Rok: 2013, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vír, Téma: Cesta na kole, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Radoslava L.] To bylo taky. Ale já jsem stejně nesměla dělat něco. Protože. Když mě bylo  když  jsem měla končit  pátou třídu a začínaly za čtrnáct dní prázdniny tak naši mě protože jsme chodili nakupovat do Olešnej a to je ten kilometr a půl mě nechali ať  koupím meltu na bílý kafe.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A já jsem ji zapomněla. Protože jsem to nechtěla mít ve třídě aby mně s tím děcka něco uď* neudělaly tak jsem si to vzala jako. Jak se šlo do předsíně záchody jako. Jak se šlo pak na záchod. Tam jsem to nechala na vokně a samozřejmě jsem na to zapomněla.
[mluvčí: Radoslava L.] (vydechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Gabriela V.] (pousmání).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] No a teď když jsem přijela dom přišla teda dom tak jsem si vzpomněla že tu meltu jsem tam nechala.
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Tak jsem vzala bráchovo kolo kterej byl teda na. Zájezdě zrovna jako školním výletě. Ne zájezdu.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Sedla jsem na kolo a že pro to zajedu.
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Jenomže tam se spravovala silnica a polovička té silnice to nebyla asfaltka. Že jo. To polovička byla štěrk a to bylo už že. To není moc široký a polovička bylo jako lepší cesta.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] No a já jsem teda vyjela a v tom kopci jak se sjíždí k Olešné tak jsem chtěla přejet na tu lepší cestu a vůbec jsem nic neslyšela že by něco jelo.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Že si p* sjela jsem blbě no. Měla jsem jet popravo já jsem si sjela jako na tu levou stranu víc a pak už nic nevím.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Gabriela V.] (pousmání).
[mluvčí: Radoslava L.] Pak už jsem viděla jenom že jsem nemohla zvednout hlavu. Že mě strašně bolela hlava takhle jak kdybych tam měla půl metráku aspoň.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Jsem se zvedla na silnici a měla jsem votřes mozku.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Pak zas vím že že už zas nevím nic.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] No a po* vopodál tam dělal  nějakej pán byl na poli z Olešnej.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A šel pro naši dom když mě tam viděl. Že povídal.
[mluvčí: Radoslava L.] (vydechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Viděl jsem děcko na kole pak jsem viděl auto. Nákladní. A pak jsem neviděl už nic tak jsem se tam šel podívat.
[mluvčí: Gabriela V.] (pousmání).
[mluvčí: Radoslava L.] Protože to bylo v takovým jako tam byly l* louka a pole tak se tam šel podívat a našel mě tam.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Mezitím šel ten náš řídící šel. Pěšky z Novýho Města a našel mě tam.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A říkal že musím k doktorovi.
[mluvčí: Radoslava L.] A to už tam byl tatínek. Protože ten pán pro něj přišel tak vzal kolo a jel pro mě.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Posadil mě na to kolo na tu štanglu.
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A mně bylo hrozně blbě. Mně to pořád tu hlavu táhlo dolů.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Protože jsem měla ten votřes. Chvilkama mně bylo úplně zle. A pak si teda už nic nepamatuju víc.
[mluvčí: Radoslava L.] Pak si zas pamatuju jenom že. Byli zavolat doktora.
[mluvčí: Radoslava L.] To byl ještě takovej starej pán takovej tlusťoučkej.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Gabriela V.] (pousmání).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A tak mě vošetřil. Měla jsem prodraný voba lokty a bok.
[mluvčí: Radoslava L.] Tak mně <překryv mluvčích> to vošetřil </překryv mluvčích> a říkal.
[mluvčí: Gabriela V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Radoslava L.] No. Zejtra musíte jet na  tetanovou injekci.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Tak mě ten táta ráno. Víc nevím.
[mluvčí: Radoslava L.] Krmili mě. Protože já jsem měla vovázaný ty lokty. Takže já jsem ruce ani nevohnula. Moc.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Tak mě teda krmili.
[mluvčí: Radoslava L.] A ráno teda jsme se. To už jsem. Pak už nevím.
[mluvčí: Radoslava L.] Pak si nepamatuju jak jsem spala nebo co bylo už nevím nic. Až ráno teda jsem se vzbudila.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A otec mě posadil na štanglu a jeli jsme do Novýho Města na injekci.
[mluvčí: Radoslava L.] (vydechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Tak jsme přijeli k doktorovi.
[mluvčí: Radoslava L.] Dal mně takovou koňskou nějakou. Protože já jsem tu nohu nemohla utáhnout.
[mluvčí: Gabriela V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Gabriela V.] (pousmání).
[mluvčí: Gabriela V.] (odkašlání).
[mluvčí: Radoslava L.] To bylo jak kdybych tam měla kládu místo nohy. Jako jo?
[mluvčí: Gabriela V.] (pousmání).
[mluvčí: Radoslava L.] (pousmání).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A samozřejmě tam jak je ten kopec vod Novýho Města  Zeleňák jsme mu říkali protože nahoře stojí zelenej kříž tak jsem. Teda mě tlačil ale já jsem jako jít nemohla.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Gabriela V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (srkání).
[mluvčí: Radoslava L.] Tak mě tlačil nahoru mě vytlačil.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A přijeli jsme dom a víc už zas nevím. Potom že už se to začalo lepšit. Že mě to jako . Převázali abych mohla aspoň si rohlíkem dostat do puse.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Gabriela V.] (pousmání).
[mluvčí: Radoslava L.] No a dlouho jsem tam ty značky měla.
[mluvčí: Radoslava L.] Ještě nevím jestli to tam někde není vidět na těch loktech aj to. Na tom boku asi už ne. No.
[mluvčí: Radoslava L.] To byl takovej zážitek.
[mluvčí: Radoslava L.] A za čtrnáct dní byly prázdniny.


Rok: 2013, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vír, Téma: Práce v zemědělství a v JZD, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Radoslava L.] Skončila škola. Ty jsme dělali. V osmé třídě jsme dělali jenom závěrečný zkoušky.
[mluvčí: Gabriela V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Že se as* měla jsem teda zvostat doma protože jsme měli nějaký pole.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A ale my jsme měli. To už jsme byli jako v jé ze* v Jednotným zemědělským družstvu protože nikdo na tem nechtěl moc dělat a měli  měli jsme prostě nějaký dluh z. Z neúrody.
[mluvčí: Radoslava L.] (odkašlání).
[mluvčí: Radoslava L.] Protože se neurodily brambory a měli jsme dodávat jako na sadbu a a voni měly  dostaly plíseň tak voni ju neuznali takže jsme museli měli splácet nějaký velký peníze a na to nebylo.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] No tak nakonec jsme museli do JZD no.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A protože jsme tam měli pole. A kluci už byli pryč. Ti starší že jo. Akorát Mirek byl ještě doma. Ten co už teda nežije.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A von říká furt.
[mluvčí: Radoslava L.] Dejte to do JZD ať je pokoj. Dejte to do JZD.
[mluvčí: Gabriela V.] (pousmání).
[mluvčí: Radoslava L.] No tak nakonec to tak dopadlo.
[mluvčí: Radoslava L.] A protože voni už byli pryč. Tak my jsme museli někde na tom poli zvostat dělat.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Tak já jsem musela zvostat doma. Nemohla jsem nikde jít. Chtěla jsem jít na jakousi textilku jsem si pak vymýšlela a to. Jenže to víš. Nebylo na to ani. Ani by to prostě nešlo.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Tak jsme jsem zvostala doma a když potom švíca jako sestra ta nejmladší. Vona není nejmladší ale jako mladší než já.
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Když potom. Jsem já chtěla jít pryč jako do někde do zaměstnání. Tak. Zas vona musela zvostat doma.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A zvostala tam celej život. Vlastně. Až doteďka až do důchodu dělala v kravíně.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A museli vstávat ráno s otcem tam šli. Protože nikdo z dědiny tam jít nechtěl. Bylo to v zimě a voni museli vstávat třeba ve dvě hodiny vo půl třetí než došli pak ještě v závějích kolikrát až do té Volešné do toho kravína.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] To byla vodchovna. Tam nebyly jako dojičky. Tam byly jenom jako ty jalovice a krávy který zrovna neměly  telata.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Takže vona tam zvostala a byla to teda. Perná práca.
[mluvčí: Radoslava L.] A otec chodíval ještě pomáhat jako lidem  stavět jako s barákama když měl chvilku volnou.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A já jsem tenkrát. Že budu s nim a že budu místo něj dělat jako dovolenou jsem si vzala čtrnáct dní a že místo něj budu dělat já v kravíně. Jako se sestrou a von že ještě tam byla paní že jo. Jsme. Byly samy. Ještě tam byla jedna paní.
[mluvčí: Radoslava L.] (odkašlání).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A  že tam budu ale to bylo jak když hrom bije.
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] To se ještě dělalo. Vše* byly tam sice pásy na hnůj ale jinak se to vozilo. Teda muselo se to všechno shrabovat rukama že jo.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Z* jako ne rukama no ale jako ručně jo.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A tak teda to byla taková práca.
[mluvčí: Radoslava L.] (odkašlání).
[mluvčí: Radoslava L.] Potom se strouhala řepa to bylo. Já už nevím kdy to bylo. Jsem tam byla pak za něj ještě když už byla sklizená řepa a skroužilo se to vlastně ještě.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] To už prostě nikdo potom neznal. Že jo. To už potom bylo všechno na elektriku. A to se teda než se tam nakroužilo pro ně tam. Já už nevím kolik jich tam bylo těch krav. To už si nepamatuju ale bylo toho teda dost.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] No vozil se. Tahal se ruční vozík na kterým se vždycky naložilo. Já nevim. To krmení nějaký a seno a tak se to po* vozilo potom ručně. Že jo.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (vydechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Pak už byly vozíky jako na elektriku. To už já ani jsem neviděla.
[mluvčí: Gabriela V.] (pousmání).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] No tak to bylo tenkrát. No.


Rok: 2013, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vír, Téma: Práce v Jablonci nad Nisou, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Radoslava L.] Jsme jeli do toho. Do Jablonce na zaučení.
[mluvčí: Gabriela V.] (vydechnutí).
[mluvčí: Gabriela V.] Hmm.
[mluvčí: Radoslava L.] S kufrem kterej jsem <para type="se smíchem"> nemohla málem <překryv mluvčích> unést. Jo </překryv mluvčích> </para>.
