Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jak nás strýc strašil, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> ke </překryv mluvčích> strýcovi Královému a potom jsme mu tam přestali chodit nebo on vždycky říkal když jsme byli malí.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Tam sa šlo přes takový potok  potok. Jsme temu říkali potok ale byla to taká pro* . Proláklina jako.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Břehy. Tam byl les a taká proláklina.
[mluvčí: Blažena F.] (mlasknutí).
[mluvčí: Blažena F.] A on vždycky říkal.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Děcka. No už abyste šly.
[mluvčí: Blažena F.] Asi sa nás chtěl střepat až. Potom nám to došlo.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.]  říkal.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A v* jak sa setmí. Tam na. Vás čeká hovno s krvavým mečem.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] Víš a já až. Mě ti to tak cosi hrůza. Mňa ob* obch*.  Že na mňa hovno čeká s krvavým mečem.
[mluvčí: Blažena F.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Já dodneška. Vím jaký já jsem dostala hrozný strach.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A vždycky z* protože jsme ten tam jsme říkali přes potok.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A když jsme jako šli přes ten potok nebo když byla velká voda tam bylo hodně vody t* jak tam zrovna z tých kopců z teho stékala.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Že na mňa čeká hovno s <para type="přeřeknutí"> krvovém </para> mečem. A já jsem si to hovno s tým s <para type="nahlas"> krvavém mečem nedokázala představit </para>.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Sylva S.] <para type="se smíchem"> a stejně jsi měla strach </para>.
[mluvčí: Blažena F.] No bodej. No.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jak se dřív dělaly cihly, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] Ale doma v Krhové si ti pamatuju že  za našú stodolú. Tam jako tam je takový břeh jak strýc víš jak. Má postav*.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Tam je taký břeh a tam naši. Do takých jám zahazovali hlínu.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A já jsem z té jámy neviděla.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Blažena F.] A tam sa  těžila hlína na cihly.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> slínová </překryv mluvčích> hlína. Z kterej sa dělaly cihly.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A dolů už na rovině. Z teho břehu byla rovina u Nováků a tam sa dělaly cihly.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] No. Ty cihly též vím dodneška jak tam ty kozy stály. Ty cihly byly sa ručně dělaly do formy a. A ukládaly.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.]  dodneskaj to vidím ještě jako to si pamatuju.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jak se dřív pracovalo na poli, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] Jsme všecko v rukách. Vždyť to bylo paramitu co my jsme ručně museli hráběma všecko. <překryv mluvčích> okopat řepu </překryv mluvčích>. Všecko jako. Zemáky.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] A paramit. To je to do čeho jste stavili seno. Že?
[mluvčí: Blažena F.] Ano. <překryv mluvčích> paramit je </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a ještě </překryv mluvčích> do nějakých. Jste <překryv mluvčích> stavili </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> boudy </překryv mluvčích> byly. Ty byly ž*. Paramit byly tři nohy.
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A p*. A bouda byla že bylo to tak. <překryv mluvčích> a tak byly </překryv mluvčích> příčky na které sa to sedl*  jako. Tráva j*. No.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Blažena F.] Ježiš. Teďka když to vidíš jak sa hospodaří teďka toto je tehdy co my jsme sa nadřeli a co teďka když to vidím vždyť to.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] To ta technika. Víš <překryv mluvčích> no toto </překryv mluvčích> je úplně úžasné. Úžasné.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jak se u nás pekl chleba, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] A šrotka. Byla kukuřica. Též mamka když ze šrot*. Byl mlýnec. Sa šrotilo doma za války.
[mluvčí: Blažena F.] (mlasknutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] By oni chodili. Bylo to zaplombované za války ale vždycky sa to oddělalo a našrotilo sa. Na buchtu a na chleba.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Sa <para type="přeřeknutí"> jedekr* </para>  jedenkrát za týdeň pek chleba doma.
[mluvčí: Blažena F.] A to bylo tak sedm osm pecnů. Velkých v peci.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Víš co ty mámy všecky já ti obdivuju. Já nesmím vzpomenout <para type="s pláčem"> <překryv mluvčích> ježiši </překryv mluvčích> </para>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> ne. To vzpomínej </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] <para type="s pláčem"> ježiš co ony sa nadřely   nepředstavitelně no </para>.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jak tatínek vyhrál sázku, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] Přišli chlapi z hospody ještě tady jak byl  f* jak  byl ten obchod Nováka vedle kaple. <překryv mluvčích> tam byl </překryv mluvčích> národní výbor. Tehdy a hospoda.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A ti chlapi ztamoty přišli a ž*. Michal ž* tátovi tykali a říká.
[mluvčí: Blažena F.] Míšo. Pojď s náma my jsme sa vsadili že když přijdeš že ten hospodský ztuhne a zařveš. Jakože když pozdravíš zařveš.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] On byl právě  to jsem u teho byla ležel na tej zemi. Nadřený z teho lesa a.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Dejte mně pokoj. Já vám nikde nepůjdu já půjdu to.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Tož ti a dál ho přemlouvali. Až ho přemluvili. A tož on do tej d* d* nebylo to daleko bylo to kousek toť ke kapli.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (počítač a příslušenství).
[mluvčí: Blažena F.] (mlasknutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Tož př* šel a ten hospodský nes akorát deset piv v ruce. Víš jak iš*. Jak to.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Ten táta přišel do dveří a. Ti co s ním šli cosi mu řekli byli domluveni co řeknú a on. Zařval tým svojím hlasem h* mohutným a temu hospodskému ty piva spadly na zem.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] Takže tu sázku vyhrál o co sa vsadil. Nevím.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] (kašel).
[mluvčí: Blažena F.] To bylo. No a edem že on zařval třeba i na nás jsme byli sakra vycámaní jak. My jsme byli jak .


