č.] No a zapálila.
[mluvčí: Barbara Č.] Teď to hořelo.
[mluvčí: Barbara Č.] No a kdy* a když to potom c* vyhořelo tak vzala zase takový hrablo a. To tam takhle začala klepat do toho a rozhodila to celý takhle po tej peci. Aby všudy bylo teplo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] A. Když potom to bylo už na sázení no tak to rozhrnula nechala ještě chvilku stát aby to prohřála.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Barbara Č.] Vzala  tu  to  takový koště z z jedlových s* z jedlovýho stromu z jedle.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] To se udělalo takový takovej smeták dlouhej.
[mluvčí: Barbara Č.] A to se vymetla pec.
[mluvčí: Barbara Č.] No a potom aby jak se. Jestli je ta pec už vostrá dost nebo ne tak vzala mamka to  mouku a šla do tý pece a hodila to tam takhle.
[mluvčí: Barbara Č.] A když ta pec mouka se takhle stáhla nahoru tak. Byla horká byla dost. Akorá* na sázení.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak jsme vždycky nosili. A honem honem a zavírat za sebou ať ten chleba nenastydne.
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] No tak pane to byl kvalt.
[mluvčí: Barbara Č.] No a. Potom ta dobrota jakej byl.
[mluvčí: Barbara Č.] Někdy se do toho dával fenykl <překryv mluvčích> někdy jenom s* </překryv mluvčích>. Kmín.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] A bejvával. To byl chlebíček jé!
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> kulatej? Kulatej </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> a ten vydržel </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Kulatej. Takový velký tak asi <překryv mluvčích> takový </překryv mluvčích> bochníky velký.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] A to táta udělal. Měli jsme takovou komoru tmavou. Studenou.
[mluvčí: Barbara Č.] A to udělal takový jako voblouky a do každýho vo* tak to vo* vohraničil.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak na šest. Bochníků.
[mluvčí: Barbara Č.] Vždycky tam takhle těch šest bochníků dal.
[mluvčí: Barbara Č.] A pak až to dal ke stropu do tý komory aby tam nic na to nemohlo a tam vydržel šest neděl.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Šest neděl vždycky nám vydržel. Ten chleba.
[mluvčí: Kristina S.] Takže jste pekli jednou za šest neděl?
[mluvčí: Barbara Č.] Ano.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Hmm.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Hmm.
[mluvčí: Kristina S.] To vopravdu n* <překryv mluvčích> nezplesnivělo? Vydržel </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no vůbec </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak sloužil bratr na Kratochvíli, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] A bratr potom. Když už ch* byl ze školy venku tak .
[mluvčí: Barbara Č.] Táta říkal.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak půjdeš se učit zedníkem.
[mluvčí: Barbara Č.] No hned nepůjdu.
[mluvčí: Barbara Č.] Povídal.
[mluvčí: Barbara Č.] Ne já budu sloužit.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak šel do Kratochvíle. Do toho zámku tam.
[mluvčí: Barbara Č.] A tam vozil <překryv mluvčích> mlíko </překryv mluvčích> rozvážel mlíko po Netolicích.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Měl takovou m*. Takovej vůz takovej prkennej a jednoho vola <para type="se smíchem"> a ten měl takový brejle takový černý </para> ty voči tak pěknej volek to byl.
[mluvčí: Barbara Č.] A voni byli tak spolu. Von tam seděl jako špunt. Malinkej byl.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] A ta paní ta mu tam nalila to mlíko. Do konviček no a voni.
[mluvčí: Barbara Č.] Von jel a když přijel na začátku <para type="přeřeknutí"> Netelic </para> tak už ty ženský věděly která konvice je jejich. Von tam zastavill vždycky u každý tý *ho baráku a voni vyběhli.
[mluvčí: Barbara Č.] No a vždycky mu tam strčili nějakou korunu.
[mluvčí: Kristina S.] No.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jaké se vařily polívky, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Kristina S.] A jaký polívky jste vařili?
[mluvčí: Barbara Č.] Polívky?  Tak polívky.
[mluvčí: Barbara Č.] Ponejvíc bramborovou potom byla nudlová potom byla kyselka.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] A -.
[mluvčí: Kristina S.] A jak jste dělali kyselku?
[mluvčí: Barbara Č.] Kyselku. Dalo se do hrnce drobet vody a potom a dalo se tam kmín sůl a dalo se to vařit.
[mluvčí: Barbara Č.] Když se ta. Va* začalo vařit tak jste si připravila už tu zavářku.
[mluvčí: Barbara Č.] My jsme většinou dělali z podmáslí.
[mluvčí: Barbara Č.] Když se <překryv mluvčích> svrtělo </překryv mluvčích> to máslo jsme <překryv mluvčích> vyndali </překryv mluvčích> a. Do toho podmáslí zase do hrnce jsme dali a.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm. Hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] To bylo takový dobrý ty. To byla s* krupička ještě máslová v tom.
[mluvčí: Barbara Č.] A tak se tam dala mouka. Rozvrtělo zase takhle a zahustila ta voda a.
[mluvčí: Barbara Č.] Aby to bylo f* jo hodně plnej hrnec a.
[mluvčí: Barbara Č.] Brambory k ní buď štuchaný brambory. Nebo celý. Nebo chleba.
[mluvčí: Barbara Č.] A je. Byla taková strava. To byla zdravá pane strava.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Koláče I, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Kristina S.] A a nějaký.  Třeba. Koláče se tady taky <překryv mluvčích> prodávaly vo pouti </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no. Pekli jsme </překryv mluvčích> koláče ano.
[mluvčí: Kristina S.] A jaký jste pekli?
[mluvčí: Barbara Č.] Ach.
[mluvčí: Barbara Č.] No já když jsem. Hospodařila já ještě tak já jsem dělala ty točený.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] Ale dcera  to.
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Kristina S.] (kašel).
[mluvčí: Barbara Č.] Takový už se nedělají.
[mluvčí: Barbara Č.] A a bude. Já budu. Já povídám.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak si dělej jaký chce* já ti do toho mluvit nebudu.
[mluvčí: Barbara Č.] No tak s* dělá nýčko pořá* jenom ty vokatý.
[mluvčí: Barbara Č.] A někdy jí taky vytečou ale protože to má špatně vykynutý.
[mluvčí: Kristina S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Kristina S.] A jaký to jsou. Ty vokatý?
[mluvčí: Barbara Č.] To uděláte nejdřív uděláte takovou jako buchtičku <překryv mluvčích> takovej </překryv mluvčích> takový vysoký a vono to ještě nakyne.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] A když to vykyne tak vezmete takovou nějakou takovej.