[mluvčí: Radoslava L.] (smích).
[mluvčí: Gabriela V.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> hmm </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Gabriela V.] Jako do Jablonce nad <překryv mluvčích> Nisou </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Radoslava L.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>. <překryv mluvčích> my jsme tam měli </překryv mluvčích> přejímat jako jehlárnu. Jako ty zubní. Jo. Tam se začaly dělat ty. Dřeňový jehličky takový co se s tím tahaly ty <překryv mluvčích> nervy jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Gabriela V.] <překryv mluvčích> až tam </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Gabriela V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Gabriela V.] <překryv mluvčích> jo. Jo </překryv mluvčích> jo.
[mluvčí: Radoslava L.] A tam jsme měli bejt asi dva měsíce ale po měsíci a půl jsme teda. Jeli zpátky dom.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Ale tam to byl samej Němec.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Radoslava L.] S náma vůbec nemluvili jako.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Ty mluvili mezi sebou jenom německy a s náma. Sem tam jen co bylo nejnutnější. A voni jako že jim přebíráme prácu.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Gabriela V.] (pousmání).
[mluvčí: Radoslava L.] No jo a voni chtěli sdružovat ty. Tu bižutérii. Aby měli zas lidi to tak voni tu jehlárnu že nám jako. Předají Chiraně jo?
[mluvčí: Gabriela V.] (vydechnutí).
[mluvčí: Gabriela V.] Hmm.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A tím pádem teda  voni byli takový trošku rezervovaný no.
[mluvčí: Radoslava L.] Ty s náma nijak moc.
[mluvčí: Radoslava L.] Ale byly tam holky který s náma dělaly byly to taky jako Němky. Nebo už  jako rodiče už některý byli že to.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A teda byly tam holky že s náma normálně pěkně jednaly. Aj jsme spolu byly na  tenkrát s tou jednou mám z toho fotky jsme byly na  v Krkonoš* v Krkonoších?
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Radoslava L.] No. Labskej důl a to jak je tam <překryv mluvčích> vše </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Gabriela V.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>. Tak to jsou <překryv mluvčích> Krkonoše no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Radoslava L.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] No. Tak jsem byly do*. Jsme domluvený s kamarádkou s kterou teda dodneška jako. S tou z toho Sněžnýho s kterou já jako kamarádím dodneška a jezdíme  <para type="přeřeknutí"> navštěvijem </para> se  hlavně prvně jsem jezdila já k nim.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Dokud jsme jezdili s tátou jakože na ty. Von pískal fotbal. Tak mě vždycky bral sebou.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] No a teď zas vona jezdí za mnou. Protože já já nemám jaksi <para type="se smíchem"> jak no </para> no.
[mluvčí: Gabriela V.] (pousmání).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A tak jsme byly domluvený tři že poje* půjdem na ty. Na tu. Pěš* pěší túru tam a.
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A jenže tej jednej nebylo dobře. Právě tej Slávce tak jsem vlastně já šla sama s tou Utou. Jmenovala se Ute.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A tak jsem s ňou šla jako sama.
[mluvčí: Radoslava L.] A přišla jsem. Přišly jsme zpátky. To víš bylo horko. V lese bylo zase chladno. Ale že nám bylo teplo já jsem druhej den měla jít do práce a.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (polknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Radoslava L.] Nemohla jsem dejchat <překryv mluvčích> nic </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Gabriela V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Radoslava L.] Říkám.
[mluvčí: Radoslava L.] To není možný.
[mluvčí: Radoslava L.] Došla jsem teda do práce a zpátky už jsem se plazila kolem plotu.
[mluvčí: Gabriela V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Šla jsem k doktorovi a von mně řekl že to je že to je  prvně že to vypadá jako že to jsou játra. Že to je nějaká žloutenka nebo co.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Tak mně dali takovou dietu sucharovou <překryv mluvčích> jenomže. Ale </překryv mluvčích> já jsem stejně se nemohla ani na posteli votočit.
[mluvčí: Gabriela V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Radoslava L.] To jsme bydlely v takovým hotelu.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Já jsem ček* musela čekat až ty holky se vrátí z práce aby mě votočily na posteli.
[mluvčí: Gabriela V.] (pousmání).
[mluvčí: Radoslava L.] Ale von to potom.
[mluvčí: Radoslava L.] Už se mělo jet dom.
[mluvčí: Radoslava L.] A voni říkaly.
[mluvčí: Radoslava L.] No. Takhle nemůžeš jet dom tady budeš muset vostat.
[mluvčí: Radoslava L.] Já říkám.
[mluvčí: Radoslava L.] No já tady sama nezvostanu.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Tak mně že mně pomůžou s kufrem. Že mně ho někdo ponese.
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Tak jsme jely teda dom.
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Tak jsem šla k doktorovi. Šla jsem potom.
[mluvčí: Radoslava L.] A von mně. Řekl že to byl zánět pohrudnice.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Osek (Vitinka), Téma: Swingers party, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Matouš K.] Tak jsem dělali tu swinger párty.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Matouš K.] Byli tady ty Nov*. Novákojc ne Hruškojc. Jarda  s Dášou.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Matouš K.] Pak přijeli. Králojc.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Věroslav K.] Kdo?
[mluvčí: Matouš K.] . S kolem. Králojc.
[mluvčí: Věroslav K.] Jo <překryv mluvčích> zeshora. Vod Ševců </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> <unclear> 4 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] Tak tady byli T*. Tichejch. Jarka +.
[mluvčí: Věroslav K.] No.
[mluvčí: Matouš K.] + se Zděnkem.
[mluvčí: Matouš K.] A <para type="přeřeknutí"> svařivova </para> se. Víno se svařilo. Se. Svařilo. Ještě jsem zalíval normální. Aby to nebylo takový jako vostrý.
[mluvčí: Matouš K.] No. Tady jsme kecali a bumbali a zobali a -.
[mluvčí: Věroslav K.] Jo. <překryv mluvčích> já </překryv mluvčích> myslel že tady má -.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> pak </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Matouš K.] A pak to bylo za čtrnáct dní. To bylo u Aleny u Pepíka.
[mluvčí: Věroslav K.] Jo. To <překryv mluvčích> vím. To vím </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> taková ta sešlost. To </překryv mluvčích> tam byl i Jarda Nevole. Ze <překryv mluvčích> Sulejovic </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Osek (Vitinka), Téma: Jak děda ztratil peněženku, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Matouš K.] Tu občanku jste ztratil ve Strakonic* s penězma do pr*. Celou peněženku. Ne?
[mluvčí: Věroslav K.] (odkašlání).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] S občankou to bylo takhle.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Potřeboval jsem koupit králíka tak jsem povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] Já se rozjedu do Strakonic.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Voni mně říkají.
[mluvčí: Věroslav K.] Morde. Ty máš doma šedesát králíků. A pojedeš do Strakonic.
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídám.
[mluvčí: Věroslav K.] To musí bejt. Cizí samec.
[mluvčí: Matouš K.] To je jasný.
[mluvčí: Věroslav K.] Na ně.
[mluvčí: Věroslav K.] A ne domácí. A když si ho vezmu tadyhle vod souseda. Tak to je všecko <překryv mluvčích> vode mě. Z jedný </překryv mluvčích> krve.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> příbuzenstvo </překryv mluvčích> jako jo.
[mluvčí: Matouš K.] No.
[mluvčí: Věroslav K.] To musí bejt cizí.
[mluvčí: Věroslav K.] Tak jsem jel do Strakonic.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No. Tam jsem dojel. Dobře.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Věroslav K.] Voni nechtěli abych jel ale já jsem vyjel dobře.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Dojel jsem do Strakonic <překryv mluvčích> při* </překryv mluvčích> +.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> vlakem </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.]  vlakem.
[mluvčí: Věroslav K.] + přijdu tam a. Vona mi povídá.
[mluvčí: Věroslav K.] Ježiš. Vy už jste tu dlouho nebyl.
[mluvčí: Věroslav K.] Já.
[mluvčí: Věroslav K.] Paní. To jsem nebyl. Už tři měsíce jsem tu nebyl a já neplatím. Já mám kartu tu. ZPT. Jo  <překryv mluvčích> tak </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Matouš K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> no ale </překryv mluvčích> jako penzista už taky máte. <překryv mluvčích>  zadarmo </překryv mluvčích>. Ne?
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> no. To mám jako </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] Bych měl polovic platit. Ale já neplatím nic.
[mluvčí: Matouš K.] Vosmdesát šest. Jedenáctýho dubna.
[mluvčí: Věroslav K.] A vona mi +.
[mluvčí: Věroslav K.] No.
[mluvčí: Matouš K.] To rozjedem.
[mluvčí: Matouš K.] (smích).
[mluvčí: Věroslav K.] + vona mi <překryv mluvčích> povídá </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích> jedno.
[mluvčí: Věroslav K.] Máte tu kartu?
[mluvčí: Věroslav K.] Já.
[mluvčí: Věroslav K.] To víte že jo. Bez tý já se nehnu.
[mluvčí: Věroslav K.] Tak jsem ukázal kartu. A vona povídá.
[mluvčí: Věroslav K.] Běžte a.
[mluvčí: Věroslav K.] Kartu jsem dal do kapsy ze strany a měl jsem tam špatnej zip.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] A tam byl nějakej chmaták kterej. Mi. Číhal.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> holt říkal </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] Dědek je starej. A kulhavej.
[mluvčí: Věroslav K.] Kulhal jsem já nemůžu. Jo. Na tu nohu.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Tak jsem dal peníze do kapsy. Tu prkenici. Já říkám vejdu do sálu. A voni říkaj.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Jé. Počkej. Počkej. Hele ho.
[mluvčí: Věroslav K.] A prodávali tam samici. Že je březí.
[mluvčí: Věroslav K.] A voni říkali. Že není.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No tak já jsem přišel a.
[mluvčí: Věroslav K.] Pojď sem. Pojď se podívat na tu samici.  Jestli je březí. Je březí?.
[mluvčí: Věroslav K.] Já na něj udělal jenom jsem muk že není <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> musí tam </překryv mluvčích> nahmatat. Ne?
[mluvčí: Věroslav K.] No a <překryv mluvčích> n* já jsem na ni </překryv mluvčích> sáh.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> že jo. Nahmat* </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> no víte stála hodně </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> a jak jsem na ní sáh tak se </překryv mluvčích>. Vokolo mě. Vobalil houf lidí a některej mi tam sáh.