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jaké jsem měla dětství, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] Večer si sa nestačila ani pořádně umýt ani  převléct do čeho. Leda by nahá spala.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Lehla jsem v čem jsem dělala. Že to nemoh děvča převléct sa do ško*.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Do čeho bych sa převlékla?
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] V šatoch které jsem spala jsem pěkně šla do školy.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.]  pod okapem. Když pršelo jsme sa opláchli umyli a valili do školy.
[mluvčí: Blažena F.] Až jsme byli tak na kopečku trošku. A <para type="přeřeknutí"> tate </para> naše když. No táta s* od schodku.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] <para type="nahlas"> a Vlastičko dobře sa uč </para>.
[mluvčí: Blažena F.] A Vlastička šla blbá jak troky. Úkol neměla. Tužku neměla. Musela si toto všecko ve třídě shánět.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] Ale oni mňa znali a děcka mňa měli rády. Víš jako tak to.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jaké jsme měli hospodářství, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> jste měli velké </překryv mluvčích> pole?
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (mlasknutí).
[mluvčí: Blažena F.] Tož  . Šest měřic.
[mluvčí: Blažena F.] To bylo hodně <překryv mluvčích> jako na </překryv mluvčích> to že sa všecko rukama dělalo.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Potom už ti děvča až bylo už. Ke konci už byla hrabačka už byla. Obracečka   čert. Na. Vyjc* orávání zemáků.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] Čert <překryv mluvčích> co to je </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> čert. No sa </překryv mluvčích> temu říkalo čert. To byly takové  t*. Něco <překryv mluvčích> jak </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> takový </překryv mluvčích> oborávák jo?
[mluvčí: Blažena F.]  takový. No  koně to táhly a <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích>. Sa t* ta t* ten řádek sa tak točil mělo to takové vidlice a vyorávalo to zemáky. Víš.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Blažena F.] Takže už jsem. Adem přehrabovala a sem tam když to bylo níž. Tak sa kopnul a zemák vyto.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Ale to už bylo sto a jedno. Jak když sa muselo celé kopat  celé pole no.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Jaký jsme měli doma dobytek, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] Když už sa topilo. To už bylo vody jako aj pro krávy. Pro zvířata dost protože prasata byly krávy b* bylo sedmero ve chlévě.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Tři. Svině které byly.  Prasnice <překryv mluvčích> které měly </překryv mluvčích> mladé víš a to to.
[mluvčí: Sylva S.] (pousmání).
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Tam sa nehledělo na děcka že by sa měly studovat že by měly <překryv mluvčích> jako vzdělávat </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a co jste všechno teda měli za zvířata </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> šest krav </překryv mluvčích> a tři prasata?
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> co </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Blažena F.] Tři prasata a.  Dva koně samozřejmě. Potom ještě byl třetí.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Tož bylo teho ti dost.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Máselnice a stloukání másla, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] Toto byla máselnica tady byla ještě jedna taká nízká nádoba a. Tu měla taký klobouček toť na tem.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Blažena F.] A tu bylo. A to bylo <překryv mluvčích> takové </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a tady se drželo to máslo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> a. Tu mělo. Tu mělo </překryv mluvčích>. Tu mělo to to bylo dřevěné.
[mluvčí: Blažena F.] Též všecko bylo v dřevě.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] T*. Dřevěné a tu toto je to. A tu má cosi ale to v tem dřevu bylo. Kolečka vyřezané. Víš.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Takže to p* to sa. A a tak sa tak sa ď* furd <překryv mluvčích> dělalo. Víš a tak sa </překryv mluvčích> to máslo stlouklo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] A tu sa to jako tu sa to nedostalo. Tu když sa jako už to .
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Blažena F.] A tak sa a potom když už bylo hotové. Tož sa toto tým tak pěkně uťapkalo a. Už rukú sa vybralo. <překryv mluvčích> do chladnej </překryv mluvčích> vody máslo <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a do kolikátého </překryv mluvčích> roku jste tak stloukali ještě?
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Pokud byly krávy furt.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> ještě </překryv mluvčích> měli. <překryv mluvčích> ještě měli </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> ještě aj třeba za komančů </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Blažena F.]  no jistě protož* že měli záhumenku víš. Naši.
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Blažena F.] Takže <para type="přeřeknutí"> chráva </para> byla furt takže krávu měli doposledku oni . Odešli umřeli i s krávú a s koňama.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Ale tá*. No táta ty koně op*. Jako poklízel. Měl to jako  ve státním statku potom byl.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Názvy pro rodiče, prarodiče, křestné rodiče, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] Chodili ti s tatíčkem.  S křestným <para type="přeřeknutí"> boscem </para>.
[mluvčí: Blažena F.] Me* my jsme říkali tatíček jako <překryv mluvčích> co nás </překryv mluvčích> drželi na rukách dě* tatíček a <překryv mluvčích> matička </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a co je křestný </překryv mluvčích> otec. Kmotr?
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.]  křestní otec. <překryv mluvčích> no. A </překryv mluvčích> matička též. Jako kř*  kmotř* kmotři.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Blažena F.] Ta* tak na Bečvách sa říkávalo. Kmotr  matička tatíček. Ne kmotr a. Rodičům sa říkalo táta a máma.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] Já když jsem byla velká. Já jsem sa za to tak ti styděla.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Ale když jsem ti řekla raz u kostela   c* c* sa zeptala táty co dělá máma a. On ř* já jsem řekla.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Co dělá maminka?
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] <para type="se smíchem"> a on na mňa hleděl a říkal </para>.
[mluvčí: Blažena F.] <para type="se smíchem"> co blbneš </para>?
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] A já jsem sa. To víš. To ti bylo a já jsem sa ti styděla říkat máma. Mně to nepasovalo.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Ale nebo  stařenko též to tu  nebylo. U. Tu u ná*  pro mňa to bylo samozřejmé <překryv mluvčích> ale pro </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a stařenka </překryv mluvčích> a staříček je dědeček a babička.
[mluvčí: Blažena F.] No to to p* to tak. Ale to bylo edem stařenko. To nebylo babička to až ogaři naši říkali potom <překryv mluvčích> už </překryv mluvčích> víš. Ne stařenko ale babičko <unclear> už </unclear> <překryv mluvčích> syni moji </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a vy jste jim vykali </překryv mluvčích> babi?
[mluvčí: Blažena F.]  ano ano. Vykali a potom když děcka začly. Už byly zvyklý tykat. Všeci říkali ty. Víš.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] No. Tak to slyšely. Toť já jsem jich nenutila ale když táta byl v nemocnici říkal.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A všeci tykáte místo abyste nám vykali všeci tykáte.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Ale dlouho jsem jim <překryv mluvčích> vykala </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: O pečení, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] Ale. V sobotu jsem pekla zas tu buchtu. Ve dvanáct už jsem šla pryč.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] To jsem Janě vykládala. A ona říká.
[mluvčí: Blažena F.] No a proč pečete. Když jdete pryč?
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Já říkám.
[mluvčí: Blažena F.] Tož proč peču. Hleď a když někdo přijde. Tož co jim dám tož. Tož nic.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Já říkám.
[mluvčí: Blažena F.] Tož to bysem sa hanbú propadla kdyby jsem neměla co na talířek hodit.
[mluvčí: Blažena F.] A je to fakt. Víš každý by sa obešel. Však nikdo nic. Potom nejí.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Já ti vidíš. Vytáhnu tu buchtu. Můžu. Ti vytáhnout <překryv mluvčích> to </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> babi já jsem </překryv mluvčích> snídala před <překryv mluvčích> chvilkou </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> též jsi </překryv mluvčích>. Tak taky nejez. Je dobře. Ušetříš na žrádle.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> nech si na příště </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> já sa z teba </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] To víš. Já budu měsíc. No.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Odevzdávání potravin po válce, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Sylva S.] A za války to fungovalo ja* jak?. Vy jste museli dávat. . <překryv mluvčích> Něm* Němcům </překryv mluvčích> nějaké maso nebo <překryv mluvčích> takhle vesnice </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Sylva S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích>  </překryv mluvčích>. Němci Něm*. No . To ti nebylo ani to ti musely s*. Kontingent sa odevzdával furt.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Kolik bylo asi hektarů pola. Tolik oni naměřili jako že sa musí odevzdávat.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Ale za komoušů potom když chtěli všecko sebrat to bylo mnohem horší protože. Oni dali tým sedlákom. Také <para type="přeřeknutí"> kontiktgenty </para> velké odevzdávat.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] To ti naps* . Kolik majú vajec. Kolik majú másla. Kolik majú mléka odevzdat a neohlíželi že tam je třeba devět děcek.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Blažena F.] Víš.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Takže my jsme ti někdy ani vajco neviděli.
[mluvčí: Blažena F.] To sa muselo všecko pěkně omýt a. A a a nastrkat  do hrtáňů jim parchantom.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> no . <unclear> plácání </unclear> </překryv mluvčích> <unclear> pro t* </unclear>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a v Krhové bylo JZD </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Blažena F.] Co?
[mluvčí: Sylva S.] V Krhové bylo JZD?
[mluvčí: Blažena F.] No bylo JZD. Pravda že bylo.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Salaš na Radhošti, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] A potom jsme tam měli na Radhoště strýca. Maminčiného švagra.
[mluvčí: Blažena F.] Hruška se jmenoval.
[mluvčí: Blažena F.] A on měl tam ovčinec.
[mluvčí: Sylva S.] <para type="potichu"> hmm </para>.
[mluvčí: Blažena F.] Hned kousek u od hotela.
[mluvčí: Blažena F.] Takže. V tem ovčinci tam vždycky.
[mluvčí: Blažena F.] Strýcu vítejte!
[mluvčí: Blažena F.] Och my jsme ho poobtúlali vždycky a tož hned byla <para type="přeřeknutí"> žižnčica </para>.
[mluvčí: Blažena F.] To bylo tak do* sa sa všeci jako lufťáci stavovali na žinčicu sa <překryv mluvčích> kupovala </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> a co to je žinčica </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Blažena F.] Žinčica je když sa . Svaří ovčí mléko a teď sa. Vytáhne ten sýr sa tahá takým  jak cedníkem něco <překryv mluvčích> velkého </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> hmm </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] To byl také velké kotly jako.
[mluvčí: Blažena F.] V tem sa to vaří ta. Ten sýr sa tahá aby sa z teho bochníky potom udělaly.
[mluvčí: Blažena F.] A ten sýr drobounký co tam zůstane s tú vodú to je žinčica.
[mluvčí: Sylva S.] <para type="potichu"> hmm </para>.
[mluvčí: Blažena F.] Ale to ti bylo dobré. A zdravé hlavně. Zdravé.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] <para type="se smíchem"> a my jsme zdraví potřebovali na rozežranost aby sa nám dobře to </para>.
[mluvčí: Sylva S.] (smích).
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Takže . Takže tam jsme měli takové zázemí trochu no.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Stěrky ve mléce, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] Anebo stěrky. Které byly hrozné.
[mluvčí: Blažena F.] <překryv mluvčích> stěr* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> co to je stěrky </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Blažena F.] Stěrky. Mléko a do teho sa z vody udělaly taky z. Hladkej mouky také čůrky <překryv mluvčích> jako </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> hmm </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] Ne těsto pevné. Ale takové šúrky jak posypka sa dělá.
[mluvčí: Blažena F.] A to sa do vařící vody. Osolené hodilo.
[mluvčí: Blažena F.] A to byly <překryv mluvčích> stěrky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] Ve <překryv mluvčích> mléku </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Sylva S.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blažena F.] Ademže já jsem vždycky ti došla do sklepa.
[mluvčí: Blažena F.] A tej smetany jsem z tych hrnců trošku sebrala. A na ty stěrky.
[mluvčí: Blažena F.] A to bylo také kyselé. To jsem měla ráda.


Rok: 2018, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Krhová, Téma: Těžký život mých rodičů, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blažena F.] Z kraja ještě když by*. B*. Oni <para type="přeřeknutí"> začili </para>. Moji rodiče začínali s jednú kravkú.
[mluvčí: Sylva S.] Hmm.
[mluvčí: Blažena F.] Víš přitom <para type="přeřeknutí"> děcke </para> přibývalo a dobytek <para type="přeřeknutí"> přeš </para>. Též přibýval.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Ale tož  mamka chudák ta musela. Tak jako  dát někomu tašku žita aby dostala nějaké obnošené   háby na děcka.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] Víte to byly přídavky nebyly žádné. To museli.
[mluvčí: Blažena F.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blažena F.] A to bylo furt zemák  k* kyška. Zemák.  A. A zase.


