Rok: 2013, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Jiratice, Téma: Rodiče, sourozenci, hraní, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Miluše V.] A jak říkáš. Pořád tatínek maminka tak #s měla. S rodiči dobrej vztah?
[mluvčí: Naďa S.] No.
[mluvčí: Naďa S.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Naďa S.] To bych radši moc nerozváděla.
[mluvčí: Naďa S.] (odkašlání).
[mluvčí: Naďa S.] Já si spíš myslím že jsem vyrůstala  víc v takovejch .
[mluvčí: Naďa S.] Maminka s tatínkem na nás neměli čas. Vůbec protože. Měli strašně moc povinností tatínek tim že když se založilo JZD tak hnedka začal dělat funkci. Dělal zootechnika.
[mluvčí: Naďa S.] A ta jeho práce . Byla taková docela myslím si že časově náročná a. Tím že ještě chtěl pomoct mamince v tý maštali.
[mluvčí: Naďa S.] A nás teda bylo doma pět takže  a já jsem byla druhá nejstarší. Takže už jsem musela pomáhat i v kuchyni aj. Na dvoře. Na poli a všude.
[mluvčí: Naďa S.] Takže na to hraní vopravdu nebylo moc času.
[mluvčí: Naďa S.] Ale <překryv mluvčích> když </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> no tak #s měla </překryv mluvčích> aspoň výhodu že #s měla tolik sourozenců. <para type="se smíchem"> ne </para>?
[mluvčí: Naďa S.] No a když si teďka vzpomínám. Tak tým asi že jsme neměli žádný hračky tak jsme si vymýš*. Vymejšleli různý zábavy.
[mluvčí: Naďa S.] A jednou jsme si teda taky vymysleli že když teda nemůžem nem*. Brusle jsme neměli a chtěli jsme teda si užít ledu.
[mluvčí: Naďa S.] Tak sm* a vono teda zrovna mrzlo. Tak jsme si vymysleli že si. Protože. Od vrat od našich. Vod baráku. Byl kopeček dolů tak jsme si vymysleli že si uděláme klouzačku.
[mluvčí: Naďa S.] Polili jsme si cestu vodou a nacpali jsme si pytel. Se senem.
[mluvčí: Naďa S.] A na tom pytli jsme jezdili pěkně z kopečka dolů.
[mluvčí: Naďa S.] (pousmání).
[mluvčí: Naďa S.] <para type="se smíchem"> a </para> a strašně moc jsme se těšili na až budou Vánoce protože. Rodiče nám slibovali že když budeme hodný. Tak že nám Ježíšek donese brusle.
[mluvčí: Naďa S.] Strašně jsme se na to těšili a když teda ty Vánoce přišly. Tak ten Ježíšek vop*. To jsme asi ještě na toho Ježíška i věřili.
[mluvčí: Naďa S.] A pod tím stromečkem byly dvoje brusle. Ale to nebyly brusle že byly boty a brusle.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Naďa S.] To byly brusle říkalo se jim vintovky. A to byly brusle který se přidělaly na <překryv mluvčích> boty </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] Takže jsme si. Když jsme šly k rybníku tak jsme šly s dvouma těma. Vintovkama <překryv mluvčích> a vystřída* </překryv mluvčích>. A musely jsme se <para type="se smíchem"> střídat </para> každá. Každá chvilku jsme jezdily.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> a vystřídat </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miluše V.] (smích).
[mluvčí: Naďa S.] A byly jsme strašně nadšený že máme brusle no a na těch bruslích. Ale to s*. To jsem byla ještě vopravdu hodně malá a když na těch bruslích jsem teda jezdila. Když jsem se na nich učila. Tak na tom rybníku v Jiraticích. Kterej teda měl. Rozpětí pět metrů.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Naďa S.] A asi jsem se hodně rozjela a narazila jsem teda na. Na kraj a neuměla jsem zastavit.
[mluvčí: Naďa S.] A zlomila jsem si nohu.
[mluvčí: Miluše V.] (smích).
[mluvčí: Naďa S.] <para type="se smíchem"> ošklivě </para> nadvakrát a musel mě tatínek odvézt do nemocnice.
[mluvčí: Naďa S.] (smích).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Naďa S.] Nebo druhej den ráno mě teda vezl do do nemocnice a oni si mě tam nechali a to byl teda taky zážitek. Protože já jsem coby malý dítě nikde jinde nespala než doma.
[mluvčí: Naďa S.] A toto už mi bylo asi bych ř* tak řekla sedm osm let.
[mluvčí: Naďa S.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Naďa S.] Poprvní jsem nespala doma.
[mluvčí: Naďa S.] Spala jsem tejden v nemocnici.
[mluvčí: Naďa S.] A vůbec jsem z toho neměla dobrej pocit.
[mluvčí: Naďa S.] A když jsem měla vodejít na internát. Tak jsem se bála že nebudu umět nikde spát protože jsem nikde jinde nebyla než doma.
[mluvčí: Naďa S.] Když se jelo se školou na vejlet když se jelo na jeden den. Tak jsme. Jeli.
[mluvčí: Naďa S.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Naďa S.] A když se jelo na dva dni. Tak jsme nikdy nejeli protože to nám naši nedovolili.
[mluvčí: Naďa S.] Nikdy jsem nebyla se základní školou na dva dni na vejletě.
[mluvčí: Naďa S.] Vždycky jenom na jeden.
[mluvčí: Naďa S.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Naďa S.] Takže jsem vopravdu. Nikde jinde nespala než doma.
[mluvčí: Naďa S.] Když už jsme pak byli větší. A taky jsme ještě chodívali pást tak jsme u kaple. Tam jak teďka jsou ty záhonky udělaný. Tak <překryv mluvčích> mezi </překryv mluvčích> kaplou a silnicou tam jsme hrávali vybíjenou.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] Tak tak to byly takový naše dětský hry.
[mluvčí: Naďa S.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Naďa S.] Kolo?
[mluvčí: Naďa S.] Měla jsem kolo ale jako přes den jsem na kole vůbec nesměla jezdit tak jak dneska děcka jezdijou se projet na kole. Tak. K* kdepak. To. To na to nebyl čas. My jsme museli aspoň pást ty husy. Když už teda nic jinýho tak jsme.
[mluvčí: Naďa S.] Ale tak takže že jo. To. Vobešlo vopravdu na švihadlo.
[mluvčí: Naďa S.] <překryv mluvčích> jinak nic </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> a tak na cos </překryv mluvčích> to kolo teda měla?
[mluvčí: Naďa S.] No jenom do školy jsem na ňom <překryv mluvčích> jezdila </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích> aha.


Rok: 2013, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Jiratice, Téma: Pomoc v domácnosti, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Miluše V.] Pamatuješ si jaký konkrétní práce jste doma dělávali?
[mluvčí: Naďa S.] Když jsme chystali  pro dobytek. Třeba večerní krmení. Tak to obnášelo to že. Odpoledne maminka řekla.
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Naďa S.] Jdeme snášet.
[mluvčí: Naďa S.] A snášet znamenalo to. Že se ze stodole navozilo do maštale všechno co bude k tomu večernímu krmení potřeba.
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Naďa S.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Naďa S.]  pod kolňou byla taková přípravná místnost kde se řezala burina.