[mluvčí: Věroslav K.] Hold ten co mi fízloval vod tý brány.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> tak </překryv mluvčích> já myslel že se to ztratilo. A vono to u*. Ukrad vám někdo. Jo?
[mluvčí: Věroslav K.] No <překryv mluvčích> to víš </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] Já myslel že +.
[mluvčí: Věroslav K.] No a -.
[mluvčí: Matouš K.] + <překryv mluvčích> to </překryv mluvčích> ztratil. Hmm.
[mluvčí: Věroslav K.] Ale. Ten. To nebylo pět minut. Já se srovnal a jemu povídám takhle aby ji nebral.
[mluvčí: Věroslav K.] Kroutil jsem hlavou aby ji nebral. Jo.
[mluvčí: Matouš K.] Byla <překryv mluvčích> dražší. Ne. Nebo </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> už chtěl vědět </překryv mluvčích> jestli je <překryv mluvčích> březí </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> stála ví*. Víc </překryv mluvčích> peněz <překryv mluvčích> březí ne </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> nebyla </překryv mluvčích> byla jalová.
[mluvčí: Matouš K.] Ale. Když je  březí. Tak stojí víc peněz. Jo?
[mluvčí: Věroslav K.] No to. No to. To *s  podle. Na jakýho žida narazíš. Víš?
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Když je to normální člověk tak řekne.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Hele. Když. Já ji chci prodat je březí. Vem si ji.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Ale von říkal že je březí. A vona březí nebyla.
[mluvčí: Věroslav K.] Dělá z lidu <překryv mluvčích> blbce </překryv mluvčích> asi tak. No.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] Tak jste to potom nahlásil na policajtech?.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> policajtům. Že jste <unclear> 2 </unclear> ukradli <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> jo. Člověče. Tak jsem teďkom </překryv mluvčích> šel. Povídám.
[mluvčí: Věroslav K.] Kdepak je tady šéf tady toho? Ale máte tady. Nějakýho esenbáka?
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Nemáme copak?
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] No. Ztratilo se mi náprsní taška celá a peníze.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No jo. Za to my nemůžem.
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] Za to mi nemůžete. Ale vy jste podnik. Tak. Tady máte mít nějakej dozor hlídací. Když je tady dvě stě lidu na trhu.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No. Tak  ten povídá.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Jedině na SNB.
[mluvčí: Věroslav K.] No tak jsem šel ven a tam stál chlapec mladej a já mu povídám.
[mluvčí: Věroslav K.] Heleď ty si tady vodsud. Kamaráde?
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Nejsem tady vodsud. Já jsem si jel něco koupit. Koupit.
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] Já taky a víš jak jsem dopad?  Na bráně jsem ukázal peníze že mám legitimaci. A dal jsem to do kapsy a von šel za mnou. Holt. Ten. Co mi to ukrad. A vešel jsem dovnitř. A voni říkaj.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Věroslav K.] Hele ho. Hele ho pojď sem. Pojď se podívat na toho králí*.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Matouš K.] To jsou vaše. Bre* brejle?
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Věroslav K.] Čípak jsou to?
[mluvčí: Matouš K.] Asi vaše. Nejsou?
[mluvčí: Matouš K.] Vaše brejle.
[mluvčí: ] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Věroslav K.] To nejsou moje. Fra*.
[mluvčí: Matouš K.] Tak vodkudpak spadly?
[mluvčí: Věroslav K.] Já nevím.
[mluvčí: Matouš K.] Teďka jsme ne* neměl jste je v kapse?
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> ne. Možná že jsou </překryv mluvčích> to moje. Ale -.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> zkuste si je </překryv mluvčích> jestli. Jestli vám. <překryv mluvčích> sedí </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> to jsou </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> to jsou </překryv mluvčích> jako z dílny.
[mluvčí: Věroslav K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Věroslav K.] To nejsou.
[mluvčí: Matouš K.] Tak kdepak by se tady vzaly. <překryv mluvčích> najednou </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> to tady </překryv mluvčích> bylo někde holt na <překryv mluvčích> tej židli. Víš </překryv mluvčích>?
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Matouš K.] <unclear> 2 </unclear>.
[mluvčí: Věroslav K.] To nejsou.
[mluvčí: Matouš K.] A čí to jsou. Nevím.
[mluvčí: Věroslav K.] No. Tak +.
[mluvčí: Matouš K.] Ale. <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] + <překryv mluvčích> jsem </překryv mluvčích> mu ukázal. Že ne.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Věroslav K.] Kouk jsem se na toho. Králíka a. Šel jsem že pojedu a von mi řek.
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] Heleď já bych tě moc prosil. Já to tu neznám a nevím ani kde tady to SNB je. Ale nemůžu tě zaplatit. Já nemám ani korunu všechny <překryv mluvčích> peníze </překryv mluvčích> mi vzal a ještě tam mám zpáteční lístek v tom. <překryv mluvčích> v tej </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> taxikář </překryv mluvčích>. To byl?
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> co </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> tax*. To </překryv mluvčích> b*. Taxikář. Nebo -.
[mluvčí: Věroslav K.] Ne <překryv mluvčích> taxík </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> byl tam </překryv mluvčích> chlap. Kterej b*. Něco kupoval. No <překryv mluvčích> a řek že ví. Kde </překryv mluvčích> je tady to <překryv mluvčích> SNB </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> měl tam auto. Jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] A když se mi tohleto stalo. A že ne* nejsem tady z okresu. Že jsem daleko.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Já vám to věřím že to neznáte kde jsou esenbáci já vás sám vodvezu. A nechci nic.
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] No já tě nemůžu dát. Jedině kdyby jsi mi dal adresu. Já bych tě to poslal. Jestli m*.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Já nic nechci v takovýmhle případě vám musím pomoct.
[mluvčí: Věroslav K.] Povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Tak mi vodvez na SNB a  já jsem tam přišel. Zazvonil jsem a.
[mluvčí: Věroslav K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Copak?
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No a von na mě koukal ten esenbák tak nejistě. A von si myslel.
[mluvčí: Věroslav K.] Ten to asi hraje. Na mě.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] Ne. Heleďte já tam měl pět a půl tisíce.
[mluvčí: Matouš K.] Ježišmarja.
[mluvčí: Věroslav K.] A s tima penězma já nepočítám. Z toho jako si ň*. Ale mám tam. Já jsem sám. Já jsem vovdověl. Manželka mi umřela tak  nosím ty papíry u sebe. Co mám z nemocnice a musím je vozit sebou. Když potom bych někde pad. Aby věděli. Co se mnou mají dělat to se mi všechno ztratilo.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No tak von mi tam nechal vod osmi hodin jsem tam čekal do jedenácti. A v jedenáct hodin mi zavolali domů sem d*. Na Vitinku.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] A to už měl zjištěno že mám. Dvě holky a každá že má auto <překryv mluvčích> tak </překryv mluvčích> že můžou pro mě přijet.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídám.
[mluvčí: Věroslav K.] No tak to zařiďte já nevím. No.
[mluvčí: Věroslav K.] A víte číslo to je vel* telefonu?
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Voni mají.  Ty mobily a to já vůbec nevím. Kolik mají. Ale já mám můj telefon v chodbě teda pevnou linku tak na tu kdybyste zavolal. To vám řeknu to číslo.
[mluvčí: Věroslav K.] No tak von zavolal. A Dana zrovna myla schodiště. Jo tak to zvedla a +.
[mluvčí: Matouš K.] Myla.
[mluvčí: Matouš K.] (smích).
[mluvčí: Věroslav K.] + a von říká.
[mluvčí: Věroslav K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Hele tady Policie Český republiky. . Strakonice.
[mluvčí: Věroslav K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> se vylekala. Ne </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> ježiš. Copak se stalo </překryv mluvčích>. Von tam jel táta.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No. Vobrali ho vo peníze. Ukradli mu je.
[mluvčí: Věroslav K.] No jo no. Tak moh bejt doma. To bude mít drahýho samce to von peníze má u sebe. Když jede.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No. Tak mi zavolal sem a ty. Já povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Věroslav K.] Ale to musíte zavolat hned protože voni mají š* pojedou do Prahy.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Tak místo do Prahy jeli do Strakonic. Pro mě.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Osek (Vitinka), Téma: Úraz v práci, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Matouš K.]  vy jste taky měl nějakej úraz v práci. Ne? Jak. Nějakej jeřáb tam pad nebo co. <překryv mluvčích> na nohu </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> no já jsem </překryv mluvčích> měl úraz <překryv mluvčích> vošk* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> a to je ta noha jak </překryv mluvčích> na ni.  Jak vás. <překryv mluvčích> bolí teďka nebo to je ta d*. To je jiná jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> ne. Ne tuta s </překryv mluvčích> tím <překryv mluvčích> nemá c* </překryv mluvčích> co dělat.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> to není vona </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] Já jsem měl úraz. Ale to mistr tam nebyl víš já ho zastupoval a to bylo všechno v pořádku.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Von říkal.
[mluvčí: Věroslav K.] Hele Pepo kdybych tady bejval byl tak se tě to nestalo.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídám.
[mluvčí: Věroslav K.] No. Stalo se nestalo.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Přišli přijeli montéři z Chebu.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Věroslav K.] Povídají.
[mluvčí: Věroslav K.] Tak to jste vy. Jo?
[mluvčí: Věroslav K.] No. To jsem já.
[mluvčí: Věroslav K.] A copak jste vy ch*?
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] My jedeme na ten jeřáb.
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] Jo. Tak to budeme spolupracovat.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Tadyhle to je moje skříň tadyhle máte klíče dejte si tam váš materiál. Do toho. Aby vám to nikdo nevzal a já vám to půjdu ukázat.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> a vy jste </překryv mluvčích>. Spravovali ten jeřáb nebo -.
[mluvčí: Věroslav K.] Co?
[mluvčí: Matouš K.] Spravov*. Spravit ho nebo -.
[mluvčí: Věroslav K.] Spravovat jeřáb <překryv mluvčích> ale </překryv mluvčích> to byl novej jeřáb kterej byl v záruce a my jsme na něj neměli ještě gebíry. Jo <překryv mluvčích> protože </překryv mluvčích> voni za to zodpovídali.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] Ta firma která ho stavěla. Jo?