Rok: 2016, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Proseč pod Ještědem, Téma: Co se pěstovalo a jak se prodávalo mléko, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Vlastimila V.] No a. Co vy jste vy jste taky pěstovali něco na poli a takhle měli jste nějaký  nějakou zeleninu nebo brambory nebo <překryv mluvčích> měli jste políčko </překryv mluvčích>?
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Mariana T.] <překryv mluvčích> no. To jsme pěstovali </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Mariana T.] Obilí a <překryv mluvčích> brambory. A ř* </překryv mluvčích> řepu.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] Hmm.
[mluvčí: Mariana T.] <překryv mluvčích> vokopávali </překryv mluvčích> a -.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hudba).
[mluvčí: Vlastimila V.] Hmm.
[mluvčí: Mariana T.] A mák jsme mívali <překryv mluvčích> hodně </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> jo. Jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Mariana T.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> takže jste to </překryv mluvčích> měli takhle pro rodinu <překryv mluvčích> nebo jste to i někam prodávali </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Mariana T.] <překryv mluvčích> no. No i se </překryv mluvčích> něco prodalo <překryv mluvčích> že protože </překryv mluvčích> se z toho i žilo jedině že.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <para type="potichu"> přesně tak </para>.
[mluvčí: Mariana T.] Jindy se tlouklo <překryv mluvčích> a bylo </překryv mluvčích> máslo a tvaroh. <překryv mluvčích> no. Tak. To jsme </překryv mluvčích> měli doma svý. No.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> hmm. Hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (zvuk z rádia).
[mluvčí: Vlastimila V.] <para type="potichu"> tak to je dobře no </para>.
[mluvčí: Vlastimila V.] A to hospodářství taky jak jste měli ty zvířata tak jste taky je prodávali. Nebo jste je měli jenom pro vlastní?
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Mariana T.] Ne. To se <překryv mluvčích> prodávaly prodávaly </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> taky se prodávaly </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] Hmm.
[mluvčí: Mariana T.] A mlíko se prodávalo. Lidi chodili <překryv mluvčích> tady z vesnice že </překryv mluvčích> pro mlíko kde měli děti.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> hmm hmm. Hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] Hmm.
[mluvčí: Mariana T.]  a vůbec za války pak chodili hodně.
[mluvčí: Vlastimila V.] Hmm. <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Mariana T.] <překryv mluvčích> protože </překryv mluvčích> tu bylo jako tadyhleten barák co je na prodej. Ten ten zelenej.
[mluvčí: Vlastimila V.] Ano.
[mluvčí: Mariana T.] Tam byl čtyři nájemníci.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Vlastimila V.] Hmm. <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Mariana T.] <překryv mluvčích> a taky </překryv mluvčích> měli dvě až tři děti.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: ] (zvuk z rádia).
[mluvčí: Vlastimila V.] Hmm.
[mluvčí: Mariana T.] Takže <překryv mluvčích> potřebovali </překryv mluvčích> mlíko že. Nechodilo se někam <překryv mluvčích> do města pro něj. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> takže </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> někam do krámu. Přesně tak </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] A i do Liberce se nosilo třeba přes <překryv mluvčích> kopec </překryv mluvčích>?
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Mariana T.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>. Mlíko ne ale <překryv mluvčích> máslo. A </překryv mluvčích>. <překryv mluvčích> tvaroh maminka nosívala </překryv mluvčích>. V koši. To jsem s ní <překryv mluvčích> chodila </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> <para type="šeptem"> máslo </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] Jo? Taky <překryv mluvčích> <unclear> jste chodila </unclear> </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Mariana T.] <překryv mluvčích> k Novákovem </překryv mluvčích> a dolu na druhou <překryv mluvčích> stranu že </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>. <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Mariana T.] <překryv mluvčích>  </překryv mluvčích>  <překryv mluvčích> my jsme nechodili </překryv mluvčích> tam k lomu ja* říkali chodili jsme <překryv mluvčích> k Hruškovem dolu a přišli jsme </překryv mluvčích>. Do <překryv mluvčích> Pilníkova že no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> takže <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> <unclear> hmm </unclear>. Hmm </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Mariana T.] <překryv mluvčích> to no to jsme. Jsem </překryv mluvčích> chodila jako holka no.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> no no to jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Mariana T.] A pak ještě dýl. No.
[mluvčí: Vlastimila V.] Jako dospělá taky. Jste chodila?
[mluvčí: Vlastimila V.] Jako dospělá taky?
[mluvčí: Mariana T.] No. <překryv mluvčích> jako dospělá </překryv mluvčích> jsem taky ještě ch*. Pá*. To.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> taky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Mariana T.] A  to. Už máslo ne jenom vejce <překryv mluvčích> takhle se prodávaly </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> hmm. Hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2016, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Proseč pod Ještědem, Téma: Co chováme za zvířata, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Vlastimila V.] A ještě máte nějaký zvířátka. Teďka?
[mluvčí: Mariana T.] Teď už n*. Máme jenom králíci a slepice.
[mluvčí: Vlastimila V.] (smích).
[mluvčí: Vlastimila V.] No. Tak to stačí.
[mluvčí: Vlastimila V.] (smích).
[mluvčí: Mariana T.] <para type="se smíchem"> no <překryv mluvčích> no t* s* </překryv mluvčích> to jo </para>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> že jo </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] <překryv mluvčích> na obstarání </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Mariana T.] <překryv mluvčích> Láďa králíci </překryv mluvčích> zrovna teď říkal že bu*. Maj mladý. Že budou každá mít jen asi čtyři.
[mluvčí: Vlastimila V.] (smích).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Mariana T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vlastimila V.] No. Vždyť <překryv mluvčích> to stačí </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Mariana T.] <překryv mluvčích> no jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vlastimila V.] Vždyť vono co s tolika že jo <překryv mluvčích> králíkama už </překryv mluvčích> no.
[mluvčí: Mariana T.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Co to byly dodržky, Počet mluvčích: 1
Celej do pěkný peřiny tak to bejvávaly održky. (hluk v pozadí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). A to jsme se vždycky těšili vyprávívaly se všelijaký povídačky zpívalo se. (nadechnutí). (nadechnutí). (mlasknutí). A naše máma ta vyprávěla takovou takovou povídačku vo tom Novákovi. (nadechnutí). (hluk v pozadí). (nadechnutí). (hluk v pozadí). Taky o tom jak byl v tom v tej kostnici. V Doudlebech. (nadechnutí). (nadechnutí). No a zpívalo se a když bylo.  Konec většinou tak do jedenácti hodin se odrhalo potom nám udělali kafe. (nadechnutí). (hluk v pozadí). (nadechnutí). (nadechnutí). No kde byli bohatší tak nám dali buchtu. Většinou měli pečenou. (hluk v pozadí). (nadechnutí). (nadechnutí). No a kde byli menší jako tak byl třebas chleba nebo něco takhle. Nebo jidáše pekli. (nadechnutí). (hluk v pozadí). (nadechnutí). (hluk v pozadí). (nadechnutí). Nu a tak jsme se posilnili ale když bylo konec održek to se vždycky koukalo aby bylo jenom málo <para type="přeřeknutí"> peří </para>. (hluk v pozadí). (nadechnutí). (hluk v pozadí). (nadechnutí). To přišli chlapci třebas taky s harmonikou se zametla sednice stoly se daly ke zdi a už jsme tancovali. (mlasknutí). (nadechnutí). (hluk v pozadí). (nadechnutí). (mlasknutí). (nadechnutí). Vejskalo se a zpívalo a oslavili jsme říkávali dodržky. (nadechnutí). (mlasknutí). (nadechnutí). (pousmání).


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Koleda, Počet mluvčích: 1
(odkašlání). Koleda bejvávala. Většinou byl v neděli byl nějakej bá*. Ten byl bál hasičskej. (nadechnutí). A v pondělí byla koleda takže se tancovalo od neděle až do úterka do večera. (hluk v pozadí). (nadechnutí). (mlasknutí). (nadechnutí). Hospoda byla votevřená. (nadechnutí).


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Jak se slavil masopust, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bohdan K.] Jak vaše máma. Slavívala ten masopust. Když jste <překryv mluvčích> byla malá </překryv mluvčích>?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Denisa Š.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích> naše máma ta vždycky upekla sekanou.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] Ale to bylo sekanou my jsme mívali puka malýho t* od nechala nám máma vždycky kozle.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A když bylo masopust tak se zabil a máma udělala sekanou do kastrolu a dala ji. Upéct a nechala ji tam schovanou a židi přišli.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A oni měli vždycky radost že tetě Královej že vzali bochníček. Jindy se neříkalo sekaná to byl bochníček.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A měli z toho takovou radost ale máma jim to narafičila aby to aby to mohli ukrást.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] To nebyla z* zlodějina to nebyla zlodějna to byla taková památka nějaká.
[mluvčí: Bohdan K.] (smích).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bohdan K.] Vejce.
[mluvčí: Denisa Š.] Jo. Jo a to vždycky když židáci to měli jeji* to bylo jejich právo že si mohli sebrat vejce.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A to už jim ty selky nechaly schválně na hnízďatech aby to ty ty židi mohli ukrást.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] Ale to bylo všechno narafičený to nebyla žádná zlodějina.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] Nu a oni si je potom když v hospodě tak si je dávali do piva.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (mlasknutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A t*. To dostali koblihy zase taky od těch  sedláků těch selek to mívali kolikrát půl pytle.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A to bejvaly koblihy jako dřeváky kdepak neš* dnešní koblížky.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] Tak. No tak tak.


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Vzpomínání na masopust, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bohdan K.]  jak to bylo ještě o tom masopustě jak. Vaše máma na něj vzpomínala?
[mluvčí: Denisa Š.] (odkašlání).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] Nu. Máma vždycky v úterý bejvávala pěkná hodinka.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] Tak říkávali vždycky.
[mluvčí: Denisa Š.] Do Doudleb půjdeme na pěknou hodinku protože tam budou zpívat Novákové.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] To byli dva bratři Kuba a Václav.
[mluvčí: Denisa Š.] (mlasknutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A jak to bejvávalo. Zedníci tak v zimě nebyla práce. Bejvávali doma ne tak to ten masopust slavili a vzpomínali na to.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A když potom šla ta koleda od kostela a šli nahoru k Hruškum tak máma stávala vždycky před to už byla stará tady tak stávala a plakávala říkávala že si vzpomíná na to mládí když tam tak chodívávali s muzikou ty její bratři a ty všichni.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] Tak měla takovou vzpomínku ale to byla p* vzpomínka procítěná.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] To nebyla žádná podívaná to ty lidi prožívali.


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Čím se hostili koledníci, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bohdan K.] A jak se ty koledníci dřív hostili?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bohdan K.] Tím jídlem jak se to připravovalo?
[mluvčí: Denisa Š.] No  Marína Nováková to byla s*. To byl sedlák.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] Tak ta vždycky máma u*. Uvařila z* uzený maso knedlíky se neříkaly knedlíky to byly buchty a zelí.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (mlasknutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (mlasknutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A vždycky Marína to musela odpoledne v poledne nést do hospody k Š*. K <para type="přeřeknutí"> Slavom </para> se říkávalo U Slabů.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A vzala to přes led a babička moje říkávala zase máma ta že jim potom udělala černý kafe.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] Ale to nebylo kafe to bylo to bylo ze žita. Jindy nebejvala melta to bylo ze žita.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A to že  že jim to dělávala do kropáče protože jich bylo hromadu a takovej hrnec neměla tak do kropáče. Tím to zapíjeli.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A potom měli taky koblihy.
[mluvčí: Denisa Š.] (mlasknutí).
[mluvčí: Denisa Š.] To co dostávali vod těch sedláků ta koleda.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] Jindy se <para type="přeřeknutí"> pouštělej </para> koledníci všechny do sednice.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] To nebylo aby se to odbejvalo jenom takhle někde na návsi to byli všechno v sednici.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] No a tak dostávali koblihy pak tam měli to černý kafe a ty ty koblihy a. Tak s* byly pohoštění u Slabůch.
[mluvčí: Denisa Š.] (mlasknutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (mlasknutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Koleda o masopustu, Počet mluvčích: 1
Byly takový taky  jako ty říká formule. (nadechnutí). A když přišlo na tu koledu o masopustě z jiný vesnice tak musela tomu hejtmanovi všechny ty otázky na který on se ptal zodpovídat. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). A když to neuměl tak propad a nesměl si v tej vesnici udělat tu koledu musel tu vesnici opustit a tu koledu si tam udělal ten kterej vyhrál. (hluk v pozadí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). Třebas to bylo ze Střížova ale voni tam <para type="přeřeknutí"> chodívaleli </para> i z daleka. Z Mokrýho Lomu taky třebas přišli koledníci a to nesměli. (hluk v pozadí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí).