[mluvčí: ] (jiná osoba).
[mluvčí: Kristina S.] Jo. Jo jo jo.
[mluvčí: Barbara Č.] A t* to se do toho píchne a to musí zůstat jamka.
[mluvčí: Barbara Č.] A když je málo vykynutej ten koláč. Tak se to vypukne a <para type="se smíchem"> marmeláda je v na k* talíř* </para> teda na plechu místo v koláči.
[mluvčí: Barbara Č.] To se musí nechat hodně vykynout.
[mluvčí: Barbara Č.] No pak se tam to dá ta marmeláda nebo co tam kdo dá a vomaže se to vajíčkem.
[mluvčí: Barbara Č.] No a já ještě vždycky jsem to dávala  hodně másla aby byly křehký.
[mluvčí: Barbara Č.] Ale voni mladý říkají že ne že <para type="přeřeknutí"> co </para> <para type="se smíchem"> se nedělá </para>.
[mluvčí: ] (jiná osoba).


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Koláče II, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Kristina S.] Jo takhle.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Kristina S.] A jaký.  Říkala jste že jste dělávala nějaký točený <překryv mluvčích> nebo ne </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no a </překryv mluvčích> točený.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] To. Se taky udělal taková. Ta.
[mluvčí: ] (cinkání nádobí).
[mluvčí: Barbara Č.] A nebo se to rozvále*. To se rozválelo.
[mluvčí: Barbara Č.] A. Vytáhlo se to na čtyři. Cípy a doprostřed se dal když se to vykynulo.
[mluvčí: Barbara Č.] Taky ta marmeláda a teď z tich čtyři cípy takhle se takhle zatočily a teď zase ještě kolem tý marmelády <unclear> 1 </unclear>.
[mluvčí: Barbara Č.] A zase takhle takhle hodně práce no.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> ale byly pěkný </překryv mluvčích> ale když. Nechcou. Já je nemůžu dělat.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm a byly malý nebo <překryv mluvčích> velký? Malinký </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> malý no podle toho </překryv mluvčích> jak kdo <překryv mluvčích> chtěl </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] A někdy já jsem udělala velký taky a.
[mluvčí: Barbara Č.]   hlavně dobrý <překryv mluvčích> hlavně </překryv mluvčích> hodně másla jsem dávala. Cukru <para type="přeřeknutí"> vejec </para>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Hmm.
[mluvčí: Kristina S.] A jaká marmeláda se dávala?
[mluvčí: Barbara Č.] Dost dělala se jak byla tak z jablek.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> udělala </překryv mluvčích> se hrušková a kupovaná hlavně potom je a švestková.
[mluvčí: Barbara Č.] A hrušková byla taky dobrá.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Vdolky na drátu, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] Měli jsme na drátu. A ty byly vdolky to byly.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Kristina S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> to </překryv mluvčích> jste znala?
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] No. Řekněte jaký to bylo.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> jak se to dělalo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no ty byly dobrý </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Ty se zadělaly ale musely se zadělat na řidší <para type="přeřeknutí"> ces* </para>. Těsto protože aby se to pěkně <překryv mluvčích> propeklo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Barbara Č.] My jsme měli takovej. Drát. Propletenej jako na plot jenomže <para type="přeřeknutí"> houstý </para>. Hustej takovej mělo to nohy takový.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Barbara Č.] No a to vždycky jsem jich. Někam jich nandali plno a no. Ale to <překryv mluvčích> byly vdolky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> a ten byl plněnej </překryv mluvčích>. Ten. Vdolek na drátu? Nebyl.
[mluvčí: Barbara Č.] To byl drát <překryv mluvčích>  </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> to bylo </překryv mluvčích> jenom těsto to bylo.
[mluvčí: Barbara Č.] To bylo těsto <překryv mluvčích> jenom </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> a pak se </překryv mluvčích> to. Nějak mazalo nebo co se s tím <překryv mluvčích> dělalo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích> dalo se to na ten drát ty v* udělaly se vdolečky takový jako buchtičky <překryv mluvčích> <para type="přeřeknutí"> vdoleck* </para>. A namáčkly se </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> pěkně rozmáčkly. Ano kulatý </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> kulatý takhle nějak? Hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] A. Takovou řadou <překryv mluvčích> co se jich </překryv mluvčích> tam vešlo. Tolik se jich tam nandalo na ten holej plát <překryv mluvčích> na tu plotnu </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] A potom tima povidlama když. Nebo někdo chtěl jenom cukr a máslo.
[mluvčí: Kristina S.] A to se až potom. <překryv mluvčích> mazalo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> až. Když </překryv mluvčích> to bylo <překryv mluvčích> pečený </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] He jej. A já když jsem chodila do práce tuty sedlácký synkové ty vždycky říkali.
[mluvčí: Barbara Č.] (vydechnutí).
[mluvčí: Barbara Č.] Hele. Pojď budeme handlovat svačinu dej mi <para type="se smíchem"> vdolky </para> já ti dám maso.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] A já jsem <unclear> 2 </unclear>.
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] No když vám to bude recht. Mně je to jedno.
[mluvčí: Barbara Č.] No tak jsme vždycky <para type="se smíchem"> handlovali </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] A von říkal.
[mluvčí: Barbara Č.] Víš já mám tak rád ty vdolky a. Naši nám je nepečou.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.  Sedlák je nepek no.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak jsem opatrovala bratra, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] Já půjdu taky za našima není to daleko ta louka.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak já tam za nima půjdu. Na tu louku.
[mluvčí: Barbara Č.] Vezmu si kluka a.
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] Já jsem vzala kluka dala jsem si ho na hřbet já jsem byla taky malinká. Dneska <para type="se smíchem"> nejsem velká </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] (mlasknutí).
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] A teď ho nesu takhle dala jsem si ho na hřbet.
[mluvčí: Barbara Č.] A přes. Něj jsem dala peřinku aby mu nebyla zima.
[mluvčí: Barbara Č.] A drndám drndám za tou. Mamkou na tu louku.
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] A vono to ta cesta byla tam. Jak jezdily jenom vozy +.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] + tak byla veprostřed byla  taková. Tráva. Taková dlouhá.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak byla cesta. Tak byla veprostřed tráva.
[mluvčí: Barbara Č.] A. Tak já jsem šla. Po tej pěšince. Po tej cestě přišla jsem na to pole a mamka už koukala už větřila.
[mluvčí: Barbara Č.] Už mi zahlídla že jdu a tak mně šla naproti.
[mluvčí: Barbara Č.] Povídala.
[mluvčí: Barbara Č.] Kdež máš kluka?
[mluvčí: Barbara Č.] Já jsem říkala.