[mluvčí: Věroslav K.] No tak jsem jim to všechno ukázal a povídám.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Chlapci tady je ten jeřáb. A.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] To prej si ho musíme vzít do dílny.
[mluvčí: Věroslav K.] Já.
[mluvčí: Věroslav K.] No tak si ho vemte do dílny.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Tak jsem <para type="přeřeknutí"> im </para> jim přines vazáky víš?
[mluvčí: Matouš K.] Vím.
[mluvčí: Matouš K.] To je jako <překryv mluvčích> takovej vazač. <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích>  vocelový </překryv mluvčích> na zdrhnutí všechno a povídám.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Chlapci vono bude deset hodin já půjdu na svačinu a vy se zatím podívejte na ten jeřáb. Co mu je no. A potom ho zvednem. Až přijdu.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No já přišel ze svačiny a povídám jim.
[mluvčí: Věroslav K.] Půjdete na svačinu?.
[mluvčí: Věroslav K.] My jsme byli. Ve městě jsme se najedli my nebudeme jíst.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Já.
[mluvčí: Věroslav K.] A tak se na něj podívejte a potom  ho zvednem.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No a já jsem vodešel. Najed jsem se. Přišel jsem a. Kamarádi mi říkaj.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Pojď si sednout je svačina.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídám.
[mluvčí: Věroslav K.] Já tady mám ty Chebáky na ten jeřáb. A voni dělaj. Poněvadž chtěj vodjet.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No tak jsem tam přišel a voni mezitím tak vodvázali ten jeřáb ten malej co měli spravovat že ho zvednou.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No a začli. Ho zvedat.
[mluvčí: Věroslav K.] A jeřáb byl špatně zavázanej. To z* voni to rozvázali než jsem přišel.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] A z* jeřáb spad. A mně spad na nohu. Zlomil mi nohu.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Matouš K.] La*. Na levou?
[mluvčí: Věroslav K.] No.
[mluvčí: Matouš K.] Levou.
[mluvčí: Věroslav K.] Hmm na levou.
[mluvčí: Matouš K.] No. Vy už jste byl prve marod <překryv mluvčích> nějak s*. Dlouho. Že jo. Nebo </překryv mluvčích> ale -.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> no jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] A všechno bylo v pořádku a. Mistr přišel a povídá.
[mluvčí: Věroslav K.] To víš kdybych. Tady bejval byl tak se tě to nestalo. Tohle.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No. To bylo všechno dobrý. Voni vodjeli a já za šest neděl jsem se dostal k papírom a vono tam bylo napsáno že jsem si to udělal vlastní vinou.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Matouš K.] <para type="se smíchem"> no jo </para> aby <překryv mluvčích> nemuseli </překryv mluvčích> platit. Že?
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] Aby to nemuseli voni platit. No.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] To byl bezpečák v tom zamotanej a všichni to byli jako syčáci. Byli proti mně.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Řekli.
[mluvčí: Věroslav K.] Nemusel to dělat no.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] A teďko mi chtěli zouvat a jakpak mi mohli zouvat <unclear> já </unclear>.
[mluvčí: Věroslav K.] Tak tu botu rozřízněte.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Jak zatáh to ta  noha byla uražená dole. Jo.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Já řval jako bejk v tej dílně a přišla přišla z ošetřovny sestra a zůstala u dveří stát. Ani ke mně nešla.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Mezitím přijela sanitka naházeli mi do sanitky auto. A už se jelo. Na nemocnici.
[mluvčí: Matouš K.] Tak <překryv mluvčích> jste měl sádru. Nebo </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] Co?
[mluvčí: Matouš K.] Sádru jste měl?
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> kdepak </překryv mluvčích>. Voni to dali do toho.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Věroslav K.] Tam. Jsem měl sádru ale potom asi. Až za tejden.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Až ta krev povolila. Já měl nohu jako bakuli.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> voni to neprosvítili </překryv mluvčích> rentgenem. Nevěděli co tomu je.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> jo až to s* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Věroslav K.] No.
[mluvčí: Matouš K.] Hmm.
[mluvčí: Věroslav K.] Tak takhle to bylo.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Osek (Vitinka), Téma: Želva, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Matouš K.] Tak jak to bylo strejdo v práci jak jste měl  tu želvu pod ponkem tam někde nebo -.
[mluvčí: Matouš K.] (smích).
[mluvčí: Věroslav K.] Už to <unclear> 1 </unclear>.
[mluvčí: Věroslav K.] No tak my jsme přinesli želvu a nevěděli kam ji mají schovat aby to mistr nevěděl.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No a já povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] Dej ji sem. Já ji někam dám.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] A dal jsem ji do. Montážní jámy.
[mluvčí: Věroslav K.] Tam nikdo nešel celej čas.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Tam byla ta želva schovaná.
[mluvčí: Matouš K.] Já myslel že jste ji měl pod tým. Pultem a t* pod tým ponkem. To bylo jenom takový jako.
[mluvčí: Věroslav K.] Ne ne ne to bylo zkraje.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] A potom voni chodili lidi.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Pojď mi uká*. Ty máš želvu?
[mluvčí: Věroslav K.] Mám.
[mluvčí: Věroslav K.] Ale já jsem povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] Hele von by mistr nadával že. Se zdržuju přijď. Až tady nebude.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Já šel k mistrovi a řek jsem mu.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Mistře mám tady kšeft zahněte někam.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Tak mistr zahnul a já povídám.
[mluvčí: Věroslav K.] A von šel pryč.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No přišli a já tu želvu vzal z toho z tý jámy a dal jsem ji za nohu za ponk schoval. Za <unclear> 1 </unclear>.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] A povídám mu.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Hele. Želva je v rohu je tam já jsem tam koukal.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Tak se jdi podívat tadyhle máš baterku.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Vona je za nohou v rohu?. Ježiš aby mě nekousla.
[mluvčí: Věroslav K.] Hele neboj se ty máš strachu že by tě kousla.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No. Tak jsem mu dal baterku. Von se vohnul a říká.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Já ji nevidím já ji nevidím!
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Já.
[mluvčí: Věroslav K.] Tak se musíš vohnout!
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Tak se vohni a uvidíš.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Věroslav K.] Von se vohnul a já měl vedle umyvadlo jak jsme si myli ruce když jsme byli špinaví nebo tak. <překryv mluvčích> a š* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> myli jo </překryv mluvčích> si ruce.
[mluvčí: ] (smích více mluvčích najednou).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Matouš K.] To se tak říká no. Myli povídejte.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> +.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> myli ruce </překryv mluvčích> hmm.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] + tak jsem vzal ten. Vopasek a utáh jsem mu dvě. Do zadku. Jak se vohnul a říkal.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Matouš K.] (smích).
[mluvčí: Věroslav K.] Já ji nevidím.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídám.
[mluvčí: Věroslav K.] Počkej já tě pomůžu a uvidíš ji.
[mluvčí: Věroslav K.] A utáh jsem mu dvě a von vycouval a povídá.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Vy vy vy vy vy vy vy vy kurvy p* po* počkej já tě dám!
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] A utíkal. Dolů k soustruhu.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> no a </překryv mluvčích> víc jsem ho neviděl.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] Držel se za -.
[mluvčí: Matouš K.] (smích).
[mluvčí: Věroslav K.] Držel si prdel. Jo a utíkal dolů.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] A potom za chvíli jich přišlo šest. Plzeňáci tam byli na montáž.
[mluvčí: Věroslav K.] A povídají.
[mluvčí: Věroslav K.] Mistře vy prej máte želvu!
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídám.
[mluvčí: Věroslav K.] No mám. To víš že jo.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] My bysme ji chtěli vidět.
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] Chlapci já vám ji všechněm ukážu ale to víš. Je vás moc je vás šest mistr tamhle vyjde z kanceláře a. Bude nadávat že. Si hrajeme ze želvou.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No tak jsem. Já povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] Já se jdu podívat kde je mistr.
[mluvčí: Věroslav K.] A šel jsem se podívat a řek jsem mu.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Mistře zahněte někam abysme věděli že jste šel pryč.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Tak von šel pryč a já.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Přijďte dva chlapci a zase dva.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] A všechněch šest se vystřídalo po dvou.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Všichni byli biti těch šest kluků. Těch Plzeňáků a pak přišli a povídají.
[mluvčí: Věroslav K.] Mistře my jsme blbci. Že jo všichni jsme byli biti ale jeden jsme to druhýmu neřekli <překryv mluvčích> di* když byli první dva </překryv mluvčích> biti tak. Jsme byli všichni to je to je dobrý. My jsme parta dobrá <překryv mluvčích> že jo. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> nechoď tam dostaneš přes prdel </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> a neřek nikdo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Matouš K.] Nechoď tam dostaneš přes prdel.
[mluvčí: Matouš K.] Že ne?
[mluvčí: Matouš K.] Neřek. Neříkal nikdo.
[mluvčí: Matouš K.] Nechoď tam <překryv mluvčích> dostaneš přes prdel. Ne. Jo jen </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> běž </překryv mluvčích>!
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> neřek jeden druhýmu neřek </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> nechoď </překryv mluvčích> tam tam tu želvu tam má ale musíš se. Podívat a von tě ji utáhne páskem.
[mluvčí: Matouš K.] (smích).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No tak takhle to bylo.
[mluvčí: Věroslav K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Matouš K.] No jo.
[mluvčí: Věroslav K.] No a potom přišel mistr a povídá.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Pepo ty se nebojíš?
[mluvčí: Věroslav K.] Já.
[mluvčí: Věroslav K.] Copak bych se bál voni mi požádali abych jim ji ukázal tak jsem jim ji ukázal. No.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Matouš K.] Tak byla tam vopravdu. Jo?
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> byla vopravdu </překryv mluvčích> tam byla.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> byla tam </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Matouš K.] Hmm <překryv mluvčích> tak se na ni vohnul tak už </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Věroslav K.] <překryv mluvčích> no potom přišla </překryv mluvčích> kuchařka z kuchyně. Já povídal.
[mluvčí: Matouš K.] (smích).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Paní my máme tu želvu tamhle v jámě a tam nepolezete do jámy. To není pro vá*.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Von tam nebyli žebřík. Jo tam se muselo skočit.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] A tam sis šlápnul vevnitř na bednu a vyskočit ven a starší ženská a.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Já povídal.