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Veselé šprýmy o masopustu, Počet mluvčích: 1
Ten některej hospodář byl takovej taky chtěl je doběhnout tak něco zapíchnul do do koblihu a třebas jenom špendlík a ten ho museli ho hledat. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). A potom ten. Toho zloděje trestali. (nadechnutí). Když to našli tak ho trestali a jestli chce bejt trestanej vedl*. Vesele nebo smutně. (nadechnutí). A když řek vesele tak mu zahráli a když to bylo smutně tak udělali udělali takovou jako bránu všichni ty ty koledníci a von musel tudy proběhnout a každej mu dal na zadek. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). (nadechnutí). A některej byl takovej číman když tam bylo některý děvče mladý tak ji chytil honem takhle na záda a prones ji tou uličkou takže nedostal on ale dostala to ta náp* ta zvědavá děvečka nebo t* to děvčátko. (hluk v pozadí hluk v pozadí). (nadechnutí). (hluk v pozadí hluk v pozadí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí).


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Židovský tanec, Počet mluvčích: 1
Oni ty židi měli taky svůj tanec. (nadechnutí). <para type="zpíváno"> drádiom trádiom tralala trádiom </para>. (nadechnutí). (nadechnutí). A ty ty židi takhle chodili dokolečka. Zvedali nohu a trádium a potom se modlili. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). Jeden říkal jejejejejeje druhej rururururururu zezezezezezezeze a vono to slovo bylo Jeruzaléme. (nadechnutí). <para type="se smíchem"> no </para> ale to byl ten židovskej brebenec takovej. (nadechnutí). (rušivý zvuk).


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Masopustní věneček, Počet mluvčích: 1
O masopustě potom když bylo. Vysekávání <unclear> cho </unclear> to a bejvávalo se. Brávali ty mládenci do věnečku. (bouchnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). Nejdřív v* dali svobodný a první bejvala starostova dcera to bylo taková pocta. (nadechnutí). (nadechnutí). A když nebyla starostova dcera tak byla šenkýřka. (nadechnutí). Vzali ji a dát musela jít ke stolu j* ten t*. Ten s ní tancoval tancoval s ní ke stolu tam byl věneček a do toho věnečku musela dávat vábnýho se říkávalo. (hluk v pozadí). (hluk v pozadí). (nadechnutí). (nadechnutí). (hluk v pozadí). (nadechnutí). (nadechnutí). A ta musela dát nejvíc aby zase ty druhý taky daly víc aby aby ji. Některá taky chtěla aby ji přetrumfly. (nadechnutí). (hluk v pozadí). (nadechnutí). (nadechnutí). (bouchání). (nadechnutí). A  že. Ale ono se to nikdá nepovedlo ta starostova dcera dala vždycky víc. (bouchnutí). (nadechnutí). (hlasitý hovor v pozadí). (pousmání).


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Koleda o Všech svatých, Počet mluvčích: 1
My jako děti chudý my jsme vždycky na Vše svatý chodili po stavení a jsme říkávali všude. (nadechnutí). (hluk v pozadí). (nadechnutí). Pochválen buď pán Ježíš Kristus na všesvatý rohlíky. (hluk v pozadí). (nadechnutí). (nadechnutí). A to jsme všudy dostali někde nám dali ku* větší kousek někde nám dali menší kousek. (nadechnutí). (hlasitý hovor v pozadí). (nadechnutí). (nadechnutí). (hlasitý hovor v pozadí). (nadechnutí). A to jsme měli radost když jsme si přinesli domů kousek <para type="přeřeknutí"> švas* </para> všesvatýho rohlíku. (nadechnutí). (smích).


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Zvyky o Všech svatých, Počet mluvčích: 1
A když bylo Všech svatejch tak ta selka to se většinou dělávalo kde byli sedláci. Kde byla chasa kde byly děvečky a to. (nadechnutí). Tak se pekly všesvatý rohlíky. (nadechnutí). A ta selka tu nejmladší. To říkávali třetinka tak ji poslala do druhý s* do druhýho stavení že prosí aby jim. Půjčili zahýbák na ty všesvatý rohlíky. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). No a ta hospodyně když tam přišla ta s* děvečka si pro ten zahýbák tak sáhla do kamen načernila si drobátko prsty a začala ji hladit. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). Ale vždyť holčičko ale dy* děvčátko my ten zahýbák dneska nemáme doma my jsme ho půjčili třebas Novákom. (nadechnutí). (nadechnutí). (hluk v pozadí). (nadechnutí). Ne když byla ta tak šla ještě zase k Novákum takže byla počerněná ve dvouch ve dvouch staveních. (hluk v pozadí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). A potom se jí smáli celej rok. (nadechnutí).


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Nástroj na zahýbání rohlíků, Počet mluvčích: 1
A to ještě byla. Pamětnice. (nadechnutí). Žena. Nováková nějaká z Heřmaně jindy se říkávalo ve Lhoť. (nadechnutí). Nováková ta chodila ještě taky pr*. Když sloužila v Plavě zem* ve mlejně. (nadechnutí). (nadechnutí). Tak ji poslali pro ten zahejbák. (nadechnutí). No a ta nebyla stará. (nadechnutí). Umřela vloni a bylo jí čtyřiaosmdesát let a ještě ona taky tenkrát ještě se to užívalo používalo. (nadechnutí). (nadechnutí). Ještě ten zahejbák tam v tom Plavě byl.


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Jak se na sv. Ondřeje vyháněly čarodějnice, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Denisa Š.] Zase u nás Doudlebech vyháněli čarodějnice ze vsi.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A to měli ty chasníci. Většinou to dělali ty chasníci jindy se říkávalo pacholci ne teď se říká chasníci a měli bičišťata.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] Ale to bylo <para type="slabikováno"> bičišťata </para> to n*. To nebylo bičišťata.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] Tak měli ty bičišťata a na konec toho toho toho. Jak se to jmenovalo safraporte no na konec  +.
[mluvčí: Bohdan K.] + toho biče +.
[mluvčí: Denisa Š.] +   byl. Měli takovej. Provázek a tomu se říkávalo práskačka.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A to si museli koupit ten kousíček toho.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] A vono to dávalo a to jsme vždycky poslouchávali jak to ono to práskalo v jednej vsi. Druhej vsi.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] Ze Střížova bylo slyšet a u nás taky no.
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Denisa Š.] Ale to u nás se to dělalo moc.  Na každýho Ondřeje.


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Jak chodívaly Lucie, Počet mluvčích: 1
Nu a ty Lucie ty chodily vždycky na svátek svatýho Lucie to byla taková památka. (nadechnutí). Ale ty nežebraly. (nadechnutí). Ty jenom chodily jako uctívaly. Připomínka tý svatý Lucie to bylo. (nadechnutí). A měly na sobě prostěradla a jenom takhle u u tý tyčky okýnko aby zrovna jenom viděly. (nadechnutí). (nadechnutí). Ale i ty jenom procházely vsí ty jako nic nežebraly a ani nic nikde neříkaly šly tiše. (nadechnutí). (nadechnutí). (odkašlání). No už za mě už to nechodilo. (nadechnutí). Ne. Já byla rozená devatenáct set třináctýho sedmej devět set jed*. Devatenáct set jedenáct. A za mě ale už to nebylo jo. Máma o tom vyprávívala vždycky o těch Luciích.


Rok: 2008, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Jak se pod děvčaty prolomil led, Počet mluvčích: 1
Jindy bylo dětí hodně. Všude byly. (nadechnutí). A děvčata u nás v Doudlebech si tancovaly na ledě a von se jim ten led s nima provalil. (nadechnutí). A strejda mámin bratr to viděl tak je všech těch sedm děvčat vytahal. (nadechnutí). To utrhnul plot plot jak byl u zahrádky. (nadechnutí). (nadechnutí). Tak si ho položil na ten led co ještě byl a po břiše se doplazil těm děvčatům a všechny je vytahal. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). A po tej jednej. Po tej už šlapaly ta že byla málo živá a to byla Nováková. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). A ta Nováková tý holčičky máma přinesla tomu. Kubovi babčičku pečenou a jestli si něco roztrhnul tak že mu to zašije. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). Jediná jediná která mu přišla poděkovat .


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Tři králové, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Jaromíra B.] Když byli Tři králové <překryv mluvčích> chodili v tom Mokrým Lomě </překryv mluvčích>. A nebo si to psali ty hospodáři sami. To na ty <překryv mluvčích> futra </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> sami </překryv mluvčích>. Sami.
[mluvčí: Bohdan K.] Já si to píšu taky sama <para type="se smíchem"> ještě </para>.
[mluvčí: Bohdan K.] Ještě to dodržuju.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Bohdan K.] (smích).
[mluvčí: Bohdan K.] No a to se my jsme to doma psávali všudy. Na stůl. Pod židli takhle po.
[mluvčí: Bohdan K.] Všudy jsme dělali tři křížky.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Bohdan K.] No a my jsme to dělávali u sa*.
[mluvčí: Bohdan K.] A na Hromnice se to potom muselo smazat.
[mluvčí: Bohdan K.] Že by by prej nenesly slepice.
[mluvčí: Bohdan K.] (zakoktání).
[mluvčí: Bohdan K.] To si tak. Pamatuju ještě no.