[mluvčí: Barbara Č.] Na hřbetě.
[mluvčí: Barbara Č.] Vždyť tam nic <překryv mluvčích> nemáš </překryv mluvčích>!
[mluvčí: Kristina S.] (citoslovce úleku).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> & </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Já jsem přinesla prázdnou peřinku.
[mluvčí: Barbara Č.] Von mně proklouz a já jsem to <překryv mluvčích> nevěděla </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] (citoslovce úleku).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> & </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] A jsem šla furt.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Barbara Č.] No. Ani neřval kluk.
[mluvčí: Kristina S.] A kde. Našli. <překryv mluvčích> kde byl </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> a máma potom </překryv mluvčích> říkala.
[mluvčí: Barbara Č.] Ježišmarja. Kde jsi ho nechala?
[mluvčí: Barbara Č.] Nikde.
[mluvčí: Barbara Č.] Jsem furt říkala.
[mluvčí: Barbara Č.] Mami. Nikde. Vždyť já ho nesu.
[mluvčí: Barbara Č.] Vždyť tam nic. Nemáš.
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] Hmm. Tak já nevím.
[mluvčí: Barbara Č.] Jsem říkala.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak utíkala rozběhla se po tej cestě tam ho našla von tam seděl.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] Nic se mu nestalo. Seděl tam.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak ho bafla zase a. Nařídila. Nikam jsem nesměla chodit.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak jsem se poznala se svým manželem, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Kristina S.] To jste tady se vlastně přivdala. Nebo jste tu žili i <překryv mluvčích> s rodiči </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> přivdala </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] Přivdala <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> my jsme </překryv mluvčích> tu ve Vitějovicích taky jako bydleli. Jako podruh <překryv mluvčích> ale </překryv mluvčích> takhle jsem se sem přivdala.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Voni měli tuhle chalupu.
[mluvčí: Barbara Č.] No neměli. Voni ji. Měli jako na chalupu. Voni to koupili <překryv mluvčích> voni bydleli </překryv mluvčích> v Praze.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Tam byli.
[mluvčí: Barbara Č.] Ten t*. Otec jeho. Mužovo ten dělal nějakýho já nevím něco přes ty obchody. Chodil.
[mluvčí: Barbara Č.] Jezdil až někam na Slovensko vždycky nějakou. Nějakou kontrolu dělal.
[mluvčí: Barbara Č.] No a ten syn to byl potom taky vyučenej nějakým strojníkem.
[mluvčí: Barbara Č.] No a mordije a šli jsme do Žitnýho.
[mluvčí: Barbara Č.] To už jsme byli ve Vitějovicích.
[mluvčí: Barbara Č.] A tam byla co to tam bylo? Posvícení.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak jsem tam taky šla s kamarádkou. A já jsem si ho tam nabrnkla toho jejich syna měli jenom jednoho.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] A a tak jsme si řekli.
[mluvčí: Barbara Č.] No ale nebudeme se při* přijímat když mezi lidma ne. <para type="potichu"> že jo </para>. Vůbec se nebudeme znát.
[mluvčí: Barbara Č.] Protože von věděl von byl jedináček. A měli všechno.
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] A mě. Že by chtěl to by nesměl. <para type="se smíchem"> bejval </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] No tak jsme se s* nevšímali spolu.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] Jenomže von potom přeci jenom to nevydržel no a. A.
[mluvčí: Barbara Č.] Lidi se to dověděli. A voni taky rodiče jeho hmm.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] Stalo se stalo se.
[mluvčí: Barbara Č.] Jsem říkala no.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] A mamka nechtěla moje. Ta nechtěla. Abych se vůbec vdávala.
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] Ta ch* abych byla doma s nima a.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> a tak <překryv mluvčích> tak to bylo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> hmm. Tak jsem se přece </překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> vdala </para>.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] Vzali jsme svatbu no a.
[mluvčí: Barbara Č.] Von chtěl abych šla do Prahy.
[mluvčí: Barbara Č.] Já jsem říkala.
[mluvčí: Barbara Č.] Ne já do Prahy nepůjdu co bych tam dělala <para type="se smíchem"> já a Praha </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] <para type="se smíchem"> jsem <překryv mluvčích> říkala </překryv mluvčích> </para>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <para type="se smíchem"> to ne </para>.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] A von říká.
[mluvčí: Barbara Č.] Hele vždyť je to jedno.
[mluvčí: Barbara Č.] Já povídám.
[mluvčí: Barbara Č.] Není to jedno já tu mám mamku a jsou tu ještě bratři a nejsou ještě ženatý co by tu dělali?
[mluvčí: Barbara Č.] Tak jsem tu zůstala.
[mluvčí: Barbara Č.] No. Von to teda přijmul.
[mluvčí: Barbara Č.] No a měli jsme se rádi <para type="se smíchem"> dál </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Kristina S.] Hmm hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Vostali jsme takhle u sebe.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak jsem vozila bratra v kočáře, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] Ale mordek. To bylo horší.
[mluvčí: Kristina S.] A co se <překryv mluvčích> stalo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> to jsem </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] To táta nám <para type="se smíchem"> k* </para> udělal takovej kočár.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Barbara Č.] <para type="se smíchem"> já když si na to vzpomenu </para> je!
[mluvčí: Barbara Č.] Na. N* na žádnej kočár nebyly vždyť peníze my jsme vždycky vždyť chtěli aby nám taky koupil jako to maj ty druhý.
[mluvčí: Barbara Č.] Nějakej kočárek a že je budeme vozit a ť* těšili jsme se vždycky na to no.
[mluvčí: Barbara Č.] Copak myslíte že na to mám?
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] No.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak <para type="se smíchem"> na* </para> nařezal takový kolečka ze sosny.
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: ] (jiná osoba).
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> víte </překryv mluvčích> taková. Z lesa si přines <para type="se smíchem"> takový </para>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] A s* na to tam. Potom. Nandal ty kolečka. Udělal takovou bedýnku. Z prkýnek tak.
[mluvčí: Barbara Č.] A na tom. Pod to dal ty kola. Z tý bř*. Tý sosny <para type="se smíchem"> ježišmarja </para>!
[mluvčí: Barbara Č.] Povídám to nebylo k tomu my jsme to nemohli utáhnout.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] Já jsem vždycky Jarda ještě spíš ale já ne. Já jsem to neutlačila.
[mluvčí: Barbara Č.] To bylo těžký vždyť to bylo s* k sosn*  to to byla t* hmm to byla tíha!
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> hmm </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> ale tak co!
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> ale jezdilo </překryv mluvčích> to.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> tak </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Barbara Č.] No jezdilo.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] Ale klu*. Jarda ten vždycky když chodil už do školy já ne hmm tak vodešel do školy. A co.