[mluvčí: Věroslav K.] Já vám ji ukážu. Já tam vlezu a ukážu vám ji a.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] A vona povídá.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] Ježišmarja. Ta je veliká ale vždyť já z toho nic nemám von mi tady řezá koštětem do prdele!
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Matouš K.] (smích).
[mluvčí: Věroslav K.] <para type="se smíchem"> jo </para>.
[mluvčí: Matouš K.] A byla mladá aspoň?
[mluvčí: Matouš K.] (smích).
[mluvčí: Věroslav K.] Nebyla. <překryv mluvčích> stará byla. To. To </překryv mluvčích> proto jsem ji. No.
[mluvčí: Matouš K.] <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> no tak </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Věroslav K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Věroslav K.] No ale byla taky bita. No.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Kamenný Újezd (Kosov), Téma: Vánoce, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Karin K.] A na stromečku jste měli. Teda co. Cukroví nebo -.
[mluvčí: Karin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Emilie Š.] (odkašlání).
[mluvčí: Emilie Š.] Nu to s* to si taky valně nepamatuju ale nějaký to cukroví tam bylo.
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] Anebo jsme oříšky obalili tím staniolem. Ořechy teda vlašský a. Zavěsili je na to a nebo.
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (vydechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (vydechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] I ty jablíčka taky. Taky jsme.
[mluvčí: Emilie Š.] To nebylo. Jako teď se napeče <para type="se smíchem"> cukroví. Kdykoliv </para> na všelijaký -.
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karin K.] A pamatujete si. Na nějaký dárek. Jako co byl úplně krásný. A co vás -.
[mluvčí: Emilie Š.] (odkašlání).
[mluvčí: Emilie Š.] No. To si to si pamatuju že  jsem měla takovou panenku a byla jsem.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Emilie Š.] (vydechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] (odkašlání).
[mluvčí: Emilie Š.] (odkašlání).
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Emilie Š.] Kterou mi  máma ušila.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Kamenný Újezd (Kosov), Téma: O jídle, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Karin K.] A co měl rád tatínek. Co rád jedl?
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] Co rád jed?
[mluvčí: Emilie Š.] (vydechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] Oškvarky to bylo jeho tohle.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Emilie Š.] No a to uzený. Knedlíky zelí to jsme měli rádi všichni.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Emilie Š.] Jenže dřív se to uzený maso tak jako udilo třeba  já nevím. Tejden. Čtrnáct dní a pořád bylo tuhý. Ale bylo trvanlivý ne?
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (vydechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (vydechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] A  většinou se nechal takovej. Tlustej kousek. Tlustej bůček a takže nám to moc nechutnalo a žvejkalo se to <para type="se smíchem"> pořád ne </para>.
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Emilie Š.] No ale. V létě když byly takhle. Ty pomocnice  v ty žně tak  tak to bylo nejlepší vaření.
[mluvčí: Emilie Š.] (mlasknutí).
[mluvčí: Emilie Š.] Babička. <para type="se smíchem"> jako </para> maminka  mně a bráchovi řekla.
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] Až přijdeme v poledne rozvařte vodu.
[mluvčí: Emilie Š.]  tenkrát nebyla žádná elektrika na vaření.
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] Rozvařte vodu a nebo ty knedlíky udělejte.
[mluvčí: Emilie Š.] (vydechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] Jako tyhle kulatý bramborový ne?
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] A to uzený jsme vařili v hrnci a kyselý zelí k tomu a takže my jsme třeba ten oběd stvořili sami a.
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] Jenom jsme se ptali.
[mluvčí: Emilie Š.] A kde má bejt ta rafika až budou ty knedlíky vařený jak dlouho to bude trvat?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Emilie Š.] Ne. To jsme ještě hodiny neznali a jenom jsme věděli až bude rafika ukazovat já nevím kolik. Tak že ty knedlíky budou vařený.
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (vydechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karin K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Karin K.] Tak <překryv mluvčích> proto brácha </překryv mluvčích> rád vaří. Že jo pořád.
[mluvčí: Emilie Š.] <překryv mluvčích> tak </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karin K.] (pousmání).
[mluvčí: Emilie Š.] Zbylo mu to. <para type="se smíchem"> no </para>.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Kamenný Újezd (Kosov), Téma: O pečení, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Karin K.] A sladký jste taky jako pekli? Štrúdl. Nebo co jste dělali?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Emilie Š.] No většinou to. Kynutý. Pečivo. Vánočku no nebo ty k* koblihy a koláče.
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] A když jsme. Pekli chleba měli jsme. Pec asi na já nevím říkávala máma na dvanáct bochníků a to bylo hodně veliký takže si to chtěla zmenšit.
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Emilie Š.] (vydechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Emilie Š.] A . Když tak si udělala nějakou tu maltu z tý hlíny a že to tam zalepí.
[mluvčí: Emilie Š.] (vydechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] Vlezla si tam dala si nějak tu h* hlínu rozdělanou okolo sebe. A zmenšila to tam. Udělala. Menší tu pec a bylo to potom jen asi na šest bochníků.
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karin K.] (pousmání).
[mluvčí: Emilie Š.] (vydechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] Protože na těch dvanáct to bylo třeba hodně dříví. Hodně polen a to bysme byli spálili snadno z toho lesa takže něco muselo zbejt vždycky a.
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] Když upekla chleba. Tak ta pec ještě byla rozpálená a zadělala na koláče.
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.] Zvlášť když bylo jako k posvícení tak udělala takový kul* koláče takhle  povidlový a makový a dala je do tý pece potom dopéct.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Emilie Š.] A to byla kůrka. To byly křupavý. Pěkný. Dobrý.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Kamenný Újezd (Kosov), Téma: Jak se dělaly zelňáky, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Karin K.] Tady se taky pečou zelňáky pekli jste je doma?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Emilie Š.] Nu zelňáky samozřejmě jsme pekli. Protože jsme měli taky vždycky svoje zelí našlapali jsme ho na zimu.
[mluvčí: Emilie Š.] Do dřevěný kadečky posolili. Pokmínovali.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] A celou zimu se ubíralo zelí a někdy jsme do toho zašlapali taky takový malý jablíčka.
[mluvčí: Emilie Š.] A na ty jsme pak rádi chodili. To bylo takový  sladkokyselý dobrý.
[mluvčí: Emilie Š.] Zkvasilo to. Ne. Taky v tom zelí a.
[mluvčí: Emilie Š.] Takže jsme pekli zelňáky když. Bylo nějaký sádlo nebo nějakej omastek.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] A dělávali jsme takový spíš.  Silnější.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] Oni nekřupaly. Ale byly dobrý.
[mluvčí: Emilie Š.] No to a taky jsme je třeba do tý pece dávali upéct taky když  se upek ten chleba. Tak se to ještě doplnilo ještě byla pec rozpálená. Tak ještě v tom se to dopeklo.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Karin K.] A z čeho že se teda dělaj. Z hladké mouky -.
[mluvčí: Emilie Š.] Z hladký mouky. Zelí. No a když byly v zimě ty oškvarky po zabijačce. Tak někdy se do toho taky přidaly.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Kamenný Újezd (Kosov), Téma: Jak jsme pomáhali tatínkovi, kostelníkovi, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Karin K.] A žili ještě jako prarodiče. Babička s dědouškem. Tenkrát s váma <překryv mluvčích> nějak </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Emilie Š.] <překryv mluvčích> babička </překryv mluvčích> ještě byla naživu z tatínkovy strany.
[mluvčí: Emilie Š.] Ale dědoušek už ne.
[mluvčí: Emilie Š.] A tatínek. Byl kostelník a převzal po něm to řemeslo jak by se dalo říct.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] Takže. Jsme měli. Různý povinnosti.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] Natahovat hodiny. Každej <překryv mluvčích> den. Na </překryv mluvčích> věži.
[mluvčí: Karin K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Emilie Š.] Zvonit. Ráno klekání. Poledne a potom večer.
[mluvčí: Emilie Š.] Ale natahovat hodiny to bylo. Naše starost tak. Dětí.
[mluvčí: Emilie Š.] (vydechnutí).
[mluvčí: Emilie Š.]  přes léto a i když jsme měly školu tak vždycky po škole jsme. Šly natahovat hodiny.
[mluvčí: Emilie Š.] Se mnou. Běžely i kamarádky ze třídy.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] A moc se jim to líbilo protože. To bylo hodně schodů a z výšky jsme se dívaly co kde leží. Jaká vesnička.
[mluvčí: Karin K.] (pousmání).
[mluvčí: Emilie Š.] A dívaly se co jede po silnici. Tenkrát se to dalo spočítat.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] To jsme. Tak chodily do tý šestý sedmý třídy tak to byla. Jako moje povinnost.
[mluvčí: Emilie Š.] Brácha ten už pomáhal. Leccos. Na poli.
[mluvčí: Emilie Š.] No a. Já měla. Na starosti. Ty hodiny.
[mluvčí: Emilie Š.] A když jsem pak už byla dospělejší a měla sílu. Tak jsem.  I ten zvon rozhoupala.
[mluvčí: Emilie Š.] A zvonila třeba v poledne no a pak večer.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] Ráno. Se zvonívalo brzy v těch půl pátý nebo v pět hodin. V létě.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] A to to bylo na mě brzy <para type="se smíchem"> ještě </para>.
[mluvčí: Karin K.] (pousmání).
[mluvčí: Emilie Š.] No a takže jsme měli okolo toho kostela dost práce ke všemu. Hospodaření.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Kamenný Újezd (Kosov), Téma: Jak jsme pásli husy, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Karin K.] A to byly vaše husy. <překryv mluvčích> nebo </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Emilie Š.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>. Jsme museli přes léto pást husy jenže zahrada žádná.
[mluvčí: Emilie Š.] A tak jsme pásli tam na tom plácku jak míváme auto. Ne?
[mluvčí: Emilie Š.] To bylo  takovej trávník tam obecní nejspíš.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] Jenže někdy se taky stalo že husy mi utekly na ten starej <para type="se smíchem"> hřbitov </para> tam.
[mluvčí: Emilie Š.] Tak jsem musela  radši u nich sedět vzala jsem si stoličku vždycky.
[mluvčí: Emilie Š.] Kastrůlek s vodou aby se u něj držely. Když se napasou.
[mluvčí: Emilie Š.] A knížku a to jsem četla a husičky se napásly. Nasedaly okolo mě.