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Masopust, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bohdan K.] Slavil se tam taky v tom Mokrým Lomě masopust jako tady. Chodili tam <překryv mluvčích> koledníci jako tady </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Jaromíra B.] <para type="potichu"> <překryv mluvčích> hmm taky tam chodívali. Taky tam </překryv mluvčích> </para> chodívali ale já si ti to  to jsem byla asi ještě chúdě.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale já s* co já si pamatuju tak. Taky chodili protože já.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale ch* no i ty Mikuláši tam taky chodili protože já si pamatuju že jsme v tom byli v tom v tom Lahutě. Že to to mi bylo asi sedm let.
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak to tam chodili chodi* a ono se šívali knoflíky. Ty nítěný jak se dávaj nejčkon k cíchám.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ty chudý lidi šili ty vydělával si na tom.
[mluvčí: Jaromíra B.] Naše máma to taky dělávala šila ty knoflíky přes zimu.
[mluvčí: Jaromíra B.] A tak si pamatuju dobře že říkávali že přijdou koledníci. Jo.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] A. Z Kladinýho. Kladinej znáš.
[mluvčí: Jaromíra B.] U sedláka se to dělalo tak.
[mluvčí: Jaromíra B.] Když přišel masopust tak. Přišel na to byl pondělí pondělí úterý ne úterý středa.
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak  neděle pondělí úterý tak.
[mluvčí: Jaromíra B.] Sedlák jim dal d* volno.
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak  v neděli byly muziky to bejvávalo v Kladiným anebo Branišovicích.
[mluvčí: Jaromíra B.] Mokrým Lomě byla hospoda. Ale tam nikdy muziky nebyly.
[mluvčí: Jaromíra B.] A tak neděli měli volnou to nakrmili jenom nakrmili.
[mluvčí: Jaromíra B.] Pondělí měli taky volno. To se nedělalo to taky jenom nakrmili.
[mluvčí: Jaromíra B.] Chasa šla do hospody ale ve tři vo* vodpoledne a večír museli přijít nakrmit.
[mluvčí: Jaromíra B.] (odkašlání).
[mluvčí: Jaromíra B.] No nakrmili dobytek a šli zas.
[mluvčí: Jaromíra B.] No přišli k ránu n* nakrmilo se tak to měli pondělí a neděli pondělí úterý volno.
[mluvčí: Jaromíra B.] No a když v úterý potom už je toť se rozumí ta středa popeleční to jenom do těch dvanácti jako se to dělá.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] No takhle to. To měli jako volno chasa.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Muziky o masopustu, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bohdan K.] Když byly muziky třeba v v. V tom. Kladiným nebo <překryv mluvčích> takhle v tom okolí </překryv mluvčích> chodili taky ty sedláci <překryv mluvčích> s těma ženama k těm muzikám. Nebo jenom ta chasa </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích>  no no </překryv mluvčích>. O masopustě to ještě bylo taky tady byla . Pěkná hodinka. V úterý odpoledne.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak šli. Sedlák se selkou já jsem co si tak pamatuju ještě jako kdybych selku Mazalku starou viděla sedláka.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak šli na tu pěknou hodinku odpoledne.
[mluvčí: Jaromíra B.] No od* potom z*. Potom ten večer už ne. Ale odpoledne to už ty selky měly tak dohodnuto tak šly no.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Bohdan K.] A  bylo taky. Zvykem že seděly ty ženský. Kolem lavic <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Bohdan K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> ale to </překryv mluvčích> nebylo.
[mluvčí: Bohdan K.] Ne <překryv mluvčích> u stolu </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> my jsme stávali </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] Vy jste <překryv mluvčích> stáli. Jako ty mladý </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> no. My jsme </překryv mluvčích> ty mladý jsme stávali no a tyhlety seděli třeba ta selka  když šli. Tak tam seděla ale <unclear> 2 </unclear> se lidi moc nechodili k muzikám.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Jestli na ten ples. To třeba jo protože já jsem taky s nima šla.
[mluvčí: Jaromíra B.] To bejvávalo u Hrušků. Tak to už zase tady. To už bylo po těch čtyřicátejch  le* letech. No já jsem tu od šestnáctýho roku.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] No a pamatuju si to taky dobře tohleto. Že chodívali na tu pěknou hodinku úterý o masopustě.
[mluvčí: ] (bouchání).


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Masopust za oknem, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Jaromíra B.] A chodívaly se dívat  za okno taky <překryv mluvčích> ty. Ženský jako je to teď nebo jako to bylo ještě donedávna </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> jo jo  chodívaly jsme </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] No. Já ještě to už jsem byla to už jsem byla jako vdaná.
[mluvčí: Bohdan K.] Tam nás bejvalo za oknem tady na. Kulturáku to už byl kulturák.
[mluvčí: Bohdan K.] To se <para type="se smíchem"> chodívalo </para>.
[mluvčí: Bohdan K.] Kdepak dovnitř.
[mluvčí: Bohdan K.] (pousmání).
[mluvčí: Bohdan K.] No a my jsme jako holky. My jsme stávaly furt v hou* v houfu.
[mluvčí: Bohdan K.] No už jsme čekaly kdo nás vezme k tanci no.
[mluvčí: Bohdan K.] A.
[mluvčí: Bohdan K.] No to už je zase po to už je po válce.
[mluvčí: Bohdan K.] Potřebný v* ve válce nebylo.


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Nošení beranů o Velikonocích I, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> no </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> na Květnou neděli cho*. Nosívali kluci <překryv mluvčích> berany. Do kostela </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> no. To se </překryv mluvčích> to já taky nosila to ti můžu říct. Jsem to jsme byli ještě jako děti.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Jako děti a tam  to jsme bydleli v tej Lahuti a tam byl sedlák. Ne ten Novák ten měl svoje. Ne ale tyhle neměli žádný děti tak si nás zjednali.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Hele. Dali nám dvě koruny. To si tak dobře pamatuju jsme nesli berana do Římova do kostela a to už jsme šli bosí někdy. Vždycky taky ne.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] A jsme jim tam  potom když jsme nesli toho berana zpátky už posvěcený tak jsme dostali dobrej voběd.
[mluvčí: Bohdan K.] (plácnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] U nich. Bejvávalo vždycky uzený maso dali nám takhle  no. Takovej stolek a tam jsme se najedli.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale toho berana já jsem taky nosila.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> a nos* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> my doma </překryv mluvčích> ne. My jsme neměli žádný pole no tak jsme to nosili těm sedlákům.
[mluvčí: Jaromíra B.] (smích).
[mluvčí: ] (bouchnutí).


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Nošení beranů o Velikonocích II, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bohdan K.] Ještě mi řekněte. A ten starej. Novák ten Hruška nosil taky ty křížky ještě do <překryv mluvčích> polí </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>. Taky ještě nosil do polí.
[mluvčí: Jaromíra B.] Taky. To tu bejval nějakej Novák to si taky musíte pamatovat.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Už dřív tu bej* <překryv mluvčích> <unclear> bejvala a ten </unclear> </překryv mluvčích> jen. Ten nosívával ty berany ještě ona tam taky někomu je vždycky nosívávala. Ty berany no.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> Novák </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] A tohlety to už byl Véna zase vždyť Véna byl o čtyři roky mladší než já no tak to už  to už je možný taky ani nenosil ale měli ho beránka.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] A já ho taky měla vždyť měl když . Petr stavěl barák. Tak ještě byl byl tohle zá* taky s*. Taky ho naše děti ty ho Maruna Véna. Ty ho taky ještě nosily.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Všem ho táta udělal a jsme ho dali vždycky za trám na půdu.
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Jaromíra B.] (smích).


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Modlení na Velký pátek, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Jaromíra B.] My jsme chodívali na Velkej pátek ráno se modlit ke stromu.
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Bohdan K.] No t* to jsem slyšel <překryv mluvčích> že se chodili </překryv mluvčích> m* <překryv mluvčích> jako </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> jak b*. Se Kristus modlil v zahradě getsemanský. Tak že se chodilo </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> <unclear> počkej já ti </unclear> <unclear> 1 </unclear>. No <unclear> já ti </unclear> </překryv mluvčích> já ti tu modlitbu uměla. Ale už ji neumím.
[mluvčí: Jaromíra B.] <para type="recitováno"> přišel Pán Ježíš do zahrady </para>.
[mluvčí: Jaromíra B.] Jo. <para type="recitováno"> šel Pán Ježíš do zahrady. Přišel k němu svatý Petr </para>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <para type="recitováno"> ach co tu děláš. Můj milý Ježíši </para>?
[mluvčí: Jaromíra B.] A Ježíš odpovídá.
[mluvčí: Jaromíra B.] <para type="recitováno"> počítám tu svoje svaté rány. Který mi Židi dali </para>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <para type="recitováno"> jednu do rukou </para>.
[mluvčí: Jaromíra B.] To už nevím jak to bylo.
[mluvčí: Jaromíra B.] <para type="recitováno"> druhou do nohou. Třetí do hlavy čtvrtou do boku pátou do  do srdce vrazili </para>.
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Jaromíra B.] To je ta modlitbička to se má m*. Já se modlívám vždycky na Velkej pátek ráno <para type="se smíchem"> v posteli </para>.
[mluvčí: Jaromíra B.] No tak tak tak se to ří*. To vím. Ještě od. Vod vod mojí Marie.
[mluvčí: ] (bouchnutí).


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Májové pobožnosti, Počet mluvčích: 1
Jsme se mohli přetrhnout. Tady. Obzvlášť když. Si vzpomínáš. Ať si vzpomene jestli máma si pamatuje když tady bejvával ten kaplan Novák <para type="se smíchem"> ze Střížova </para>. (smích). To se mohli přetrhnout. <para type="se smíchem"> ten se nám líbil </para>. <para type="se smíchem"> jsme lítali za ním </para>. A měl taky pěkný kázání vždycky. Víš? Tak to. To si taky tak ještě. To bylo hezký. Bože. Ta ta májová bejvala hezký. Teď už nechodím. (rušivý zvuk).