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Naďa S.] Na řepáku řepák se. Byl teda na elektriku. Takže do toho řepáku se ta burina musela naházet. Nařezat a vod* vodvézt do tý maštale na. Na. Na kotouči.
[mluvčí: Naďa S.] No a. V tý maštali  byla velikánská kalička hliněná krásná. Kam se teda. To ty všechny ingredience který byly potřeba. Daly.
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Naďa S.] Nasypala se tam ta nařezaná řepa potom se tam. Nasypalo. Nasypala se tam sláma která byla nařezaná na krátko.
[mluvčí: Naďa S.] Nasypalo se mezi to. Vobilí který teda tatínek v tom šroťáku našrotoval.
[mluvčí: Naďa S.] A tým se to jakoby zasypalo to vždycky maminka nachystala a my. Už který už  my větší který jsme tam došahli tak jsme se museli předklonit pře*. Přes tu kaličku a  prostě se to rukama promíchalo.
[mluvčí: Naďa S.] A pak se to ještě spařovalo horkou vodou a to bylo jakoby krmení teda který se. Potom dalo do kýblů a roznášelo se to tomu <překryv mluvčích> dobytku </překryv mluvčích>. Jakoby do žlabu se jim to dávalo.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] Ale v tý době už měli  jako  dobytek už měl. Napaječky takže vodu jsme nenosili jenom tadyto krmení.
[mluvčí: Naďa S.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Naďa S.] No a když sežrali teda tadyto z toho žlabu tak ještě večír než jsme vodcházeli. Tak se jim ještě muselo dát seno  nahoru aby měli teda ještě potom něco suchýho.
[mluvčí: Naďa S.] A kydalo se. Kydalo se taky ručně. Normálně vidlema. Nahazovalo se to na kotouč.
[mluvčí: Naďa S.] A na dvoře bylo hnojniště do kterýho se to teda muselo vyvízt.
[mluvčí: Naďa S.] A myslím si že vod tý doby co jsem kotouč utáhla. Takže jsem tuhle tuto prácu dělala dennodenně.


Rok: 2013, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Jiratice, Téma: Vánoce, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Miluše V.] Jak jste slavili Vánoce?
[mluvčí: Miluše V.] Celkově jako když shrneš ten den vod rána až do večera. Byl to takovej sváteční den. Nebo jste to nějak moc <překryv mluvčích> neprožívali </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Naďa S.] <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (odkašlání).
[mluvčí: Naďa S.] Vánoce dřív u nás nebejval sváteční den.  Vánoce u nás začínaly štědrou večeřou.
[mluvčí: Naďa S.] Protože tím že se muselo dopoledne nebo celej den.  Vobstarat tenhle. Ten dobytek takže se. Běžně krmilo. Akorát že se teda v poledne nevařil voběd.
[mluvčí: Naďa S.] A v poledne jsme vopravdu nedostali. Nic k jídlu než polívku abysme viděli to černý . To  zlatý prasátko takže. To se. Nevařilo.
[mluvčí: Naďa S.] A já si vždycky pamatuju jenom to že se chodívalo dřív krmit.
[mluvčí: Naďa S.] Sotva se začalo roze* stmívat tak už. Maminka šla krmit abysme byli dřív <překryv mluvčích> hotoví </překryv mluvčích>. Protože se musel. Před. Večeřou pomodlit <překryv mluvčích> růženec </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] Takže a to bylo půl hodiny takže vždycky. Zhasla světlo a museli jsme teda bejt jenom při tým. Při tom světýlku z těch kamen. Který teda vopravdu tam ty zlatý prasátka ukazovaly.
[mluvčí: Miluše V.] (pousmání).
[mluvčí: Naďa S.] A to nám vždycky maminka říkala že to jsou ty zlatý prasátka.
[mluvčí: Naďa S.] A při tom potmě jsme se teda ten. Růženec pomodlili a když jsme se pomodlili růženec. Tak teda byla ta štědrovečerní večeřa která teda taky nebejvala takhle bohatá.
[mluvčí: Naďa S.]  jako malý dítě s* myslím si. Že jsme nemívali ani žádný řízky nic. Že bejvala jenom čočková polívka <překryv mluvčích> a vánočka </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> ne? Ani ryba </překryv mluvčích> nebyla?
[mluvčí: Naďa S.] Až potom pozdějc. Ale to už jsem byla vopravdu větší to už  bábi s dědem nežili.
[mluvčí: Naďa S.] To už jsme byli fakt  fakt skoro dospělí. Tak potom jsme začali mívat filé. Rybí filé na řízky a bramborovej salát.
[mluvčí: Naďa S.] Tak to už teda byla jako taková slavnostní večeřa. Ale dřív teda ne.


Rok: 2013, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Jiratice, Téma: Různá jídla, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Miluše V.] No ale třeba  normálně když prostě nebyl žádnej svátek. Nikdo neměl narozeniny nebo tak tak jaký jste jedli jídla?
[mluvčí: Miluše V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Jaký jsme jedli jídla?
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] No jídla jsme jedli docela takový zajímavý. Myslím si že dneska bych to ani nejedla.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Protože tatínek  mě* byl zvyklej na takovej způsob života kterej teda tam preferovala ta jeho matka která byla taková dominantní a  tenkrát se vařily ty jídla takový jinačí.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Třeba jeho oblíbený jídlo mýho tatínka bylo šulíky a kyselý zelí.
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] Šulíky byly  takový jakoby nočky z bramborovýho těsta navrch byla spařená krupica. Která teda byla vosolená a k tomu se jedlo uvařený kyselý zelí.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] No jestli to není něco jak třeba jsou teď halušky. Ne?
[mluvčí: Miluše V.] N* <překryv mluvčích> n* <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] <překryv mluvčích> no něco podobnýho </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Nebo škubánky který jsem se teda nikdy nenaučila ani vařit protože jsem to neměla moc <překryv mluvčích> ráda </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> a není </překryv mluvčích> nejsou to ty šulíky s mákem škubánky?
[mluvčí: Naďa S.] To ne. Škubánky to bylo takový .
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Maminka vždycky uvařila strašně velkej hrnec brambor.
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A když ty brambory byly hodně vařený. Hodně se musely uvařit. Až úplně až se ro* rozvářely tak vařečkou se v tom v těch bramborách nadělaly díry.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A do toho se jakoby zasejp* zasypala do těch horkejch  do tý horký páry se zasypala h*  jakoby mouka. Nevím jestli hrubá nebo polohrubá  to nevím jaká mouka prostě mouka.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A jenom z tý spařený mouky a těch brambor se udělalo jakýsi takový těsto <překryv mluvčích> který se </překryv mluvčích> teda nelepilo. A z toho se potom vyhazovaly na kuthan takový nočky který se upekly v troubě.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> no a s čím </překryv mluvčích> se to jedlo?
[mluvčí: Naďa S.] <překryv mluvčích> ale </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Naďa S.] No právě že  někdo to dělal jakoby s mákem nasladko jako třeba se dělají <překryv mluvčích> šulíky </překryv mluvčích> ale u nás  v Jiraticích se to dělalo taky s kyselým <překryv mluvčích> zelím </překryv mluvčích> jako taky <překryv mluvčích> naslano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miluše V.] Ale bez masa?
[mluvčí: Naďa S.] Bez masa.