[mluvčí: Emilie Š.] A jen štěbetaly. Jen tak schovaly si zobák pod křidýlko.
[mluvčí: Emilie Š.] A spokojeně. Jen tak potom seděly okolo mě.
[mluvčí: Emilie Š.] Najednou je napadlo stoupla jedna a stouply i ty druhý. To jsme jich mívali takovejch deset to jistě.
[mluvčí: Emilie Š.] A a už se pásly a už běhaly zase. Už. Nevěděly kde. Jako se uchytit.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] A tak to přes léto jsme je takhle vypásli a pak na zimu jsme jim dělali šišky ze šrotu.
[mluvčí: Emilie Š.] A cpali jsme je šiškama. Aby měly sádlo. Protože to sádlo bylo taky dobrý.
[mluvčí: Emilie Š.] Husí. Pak jsme si ho mazali na chleba.
[mluvčí: Emilie Š.] A i do školy na chleba posolili a to byla dobrota.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Kamenný Újezd (Kosov), Téma: Jak jsem začala pracovat v JZD, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Emilie Š.] A takhle v <para type="se smíchem"> zemědělství naši </para> holt když pro to horovali tak říkali.
[mluvčí: Emilie Š.] Tady v zimě nemusíš tak brzy vstávat v létě třebas  jako se musí. No ale je to na zdravým vzduchu.
[mluvčí: Emilie Š.] No a tenkrát  se holky vdávaly. Ve dvaceti. V jednadvaceti prostě. Do pětadvaceti let která nebyla <překryv mluvčích> vdaná </překryv mluvčích> tak už se zdálo že zbyde na ocet. Jak se říká.
[mluvčí: Karin K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Emilie Š.] Tak  tak  jsem zůstala taky doma a  pak jsem si řekla.
[mluvčí: Emilie Š.] A vždyť já bych si takhle nic nevydělala já půjdu do toho JZD a vydělám si aspoň něco a doma to taky <para type="přeřeknutí"> jesšťe </para> postačím. Udělat.
[mluvčí: Emilie Š.] Protože jsme měli krávu a naši chodili do <překryv mluvčích> kravína </překryv mluvčích> ne oba.
[mluvčí: Karin K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Emilie Š.] A tak jsem začla chodit  na pole. S těma ženskejma.
[mluvčí: Emilie Š.] No a docela se mi to líbilo.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Kamenný Újezd (Kosov), Téma: Draní peří, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Karin K.] Chodily k vám drhat ženský peří?
[mluvčí: Emilie Š.] No jo každou zimu jsme odrhaly. Když jsme byly dvě holky. Tak babička musela nashánět  peří na peřiny.
[mluvčí: Emilie Š.] A  takže takový sousedky tam přišly vždycky.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] A pak na závěr toho dne se uvařilo. Bílý kafe.
[mluvčí: Emilie Š.] Ne nějaký zrnkový. To ještě jsme. Neznali bílý kafe a nějaká bábovka nebo  nebo něco dobrýho vždycky. Tak. Jako.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] A. S tou jednou tetkou. Chodil manžel. A ten uměl hrát na harmoniku.
[mluvčí: Emilie Š.] A vždycky. Na ten závěr  seděl na kanapi. A jen vyhrával.
[mluvčí: Emilie Š.] Jednu písničku za druhou.
[mluvčí: Emilie Š.] A my jsme okolo něj jako děti poskakovaly nebo poslouchaly co zpívá.
[mluvčí: Emilie Š.] A on měl jedno oko jako od mládí  pryč. Ne.
[mluvčí: Emilie Š.] Neměl ani skleněný a nejlepší nebo a vždycky jsme říkali.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] Zahrajte nám  Bylo devět černochů.
[mluvčí: Emilie Š.] Tak on to vždycky zmáčknul a takovým hlasem a zpíval.
[mluvčí: Emilie Š.] Bylo devět černochů. Ty bumbali rum.
[mluvčí: Emilie Š.] A dál už si to nepamatuju. Jak to bylo.
[mluvčí: Emilie Š.] Pak. Už bylo sedm černochů šest a tak ubejvali ale jak to bylo. To. Si nepamatuju.
[mluvčí: Emilie Š.] A jenom vím že jsme okolo něj a poslouchali. Jak to zpívá. Jak to hraje.
[mluvčí: Emilie Š.] Tak bejvalo veselo.
[mluvčí: Karin K.] A o čem si vykládaly ženský?
[mluvčí: Emilie Š.] Jo.
[mluvčí: Karin K.] Poslouchali jste je?
[mluvčí: Emilie Š.] To už si tak. Nepamatuju.
[mluvčí: Emilie Š.] A to je jistý že holt vyprávěly a.
[mluvčí: Emilie Š.] V piliňákách se topilo bylo teplíčko.
[mluvčí: Emilie Š.] A teď toho. Prachu a těch špiček vždycky večer.
[mluvčí: Emilie Š.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Emilie Š.] A ta jedna. Byla taková  veselá.
[mluvčí: Emilie Š.] Tak to si pamatuju že. Vzala ty špičky a tak je dala pod peřinu někam a a  byly všudy. No ty pe* ty špičky.


Rok: 2002, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Radotice, Téma: Jak šla Anežka z posvícení, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> <unclear> ježiš </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> a taky jí řekni </překryv mluvčích> jak šla z toho z Mladěnovic z tý pouti.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> <unclear> 7 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> nebo z posvícení. Anežka. Jo. To byla Anežka. <para type="se smíchem"> já jsem si to splet </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> a proč šla </překryv mluvčích> z pouti? <překryv mluvčích> co <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> ne. Byla na </překryv mluvčích> posvícení.  <překryv mluvčích> v tom Anežka Tichá </překryv mluvčích>. Víš ještě.
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> Anežka <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] A. Šla z posvícení a nesla vejslužku jak se nosily. Ne. Koláče a všechno tak to nesla a přišla domů a.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] Mami <para type="imitace"> mami. Já mám hlad. <překryv mluvčích> já bych až padla </překryv mluvčích> </para>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> a von* </překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> a vona jí potom povídá </para>.
[mluvčí: Ignác K.] Vždyť vždyť neseš <para type="se smíchem"> vejslužku vejslužku a. A proč sis nesedla někde na mezu a nenajedla se </para>?
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Žofie K.] (smích).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> a b* šla </překryv mluvčích>. S bečením přišla <para type="se smíchem"> domů a </para> a měla hlad až a nesla Anežka <překryv mluvčích> Tichá <unclear> 2 </unclear>. Šla z <para type="se smíchem"> Mladěnovic vod vod Králů z posvícení </překryv mluvčích> a </para> -.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> jo jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> <unclear> 2 </unclear> z pouti </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] <para type="se smíchem"> a povídá </para>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] <para type="imitace"> já mám hlad </para>.
[mluvčí: Ignác K.] Ne. Bečela <překryv mluvčích> celou </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> a co se </překryv mluvčích> ti stalo?
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] <para type="imitace"> no. Já mám hlad že už nemůžu ani jít </para>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] No <překryv mluvčích> vždyť neseš vejslužku </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> no vona se styděla </překryv mluvčích> tam jíst. Ne. V Mladěnovicích.
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] Tam se styděla ne. <překryv mluvčích> vono </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> upejpala <para type="se smíchem"> se </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> no. Tak vono tam bejvávalo </překryv mluvčích>  já jsem tam byl jenom jednou. Nebo jak jako. Je to už teda se tam <překryv mluvčích> nechodívalo ale nějak jsme se tam </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> <unclear> 4 </unclear> </překryv mluvčích> u muziky. <překryv mluvčích> víš <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> no. Já vím </překryv mluvčích>. Nějak jsme se tam víš dostali to už se jako. Ta přízeň nedržela. Ne. To byla ta první žena <překryv mluvčích> jejich a </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] A takže tam už se tak nechodilo ale já jsem tam tenkrát nějak byl a člověče no  jak. Jak svatba víš. Hromadu lidí a.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] No vona byla mladá tak se styděla. Ne. Nenajedla se a nebo.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] Lidi říkali.
[mluvčí: Ignác K.] Vem si.
[mluvčí: Ignác K.] A vona.
[mluvčí: Ignác K.] Jo. Já <para type="se smíchem"> nechcu </para>.
[mluvčí: Ignác K.] <para type="se smíchem"> a. A bejvala by jedla <unclear> 5 </unclear> </para> <překryv mluvčích> a tak kdyby </překryv mluvčích>. Tak <překryv mluvčích> že přišla a s bečením </překryv mluvčích> došla až když už byla prý sem u <para type="se smíchem"> Dobrý Vody </para>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> a já nevím <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] Tak prej jsem si říkala.
[mluvčí: Ignác K.] Ježišmarja <para type="se smíchem"> než já dojdu domů </para>.
[mluvčí: Žofie K.] (smích).
[mluvčí: Ignác K.] A brečela a <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> tak </překryv mluvčích> to je hezký.
[mluvčí: Ignác K.] (tleskání).


Rok: 2002, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Radotice, Téma: Jak jsme pásli krávy, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> hele vono takhle </překryv mluvčích>. Já ti něco řeknu. Vono  vono jinýho nezbývá. Víš dneska dneska to ty děcka neznají ale když ještě teda bylo za soukroma ne. Když hospodařili táta a máma tak to.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] Tuhlety děcka všechno uměly <překryv mluvčích> protože ke všemu </překryv mluvčích> musely jít. Ne?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] My jsme přišli ze škole a hned se hnaly krávy a Nováků měl šest krav a a my jsme třeba měli tam ještě jalovicu. Ne?
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> a já </překryv mluvčích> říkám.
[mluvčí: Ignác K.] Musíme si táto ještě tu jalovicu.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] A voni nadávali ale člověk nedal. Víš. Chtěl taky aby měl šest kusů nebo <překryv mluvčích> víš jeden </překryv mluvčích> druhýho.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] Ale to na tých loukách se páslo potom společně ne. Tam se sedělo ne. <para type="přeřeknutí"> vohněň </para>. Hrály se karty a byla to zábava ale jako vokolo toho hospodářství každej. Ty děcka. Už vod mládí všechno věděl.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Žofie K.] A já teď mám spolužáka třeba neviděl krávu v <překryv mluvčích> životě ještě </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> no no </překryv mluvčích>. To je. To je -.