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Křížové dny a procesí, Počet mluvčích: 1
To si přece může pamatovat máma. Tady byla bejvaly křížový dni se tomu říkala. Tady se <para type="přeřeknutí"> hodívalo </para> na křížový dni se chodívalo procesí. To bylo. To bylo lidí!. To no ve všední den. To bylo ne. Tak se chodívalo tamhle k Hruškum. Tam je ta kaplička. Tam se chodívalo modlit za úrodu. A tady . Tady u.  jak je. Jak má ten milionář tamhle <para type="se smíchem"> <unclear> se nevrátil </unclear> </para>. Tam je kaplička. Ne? Hmm no tady. No a ještě potom se chodilo k Novákovej kapličce. To bylo. To vd*. Ale to my jsme nechodili. To to jsem tu sloužila u jako u těch Nováků. To už bylo jako ve válce. Jo. Ale chodili ještě ze začátku. Potom už asi ne. Ale chodilo. Farář s nima no a ž*. Taky procesí jo.


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Pálení ruždí, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Jaromíra B.] No ale pamatuju si že se dělával oheň.
[mluvčí: Jaromíra B.] Řiká* ři*. My jsme tomu říkávalo ruždí.
[mluvčí: Jaromíra B.] A kdy to bylo?
[mluvčí: Jaromíra B.] Já tě nevím <překryv mluvčích> jestli to bylo </překryv mluvčích> na Husa?
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] Možný že to bylo asi na toho Husa.
[mluvčí: Jaromíra B.] A udělal se v poli velikej oheň.
[mluvčí: Jaromíra B.] Tam se ta chasa sn* s* sešla.
[mluvčí: Jaromíra B.] A měli ty o*  o*  ometený košťata jako v maštalích. Ne.
[mluvčí: Jaromíra B.] (zakoktání).
[mluvčí: Jaromíra B.] No a ty se pak do toho ohně a takhle dělali a mrskali to tam.
[mluvčí: Jaromíra B.] Jako třeba vidíš v televizi kolikrát ne.
[mluvčí: Jaromíra B.] To se dělalo.
[mluvčí: Jaromíra B.] (tleskání).


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Poutě a poutníci v Římově, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bohdan K.] Když jste byla v tom Římově pamatujete si dobře na ty poutě <překryv mluvčích> co bejvaly ty římovský </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Bohdan K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> jo. Tak se to určitě </překryv mluvčích> taky se tady šlo k pouti no přišly poutě. Největší pouť byla v Římově ta třetí pouť.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.]  nu. Ta prostřední pouť říkali velká pouť. Ale ta byla vždycky menší protože to nebyl čas. To začínaly žně ale ta podzimní pouť byla jak je druhýho <překryv mluvčích> čtrnáctýho </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> čtrnáctýho </překryv mluvčích>. <překryv mluvčích> září </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> čtrnáctýho </překryv mluvčích> září.
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak to chodívaly procestí. To ti můžu říct taky zážitek.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak voni chodívávali tam procestí hodně pro* hodně procestí prostě na ty pouti chodily procestí.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] A voni t* tam spávali už u. V těch chalupách no a u nás v tej chalupě taky. Spalo procestí z Čakova tuhle.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Čakov. Já nevím kde to je někde tady <překryv mluvčích> někde za Bu* </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> za Budějicema je </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> to u </překryv mluvčích> Dubnýho.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] No. No tak někde tam. No ale byli tam do rána. Jo ze soboty na neděli.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak. To už  byla sláma vymlácená musela bejt vymlácená cepem.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Taky jsem se učila mlátit cepem ale to musíš <para type="se smíchem"> když se mlátilo cepem </para> to musí bejt do rytmu. Jo.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] To víš a já jim to vždycky zkazila.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak <para type="se smíchem"> jsem vždycky </para> mi vynadali tak už mi pak k tomu. Do toho nebrali. To víš děvče šestnáct let teď. Jdi. Dělat aby šestnáctiletý <unclear> 2 </unclear> mlátili cepem.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] No tak se vzala ta sláma no  vyklidila se sednice sláma se ros* ros*. To jsem všechno já dělala to. Rozložila po celej podlaze. To byly dřevěný podlahy.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] A voni tam na tej slámě spali ty. Poutníci do rána.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Nu ráno se umyli. To jim dala v* v* lavor tam někde v kuchyni umyli. Udělala jim snídani.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] To za to platívali. Za ten noc. Pět korun za tu snídani a za. Za tu noc.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] A mně <para type="se smíchem"> tenkrát ti </para> a já musela jít do toho. Vejstupku přes tu jejich sednici. Jo.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] A mě tenkrát tak příšer* to tam ne* vůbec nepiš <para type="se smíchem"> mě. Bolely strašně zuby </para> většinou se mi <para type="se smíchem"> chtělo na záchod </para> a já musela přes ty <para type="se smíchem"> lidi přelézt v noci </para> ještě že jsem nějaký nepošlapala. <para type="se smíchem"> to si nepamatuju </para>.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Na ten mám. Jako mám zážitek škaredej.
[mluvčí: Jaromíra B.] No a ráno jsem to zase musela všecko vyklidit podlahu umejt a mohla jsem jít potom až na pouť.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Nu tak se to dělalo a hodně sedláků tam. Si brali  to víš sháněli peníze. To víš to bylo za republiky to víš. Neměli taky peníze no.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Dovezná a dožínky, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Jaromíra B.] Když byla s* s*. Konec žní když bylo to svezený třeba dejme dovezná se říkávalo tak jsme dostávali od toho sedláka každej dostal. Flašku piva.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Jaromíra B.] To si tak u toho u toho Nováka to si tak pamatuju protože. Mně ji <para type="se smíchem"> taky dali </para> já potom nes*. To s* to je jako kdyby to dneska bylo.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Já jsem odstřeďovala odstřeďovala přinesli hrnec mlíka a. Pán se na mě dívá a povídá.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Hanko a ty to vyliješ.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Já povídám.
[mluvčí: Jaromíra B.] Nevyliju <para type="se smíchem"> nevy* </para>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <para type="se smíchem"> ty to vyliješ </para>.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale já to přece nedo*. Nevylila to se tak pamatuju.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale když byly dožínky no to bylo když bejvala ta římovská pouť ta . Ta poslední ne?
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] No tak to se napeklo to jsme dostávali chasa dostávala tři velký koláče bábovku ale ne tu. Třeba  jak se dělá z toho kynutou bábovku.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] To muselo bejt bábovek. Když nás tam bylo tolik.
[mluvčí: Jaromíra B.] No a šest malejch koláčků navrch a bochník chleba.
[mluvčí: Jaromíra B.] To se na ty dožínky dostávalo.
[mluvčí: Bohdan K.] V tom Sedle nebo jak v <překryv mluvčích> v tej Lahuti </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> i v tej Lahuti </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> v tej La* i v tej Lahuti </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] No.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ne v tej Lahuti už ne.
[mluvčí: Jaromíra B.] Myslím že už ne. To už bylo už byl zase ten pokrok to už mně bylo už sedmnáct let. A tohle bylo čtrnáct mi bylo v tom Sedle.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] To už. Zase pokročilo a možný že jsme taky dostávali. To už ani si nepamatuju.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Pouť do Kájova, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bohdan K.] A  chodili jste třeba do Kájova někdy nebo. <překryv mluvčích> na po* jednou </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> já tam byla jednou </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] Tam byla Hrušková. Tenkrát no a. Mazalka.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale to jsme jeli vlakem. Tenkrát autobusem do Budějovic. To se chodívalo pěšky.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Střížovskej farář to vodívával.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] My jsme tam jeli tenkrát vlakem z Budějovic.
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Byli jsme tam. <para type="se smíchem"> ježiš to </para>. By tě to se nemůže povídat.
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Jaromíra B.] My jsme celou noc se tam modlilo to se nespalo.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Jsme tam byli do rána a museli jsme se modlit a byl tam tenkrát Bohouš Hrušků a elektrikář a oni.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale to tam nepiš.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> oni se tam </překryv mluvčích> pohádali rozešli a. Ono jich tam bylo víc těch modličů víš.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] A oni se střídali a <para type="se smíchem"> nýčko </para> když se střídali tak <para type="se smíchem"> tyhlety </para>. Se tam pohádali s jinejma modličema.
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Oni se chtěli modlit a voni ten by se taky <para type="se smíchem"> chtěl modlit </para> a já nevím kdo to tenkrát vyhrál.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Byla tam Hrušková kdyby tu byla Hrušková ti to <para type="se smíchem"> vydržela až do rána </para> furt odpovídat modlit. Já ne.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] To. To jsem sloužila to už jsem byla vdaná no. To už jsem byla to už jsme byli v JZD.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Obchůzka o Všech svatých, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Jaromíra B.] No tak my jsme.
[mluvčí: Jaromíra B.] Protože máma šla s náma byli jsme jako děti ze školy.
[mluvčí: Jaromíra B.] No a jsme přišli do jiný vesnice a tak jsme tam přišli k tomu sedlákovi. A jsme řekli.
[mluvčí: Jaromíra B.] Pochválen Pán Ježíš Kristus na všesvatý rohlíky.
[mluvčí: Jaromíra B.] No a čekali jsme až někdo vyjde.
[mluvčí: Jaromíra B.] No tak. V* oni vyšli přinesli nám rohlíky. Buď chleba nebo rohlíky.
[mluvčí: Jaromíra B.] No. Tak jsme to dostali ne.
[mluvčí: Jaromíra B.] Jsme zase. Poděkovali.
[mluvčí: Jaromíra B.] Zaplať pánbůh.
[mluvčí: Jaromíra B.] Jak se to říkávalo.
[mluvčí: Jaromíra B.] No a jsme šli zase zase k jinýmu sedláko* a tam se to opakovalo.
[mluvčí: Jaromíra B.] Když jsme přešli tu vesnici.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale my jsme chodili do cizí vesnice.
[mluvčí: Jaromíra B.] My jsme nechodili do tý co jsme bydleli v Mokrým <překryv mluvčích> Lomě <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> jo vy jste byli v Mokrým </překryv mluvčích> Lomě.
[mluvčí: Jaromíra B.] No.
[mluvčí: Jaromíra B.] A tak  ale tam jsme nechodili. Tak jsme šli do Polžova.
[mluvčí: Jaromíra B.] Znáš Polžov?
[mluvčí: Jaromíra B.] Tam bylo plno. Sedláků asi čtyři sedláci. Jen víc ne.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale moc hodný sedláci tam byli.
[mluvčí: Jaromíra B.] Tam jsme dostali. Taky zrovna jsme to opakovali.
[mluvčí: Jaromíra B.] No tak jsme tam dostali kafe nám dávali.
[mluvčí: Jaromíra B.] A ještě dělávali seděli tam u tepla.
[mluvčí: Jaromíra B.] To si tak dobře pamatuju.
[mluvčí: Jaromíra B.] Teprváry dělali na Vše svatý ty papírový růžičky.
[mluvčí: Jaromíra B.] Z kro*. Z toho jak se. Krepovýho jak vy to děláte na tom tamhle na tom máji.
[mluvčí: Jaromíra B.] Z toho  ká* <překryv mluvčích> kep* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> z to* </překryv mluvčích>. Z toho <překryv mluvčích> krepovýho papíru </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> papíru </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] No tak. A pa* na Dušičky to teprváry nesli na hřbitovy.
[mluvčí: Jaromíra B.] Teď se to dělá všechno tejden nebo čtrnáct dní kupředu jo.
[mluvčí: Jaromíra B.] No tak se to takhle dělalo no.
[mluvčí: Jaromíra B.] No tak jsme to tak vobešli a měli jsme na celej na celej tejden jsme měli co jíst. Jsme to nosili do školy na svačinu.
[mluvčí: Jaromíra B.] To je všechno.