[mluvčí: Barbara Č.] Já tu budu sama zase v tej sednici s klukem? Ne.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak. Jsem tam nandala polštáře s. Po celý a aby byl hodně vysoko.
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] (pousmání).
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] A dala jsem to tam a teď s ním pěkně jedu.
[mluvčí: Barbara Č.] Jo. Jenomže.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] Ten <para type="se smíchem"> kope* </para> vono to bylo tady jako z kopce dolů.
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] Taková. S* t* t* konec tý vsi a bylo to tak z kopce hodně dolů.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Barbara Č.] A mě napadla taková hloupá myšlenka.
[mluvčí: Barbara Č.] Říkám si.
[mluvčí: Barbara Č.] Těžko jsem. Na to dosáhla táta to udělal nějak vysoký tam dal nějakej takovej takový dřevo abych za to mohla držet.
[mluvčí: Barbara Č.] No a tak jedu jedu a teď mě napadá.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Barbara Č.] Hele co to držíš?. Vždyť to nemusíš držet pusť to jde to z kopce. Vono to přece se votočí ty kola lepší.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] Hmm. Tak jsem to tak <překryv mluvčích> udělala </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] (citoslovce úleku).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> & </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] A jenže. Vono to bylo z kopce dolů.
[mluvčí: Barbara Č.] A dolů takhle byl takovej sráz.
[mluvčí: Barbara Č.] A tam to bylo zarostlý jako vrbičkama a jívou a dole tek potůček.
[mluvčí: Barbara Č.] A himl tak já. Jsem ho pustila ten kočárek.
[mluvčí: Kristina S.] (smích).
[mluvčí: Barbara Č.] Kluk si tam hověl. Ten spal.
[mluvčí: Barbara Č.] *kám.
[mluvčí: Barbara Č.] Co já budu pěkně za ním. Já to nemusím takhle se s tím dřít.
[mluvčí: Barbara Č.] Pustila.
[mluvčí: Barbara Č.] Kočár se chvilku jako to jelo dobře po silnici. Za chvíli to zatočilo a z kopce dolů. <překryv mluvčích> do toho potoka </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] (citoslovce úleku).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> & </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Vono se to <para type="se smíchem"> převrátilo </para> a kočárek milej s klukem visel. Ve volších.
[mluvčí: Barbara Č.] V tej v*. V těch vrbičkách.
[mluvčí: Barbara Č.] To bylo jediný štěstí že ty ho zachránily jinak by se byl utopil.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no von tam vostal viset </překryv mluvčích> ale já než já jsem to dostala. Dolů. Nahoru zvonilo poledne.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> tak ještě že tam byly hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] A to už jsem za mámou nemohla!
[mluvčí: Barbara Č.] Ježi*. Zase tak to bylo.
[mluvčí: Barbara Č.] To jsem ale vopravdu dostala.
[mluvčí: Barbara Č.] Táta vodepsal vodepnul pásek ze sebe a <překryv mluvčích> už </překryv mluvčích> na cestě mě linýroval kam se dalo.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak jsme dřív slavili narozeniny, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> to já </překryv mluvčích> když tak když jsme měli my narozeniny jako děti tak mamka ráno než jsme vstali ještě jsme byli na posteli tak ná*  budila.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> když </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] A přála nám už narozeniny. Hned <překryv mluvčích> ráno. Dala nám </překryv mluvčích> každýmu pusu a jedno vajíčko.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> vařený </překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> a bylo to </para>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> a to </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no a bylo to </překryv mluvčích> takový <překryv mluvčích> milý </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> no tak to je pěkný </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>. Hmm. Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] A my zase když vona měla narozeniny tak jsme jí vždycky kupovali.
[mluvčí: Barbara Č.] Voni chodili tady když. Bejvával den matek.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak ch*. Prodávali tady jabloňovej květ.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> je </překryv mluvčích>. Ten byl tak krásnej to bylo. No <překryv mluvčích> něco pěknýho </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm. Hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak vždycky jeden. Ten kvítek ten stál padesá* halířů.
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] Tak my když jsme měli drobet našetříno tak už jsme jich potom měli hezkou kytičku z nich.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak jsme jí vždycky tu kytičku dali. Jednu ten kvítek a vona chudinka. Já ji furt vidím vohubičkovala nás <překryv mluvčích> a takovou </překryv mluvčích> radost měla.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] (pousmání).
[mluvčí: Kristina S.] & <překryv mluvčích> to je krásný. A víte </překryv mluvčích>. To bylo takový jednoduchý ale. <překryv mluvčích> ale. Ale upřímný </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] (citoslovce údivu).
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> bylo to. Vopravdu </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> ano úplně nic </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> to nebylo </překryv mluvčích>. Když <překryv mluvčích> to vezmete </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> dneska. To nic </překryv mluvčích> není <překryv mluvčích> dneska </překryv mluvčích> jsou dary <překryv mluvčích> dneska chtějí </překryv mluvčích> děti <překryv mluvčích> auta </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Chtějí něco úplně <překryv mluvčích> nemožnýho </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak jsme chodili na hrátky, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] V neděli. <překryv mluvčích> když při* </překryv mluvčích> co jsme si se na ty. Na tu neděli těšili.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] A. Holky š* každý jsme se bafly jedný. A šly jsme do Královice pěšky.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Barbara Č.] Tam jsme potom zašly do hospody. Vzaly jsme si svačinku a na pivo jsme si tam zašly.
[mluvčí: Barbara Č.] A ty šenkýřů chodí ještě dodnes sem.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Na hrátky <para type="se smíchem"> jak se vždycky říkalo </para>.
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Barbara Č.] (smích).
[mluvčí: Kristina S.] A co to bylo na hrátky?
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> to bilo jako </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no tak to </překryv mluvčích> jste vždycky přišla v neděli. <překryv mluvčích> anebo </překryv mluvčích> jak dovolilo č* co s*.
[mluvčí: Barbara Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Když nýčko jako se chodíte navštívit. <překryv mluvčích> to se neříká </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] To se říká. To že jste tam v ňom byla my jsme říkávali.
[mluvčí: Barbara Č.] Půjdeme na <překryv mluvčích> hrátky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] To byly ty hrátky.
[mluvčí: ] (počítač a příslušenství).
[mluvčí: Kristina S.] Aha.
[mluvčí: Barbara Č.] Vždycky jsme <překryv mluvčích> ke všemu </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> jako na návštěvu </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Ano. A to jsme dostali +.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Barbara Č.] + kousek chleba sůl posolíno.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] A.