[mluvčí: Žofie K.] <para type="se smíchem"> je mu dvacet </para>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] To se mu může stát. Hele to protože jak je z města. On to neviděl. No.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).


Rok: 2002, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Radotice, Téma: Jak byl tatínek na frontě v Rusku za 1. světové války, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Ignác K.] Říkal na druhý straně že neměli jít a a tak tam byli zakopaný ne a dostali tam tu úplavicu a a do <překryv mluvčích> jak  jak měli </překryv mluvčích> jak měli tu  dostali k večeři s* ty fazole ne?
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> jak <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] No a povídá pak jak to padalo všechno ne. Tak ráno byl kopec jenom samá bílá fazole. Víš jak to <unclear> 1 </unclear> všichni to nestrávili ne jak je ta úplavica a že to tam bylo no.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] A táta říkali že ho vzali do tý nemocnice tak mu dali na tu no do nemocnice do toho lágru takovýho ne. Tak mu tam dali teplou a studenou vodu ne.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] A říká mu.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] Když  vypijete s* nesmíte pít studenou vodu jinak jdete pod drn.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] Ale proč mu ji tam dávali  páč se chtěli zbavit ne. Třeba někdo kdo měl tu ži*.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] A povídá.
[mluvčí: Ignác K.] Už jsem kolikrát tam sahal že bych. Ne jak <překryv mluvčích>  </překryv mluvčích>. No teplou vypil teda tak si povídá.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> žízeň </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] A povídá.
[mluvčí: Ignác K.] Vždycky jsem si na to vzpomněl.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] A povídá.
[mluvčí: Ignác K.] Kdo to vypil tak každej vodešel.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Žofie K.] <unclear> 1 </unclear>.


Rok: 2002, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Radotice, Téma: Jak táta ševcovi zachránil život, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Naděžda Š.] Ludmilka si tuhle vzpomněla. Povídala jak říkala bábi jak jako Michal vodnesl. Tátu na zádech <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Žofie K.] Kdo?
[mluvčí: Naděžda Š.]  <překryv mluvčích> jak bývali takový </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> v Jemnici byl v Jemnici </překryv mluvčích> byl švec <překryv mluvčích> vyučenej. Víš. Takovej </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> <unclear> 4 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] A von. Voni. Chodili po vsi a prodávali tadyty kožený šlapky. Voni je dělávali. Doma.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] No a tak von. Ten. Michal je nosil našemu tátovi jako pravidelně. Ne vždycky když potřeboval mu řekl. Von to nám nosil všem teda ne.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] A chodil vždycky na besedu. Tam sedával u nás a tak  <překryv mluvčích> táta říká že mu zachránil život </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naděžda Š.] <překryv mluvčích> voni právě. Byli tam </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> pohromadě </překryv mluvčích> a a von <překryv mluvčích> ten už. Že von nemoh </překryv mluvčích> a teď ten ho vzal <překryv mluvčích> na záda a vodnesl </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> mu zachránil život </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> ten ho vzal a táhl a von už nechtěl prej a </překryv mluvčích> von říká.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] Ne ne. Já tě tu nenechám.
[mluvčí: Ignác K.] A tak ho vodtáh víš jako a a zachránil mu život.


Rok: 2002, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Radotice, Téma: Jak děda s tátou pletli koše, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> tam taťka byl </překryv mluvčích> taky levák <překryv mluvčích> tak jako je to možný že </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> to je možný </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> no no no no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] Já vím když jsem ho tady učil tenkrát ten koš. Jako říkal jak s* to pleteš ne. Tak já mu ř* jsem to pletl takhle doprava. A von to teda pochopil. Von byl na tohle šikovnej ale když ho potom jsem ten koš  vod něho. Viděl tak jsem mu hned říkal.
[mluvčí: Ignác K.] (tleskání).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] Celej máš pletenej doleva.
[mluvčí: Ignác K.] Víš  <překryv mluvčích> byl </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] Já s* já to t* jak sedneš ty žebírka a to. Tak to pletu doprava ne?
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] A von to takhle tak pletl všechno doleva <překryv mluvčích> tou rukou </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Žofie K.] Přirozeně. Prostě sám <překryv mluvčích> za sebe </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> místo </překryv mluvčích> ale to se nic neděje. <překryv mluvčích> víš jako to </překryv mluvčích> to to zavírání nebo to dole to všechno se dá buďto. Já to jedu naprava a skončím ne a von jede nalevo a taky skončí na konci ne a. <překryv mluvčích> a nebo </překryv mluvčích> potom ten vršek tak <unclear> 1 </unclear> já zavírám doprava. A von zavírá doleva.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> hmm jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] A je to to samý.
[mluvčí: Ignác K.] (tleskání).
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] To se nic nestane.
[mluvčí: Žofie K.] A ještě pletete?. Někdy. Už ne?
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> <unclear> baky </unclear> ještě </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> no no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] No ale já už nechodím na proutky. Musejou už děcka mi jít na <překryv mluvčích> proutky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] Ple* pletu jo.
[mluvčí: Žofie K.] To je hezký no.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> pletu to </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> jasně </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] V zimě mě to baví protože co máš v sednici furt dělat. Ne?
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (cinkání nádobí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] Já si to v maštali třeba rz*. Rozřídím a když dokud nebyly ty zimy tak sem aj dopoledne seděl v tý maštali. Víš to jako dělal abych to nemusel po sobě uklidit ne.
[mluvčí: ] (cinkání nádobí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (cinkání nádobí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] No a jinak potom když už byly ty zimy tak. Jsem si ty proutky donesl do prádelny ne a. Tam jsem to hnedka udělal a s to* co ten <unclear> kuk </unclear> že co bylo tých pár vodřezků víš jenom tak se to spálilo a bylo to.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (tleskání).
[mluvčí: Žofie K.] Hmm.
[mluvčí: Žofie K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ignác K.] <překryv mluvčích> tam </překryv mluvčích> máš nejhorší takhle si šel člověk vybrat proutky jaký potřeboval. No a dneska já na ně nepůjdu tak .
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] Já jich mám vokolo chalupy dole u potoka tak voni mi to vyřežou ty. Tam jsou vidět takový ty tam rostou hodně dost takový jako velký to to se moc nedá. Jako použít ale musí se to vostříhat. Ne.
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ignác K.] (tleskání).
[mluvčí: Ignác K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).


Rok: 2015, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Frýdek-Místek, Téma: Jak se mlelo obilí, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Augustin H.] A to zrní se normálně vrtělo takzvaným. Jmenovalo se to vrtění.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] To byl takový vrták se to jmenovalo.
[mluvčí: Augustin H.] A tam je to vyobrazené na tom na té řezbáři jak se to -.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Hedvika M.] Jako <překryv mluvčích> tady na té </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> to to </překryv mluvčích>. To se takové dvě  kamenné takové kruhy +.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Hedvika M.] Hmm.
[mluvčí: Augustin H.] + kamenný takový. Kotouč kotouč.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] A byl vsazený v takové ná*  přesně nádobě . A tam se to dalo v tom točit. V tom základu toho té nádoby.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] A <překryv mluvčích> tam byla mezera </překryv mluvčích>. Tam byla mezera mezi tým co co se točí a mezi tým c*. Co stojí.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> a to už jste měli doma </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] To byl taký stůl vybrané místo pro ten kotouč.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] A s tým kotoučem se tak točilo a tam se sypalo mezi ten kotouč a to zrní.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Augustin H.] A teď to se mlelo jakoby v tom. Mezi tými dvěmi kameny a potom tam padala toho o* z obilí. Mouka taková hrubá.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Hedvika M.] A to to jste měli za války tadytu věc?
[mluvčí: Augustin H.] Prosím?
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Hedvika M.] To jste měli za války tuhle věc?
[mluvčí: Augustin H.] No ano. Ano. To bylo právě v tom. To měla všecko tam ta babička po*. Pohromadě.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] Pěstovala tam husy aj to. Prasátko <unclear> 3 </unclear> <překryv mluvčích> <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> sedni si tam </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Augustin H.] No a  zbytek jsme jako -.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.]  a já já jsem musel aj aj mlít to.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Augustin H.] No  chceš se podívat jak to vypadalo tam na tom. Jak tam?
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> vrťonka </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Augustin H.] Vrťonka. No.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Hedvika M.] A to bylo co?
[mluvčí: Augustin H.] Dá. To se byl. To se  to se nazývalo aj ten stroj.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Hedvika M.] Hmm.
[mluvčí: Augustin H.] Vr* jak tomu říkají.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Augustin H.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Augustin H.] No. Já nevím. Vrťonka se jmenovalo to <překryv mluvčích> co tam padalo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> sedni si dědo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] To co <překryv mluvčích> tam padalo jo jo  </překryv mluvčích> to tak už ani nevzpomínám přesně abych to  popisoval jenom s*. Útržky.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Hedvika M.] A vrtět se jmenoval to jak #s to. Jak se to mlelo jo?
[mluvčí: Augustin H.] To. Co se sv* vrtě*. Na vrtě*. Na vrtění. No navrtělo.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Hedvika M.] Hmm.
[mluvčí: Augustin H.] Navrtělo se zrní na mouku.
[mluvčí: Hedvika M.] To byl takový mlýnek <překryv mluvčích> viď </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> to byl taký </překryv mluvčích> mlýnek obří.


Rok: 2015, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Frýdek-Místek, Téma: Co jsme jedli během týdne, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Hedvika M.] Al*. Ale tak přes týden jste nejedli maso ne. Co jste. Co vařila přes týden?
[mluvčí: Hedvika M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Augustin H.] Babička vařila každý den.
[mluvčí: Augustin H.] (mlasknutí).
[mluvčí: Hedvika M.] Maso?
[mluvčí: Augustin H.] No. Tak maso dědeček měl rád maso. Byl řezník byli na maso.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] Tak vařila dost maso.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] Ale více <překryv mluvčích> hodně </překryv mluvčích> ty mléčné věci na to držela.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Augustin H.] (mlasknutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Hedvika M.] A co. Třeba mléčného?
[mluvčí: Augustin H.] Co?
[mluvčí: Hedvika M.] Co m*. Co mléčného?
[mluvčí: Hedvika M.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Augustin H.] No.
[mluvčí: Hedvika M.] Kaše?
[mluvčí: Augustin H.]  stírky třeba se jmenovalo to stírky.