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] Ale v neděli jsme mívali každyj. Každou nedělu jsme mívali maso.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] V sobotu jenom někdy a v tejdnu úplně zcela výjimečně.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A třeba v sobotu. Když jsme byli doma. Tak jsme museli pomáhat nejvíc s těma buchtama protože se třeba koláče se dělaly na pět na <překryv mluvčích> šest plechů </překryv mluvčích> a to dalo vopravdu práce.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A dělali jsme malinký koláče povidlový z domácího povidlí nebo když se třeba vařilo povidlí tak jsme museli pomáhat. Museli jsme sbírat.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A  tenkrát nebyly mražáky a tak se třeba ovoce uchovávalo tím způsobem že třeba damazíny to jsou takový ty <překryv mluvčích> kadlátka který </překryv mluvčích> nejdou vod pecky.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Tak damazínky. Jsme museli natrhat vždycky  dvě a dvě k sobě. Aby měly stopečky aby to bylo <překryv mluvčích> takový ji* jako dvě dvě u sebe </překryv mluvčích> a na půdě s*  byly navěšený špagáty a tam jsme ty damazínky navěsili. No a voni tam vydržely do Vánoc. Protože vono tam moc nemrzlo.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> aby se to dalo pověsit </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] No tak to uschlo ne?
[mluvčí: Naďa S.] Vono <překryv mluvčích> to neuschlo. Vono to </překryv mluvčích> to jenom tak jako scvrklo se no a pak se z toho dělaly <překryv mluvčích> varhule v tejdnu </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miluše V.] <unclear> 3 </unclear>.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2013, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Jiratice, Téma: Vzpomínky na školu, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Miluše V.] Byl to jako velkej skok. Prostě jít ze základky v Polici a jakoby z Jiratic <překryv mluvčích> <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] <překryv mluvčích> pro mě strašně velkej </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] Pro mě strašně velkej. Protože já jsem  byla zvyklá vopravdu jenom v Jiraticích. A v tý chalupě to že jsem chodila do školy. To už bylo takový  já si myslím že jsem nikdy třeba nebyla když jsem byla jako dítě kromě toho že jsem měla tu zlomenou nohu. Ani třeba u doktora nebo jo. Pro mě to byl takovej úplně ohromnej skok.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Já jsem nevěděla vůbec do čeho jdu kam.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Ani jsem  netušila. Co to bude vobnášet že zůstanu na internátě.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Naďa S.] Ale tým že jsem vlastně měla. Starší sestru. Která teda už na  rok na tom <překryv mluvčích> internátě </překryv mluvčích> byla.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A vždycky jsem čekala. Kdy teda v pátek přijede a jak bude vyprávět a vona z toho byla docela nadšená.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Když Máňa. Vona byla taková docela taková <překryv mluvčích> světačka takže </překryv mluvčích> von* vona to nesla tak jako trošku lepší než já.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Miluše V.] Na jakým základě ses rozhodla že půjdeš zrovna do Slavonic?. <překryv mluvčích> tim že půjdeš si byla </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (cinkání nádobí).
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] <překryv mluvčích> no já si myslím že </překryv mluvčích> jsem se nerozhodla že to prostě .
[mluvčí: Naďa S.] Tenkrát. V tý době když já jsem vycházela školu tak to bylo tak. Že první  nebo většinou to bylo tak že ten první  z těch sourozenců musel jít do JZD.
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A tým že my jsme byly všechny holky a já jsem se dobře učila Máňa se dobře učila Marta se dobře učila takže my jsme byly furt jen holky tak tatínek řekl.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Máni. Seš první. Půjdeš do JZD.
[mluvčí: Naďa S.] Tým že se dobře učila. Tak půjdeš prostě do š* do škole. Uděláš si střední školu. Půjdeš do Telče.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Že jo tenkrát pracovat v kanceláři to byla velká výhoda to to. Že jo. Nemuset <překryv mluvčích> pracovat </překryv mluvčích> rukama to to by chtěl <para type="přeřeknutí"> vejval </para> každej no ale mně už to bohužel umožněno nebylo.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] No a já že jsem byla teda druhá. Tak teda  vod mala mi říkali.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A ty teda půjdeš. Někam dělat.
[mluvčí: Naďa S.] No a když teda jsem teda vycházela tu školu. A když se teda začalo mluvit vo tom kam půjdu a já jsem chtěla vždycky dělat zahradnicu.
[mluvčí: Miluše V.] (vydechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (cinkání nádobí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Mně se strašně líbilo v zahradnictví v Polici jsem. Když jsme šli ze školy. Tak jsme chodívali tam bylo takový malinký zahradnictví v zámku.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A když jsem věděla že  že  mám chvílu čas nebo že ne* doma nedostanem. Protože maminka taky kontrolova* do kolika máme školu a kdy se vrátíme z tý školy.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] (smích).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Tak jsme. Přes to zahradnictví chodili nebo vokolo já jsem tam strašně ráda nakukovala.
[mluvčí: Naďa S.] Nebo v tý polední přestávce jsme tam šli a podívali se tam mně se tam hrozně líbilo.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] No ale naši řekli že teda do zahradnictví ne v Jemnici je Otavan. Tak půjdeš do Otavanu.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Takže tým <překryv mluvčích> nějak </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] Jako maminka sama uznala že jsem docela  <para type="přeřeknutí"> zručná </para> manuálně což jsem teda byla. Protože já jsem ráda šila <překryv mluvčích> pletla </překryv mluvčích> na panenky jsem pletla. Šila. Háčkovala.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Maminka nás to všechno naučila vona byla taky  docela manuálně zručná.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Vona když vycházela z*  nebo když vyšla ze školy tak vona byla taky. Selská ze selskýho stavení dcerka a tý jako studovat  vždycky říkala že chtěla bejt paní doktorkou ale že tatínek teda řekl že  je ze selskýho. Tak bude sedlačka.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] (vydechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] No a tak teda  šla do kláštera za  a voni se tam učily jakoby bejt nebo  učily se prostě bejt domácíma <překryv mluvčích> paníma </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] Učily se tam vařit. Šít. Vyšívat a tady takovýto věci. A vona byla maminka na to  taky zručná já si myslím že jsem to hodně po ní zdědila.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] A takže tým že. Teda su. Manuálně zručná tak půjdu šít a hotovo.
[mluvčí: Naďa S.] Tak jsem <unclear> 1 </unclear> v Otavanu cobydup.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).


Rok: 2013, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Jiratice, Téma: Seznámení s manželem, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Miluše V.] (mlasknutí).
[mluvčí: Miluše V.] Tak můžeš mi říct jak ses seznámila se svým manželem?
[mluvčí: Naďa S.] No s manželem jsem se seznámila na zábavě.
[mluvčí: ] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Ale ještě jsme ještě jsme spolu nezačali chodi*.
[mluvčí: Naďa S.] (povzdech).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Byla jsem na  na svý první zábavě v Jemnici vo pouti.
[mluvčí: Miluše V.] U Barchanu.
[mluvčí: Naďa S.] <překryv mluvčích> u Barchánu </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A děda tam byl asi na prvním vopušťáku.
[mluvčí: Naďa S.] Když narukoval na vojnu tak tam byl na vopušťáku. Byl taky na zábavě a pořád pro mě chodil tancovat.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] (pousmání).