[mluvčí: Barbara Č.] Vochutnejte ten chleba to jsme pekli včera <překryv mluvčích> nebo předvčírem </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> jasně. Takže se doneslo </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> a hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> vochutnávalo se </překryv mluvčích>. Chlebíček.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> tak </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] No. <překryv mluvčích> <unclear> to je pěkný </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> a žádný </překryv mluvčích> takový nebyly takový jéjej.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak jsme měli spalničky, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] No dostávali jsme taky ty spalničky ty dětský nemoci jsme všechny <překryv mluvčích> měli taky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Co zavřeli zamkli nás tam.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] A šli do práce.
[mluvčí: Barbara Č.] Tenkrát jsme měli taky ty spalničky jéjej.
[mluvčí: Barbara Č.] Na mně se to nevyrazilo a nevyrazilo a na dět*. Na klukách jo.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Ty přišli naši domů a měli měli to vyražený ale já ne.
[mluvčí: ] (počítač a příslušenství).
[mluvčí: Barbara Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Barbara Č.] A táta říkal.
[mluvčí: Barbara Č.] Co budeme s ní děla*. Na doktora není musíme ji tu zase zamknout. Nechat je tu bejt když budou budou. Nebudou nebudou.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Barbara Č.] No takhle si to řekli.
[mluvčí: Barbara Č.] A. Tak. Máma potom šla a povídala tátovi.
[mluvčí: ] (zvuky při jídle zvuky při jídle).
[mluvčí: Barbara Č.] Víš co? Hele ty tu máš pivo vezmeme to pivo. Dáme ho svařit než půjdem do práce a dáme jim to vypít. Co to udělá.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Barbara Č.] Tak to dali na plotnu vono se to vařilo bylo to horký a museli.
[mluvčí: Barbara Č.] Táta nad náma stál s páskem. Říká.
[mluvčí: Barbara Č.] Jak to nebudete pít tak vás namrskám.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak jsme to museli vypít.
[mluvčí: Barbara Č.] No heleďte ale přišli naši domů a na nás to bylo i na mně teda i.
[mluvčí: Kristina S.] Tak to <překryv mluvčích> bylo </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> ježišku </překryv mluvčích>. To to bylo zase štěstí. <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] (pousmání).


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak jsme o Velikonocích řechtali, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Kristina S.] A klepalo se taki?
[mluvčí: Barbara Č.] Taky taky řehtalo.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Hmm řehtačkou.
[mluvčí: Barbara Č.] To strejda  my jsme měli takovýho strejdu a ten dělal hodně vod dřeva.
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Barbara Č.] Tak ten udělal takovou řehtačku <para type="se smíchem"> velkou </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] To drželi je* jeli tím. Bylo to jako trakař. A vono když se s tím jelo <para type="se smíchem"> tak to řehtalo </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Barbara Č.] Anebo druhej točil a jeden to. To držel a.
[mluvčí: Barbara Č.] To byla <para type="se smíchem"> řehtačka </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] Hmm.
[mluvčí: Kristina S.] No a to se chodilo s tou řeht*. Řehtačkou kdy? <překryv mluvčích> v pátek </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no to vo Velikonocích </překryv mluvčích>.  <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> v sobotu </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Barbara Č.] V sobotu.
[mluvčí: ] (zvuk zvířete).
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] V sobotu vlastně hmm.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak to chodívalo u nás večer, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] Když táta si sed na postel navečer tak už jsme věděli s Jardou co má bejt.
[mluvčí: Barbara Č.] To už na nás se podíval tak jsme. Měli takhle st* tak  stůl.
[mluvčí: Barbara Č.] A za stolem byla taková lavice. A na tu lavici jsme si klekli a modlili jsme se.
[mluvčí: Barbara Č.] Když jsme se pomodlili tak   táta kouknul a máma říkala.
[mluvčí: ] (zvonění telefonu).
[mluvčí: Barbara Č.] Vy nevíte co se patří?
[mluvčí: Barbara Č.] No a už jsme věděli.
[mluvčí: Barbara Č.] Honem jsme skočili z tý lavice dolů za tátou.
[mluvčí: Barbara Č.] A táta sednul na postel k* temu dal jednu nohu. Mně dal druhý. Druhou nohu a zouvali jsme mu kalhoty punčochy.
[mluvčí: Barbara Č.] Pane!
[mluvčí: Barbara Č.] K* pó* hu* hubičkovali jsme ho. Popřáli dobrý noci.
[mluvčí: Barbara Č.] (zakoktání).
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] A bylo to.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> s* </překryv mluvčích>. Hmm jsme se po*. A šli jsme spát na zem.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Protože tam. Byla sednička malá postele dvě se tam nevešly.
[mluvčí: Barbara Č.] Sotva tam vešly ty malý děti a -.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Kristina S.] A vy jste spali <překryv mluvčích> na zemi </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> a my jsme </překryv mluvčích> spali na <překryv mluvčích> zemi </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> a měli jste </překryv mluvčích> tam nějaký. Něco pod sebou?
[mluvčí: Barbara Č.] No tak měli jsme tam peřiny no <překryv mluvčích> co patřily </překryv mluvčích> jako na ty <překryv mluvčích> postele </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak jsme tam bylo. Jenže -.
[mluvčí: Kristina S.] *dže ta byla <překryv mluvčích> studená. Ta zem </překryv mluvčích> hmm hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> byli jsme tam. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] No. Vono to bylo bylo dřevěný. <překryv mluvčích> no ale </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Jenže vod to šla zima. <překryv mluvčích> vod země </překryv mluvčích> hmm.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Ale. Byli jsme rádi že jsme měli tátu s <překryv mluvčích> mámou. A </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Jéje!


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Jak mně manžel nosil kytičky, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Kristina S.] Ale vy jste to alespoň pak už měla dobrý. Ne. S manželem.
[mluvčí: Kristina S.] (pousmání).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> no </para>. My jo </překryv mluvčích>. My jsme měli rádi.
[mluvčí: Kristina S.] To je fajn.
[mluvčí: Barbara Č.] To von když.
[mluvčí: Barbara Č.] Von musel jít taky na.
[mluvčí: Barbara Č.] Von když pořád. S* dřepěl <para type="se smíchem"> na tom. V tom kanceláři </para>. Tak říkal.
[mluvčí: Barbara Č.] Já musím jít taky se projít.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak šel na procházku. V neděli.
[mluvčí: Barbara Č.] Ale ať šel kdy chtěl vždycky mně přines kytičku. Ať byla jaká chtěla. Ale byla to <překryv mluvčích> kytička </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] (zakoktání).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> tak to je </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> krásný </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> přišel </překryv mluvčích> měl ruce za prdelí.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] A povídal.