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Posvícení a služba v Sedle, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Jaromíra B.] No a na posvícení když bylo posvícení v listopadu. Nýčko martinský to bejvalo pěstovali husy. Tedy vod jara celej rok tam u těch Nováků v tom Sedle.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] A ty se potom zabily a . Prostě. Prostě s*. S*. S*. No jela je prodat jela je prodat. Na trh. To ji vezli s bryčkou.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (mlasknutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Ta paní my jsme jí říkali už paní to už už bylo pokrok. Už neříkali selka.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] No. A za ty peníze co utržila jela na trh a nám kupovala. Šaty.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Na Vánoce potom nám vždycky kup*.
[mluvčí: Jaromíra B.] Jsme dělali my. My dělali sváteční šaty to tě asi nezajímá.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> zajímá </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] Jo? Šá*. Sváteční šaty tři košile.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Můžu ti ukázat jaký jsme <para type="se smíchem"> dostávali </para> košile takovýhle bejvávaly.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] A počka* ji zrovna nemám. Já ji vyprala +.
[mluvčí: Bohdan K.] Aha.
[mluvčí: Jaromíra B.] + v nemocnici.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] No tři. A zástěry dvě no a to chasa jako měla dělaný za celej rok. No a nějaký ty peníze službu. No to už si ne*. Nepamatuju to.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Za republiky. To už ty peníze byly jiný za pětikorunu jsi dostal zástěru.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Teď ji jdi koupit ne?


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Vánoce a co se jedlo doma a u sedláků, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Jaromíra B.] To jsem chodila do do školy do Římova. Lahuť patří do Římova.
[mluvčí: Jaromíra B.] No a potom jsme se přestěhovali do těch Branišovic naproti tej Vlastě.
[mluvčí: Jaromíra B.] Tam jsme taky bydleli ale ne moc dlouho.
[mluvčí: Jaromíra B.] Asi dva roky a potom jsme bydleli pořád v tom Mokrým Lomě.
[mluvčí: Jaromíra B.] No ale  strojily se stromky.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> a vy jste ho teda </překryv mluvčích> neměli?
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ne ne. My jsme ho neměli. My jsme byli <překryv mluvčích> chudý </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> chudý </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] My jsme ho měli akorát jednou.
[mluvčí: Jaromíra B.] To moje  sestra sloužila u Nováků v Sedle.
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak ta přinesla právě tu dělanou čokoládu.
[mluvčí: Jaromíra B.] A to se chodilo na telecích dni.
[mluvčí: Jaromíra B.] To se přišlo na Štěpána a nastupovalo se zase do služby na Silvestra.
[mluvčí: Jaromíra B.] Po Novým roce na Novej rok. Tedy řekněme.
[mluvčí: Jaromíra B.] A tak my jsme si ho udělali až po Vánocích ale jenom jednou jednou za tu dobu co pamatuju.
[mluvčí: Jaromíra B.] No. To víš . Ty chudý lidi ne. Ale ty bohatý si dělali stromek.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích>  k večeři? Co jste měli <překryv mluvčích> k večeři o Vánocích </překryv mluvčích> u vás?
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> no tak </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] U mě doma to jsme měli šišky.
[mluvčí: Jaromíra B.] Po*. Polívku. Nějakou hrachovou. To ani ti nevím.
[mluvčí: Jaromíra B.] To bych musela lhát.
[mluvčí: Jaromíra B.] Akorát jsme měli ty šišky. Ale ne šišky štercový.
[mluvčí: Jaromíra B.] Jsme mívali. To vaše m* mamka taky zná ty pařený.
[mluvčí: Jaromíra B.] To se udělá z  to. Jako se dělají dukátový buchtičky. Ne.
[mluvčí: ] (jiná osoba).
[mluvčí: Jaromíra B.] To se po* to sirob bejvával to bylo strašně dobrý.
[mluvčí: Jaromíra B.] Polilo se to sirobem. Mák na to.
[mluvčí: Jaromíra B.] To jsme jedli. Na to jsme se mohli přet*.
[mluvčí: Jaromíra B.] To byla naše štědrovečerní večeře a nic jinýho.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] A ta vánočka ono se říkávala calta. Jo no.
[mluvčí: Bohdan K.] Tak to bylo v Americe. To říká <překryv mluvčích> děda. Šišky s tím sirobem hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> no. No no no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale ten sirub. Kdyby byl k dostání tak si ho udělám ještě teď.
[mluvčí: Jaromíra B.] Von není asi. Já nevím.
[mluvčí: Bohdan K.] A to bylo z řepy. Ten <překryv mluvčích> sirob </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> jo z </překryv mluvčích> cukrovky. No.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale to se prodává normálně v krámě.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale teď s* teď už to neexistuje asi tady.
[mluvčí: Jaromíra B.] To bylo za republiky.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ještě za tý . No za první <para type="se smíchem"> republiky </para>.
[mluvčí: Jaromíra B.] To nebyla žádná.
[mluvčí: Jaromíra B.] To byla já říkám. To byla krize!
[mluvčí: Jaromíra B.] No. To nebylo jako to bejvalo.
[mluvčí: Bohdan K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bohdan K.] A. Taky  z*  říkají že když se pekly ty vánočky třeba. U sedláka tak že dostával každej člen rodiny i <překryv mluvčích> ta chasa </překryv mluvčích> vánočku.
[mluvčí: Bohdan K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> no </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] No. Tak jo. To jsme dostávali. To ti můžu říct.
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak na vánočku jsme dostali vánočku a bochník chleba.
[mluvčí: Jaromíra B.] Když jsme to vodnesli domů rodičům no tak už jsme  si. Nemohli tam vzít vánočku.
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak jsme si ukrojili jenom ten chleba jo.
[mluvčí: Jaromíra B.] No a tam to víš tam to už to bylo na na Štědrej den. U sedláka to bylo zase.
[mluvčí: Jaromíra B.] A to jsem sloužila zase už potom v Lahuti. To už mi bylo sedmnáct let.
[mluvčí: Jaromíra B.] No. Zrovna si to pamatuju  když umřel Masaryk.
[mluvčí: Jaromíra B.] To mi bylo sedmnáct let. A ten umřel když se kopaly brambory.
[mluvčí: Jaromíra B.] <para type="se smíchem"> to si </para> tak dobře pamatuju.
[mluvčí: Jaromíra B.] No a tak ta. To už u s*. U sedláků dělali rybu. Na černo.
[mluvčí: Jaromíra B.] Jedině na černo. Řízky se nedělaly.
[mluvčí: Jaromíra B.] To bylo na m*. Těch mís.
[mluvčí: Jaromíra B.] No to se potom jedla ještě ce* celý Vánoce na studeno jo.
[mluvčí: Jaromíra B.] A bejvala dobrá.
[mluvčí: Jaromíra B.] No a tak potom už jsme už. Jedli jenom ten chleba. To už nám vánočku nedali.
[mluvčí: Jaromíra B.] Už jsme si ji svoji snědli.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale já to obyčejně jsme to nosili rodičům. No.
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak my jsme žili no.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak ještě.
[mluvčí: Bohdan K.] A  dělali taky ty sedláci. Pekli nějaký cukroví? Třeba <překryv mluvčích> linecký nebo </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> no abych </překryv mluvčích> ti řekla. Ne.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ne. To si jako nepamatuju.
[mluvčí: Jaromíra B.] Nepamatuju. Nevím opravdu.
[mluvčí: Jaromíra B.] Akorát tu čokoládu. To vím. To dělali.
[mluvčí: Jaromíra B.] To dělali. To si dělali tu čokoládu.
[mluvčí: Jaromíra B.] To. To. Vaše mamka taky to zná.
[mluvčí: Jaromíra B.] No ale jestli pekli cukroví. Já jsem já nevím.
[mluvčí: Jaromíra B.] No s* museli taky asi vždyť mají měli děti. Ne?
[mluvčí: Jaromíra B.] No.
[mluvčí: Bohdan K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> . Moc asi ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] Hmm <překryv mluvčích> moc asi tenkrát tolik ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> . Co jako </překryv mluvčích> ještě takovej zvyk moc <překryv mluvčích> nebyl jako je to </překryv mluvčích> teď <překryv mluvčích> kdepak </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> teď jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> vzpomene si </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> no a </překryv mluvčích> dárky jste si nedávali <překryv mluvčích> když jste byli chudý </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> ne. Ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] A ty. Ty sedláci dávali třeba těm dětem nějaký dárky?
[mluvčí: Jaromíra B.] No ani si ti to nepamatuju.
[mluvčí: Jaromíra B.] Já si ti to ani nepa*. No já můžu ti říct já sloužila v Sedle.
[mluvčí: Jaromíra B.] To mi bylo. Když jsem tam nastoupila to mi bylo v červenci je mi mi bylo třináct.
[mluvčí: Jaromíra B.] A já tam nastoupila o Vánocích. Tak mi bylo třináct a půl.
[mluvčí: Jaromíra B.] A půl roku jsem ještě musela chodit do Todně do školy. Do těch čtrnácti.
[mluvčí: Jaromíra B.] Měli š* já jsem hlídala jsem čtvrtý dítě.
[mluvčí: Jaromíra B.] A že by se dávaly dárky. To ani ti nevím.
[mluvčí: Jaromíra B.] Já si to opravdu. Já nevím třebas jim něco dali.
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale  aby takový jako se dávají teď. To ne.
[mluvčí: Jaromíra B.] Když přišla jako bylo Mikuláše tak paní jela do města.
[mluvčí: Jaromíra B.] A to vždycky přinesla toho Mikuláše. To byly takovýhle veliký Mikuláše.
[mluvčí: Jaromíra B.] A čerta.
[mluvčí: Jaromíra B.] A tak to si tak pamatuju že mi taky jednoho dala.
[mluvčí: Jaromíra B.] To je tak upomínka.
[mluvčí: Jaromíra B.] (pousmání).
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak to vím ale co. Měl ten stromek na toho Ježíška?
[mluvčí: Jaromíra B.] <para type="přeřeknutí"> chvjedli </para> jedli s náma s chasou do.
[mluvčí: Jaromíra B.] A to se jídávalo to nebyly talíře na stole.
[mluvčí: Jaromíra B.] To se dalo na m* jídlo na mísu a tak se jedlo z mísy. Celá chasa.
[mluvčí: Jaromíra B.] A. Všichni jedli z mísy <para type="se smíchem"> prostě </para>.
[mluvčí: Jaromíra B.] No tak se jídávalo.