[mluvčí: Naďa S.] Já jsem ještě moc tancovat neuměla ale von už uměl dobře tancovat. Von byl takovej docela šikovnej tanečník a já jsem vůbec nevěděla kdo to je.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (odkašlání).
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A když už po mě š* pro mě šel asi potřetí tancovat. Tak jsem utekla.
[mluvčí: Miluše V.] (smích).
[mluvčí: Naďa S.] Tak jsem se schovala a už jsem s ním nešla.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A  jedna kamarádka mi říkala.
[mluvčí: Naďa S.] A proč ses schovala. Proč s ním nech* neto proč proč *č před ním utíkáš?
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Já říkám.
[mluvčí: Naďa S.] Protože je voják a já vojáky nemám ráda.
[mluvčí: Miluše V.] (pousmání).
[mluvčí: Miluše V.] (smích).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A vona říkala.
[mluvčí: Naďa S.] A víš vůbec kdo to je?.
[mluvčí: Naďa S.] Já říkám.
[mluvčí: Naďa S.] No říkal mi že se jmenuje Jirka.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Vona říkala.
[mluvčí: Naďa S.] Ale to je Radoťák to je z Radotic kluk.
[mluvčí: Naďa S.] Říkám.
[mluvčí: Naďa S.] Prosim tě a čí?
[mluvčí: Naďa S.] No to prej je Nováků z Radotic.
[mluvčí: Naďa S.] Takže tak jsem se teda dozvěděla že takovej černej hezkej chlapec je Nováků z Radotic. Tak to jsem se s ním p* poprvní seznámila a to jsem mu fakt utekla. Ale už už jsem se pak už jsem se mu neukázala.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Naďa S.] No a asi po a mezitím teda potom jsem se zamilovala do jinýho kluka. Ten se jmenoval taky Jirka a ten nebyl voják. Ten měl modrou knížku takže na <překryv mluvčích> vojně nebyl </překryv mluvčích> a s tím jsem chodila skoro dva roky.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A mezitím tadyten Jirka si dosloužil vojnu. A přišel z vojny a já jsem se tady s tímto zrovna rozešla a tento se vrátil a někde v Jemnici jsme se potkali v kině.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] To já už jsem bydlela v Jemnici na privátě protože jsem v tom Otavanu pracovala a já jsem dělala na směny. Takže mě autobus z Jiratic nejezdil. Z vodpolední směny.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Tak jsem. Když jsem měla vodpolední tak jsem tam bydlela a ráno jsem potom když jsem se vyspala tak jsem jela domů navobědvala jsem se a jela jsem zase na kole na <překryv mluvčích> vodpolední. Takže </překryv mluvčích> jsem jezdívala jakoby na kole domů v létě.
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] No ale  musela sem tam ten byt mít ještě s jednou <překryv mluvčích> kamarádkou </překryv mluvčích> jsme tam bydlely.
[mluvčí: Naďa S.] (vydechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Naďa S.] A takže  že jo. Taky jsme se tam někdy nudily tak jsme třeba šly do kina <unclear> 2 </unclear>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] V kině jsem ho poznala nebo tam jsem se s ním setkala.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] No a tak nějak jsme se tam dali do řeči. No a hnedka hnedka jsme si tak nějak dali schůzku a to že jo tenkrát do kina to bylo takový moderní to když se <unclear> 1 </unclear> se šlo buďto na zábavu nebo do kina jinak <překryv mluvčích> jinačí </překryv mluvčích> kulturní vyžití na těch vesnicích ani nebylo.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] (smích).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] Takže v Polici se hrálo kino v tý době.
[mluvčí: Miluše V.] To bylo letní ne. Kino?
[mluvčí: Naďa S.] Ne. To bylo normálně  kino. Který bylo tam v Polici v zámku.
[mluvčí: Miluše V.] Vevnitř.
[mluvčí: Naďa S.] Vevnitř.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Naďa S.] <překryv mluvčích> <unclear> to </unclear> tam </překryv mluvčích> i jako děti jsme chodili se školou. Do toho kina vždycky jednou za měsíc nebo tak na nějakej takovej ten nějakej ten budovatelskej film. To nám pouštěli nebo Gagarina že jo tenkrát vzlítl do do vesmíru to byly takový aktuální. Tak na to na to jsme chodili.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluše V.] (pousmání).
[mluvčí: Miluše V.] (smích).
[mluvčí: Miluše V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Naďa S.] A takže mě pozval do toho kina do Police. Tak v Polici jsme se sešli podruhý no a potom už jsme spolu <para type="šeptem"> cho* </para> začali chodit a a -.
[mluvčí: Naďa S.] (nadechnutí).


Rok: 2013, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Jiratice, Téma: Seznámení s manželkou, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Miluše V.] A řekneš mi jak ses seznámil se svou manželkou?
[mluvčí: Robin K.]  léta utíkaly.
[mluvčí: Robin K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Robin K.] Já jsem si našel děvče s kterým jsme.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.]  když jsem vyšel školu. Ve čtrnácti letech tak jsem si našel děvče.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] Shodou okolností až jsem to poznal tak vona byla. Na nervy.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Robin K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] Došlo to tak daleko že. Vona byla z Pálovic a došlo to tak daleko že  musela jít do Jihlavy na léčení.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Robin K.] A byla tam poměrně dost dlouho.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] Já když. Když. Zkrátka naši mi  jako n*. Nebránili nebo n*. Ale věděl jsem že to nemá cenu.
[mluvčí: Robin K.] No já jsem se toho bál!
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] Jo a tak jsem se s ňou tak nějak rozešel. V dobrým. Já jsem jí řekl že se toho zkrátka bojím a.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] No to  čas byla  jako  žádnej si jí nevšímal.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Robin K.] Až potom se našel. Nějakej kluk z Menhartic a vzal si ji.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] A měli spolu dvě děti a voba byli chudáci.
[mluvčí: Miluše V.] Hmm.
[mluvčí: Robin K.] Jo.
[mluvčí: Robin K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Robin K.]  nevěděl jsem zkrátka co a jak.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] No a Beďák Nováků byli jsme pořád jako kamarádi tak  našel si děvče a  říkal.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] Pojď. Pojď se mnou do Kostník k muzice.
[mluvčí: Robin K.] No tak já jsem s ním šel.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] Když jsem tam přišel tak jsem s*. Stál u dveří a díval jsem se takhle.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Robin K.] A najednou tam tak u jeviště vyšla taková děvčica a takhle se zadívala a vrátila se za děvčatama zpátky.
[mluvčí: Robin K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Robin K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Robin K.] A co jim říkala. To já jsem nevěděl.
[mluvčí: Robin K.] No a já jsem šel pro ni tancovat.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] No a <překryv mluvčích> když jsme vodtancovali </překryv mluvčích>  tak jí říkám.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> a to byl* a to byla bábi </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Robin K.] Musíš jít. Za děvčatama?.
[mluvčí: Robin K.] Nemusím.
[mluvčí: Robin K.] No tak jsme t*. Spolu byli celej večír no a vona to byla má. Manželka.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).


Rok: 2013, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Jiratice, Téma: Jak jsme si dříve hrávali, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Miluše V.] A třeba ještě kdyby sis vzpomněl když #s byl malej tak. To ještě přece nebylo tolik hraček jak je teď tak pamatuješ si s čím sis hrával?
[mluvčí: Robin K.] Takhle když mi byly čtyři roky tak  tady u nás. Místo čeledína. Byl nějakej strejc Jirka.