[mluvčí: Barbara Č.] Maminko. Podívej. Co jsem ti přines. Kytičku.
[mluvčí: Barbara Č.] Já povídám.
[mluvčí: Barbara Č.] Ty jsi hodnej.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no. Vždycky. Vždycky </překryv mluvčích>!
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích> to je hezký.
[mluvčí: Barbara Č.] No po tej mně bylo teskno. Potom. Když. <překryv mluvčích> nebyla </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] No a tak už jsem to vydržela tolik <překryv mluvčích> let </překryv mluvčích>!
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] A jak už dlouho nežije pan manžel?
[mluvčí: Barbara Č.] To už je asi.
[mluvčí: Barbara Č.] Ježiš majná.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> dlouho </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> no tři* </překryv mluvčích>. Přes třicet <překryv mluvčích> let </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm <překryv mluvčích> to už je </překryv mluvčích> dlouho.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2017, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vitějovice, Téma: Velikonoční zvyky, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Barbara Č.] Pak jsme sekali vejce.
[mluvčí: Barbara Č.] To <překryv mluvčích> a to bolelo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> řekněte jak. Jak to bylo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] To bolelo. To.
[mluvčí: Barbara Č.] No tak. To. Mezi ve* ven co dělali ty velký kluci.
[mluvčí: Barbara Č.] A já jsem taky všudy byla protože žádnou kamarádku jsem neměla já jsem byla <para type="se smíchem"> nejvíc </para> s tima klukama taky.
[mluvčí: Barbara Č.] A voni to dělali tak.
[mluvčí: Barbara Č.] Vzali to. Vajíčko a dali ho takhle ale aby ho* hodně. Hodně aby bylo malinká <překryv mluvčích> dírka </překryv mluvčích>. Tak jako.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] A nýčko takhle si to vzali a to si vodměřili na zemi.
[mluvčí: Barbara Č.] A drželi ho takhle. To drželi a ten druhej. Tak jako sekal tak jakoby vod toho kredence.
[mluvčí: Barbara Č.] A ten takhle namířil měl korunou nebo která se lepší zasekla. Já už nevím. Asi dvacet halířů?
[mluvčí: Barbara Č.] Anebo koruna?
[mluvčí: Barbara Č.] A teď takhle s*. Sek.
[mluvčí: Barbara Č.] A to musel m* se musela bejt mezi aby to vajíčko prosekla.
[mluvčí: Barbara Č.] A jenže co my měli ty kluci vždycky ty. Prsty ty kloubky celý <para type="se smíchem"> pomlácený </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] A já jsem to taky zkusila a už. Děla* jen jednou. Víc jsem nechtěla.
[mluvčí: Barbara Č.] Já říkám.
[mluvčí: Barbara Č.] Nebudu ne to já se bojím to <para type="se smíchem"> bolí </para>.
[mluvčí: Barbara Č.] No ale voni jo. Voni kluci si vysekali. Když tam zasekla tak byla jeho <překryv mluvčích> ta koruna </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak si některej vydělal. To mu bylo jedno že mu tekla krev <para type="se smíchem"> nebo ne </para>.
[mluvčí: Kristina S.] A bylo to vyfouklý? Ne. Nebo plný to vajíčko?
[mluvčí: Barbara Č.] Vařený.
[mluvčí: Kristina S.] Vařený <překryv mluvčích> a nebylo </překryv mluvčích> vyfouklý?
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> ne ne ne ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> ne ne ne </překryv mluvčích> hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] (kašel).
[mluvčí: Barbara Č.] To by se rozbilo <překryv mluvčích> v tu ránu a a </překryv mluvčích> tohle tam <překryv mluvčích> zůstalo. A když </překryv mluvčích> tam vostalo tak byla. Vejce jeho a <překryv mluvčích> koruna <para type="se smíchem"> jeho </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> jasně. Jasně </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak si vydělával <para type="se smíchem"> vždycky </para>.
[mluvčí: Kristina S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Kristina S.] A kterej den se to dělalo ve* o Velikonocích?
[mluvčí: Barbara Č.] No tak když. To bylo na Velkej. Pátek.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Tak většinou.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Když vodletěly ty zvony hmm.
[mluvčí: Kristina S.] Tak se sekaly vajíčka <překryv mluvčích> na Velkej </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> pátek </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Anebo na čáru se dávaly taky to.
[mluvčí: Barbara Č.] To taky tak hodilo se penězma.
[mluvčí: Barbara Č.] A když tak si vydělal taky to vejce aspoň a <překryv mluvčích> a takhle </překryv mluvčích> cosi je.
[mluvčí: ] (odbíjení hodin).
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] A to se dělalo ten Velkej pátek?
[mluvčí: Barbara Č.] Ano.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] Hmm.
[mluvčí: Kristina S.] A v pondělí už se nechodilo?
[mluvčí: Barbara Č.] V pondělí ne to už ne.
[mluvčí: Kristina S.] Takže s* co se <překryv mluvčích> v </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Barbara Č.] <překryv mluvčích> to už zase </překryv mluvčích> bylo <překryv mluvčích> ji* </překryv mluvčích> svátek jinej a.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] Velikonoční pondělí se nechodilo. Nemrskalo se?
[mluvčí: Barbara Č.] A mrskalo taky.
[mluvčí: Barbara Č.] Ale ne tak jako nýčko.
[mluvčí: Barbara Č.] To tak jen tak přeběhlo a -.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Kristina S.] A čím?
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Barbara Č.] A to bylo prut jenom.
[mluvčí: Kristina S.] Hmm.
[mluvčí: Barbara Č.] To nebyla taková <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> pomlázka </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Kristina S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jak chlapi pracovali na poli, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] Jestli byli v tej z teho státního statku poslaní na pole tam kdesi hroudy rozbíjet na naše pole k Králom.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A tatíček říká.
[mluvčí: Blažena F.] Ty. Michale!. Nejsme blbí?. Je to naše pole nebo ne? Můžem si udělat co chceme pojď. Lehneme!
[mluvčí: Blažena F.] A. Potom že správce říkal.
[mluvčí: Blažena F.] Ale Hruškovi. Vy <para type="přeřeknutí"> stej </para> tej práce tam moc neudělali.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A tatíček že říká.
[mluvčí: Blažena F.] No neudělali. <para type="se smíchem"> ale víte co jsme sa nasmáli </para>!
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] <para type="se smíchem"> takže to byl </para>. Takže tak ten život no při tej těžkosti brali tak +.
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Blažena F.] + s rozumem. Věďá že aj pokud si sami nepomůžou že jim nikdo nepomůže.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Běžný den, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] Teď mně Jana donesla ten časopis.