[mluvčí: Augustin H.] To byly <překryv mluvčích> takové </překryv mluvčích> knedlíky jako s*  tak jak jsou tak jak jsou třeba  ty halušky <překryv mluvčích> slovenské </překryv mluvčích>. Jak víš ale ne s tvarohem ne se sýrem ale s takovou omáčkou mléčnou.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (mlasknutí).
[mluvčí: Augustin H.] (mlasknutí).
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Hedvika M.] A jo.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] Ale. Za*. *huštěné to je bylo vždycky.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] Tak ty stírky byly jednak jídlo známé od babičky a dobré.
[mluvčí: Hedvika M.] A z*. Jakou <překryv mluvčích> to mělo chuť </překryv mluvčích> ta omáčka nějakou slanou?
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> <unclear> a potom </unclear> </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Augustin H.] Ne. Takovou nasládlou spíš.
[mluvčí: Hedvika M.] Aha.
[mluvčí: Augustin H.] No.
[mluvčí: Augustin H.] Podle těch stírek.
[mluvčí: Augustin H.] Ty stírky byly též s* v tom. Těstě bylo t* trochu cukru <překryv mluvčích> jako sla* </překryv mluvčích>. Slazené.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] Ale jinak tak chuťově nebo vzhledově aj to jak ty v v řídké omáčce vložené ty š*  no.
[mluvčí: Augustin H.] (mlasknutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (mlasknutí).
[mluvčí: Hedvika M.] Halušky?
[mluvčí: Augustin H.] Halušky <unclear> dnešní </unclear>.
[mluvčí: Hedvika M.] Jo aha.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] No a. Potom ale babička držela aj na. Bramborový na. Knedlí*  ne na knedlíky jsme moc ne* nedrželi. Brambory hlavně.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] To byly námi upěstované brambory.
[mluvčí: Hedvika M.] Hmm.
[mluvčí: Augustin H.] A zelí samozřejmě nakládané. To jsme mívali vždycky nakládané zelí.


Rok: 2015, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Frýdek-Místek, Téma: Jak babička hospodařila, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Hedvika M.] A a to ona si odnesla do toho manželství jako jenom pěstování těch hus?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Augustin H.] Co si?
[mluvčí: Hedvika M.] Jenom. Jenom chování těch hus a a jako te* toho prasete jo. Jinak nic nechtěla už dělat. Z toho minulého.  Z té práce zemědělské?
[mluvčí: Hedvika M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] No a. Ona. Nebyla na nějakú zemědě*.
[mluvčí: Augustin H.] No byla. Páč  potom jsme měli tu tu zahradu třeba zemědě*  okopávali všeci a s* měli jsme tam. Všeci brambory.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] To byly hlavně na brambory.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] A dědeček tam vedle měl kus ještě  pašunek. Jak se tomu říkalo pro ty kozy.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Hedvika M.] Pasínek.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] Každý den tam vodil. Kozy ten <překryv mluvčích> starý </překryv mluvčích> Hruška.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] On dělal doživotního k* frýdlantského kostelníka.
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Augustin H.] (nadechnutí).


Rok: 2015, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Frýdek-Místek, Téma: Jak jsme se starali o husy, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Hedvika M.] A. A g*  co jste museli dělat jako malí. Krmit prase a co vám dávala ma*. Mamka za úkoly?
[mluvčí: Augustin H.] No  tož tam nebylo <překryv mluvčích> jedině s těmi </překryv mluvčích> husami <překryv mluvčích> nebo </překryv mluvčích>  s tými husami bylo někdy. To to jsme museli jich hlídat a chodit s nimi na p* na to.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> nebylo co dělat </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hedvika M.] (smích).
[mluvčí: Hedvika M.] A kam jste <překryv mluvčích> chodili </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> ale výborné </překryv mluvčích> bylo to to byla specialita babičky. My jsme s* trpěli s tým jak ona cpala do nich ty <překryv mluvčích> šišky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Augustin H.] To bylo trápení pro ty husy.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> ale muselo to tam za* přímo prstem jim to strkávala vždycky do.
[mluvčí: Hedvika M.] (pousmání).
[mluvčí: Augustin H.] Což #s to neviděla jak to vypadá.
[mluvčí: Hedvika M.] A z čeho byly <překryv mluvčích> ty šišky </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> šišky to musely <překryv mluvčích> se </překryv mluvčích> nadělat <překryv mluvčích> prvně </překryv mluvčích>. Z brambor s tým s tou vrťankou.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> aj to </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Hedvika M.] Jo s tou <překryv mluvčích> moukou </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> také š* </překryv mluvčích> a no s tou moukou <překryv mluvčích> vrťa* </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> tomu se říkalo vrťanka </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>. Vrťanka.
[mluvčí: Hedvika M.] Jo. Aha.
[mluvčí: Augustin H.] Z toho jsme mívali někdy v* na večeři a to bylo dobré s mlékem.
[mluvčí: Hedvika M.] Kaše? Kaš*.
[mluvčí: Augustin H.] Taká kaše. No.
[mluvčí: Hedvika M.] (pousmání).
[mluvčí: Augustin H.] Sice nebyla b*. Úplně bílá. Tak jak bys dneska koupila kašu. Úplně bílou  s. S čistou čis*. Bez toho.
[mluvčí: Augustin H.] Bo to je. I s těmi slupkami <překryv mluvčích> že </překryv mluvčích>? <překryv mluvčích> v tom </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> jo jo </překryv mluvčích> to je zdravější.
[mluvčí: Hedvika M.] (smích).
[mluvčí: Augustin H.] Ale je zdravější.
[mluvčí: ] (cinkání nádobí).
[mluvčí: Hedvika M.] No a. Kam jsi chodil s husama jako. Jste je museli pást mimo zahradu. Nebo co?
[mluvčí: ] (cinkání nádobí).
[mluvčí: Augustin H.] (polknutí).
[mluvčí: Augustin H.] No  do okolních to  tam byly takové <překryv mluvčích> louky ne louky </překryv mluvčích> ale takové  parčí*. Aj parčík však byl kousek od nás.
[mluvčí: Augustin H.] (mlasknutí).
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Augustin H.] (mlasknutí).


Rok: 2015, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Frýdek-Místek, Téma: Jídlo z hus, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Hedvika M.] No a j* <překryv mluvčích>  </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> to byla </překryv mluvčích>  babiččina specialita. Hodně držela na ty husy.
[mluvčí: Hedvika M.] Protože <překryv mluvčích> jste je měli </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> no husy </překryv mluvčích> husic* husaciny jsme se najedli dost.
[mluvčí: Hedvika M.] (pousmání).
[mluvčí: Augustin H.] Dobré byla vždycky.
[mluvčí: Augustin H.] Ale k tomu nebyly knedlíky víc brambory.
[mluvčí: Augustin H.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Hedvika M.] Vařené?
[mluvčí: Augustin H.] Vařené <překryv mluvčích> brambory no </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> a zelí </překryv mluvčích> aj obyčejné zelí žádné červené nebo -.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: ] (cinkání nádobí).
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hedvika M.] Hmm.
[mluvčí: ] (cinkání nádobí).
[mluvčí: Hedvika M.] No ale že v té spižírně musela být zima. Ne?
[mluvčí: Hedvika M.] Jak dlouho tam vydržela hus* husacina?
[mluvčí: Augustin H.] Husa?
[mluvčí: Hedvika M.] No.
[mluvčí: Augustin H.] Kde jak <překryv mluvčích> vydrželo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> no v té </překryv mluvčích> spižírně.
[mluvčí: Augustin H.] (polknutí).
[mluvčí: Hedvika M.] Že tam musela <překryv mluvčích> být </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> tady byla  živá <překryv mluvčích> husa. A t* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> ale jako to maso že ta husacina jak ji <překryv mluvčích> udělala </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> my jsme měli  tu. Lednicu.
[mluvčí: Hedvika M.] Jo?
[mluvčí: Augustin H.] No ale jakási byla tam lednica taková starobylá.
[mluvčí: Hedvika M.] (pousmání).
[mluvčí: Augustin H.] Ne elektrická <překryv mluvčích> to </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> anebo já nevím </překryv mluvčích>. Jaké to bylo.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> a jaká </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Augustin H.] Jo. Tam byla elektrická. Jo jo  bo elektrika byla zadarmo u nás.


Rok: 2015, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Frýdek-Místek, Téma: Můj první televizor, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Augustin H.] A <překryv mluvčích> byli </překryv mluvčích> tam televizor.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hedvika M.] Hmm.
[mluvčí: Augustin H.] A ten televizor oni potřebovali vyměnit za jiný tak ten mi za b*. Za baňu prodali.
[mluvčí: Hedvika M.] <para type="se smíchem"> a co je baňa </para>?
[mluvčí: Augustin H.] To byl můj první televizor v životě ale velký. Pěkný.
[mluvčí: Hedvika M.] (pousmání).
[mluvčí: Hedvika M.] Jako jak jsi co jak #s už byl ma* ženatý?
[mluvčí: Augustin H.] Jaký?
[mluvčí: Hedvika M.] Jak jsi už byl ženatý. Tak ti prodali?
[mluvčí: Augustin H.] No to už jsem byl to už jsem dostal ten televizor byl.
[mluvčí: Hedvika M.] A co byla baňa?
[mluvčí: Augustin H.] Co byla?
[mluvčí: Hedvika M.] Za baňu. Že jsi ho <překryv mluvčích> dostal </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Augustin H.] <překryv mluvčích> za </překryv mluvčích> baňu to mohlo být no +.
[mluvčí: Hedvika M.] Že jsi dostal <překryv mluvčích> baňu </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Augustin H.] + <překryv mluvčích> za deseť* </překryv mluvčích> desetinu ceny.
[mluvčí: Hedvika M.] Jo aha.
[mluvčí: Hedvika M.] (pousmání).
[mluvčí: Augustin H.] Původní. Však tehdy vím že stál čtyři myslím čtyři tisíce stál. <překryv mluvčích> televizor to byly </překryv mluvčích> drahé aparáty ale.
[mluvčí: Hedvika M.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (cinkání nádobí).
[mluvčí: Augustin H.] Závodní klub to potřeboval vyměnit za lepší za větší.
[mluvčí: Augustin H.] Měl obrazovku tak no pěknú obrazovku.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Augustin H.] Byly aj malé obrazovky ale já jsem  dostal to jako výhodnou koupi.