[mluvčí: Robin K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Robin K.] A. Von. Se voženil do Ostojkovic tam se nějak nepohodl a von vodtud utekl.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] A  tam jak maj Hruškovi kuchyň tak tam. Von. Byl nastěhovanej.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Robin K.] A ve čtyřech. Letech  jel do Jemnice. S k*. Se štarijákem a s jednou <překryv mluvčích> kobylou </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> s čím </překryv mluvčích> s čím?
[mluvčí: Robin K.]  no to byl  jak bych ti to řekl?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Robin K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Robin K.] Tak jak máme ve stodoli  jak je  jak je tam. Jak jsou na tom ty brány tak tomu se říkalo. Štariják.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] A s tím se jezdívalo do Jemnice nakupovat s jednou kobylou.
[mluvčí: Miluše V.] Štariják?
[mluvčí: Robin K.] No. Š*. No.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (kašel).
[mluvčí: Robin K.] Mně když bylo osm. Šest anebo. Sedm let tak jsme měli starou kobylu a já už jsem jezdil s bábi. Do Jemnice.
[mluvčí: Robin K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] V sedmi letech jsem stačil tu kobylu ukočírovat. Tenkrát nejezdilo tolik aut jo.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] A když si  vzpomeneš  děcku který je mu dneska sedm let že.  Že si zkrátka do* dojel do Jemnice  a stačil.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] Nebo když matka jela do Vysočan no tak já jsem s jednou kobylou  ji tam zavezl.
[mluvčí: Robin K.] Vod sedmi let jsem s ňou jezdil do do Jemnice a do Vysočan.
[mluvčí: ] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Miluše V.] No a jak #s říkal že jste si tady. S čím jste si teda hrávali víš t*?
[mluvčí: Robin K.] V tejch š* čtyřech letech mi ten strejc. Koupil to malý kolo.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] A to bylo to děcka z celý vsi chodily se na tom. Kole vozit.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Robin K.] U Nováků jsme. Si hrávali na písku.


Rok: 2013, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Jiratice, Téma: Zabíjačky, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Miluše V.] Jo a ještě třeba mi řekni to jak to probíhalo když tady byla zabijačka tak co se všechno muselo nachystat. A jak to všechno bylo.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Robin K.] Takhle  co si pamatuju. Tak  pokud se hospodařilo soukromě tak každý rok kdo měl.
[mluvčí: Robin K.] (odkašlání).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] Tady bylo deset zemědělských usedlostí a každý rok musel někdo. Držet kanca.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Robin K.] A  lidi který měli. Prasnice tak je. Sem vodili  a. Ten kanec zkrátka  byl. Jako.  Že s* se udržoval ten chod  těch  prasat .
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.]  zkrátka .  Že ty prasnice.  Ten kanec vobsloužil. Že měly malý prasata.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Robin K.]  když jako takovej zážitek  když naši měli toho kanca tak. Když uplynul ten rok tak ho nechali vyřezat a  vykrmili ho.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (kašel).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] A když ho zabili tak naškvařili osmdesát litrů sádla.
[mluvčí: Robin K.] Takže von měl vokolo čtyřech metráků.
[mluvčí: Robin K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] No jak bych ti to řekl  byla to pořádná zabíračka.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Robin K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Robin K.] Vono ta práca v tom zemědělství dodneška. <překryv mluvčích> není </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> a a co </překryv mluvčích> a co všechno se na tý zabijačce musí dělat já si to tak nějak moc nepamatuju.
[mluvčí: Robin K.] No tak když . Přiš* když  se zkrátka  to prase vykrmilo. Do váhy. Víc jak dva metráky tak se pozval.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] Tady u Hrušků. Byl. Hruška. Von byl řezník tak přišel měl takovej váleček. To byla pistola jo.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.]  to. Prase který. Se zabí* chtělo zabíjet. Tak  se mu dala. Na přední nohu uvázala  lana vyhnalo se ven ten řezník mu tu pistolu dal takhle na čelo. Zmáčkl. Vono mu to prorazilo lebku. Vono se svalilo.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] Tak.  Ho tam. Za tu přední nohu drželo když ho aby mu vytekla krev tak mu propíchl tadyto přeřízl.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] No potom se  vopařilo. Dalo  byl pařák  sto litrů vody jo.
[mluvčí: Robin K.] (odkašlání).
[mluvčí: Robin K.] To prase se tam dalo  polilo se prvně  vlažnou vodou. Vyčistilo.
[mluvčí: Robin K.] A musel se vodevzdávat krupon.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] Z těch zad ta kůža se musela stáhnout a to se muselo vodevzdávat.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] No  když  když se to stáhlo tak se. Pověsilo na rýnu jo.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (odkašlání).
[mluvčí: Robin K.] A když se  pověsilo na rýnu tak  to. Rozřízl ho vyndal střeva.
[mluvčí: Robin K.]  potom.  To rozřízl ho na půlku a ještě tu půlku na čtvrtky a pověsil to na rýnu.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (odkašlání).
[mluvčí: Robin K.] No a začal se  ta jedna čtvrtka se vzala  na vál stáhl se špek ten špek se nechal v trokách. Von.  Zchladl.
[mluvčí: Robin K.] Potom se to vzalo do kuchyně.
[mluvčí: Robin K.] Tam už byli připravený. Lidi. Který to . To š*. To. Ten špek pokrájeli. Na na škvarky to se vyškvařilo.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (odkašlání).
[mluvčí: Robin K.] A. Maso se.  Když. Dokud se nezavářelo. Tak se dávalo do škopa.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] Prosolilo. Počesnekovalo a když. Když bylo potom.  Naležený. Tak se z toho škopa -.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] Bylo to pod šroubem. Jo  a  tak se z. Toho škopa. To maso. Bralo. Na vobědy. Na večeře co bylo potřeba.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] Co. Co zbylo tak se potom uudilo. A bylo uzený maso.
[mluvčí: Robin K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Robin K.] No a  š* byly škvarky bylo sádlo bylo maso.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Robin K.] No a tak vobědy žádný nebyly tak jak  jsou <překryv mluvčích> teď </překryv mluvčích> jo to. To všechno musela  musela  hospodyň zastat. Tu prácu všechnu.
[mluvčí: Robin K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Miluše V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2007, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Postřekov, Téma: Dětství, sourozenci, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Karolína T.] A vy jste odjakživa v Postřekově?
[mluvčí: Beáta C.] No.
[mluvčí: Karolína T.] Jo?
[mluvčí: Karolína T.] Ses tady i narodila?
[mluvčí: Beáta C.] Ano. Tady u kapličky. Jak je ta kaplička nahoře.
[mluvčí: Karolína T.] (mlasknutí).
[mluvčí: Karolína T.] Jo.
[mluvčí: Beáta C.] Tady v Postřekově veprostřed vsi je taková kaple +.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] + tam dělají mši. Dneska ještě.
[mluvčí: Karolína T.] Jo? No. Dneska je sobota. Zítra bude. V neděli.
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Beáta C.] V neděli bude.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Hmm tak tam nad tú kapličkú ještě jsem se narodila.
[mluvčí: Karolína T.] Jo.
[mluvčí: Beáta C.] Tam ještě jsou nějaký baráky a.
[mluvčí: Karolína T.] Ještě ty starý.