[mluvčí: Blažena F.] Já sa na to hrozně. Já ti hrozně ráda vidím nové věci.
[mluvčí: Blažena F.] A ještě vi* pěkné věci když vidím. Které sa mně.
[mluvčí: Blažena F.] Já  fanatik.
[mluvčí: Blažena F.] U tej Božky jsem myslela že sa zblázním radosťú já sem.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] No.
[mluvčí: Blažena F.] Říkám.
[mluvčí: Blažena F.] Bože děvča kdyby přišla a mně trošičku to tady zdirigovala já bych byla tak šťastná!
[mluvčí: Blažena F.] A ráno jsem ještě vstávala taká unavená po tých dňách.
[mluvčí: Blažena F.] A říkám.
[mluvčí: Blažena F.] Bože už do teho neser sama jsi stará co!. Když už nemůžeš. Vyser sa na každé kumšty co si děláš starosti!
[mluvčí: Sylva S.] (smích).


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Domeček u babičky, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Sylva S.] A též tam byla jedna světnica.
[mluvčí: Blažena F.] Hmm.
[mluvčí: Sylva S.] Taková velká a tož též jsme sa všeci.
[mluvčí: Sylva S.] Ale oni měli eš* takovú černú kuchyň.
[mluvčí: Sylva S.] To sa říká černá kuchyň.
[mluvčí: Sylva S.] Ale ona byla fakt černá.
[mluvčí: Sylva S.] Tam šel  někdy když.
[mluvčí: Sylva S.] Takový sporák.  Z bláta. Z hlíny uťápaný.
[mluvčí: Sylva S.] A a trouba já nev*.
[mluvčí: Sylva S.] No. Musela tam být trouba když upekla husu.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> na hody </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> tož to asi jo </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Sylva S.] <para type="se smíchem"> no! A je </para>.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Sylva S.] <para type="nahlas|se smíchem"> . Trouba tam byla a vím že to bylo tak černé </para>.
[mluvčí: Sylva S.] <para type="nahlas|se smíchem"> ale m* že myslím to nikdy ani nelíčili. Tak to </para>.
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a tak </překryv mluvčích> to.
[mluvčí: Sylva S.]  <para type="přeřeknutí"> b* </para>. Jak byla chalupa do břeha trochu tož to mělo taký sklon. Že to bylo opravdu až ta střecha na zem.
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> víš </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] Já vím že z* z* jsme tam zvrchu po tej střeše aj lozili až nás strýc prohnal.
[mluvčí: Blažena F.] (smích).
[mluvčí: Sylva S.] Protože bysme sa mohli <překryv mluvčích> propadnout víš </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> no však </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> jasné </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>. Tož to víš. Jako děcka. Rozežrané no.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jak jsem doma pomáhala, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a ty jsi ještě chodila </překryv mluvčích> aj pracovat před školou?
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> ale </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Sylva S.] Než jsi šla do školy?
[mluvčí: Blažena F.] Tož však pravda <překryv mluvčích> že </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a co #s </překryv mluvčích> dělala?
[mluvčí: Blažena F.] Tož co jsem dělala?.
[mluvčí: Blažena F.] Tož krávy bučely. Musela jsi jít do s*  do stodoly na seno.
[mluvčí: Blažena F.] V zimě byla stodola o padesát metrů pomali o třicet metrů.
[mluvčí: Blažena F.] Tak kór když to byla byla.
[mluvčí: Blažena F.] O třicet metrů.
[mluvčí: Blažena F.] To byla dřevěná.
[mluvčí: Blažena F.] (odkašlání).
[mluvčí: Blažena F.] Ale jak ti byl vítr. Tam to furt vrzalo víš. A já jsem měla strach tam chodit v v.
[mluvčí: Blažena F.] Byla tma!
[mluvčí: Blažena F.] A táta říkal.
[mluvčí: Blažena F.] Ale Vlastičko. Já budu stát tady ve dveřách u hnoja. Ja na ťa budu volat. Ze chléva!
[mluvčí: Blažena F.] A on volal fur*.
[mluvčí: Blažena F.] Vlastičko neboj sa! Pojď já ťa. Já ťa hlídám.
[mluvčí: Blažena F.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] <para type="se smíchem"> Vlastičku hlídal a já jsem sa třepala jak malý ratlík </para>!.
[mluvčí: Blažena F.] Neboť byl vítr. Byla zima. F* taká fujanica.
[mluvčí: Blažena F.] A ty staré desky víš jak křípaly?.
[mluvčí: Blažena F.] No to ti byl rachot.
[mluvčí: Blažena F.] No a já jsem sa bála jak malý ťujík.
[mluvčí: Blažena F.] <para type="se smíchem"> no. Tak dobře. Ale Vlastička došla. Seno <překryv mluvčích> přinesla </překryv mluvčích> </para>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> taťka hlídal zezadu </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] <para type="se smíchem"> a táda <překryv mluvčích> hlídal a <unclear> 1 </unclear> volal </překryv mluvčích> </para>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> zakrytý </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] Vlastičko. Neboj sa.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jak jsem chodila do školy, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] Já jsem ti šla o rok spíš do školy.
[mluvčí: Sylva S.] <para type="potichu"> aha </para>.
[mluvčí: Blažena F.] Já jsem ti  že jsem tři*. Já jsem furt byla.  Rok narození třicet šest.
[mluvčí: Blažena F.] <para type="nahlas"> jako </para>.
[mluvčí: Sylva S.] <para type="potichu"> hmm </para>.
[mluvčí: Blažena F.] A když jsem š* vycházela měšťanku tak . Ředitel mně. Pan. Ředitel Minář mně napsal z města že prázdniny.
[mluvčí: Blažena F.] Že jsem dovršila. Rok. Docházky ve škole že můžu vyjít.
[mluvčí: Blažena F.] A tož mně to bylo divné že. Všeci chodili dál a já už jsem jako vyšla.
[mluvčí: Blažena F.] Tož já jsem ti děvča šla v pěti <para type="přeřeknutí"> rochách </para> do školy.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] <para type="s křikem"> potom jsem měla být chytrá když mě nedali ani na tužku a krávy jsem musela napájat do devíti večer </para>!
[mluvčí: Blažena F.] Líhat. Jsem lehla udřená jak kůň.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jak jsem přišla ze školy, Počet mluvčích: 1
Tož ze školy jsem přišla m* měla #s polévku troubě. To byla polévka z loja kdesi. A p* studená samozřejmě. Tehdy ještě. Nebyla. Už byla elektrika ale nevím jestli byl ješ* už elektrický sporák. Byly kachlové sporáky s plotnú s troubú to.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: O stloukání másla, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] V každé chalupě kde byla kráva byla máselnica. A sa stloukalo máslo a <překryv mluvčích> dělal tvaroh </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a neměli jste na. Na </překryv mluvčích> tu. Na klučku?