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Půlnoční mše o Vánocích, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bohdan K.] Vy jste. Třeba n* na půlnoční z <překryv mluvčích> tý Lahutě </překryv mluvčích> do Jána?
[mluvčí: Jaromíra B.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Já moje máma chodila z Mokrýho Lomu na půlnoční chodila.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] To vždycky táta už táta už to se my jsme taky měli třeba leda prasátko jsme si krmili.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak kdy <para type="přeřeknutí"> pohon </para>. Než přišla z půlnoční von upek pečeni. Ten náš táta uměl pečeni!
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Já na ni vzpomínám ještě teď.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] A máma přišla z tý půlnoční no a dala se.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] To už bylo. To už se mohlo jíst.
[mluvčí: Jaromíra B.] No to už byl no to už byl  Boží hod tak se dala do tý pečeně. To si taky tak pamatuju.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Ale já chodívala na půlnoční ráda.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] A to jsme tady chodívali taky z Doudleb do Střížova.
[mluvčí: Jaromíra B.] Teďkon Máňa Hrušková. Znal jsi Máňou Hruškovou?
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] S tou jsme chodívaly samy dvě do Římova proto to tady tady nebylo půlnoční.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Myslím. Že ve válce tu půlnoční nebylo.
[mluvčí: Jaromíra B.] No proč bysme bejvaly šly do Římova?
[mluvčí: Jaromíra B.] Tak jsme Máňou jsme šly tenkrát samy.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] To byl ještě Láďa Nováků živ!.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Tuhle jak sem chodí. Do kostela ty jejich. <para type="přeřeknutí"> jejiho </para> dcery ne?
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] No a  no nebály jsme se.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Do Střížova jsme chodívali. No to byla krás*!


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Doudleby, Téma: Telecí dny a služba u sedláků, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Jaromíra B.] My jsme šli na . To se říkávalo telecí dni.
[mluvčí: Jaromíra B.] To si musíš <překryv mluvčích> potom </překryv mluvčích> <para type="přeřeknutí"> rosirto* </para> rozsortýrovat podle sebe.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Telecí dni když jsme tam zůstali u toho sedláka ještě druhej rok tak s* nám dal taky tejden dovolenou. Do toho Novýho přes ten Novej rok.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] No a po Novým roce hned ten den jsme šli už jako zase na c*. Na celej rok na službu.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] No a když jsme měnili. Tak to bylo to samý.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Že zase jsme šli k jinýmu sedláku.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] Jo. My jsme to tak museli měnit abysme nebyli furt u jednoho.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jaromíra B.] No abysme m* my měli lepší a nebo voni <para type="se smíchem"> si polepšili </para>.
[mluvčí: Jaromíra B.] (nadechnutí).


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Komařice (Sedlo), Téma: Co bylo křesání ve mlýně, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bohdan K.] To křesání. To bylo.
[mluvčí: Bohdan K.] Ob*. <překryv mluvčích> obnovovali </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Vasil Š.] <překryv mluvčích> to se </překryv mluvčích> křesalo. Ty kameny.
[mluvčí: Bohdan K.] Hmm.
[mluvčí: Vasil Š.] A. Prostě aby ten šrot. Vypadnul ven. Jo. Ten rozemletej.
[mluvčí: Vasil Š.] A tak to. Padalo. Obilí <para type="přeřeknutí"> doplostřed </para> no. A ten kámen to bral pod sebe.
[mluvčí: Vasil Š.] A měl takový. Jmenovalo se to lemiže.
[mluvčí: Vasil Š.] Takový  vysekaný takový drážky. Jo.
[mluvčí: Vasil Š.] A tou drážkou se to vyhazovalo kolem toho lubu a zas to šlo  na tu na tu. Na ten vysevač. Tenkrát se to jmenovalo.
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Vasil Š.] Žádné. I nějak jinak se to jmenovalo.


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Komařice (Sedlo), Téma: Co znamená mít za lubem, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bohdan K.] A co to ještě je. Jak s* je to úsloví mít něco za lubem?
[mluvčí: Bohdan K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Bohdan K.] Co to znamená. Za tím lubem?
[mluvčí: Bohdan K.] To je nějaká součást toho mlejna taky. Ne?
[mluvčí: Bohdan K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] No <překryv mluvčích> to. Jak </překryv mluvčích> se takhle točil ten kámen tak kolem bylo takový dřevěný bednění a mezi tím kamenem a tím bedněním bylo. Mezera. Jo?
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> za lubem </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] Tak. Tomu se říkalo za lubem protože ten to bednění kolem toho. To se. Jmenovalo lub.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] No a když. Něco zůstalo za lubem a odnes to ten kterej když třeba křesali kameny. Jo a zase to znova znova. Dali dohromady.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] No tak ten kterej začal první mlít tak než se tam kolem toho lubu to ten šrot tam vždycky to zůstalo ne?
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] To se. Nikam nemohlo nemohlo  <překryv mluvčích> vodejít </překryv mluvčích> tak to zůstalo za tím lubem. Tak.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> dostat </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] Ten kterej začal první mlít po tom křesání. Tak ten byl na tom nejhůř.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] Protože ten lub se musel tam naplnit. Tím šrotem. Jo?
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bohdan K.] Aha.


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Komařice (Sedlo), Téma: Dodávky během komunistického režimu, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bohdan K.] No a ty dodávky. Ty se hodně kontrolovaly. Ty byly hodně nadsazený ne?
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Bohdan K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bohdan K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bohdan K.] Co byly v padesátejch letech že se musely odvádět?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vasil Š.] Jo. <překryv mluvčích> to </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> obilí </překryv mluvčích> a mlíko a <překryv mluvčích> vejce a </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Vasil Š.] <překryv mluvčích> dělal tady </překryv mluvčích> soused starostu v Komářicích.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] A potom nám nandali takový dodávky že jsme to nesplnili a to byla poslední taková  n*. Z* . Jak bych to řek poslední takovej útok na ty soukromníky. Ne?
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] Některej to taky vydržel. Jako tamhle jeden v Rankově.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] A v Římově byl taky jeden.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] V. Sedle byl taky takovej chalupník jeden ale <překryv mluvčích> ostatní to. Bylo všechno no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> málo ostatní šl*. Museli do družstva </překryv mluvčích>.


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Komařice (Sedlo), Téma: Druhy mlýnů, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bohdan K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Bohdan K.] A to byl vlastně se říkalo českej mlejn a americkej. Ne. Amerikán.
[mluvčí: Vasil Š.] Jo.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] No.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] No.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] Když když tady začli maminka hospodařit a toho vzali potom na vojnu. Jo?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] Tak jednou přišel přišel. Na dovolenou. A koupil už tu  stolici. Tu válcovou. ZEG. ZEG Drážďany. To vyráběli. No.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] A je tam dodnes.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] No tak. Už potom potom. Už českej. Jenom. Šrotoval  pro dobytek. Jo.
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] A už se mlelo. Na tej stolici a cylindr byl a.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] Tam se s*. Tam se po*  spodsívala <překryv mluvčích> mouka </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] No a potom.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] Tam to bylo asi nějak šestnáct set a něco  že. Za*. Zařídili tu stolici a odjel potom a uš se <překryv mluvčích> nevrátil </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> už se nevrátil. Jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] V šestnáctým roce. Hmm.


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Komařice (Sedlo), Téma: Hluk ve mlýně, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Bohdan K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bohdan K.] No a to musel bejt hluk hroznej ne z toho z toho mletí?
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> vy jste na to byli zvy*. Vy jste na to </překryv mluvčích> byli zvyklí na ten <překryv mluvčích> na ten hluk </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vasil Š.] <překryv mluvčích> no. Nebylo to tak </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vasil Š.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vasil Š.] To to bejvalo. Když byly ty český mlejny. <překryv mluvčích> tak </překryv mluvčích> ty klapaly.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bohdan K.] Ty <překryv mluvčích> klapaly </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vasil Š.] <překryv mluvčích> protože </překryv mluvčích> tam byl takovej.
[mluvčí: Vasil Š.] Takhle  tam byl takovej  kruh. A ten měl na  výstup takovej a přes ten výstup to klaplo. Vždycky jo.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] A tím se pod tím košem takovej košíček hejbal aby to to melivo šlo do toho.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] Na do mezi ty kameny.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] Tak tomu říkali klapáč. No a  ale. Potom když začly stolice tak už nic neklapalo.
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vasil Š.] <para type="se smíchem"> to už. To už jen ta* hučelo <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích> </para>.
[mluvčí: Bohdan K.] <překryv mluvčích> jenom hučelo </překryv mluvčích>. Hukot teda. Aha.