[mluvčí: Karolína T.] A měla jste nějaký sourozence?
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Beáta C.] Měla jsem.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Beáta C.] Nás bylo hromadu jenomže vždycky někdo zemřel a mužský. Naši tátové. Ty chodili ještě do války.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] Jakej vy jste ročník. Narozená?
[mluvčí: Beáta C.] Dvacet jedna.
[mluvčí: Karolína T.] <para type="šeptem"> dvacet jedna </para>. No. Tak to jo.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Tak to jste i vy zažila vlastně celou druhou <překryv mluvčích> světovou </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> to ještě </překryv mluvčích> táta přišel z války a potom já teprve jsem se narodila.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] A mi už umřela sestra když mi bylo osm osm let.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Beáta C.] Tak ta se vdávala tý bylo osmnáct let ta se vdávala a potom do Klenčí někam se vdávala.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] A potom se sem vždycky chodila podívat. Když maminka byla v lese . V poli jestli tu nepotřebuje něco udělat.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Protože tam. V Klenčí voni ještě to. Neměli předaný tak tam byli jenom tak jako. Na bytě.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Karolína T.] A vy jste tady měli hospodářství. V Postřekově?
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Beáta C.] Jo.
[mluvčí: Karolína T.] Jo.
[mluvčí: Beáta C.] A tak ta se sem chodila dívat.
[mluvčí: Beáta C.] A. Co. Nám se líhly kuřátka jestli víte co to znamená.
[mluvčí: Karolína T.] Vím. My máme doma hospodářství.
[mluvčí: Beáta C.] Co?
[mluvčí: Karolína T.] Že máme doma hospodářství.
[mluvčí: Beáta C.] Tak to víte jo?
[mluvčí: Karolína T.] Jo.
[mluvčí: Beáta C.] Kuřátka. Se nám líhly. A vona se šla na to dívat.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Beáta C.] A nahoře bylo takový počasí a vona lezla takhle.
[mluvčí: Beáta C.] My mívali takovij chlív nahoře vespod byly prasátka a nad tím byl ještě takovij chlív tam se lezlo po takovým malým žebříčku podívat se jestli se už z toho líhne ty kuřátka.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Tak vona se tam šla podívat a nýčko přišel takovij vichr velký a jak vona tam byla nahoře tak jí to vrazilo do uší a to už jí potom nepovolilo.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Beáta C.] Potom ji to strašně bolelo.
[mluvčí: Beáta C.] Moc lékařů tu nebylo.
[mluvčí: Beáta C.] Ta šla k lékaři nějakýmu. Starýmu v Klenčí no a ten už jí na to nic nedal.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] A tak potom už šlo jít ještě do nemocnici. A to už řekli. Že už je pozdě.
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] A tak potom už prostě +.
[mluvčí: Karolína T.] Takhle mladá <překryv mluvčích> zemřela </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] + <překryv mluvčích> přišla </překryv mluvčích> +.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] +  že je nemocná. Že tu bude u nás ležet u těch rodičů protože v Klenčí její muž měl to hospodářství. A měl starú mámu.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] To už taky nic moc nemohla dělat.
[mluvčí: Beáta C.] A ta tý řekli aby šla sem do Postřekova aby ji tu bab*. Maminka její. Ošetřovala.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Tak tu byla a tu zemřela.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] A mně bylo osm let. To si pamatuju dodneska.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Karolína T.] A vy jste byla nejmladší z těch sourozenců?
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] Jo.
[mluvčí: Beáta C.] Já jsem byla nejmladší.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.


Rok: 2007, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Postřekov, Téma: Pravnuci, hospodářství, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Karolína T.] Budete prababička. Co? Brzo.
[mluvčí: Beáta C.] Hmm vždyť to <unclear> už jsem </unclear> tutim dětom taky <překryv mluvčích> prababička </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> no vlastně </překryv mluvčích> jo. To <překryv mluvčích> je pravda </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích> hmm.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] No.
[mluvčí: Beáta C.] Tutim dětom <unclear> už jsem </unclear> prababička.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] To je radost. Co?
[mluvčí: Beáta C.] Co?
[mluvčí: Karolína T.] To je radost.
[mluvčí: Karolína T.] (smích).
[mluvčí: Beáta C.] Jo. Někdy poslouchaj. Někdy ne. <překryv mluvčích> takhle </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] Ty jsi teda čida.
[mluvčí: Metoděj C.] Čida.
[mluvčí: Metoděj C.] To si teda musíte napsat. Co to je čida.
[mluvčí: Karolína T.] Co to je?
[mluvčí: Metoděj C.] To je jako zlobič. Nebo. Rošťák. Tak <překryv mluvčích> je to </překryv mluvčích> čída.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> tak </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Beáta C.] To všechno jí nepovídij.
[mluvčí: Metoděj C.] To je úžasný slovo.
[mluvčí: Karolína T.] (smích).
[mluvčí: Karolína T.] Já si to napíšu.
[mluvčí: Karolína T.] (smích).
[mluvčí: Beáta C.] To všechno nepovídij.
[mluvčí: Beáta C.] To já se s ním vadím a všechno mu řeknu.
[mluvčí: Karolína T.] (smích).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Karolína T.] A vy jste třeba nepomáhala v zemědělství přes léto. Vy jste chodila do školy. Normálně?
[mluvčí: Beáta C.] Ale copak vás to napadá. My jsme dělali v poli a +.
[mluvčí: Karolína T.] Ještě <překryv mluvčích> do školy jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Beáta C.] + <překryv mluvčích> do školy </překryv mluvčích> a zase eš* zase do pole. A všechno <překryv mluvčích> možný </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] My jsme museli ja* pracovat pořád.
[mluvčí: ] (smích více mluvčích najednou).
[mluvčí: Beáta C.] Jak jsme drobíček mohli. Tak jsme museli pracovat.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] Tady to ale není moc úrodný. Že ne?. Okolo. Okolo Postřekova nebo bylo <překryv mluvčích> to </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> ale </překryv mluvčích> jo.
[mluvčí: Karolína T.] Jo.
[mluvčí: Beáta C.] My jsme byli spokojený <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>. Hmm.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] Copak jste pěstovali všechno?
[mluvčí: Beáta C.] No normální. Obilí <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> +.
[mluvčí: Karolína T.] Brambory. Obilí.
[mluvčí: Beáta C.] + a brambory +.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] + a jinýho asi nic.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Karolína T.] Takže tatínek taky byl zemědělec. A maminka mu pomáhala?
[mluvčí: Beáta C.] Samo sebú.
[mluvčí: Karolína T.] Jo.
[mluvčí: Beáta C.] Tu nechodili ženský do prácí.
[mluvčí: Beáta C.] Vůbec ne.
[mluvčí: ] (zvuk z televize).
[mluvčí: Beáta C.] Ani jedna ženská do prácí.
[mluvčí: Beáta C.] Jestli takhle něke jenom tuší. Nebo něco. Jinak nic.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.


Rok: 2007, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Postřekov, Téma: Výroba krajek I, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] A dělala vaše maminka krajky? Uměla <překryv mluvčích> dělat </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> to je samosebú to dělal každý.
[mluvčí: Karolína T.] Jo?
[mluvčí: Beáta C.] Vždyť já jich tam mám plno ještě uděláno to se musíte jít podívat.