[mluvčí: Blažena F.] Ne. Kdepak to bylo takový dřevěný škopek. Na to měl takovú pěknú kryt ještě s takovú hlavičkú.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] Cože <překryv mluvčích> tam měl </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> a máselnicu </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] Cože <překryv mluvčích> tam měl </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> tož to byl* </překryv mluvčích>. To byla hele taková. Taková   dřevěná tolka.
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Blažena F.] Dřevěná <překryv mluvčích> taká nádoba </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a jak se. Ale jak jste tomu </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> říkali </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> máselnica </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] Já vím ale to co na tom měl.
[mluvčí: Blažena F.] Tož ta ručka tož já ti nevím už. No.
[mluvčí: Sylva S.] Nevadí.
[mluvčí: Blažena F.] Nevím. Nevím ti.
[mluvčí: Blažena F.] Máselnica na to sa   dal takový ještě jeden jedna malá taká dřevěná zasej nádoba.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A ta. Ta byla menší ale musela pasovat na tu první.
[mluvčí: Blažena F.] (mlasknutí).
[mluvčí: Blažena F.] A ta má  měla takový ještě taký oblouček.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Když sa už začlo to máslo dělat tak to podmáslí tady šlo. Ale to máslo už ten klobouček zadržel. <překryv mluvčích> víš </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] A když sa to udělalo. Potom sa ten vršek sundal pěkně obralo máslo hodila do máselnice.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A.  Už sa tak. Adem tak . A.
[mluvčí: Blažena F.] To. Co sa s tým dělalo bylo.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Já ti to ukážu. . Ne. Já ti to t* <překryv mluvčích> donesu </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> <unclear> no </unclear> </překryv mluvčích>.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jak jsme šli na Radhošť na pouť, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] A na ten Radhošť jsme sa ti vypravily že. Půjdeme na hafery pr*. Na hafery.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Byly jsme na tých haferách. Tam na tem Kamenném na svojim a jsme šly na Radhošť. Na pouť.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Sestra ještě žila. No bože však to bylo ještě jsem byla m* malá.
[mluvčí: Blažena F.] Tak. Dvanáct třináct roků když jsme tam šly.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A ona se stře* se sestře*. Se. Sestřenicú už byly o tři roky starší ode mňa.
[mluvčí: Blažena F.] (zakoktání).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Takže v mládí je to taky kdo.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A oni si ti celú cestu z teho Kamenného až na ten Radhošť  pískaly dvojhlasně.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] No a Škoda lásky.
[mluvčí: Blažena F.] No ale to ti bylo celú cestu.
[mluvčí: Blažena F.] Dodneška to slyším jak dvojhlasně s* krásně.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A přijdeme na Radhošť   k Cyrilkovi s*.
[mluvčí: Blažena F.] Hledáme stařenku. Nebo stařenka by tam na nás měla čekat.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A teď vidíme f*  prostěradlo. C* cos* pu* natáhlé.
[mluvčí: Blažena F.] (zakoktání).
[mluvčí: Blažena F.] Na tem buchty.
[mluvčí: Blažena F.] Ký*  džbán s kyškú.
[mluvčí: Blažena F.] A stařenka sedí. Ty sukně měla tak kolem.
[mluvčí: Blažena F.] <para type="se smíchem"> dodneška ju vidím víš </para>!
[mluvčí: Blažena F.] <para type="se smíchem"> kolem sebe ty valašské sukně </para>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A tož kde jste děcka. Tož vás tak dlouho čekám.
[mluvčí: Blažena F.] A tož stařenko vždyť tak za váma jdeme tým lesem. A tož tak sa nám dobře šlo.
[mluvčí: Blažena F.] Tož pojďte. Vemte si buchty haferové aj šišky.
[mluvčí: Blažena F.] Tož jsme byli to víš hladné ráno.
[mluvčí: Blažena F.] <para type="se smíchem"> věděly jsme že stařenka budú čekat. Víš <překryv mluvčích> takže </překryv mluvčích> </para>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> hmm </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] Takže tak jsme sa no.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jak k nám přišli soudruzi přesvědčovat otce, Počet mluvčích: 1
Přišli. Přesvědčovat akorát jsme skládali řepu z voza do teho a tehdy sa urodila také velké řepy. (nadechnutí). (nadechnutí). A přišel ten z města jeden. Teďka si ho nemůžu honem vzpomnět na jméno to nevadí. (nadechnutí). Soudruh velký a táta říkal. (nadechnutí). Hleďte. Dejte mně pokoj já jsem nadřený. Já toť m*. Mám prácu ještě koně nepili krávy nejsú poklizené  řepa je třeba schovat ať nezmrzne do rána má přijít mráz a vy mňa tady v*. Zdržujete. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). Vidíte tu řepu velkú? Když s ňú dostanete. Tož ostanete ležet já půjdu ještě za mříže a tož . Do lapáku a kdo bude mně ty fakany opatrovat. Nebo živit. (nadechnutí). Tak živit. Opatrovat to opatrovat. My jsme mohli <para type="se smíchem"> do půlnoci létat </para> . No to létat. Po rodině adem. (nadechnutí).


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jak nám komunisti odvlekli dobytek, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] A ten deň pěkně. Staré zavřeli děcka ty větší šly do školy. Ty malý byly doma samy.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A oni si přišli a začli krávy vyvádět.
[mluvčí: Sylva S.] (pousmání).
[mluvčí: Blažena F.] No.
[mluvčí: Blažena F.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Blažena F.] <para type="s pláčem"> to budu bečet nebo <překryv mluvčích> potom </překryv mluvčích> </para>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích>. Babi.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Blažena F.] <para type="s pláčem"> potom říkali.  Lidem v Krhovej krávy šly v řadě za nima ty tři prasnice vlekli v  v tých  bednách </para> a ko* koně též akorát nechali kozu. V cárku.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Sylva S.] <para type="se smíchem"> no </para>.
[mluvčí: Blažena F.] Takže to ti bylo no. Říkali  <para type="s pláčem"> cizí lidé bečeli a krávy bečely. Řvaly </para>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] <para type="s pláčem"> lid*. Cizí  no. Ne cizí. Krhovjané říkali jaká. Že to bylo jak pohřeb </para>.
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Blažena F.] <para type="s pláčem"> no. Takže </para>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> a pak </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> parchanti </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] A tak jich dostali do.  Státního statku.