[mluvčí: Karolína T.] Tak jo tak potom se půjdem -.
[mluvčí: Beáta C.] Ale to už nic není tuto.
[mluvčí: Beáta C.] Napřed jsme dělaly metrový.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] To jsme dělaly takový to jsme měly takovú <překryv mluvčích> palici </překryv mluvčích> jako když jste to <unclear> sroluju </unclear> a potom jsme měly takový podstaveček tomu jsme říkaly sáňky na to jsme tu palici posadily.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> ahoj </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] A my jsme tam mohly píchat špendlíky aby se nám to nevotáčelo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Hmm tak to jsme dělaly v každým baráku no.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).


Rok: 2007, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Postřekov, Téma: Výroba krajek II, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] A vy umíte taky dělat krajky ještě <překryv mluvčích> to umíte </překryv mluvčích>?
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> no pravda </překryv mluvčích> my jsme prodali krajek a Němcom.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] A ty platili.
[mluvčí: Karolína T.] (pousmání).
[mluvčí: Beáta C.] Ty sem jezdili z <unclear> 1 </unclear> ty chtěli potom my jsme potom dělali jako ty obrázky hvězdu <překryv mluvčích> a košíček </překryv mluvčích> a takový to. To tam. To já tam ještě mám teda za sklem.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Beáta C.] Ale to jsme toho měli.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Beáta C.] Tu takovú do vokna jsme to potom věšeli takovú takovú hvězdu velikánskú a to jsme připíchávali vždycky do vokna to byla taková paráda jako <překryv mluvčích> záclony </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] No to jsme dělaly pořád a to se těm Němcům tuze líbilo.
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Beáta C.] A ty přijeli každej týden třebas tři nebo čtyři a vykoupili nám všechno co jsme měli a dobře platili na všechno.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm <překryv mluvčích> tak bylo </překryv mluvčích> pak dobře žít.
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> moc </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] Co?
[mluvčí: Karolína T.] Pak bylo dobře žít s nima.
[mluvčí: Beáta C.] No jo když jsme byli chudáci my jsme nic <překryv mluvčích> jinýho neměli </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] My jsme nic jinýho neměli <překryv mluvčích> jenom paličkovali </překryv mluvčích> takhle a +.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] + my jsme přišly ze školy a chodily na návštěvu je* jedna druhý a zase ta to uměla a my ne tak jsme se to učily a -.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Karolína T.] Ale ona tady byla i nějaká škola. Že jo. Taková. Kde to učili. Krajkářská. Nebyla?
[mluvčí: Beáta C.] Tady <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> v Postřekově </překryv mluvčích> ne.
[mluvčí: Beáta C.] To byly jenom nějaký ženský který jako z Německa tu měly nějaký příbuzný a tak k tim jsme se to někdy učily ch* <překryv mluvčích> chodit </překryv mluvčích> prostě dělat.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2007, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Postřekov, Téma: Vzpomínky na vdávání, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] A kdy vy jste se vdávala. V kolika letech?
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] Jednadvacet asi nebo dvacet?
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Beáta C.] Vokolo dvacíti.
[mluvčí: Karolína T.] Takže za války?
[mluvčí: Beáta C.] Co?
[mluvčí: Karolína T.] Za války?
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Beáta C.] Tenkrát jsme chodili do Klenčí pěšky se voddávat.
[mluvčí: Beáta C.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] Tam i zpátky.
[mluvčí: Beáta C.] Ať pršelo nebo padal sníh tam jsme byli vobjednaní my jsme tam chodili pořád do kostela <překryv mluvčích> každú </překryv mluvčích> neděli.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Beáta C.] Ať jsme dělali co chtěli každú neděli jsme šli do Klenčí do kostela.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] V osm hodin tam byla mše svatá.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Beáta C.] Tu v Postřekově byla málokdy.
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Beáta C.] Von tu byl taky nějaký farář ale to von byl starý tak ten někdy taky si tu udělal mši v tu tu v tý kapli.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Beáta C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Beáta C.] No ale von už moc nemoh.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> to von </překryv mluvčích> byl starý to byl rodák postřekovskij a von někde bydle* někde dělal ale to já si už nepamatuju <para type="šeptem"> kde dělal </para>.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] Hmm.
[mluvčí: Karolína T.] A to jste se vdávala v kroji. Že jo. Ještě?
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] No to víte napřed jsme se jinak nevdávali.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] V šatech. Vždyť je to tam na fotce.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] Takový bleděmodrý šaty jsme měly sukni jupku no a věneček a nic jinýho.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Karolína T.] (mlasknutí).
[mluvčí: Karolína T.] A váš muž taky?
[mluvčí: Karolína T.] Taky měl kroj?
[mluvčí: Beáta C.] Ne ne.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Mužský neměli kroje na vdáváň* na svatbu.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Beáta C.] Ti měli jenom normální černý šaty.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Karolína T.] (mlasknutí).
[mluvčí: Karolína T.] A družičky taky byly oblečený měly ty červený šaty. Nebo neměly?
[mluvčí: Beáta C.] Co?
[mluvčí: Karolína T.] Družičky měly ty <překryv mluvčích> červený šaty jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> družičky. Jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] Ty byly jako jako nevěsta prostě.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Ta měla no ty červený jak říkáte co s* ale ty měly zase nevěsta měla modrý a tuty měly potom barevný sukně to bylo jako šerky jsme říkali a jupku přes to a přes to s* to bylo přes ještě přes to a a přes to zase šátek barevný barevný ještě a to to jsme toho každij se vyparádil jak moh.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Beáta C.] Na co měl.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] Když jsme neměli hnedle nic.
[mluvčí: Karolína T.] To jste šli celý průvod až do Klenčí jo. <překryv mluvčích> vždycky </překryv mluvčích>?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> celij </překryv mluvčích> průvod až do Klenčí ať pršelo nebo bylo hezky.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Beáta C.] To jsme šli <překryv mluvčích> pořád </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] Ženichově nevěstě drželi deštník a jinak každý pláštěnky tu* tuto jsme vůbec neznali.
[mluvčí: Karolína T.] (pousmání).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).


Rok: 2007, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Postřekov, Téma: Různá oblastní jídla, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Karolína T.] Víte co mě zajímá? Co se tady vařilo když vlastně nebylo já nevím něco z brambor nějaký speciální jídla co se <překryv mluvčích> dělala <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> to víte že jo </překryv mluvčích>. Maltošny vy nevíte co to <překryv mluvčích> je </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Karolína T.] <para type="se smíchem"> <překryv mluvčích> nevím </překryv mluvčích> právě mě to <překryv mluvčích> strašně zajímá </překryv mluvčích> </para>.
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> no my <para type="se smíchem"> jsme je </překryv mluvčích> měli v* předvčírem </para>.
[mluvčí: Karolína T.] (pousmání).
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Beáta C.] Mladý to chtěli <para type="se smíchem"> nýčkon </para> tak já jsem to napřed dělala ale nýčko už nemůžu když jsem na vozíku.
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] Protože by mi museli přinést mouku všechno dokud jsem si to všechno přinesla tak já jsem jim to pekla každú chvíli <překryv mluvčích> bramborovij </překryv mluvčích> toč a samý takový.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> a co </překryv mluvčích> to je teda. Jak se to dělá?
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] Jéjej. Všecko z brambory a <překryv mluvčích> tuze </překryv mluvčích> dobrý.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] To jste měli přijít o den spíš ještě byste byli dostali ten bramborovij štrúdl.
[mluvčí: Karolína T.] (smích).
[mluvčí: Beáta C.] Hmm my tomu říkáme maltošna.
[mluvčí: Karolína T.] (vydechnutí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> co ten malij kluk </překryv mluvčích> ten furt vzpomínal že jsem jim je dělala a ta holka taky.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> štrúdl. Hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> voni mi </překryv mluvčích> potom pomáhali to dávat do trouby a tuto všechno anebo to pleskat na pekáč a to se jí všechno.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] Tak mi to pomohli nastrouhat jabka brambory a všechno a já jsem to potom pekla a voni to jedli jako divoký všichni.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] (smích).
[mluvčí: Beáta C.] Všichni.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] Mladý jako starý.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm a to je sladký? To je jako štrúdl. Akorát že z brambor?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Jo?
[mluvčí: Beáta C.] Vařený brambory se voloupají nastrouhají.
[mluvčí: Beáta C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Beáta C.] Potom se to vosolí dá se tam mouka a míchá se to s rukama +.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] + až prostě je to jako těsto.
[mluvčí: Beáta C.] Pak se namaže pekáč a na ten pekáč se to rozpleská.
[mluvčí: Beáta C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Beáta C.] A my jsme to teda někdy zavalovali dali jsme dovnitř potom ty jabka ještě jsme to zabalili a takže to bylo takhle vysoký než se to upeklo.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] A nýčko teda už to jenom dělají jenom tak po pekáči a ty jabka na to nahoru.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] A dá se to péct až je to pečený tak se to vom*. Vocukruje a vomastí a už to můžete jíst.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] To je dobrota.
[mluvčí: Metoděj C.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Tuten kluk to chtěl. Tak mu to máma jeho máma musela udělat.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Protože voni to ještě neumí moc a já už to nemůžu dělat tak. To musí dělat voni.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Metoděj C.] Hmm <unclear> 1 </unclear>.
[mluvčí: Karolína T.] (pousmání).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] A jaký jídlo vy jste měla ráda když jste byla malá. Co vám dělala <překryv mluvčích> maminka </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> všechno </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] Všechno.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] Toč a mlíko normální toč jakpak bych vám to řekla no normální zadělanij toč copak jako se dělají vdolky <překryv mluvčích> podobnýho něco </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] Jenomže to zase dali na pekáč.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] No.
[mluvčí: Beáta C.] Potom se převařilo mlíko a my jsme si je dali do talíře a ten toč jsme tam nadrobili a pak jsme to jedli.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Beáta C.] Nevím co ještě jsme vařili. Slejšky a všechno.
[mluvčí: Beáta C.] To teď nevíte ještě co je.
[mluvčí: Karolína T.] (mlasknutí).
[mluvčí: Karolína T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] Šlejšky znám.
[mluvčí: Beáta C.] Jo no tak. No.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Slejšky jenom tak obyčejně někdy zapečený no lecco holt no.
[mluvčí: Beáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] (mlasknutí).
[mluvčí: Karolína T.] A nějaký zvláštňí polívky se tady dělaj?
[mluvčí: Beáta C.] A zvláštní jsme nedělali.
[mluvčí: Karolína T.] No jo.
[mluvčí: Beáta C.] A dělaly se takový nějaký.
[mluvčí: Beáta C.] Taky se něco upeklo  dala se vařit voda a potom jsme to tam nakrájeli a vejce do toho.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Beáta C.] Jinak polívky asi zvláštní žádný.
[mluvčí: Karolína T.] A jaký jste dělali polívky?
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] Nudličkový a všelijaký.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Karolína T.] Třeba šťovíkačku jste nedělali?
[mluvčí: Beáta C.] <překryv mluvčích> co </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> šť* </překryv mluvčích>. Šťovíkovou polívku.
[mluvčí: Beáta C.] My ne ale někdo ji dělal.
[mluvčí: Karolína T.] Jo?
[mluvčí: Beáta C.] Jo.
[mluvčí: Karolína T.] Dělají to tady lidi?
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] Dělali ji <překryv mluvčích> ale nýčko </překryv mluvčích> už ne.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] Tuty mladý už to <překryv mluvčích> nechtějí aby </překryv mluvčích> to dělali <unclear> 1 </unclear>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] To je moc dobrá polívka.
[mluvčí: Beáta C.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Já ji moc neměla ráda.
[mluvčí: Karolína T.] Ne?
[mluvčí: Beáta C.] Ne.
[mluvčí: Karolína T.] Mně ji dělá babička. Pořád. Já ji mám strašně ráda.
[mluvčí: Beáta C.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Jo to pravda já vám to věřím každij jsme měli něco <překryv mluvčích> rádi </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2007, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Postřekov, Téma: Jak manžel jezdil za prací, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Beáta C.] Můj muž jezdil do Prahy na práci.
[mluvčí: Beáta C.] Ten tu měl toho známýho faráře a. Tomu faráři se tuze líbil. Že tam. Pořád vždycky ž* že di* jedú vokolo ze š*.  S s jeho rodičema z poli tak že vždycky ho pěkně zdraví.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: ] (nesrozumitelný hovor více mluvčích najednou).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] A tak chtěl s ním. Si vždycky popovídat.
[mluvčí: Beáta C.] Nu a von se potom učil. Zámečníkem v Poběžovicích a tumty tady vodsud chodil pěšky do Poběžovic.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Beáta C.] Tam celý deň dělat. A pak zase zpátky zase pěšky.
[mluvčí: Karolína T.] Tady nebyla práce v Postřekově.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] A ten potom mu řek jestli jo. Co dělá a potom se aby mu mistr napsal to co umí dělat.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Beáta C.] Tak von mu to potom přines z těch Poběžovic +.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] + a von mu potom povídal.
[mluvčí: Beáta C.] A nechtěl bys jít pracovat do Prahy dělal soustružníka a prostě ještě tuty všecky práce. Co je vokolo.
[mluvčí: Beáta C.] On mu řek.
[mluvčí: Beáta C.] Jo. Pročpak bysem tam nechtěl jít dělat. Je to daleko ale.
[mluvčí: Beáta C.] Nu já bych tě tam našel práci ale to by jsi musel týdně jezdit sem. I tam.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] A von mu řek.
[mluvčí: Beáta C.] Já to zkusím když mně to bude pas*. Vyhovovat tak to udělám.
[mluvčí: Beáta C.] Tak potom tam von mu tam zavolal tutyn farář a von potom se mu tam šel ukázat do tý Prahy a tam ten mu vodpověděl faráři. Nebo sem přišel za ním a chtěl ještě vo ňom něco vědět.
[mluvčí: ] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Beáta C.] A když farář mu řek že je to pořádnij člověk kterýmu se chce pracovat tak jestli může. Aby ho tam nechal.
[mluvčí: Beáta C.] A to bylo někdy nějaký pěkný místo u nějaký. Elektrárny a tak mu řek.
[mluvčí: Beáta C.] Jo že bude pracovat když mu to bude vyhovovat drobet nu. A jezdit taky.
[mluvčí: Beáta C.] Nu tak potom jezdil domů jezdil v sobotu večer . Nu v sobotu večer. Nebo vodpoledne ve čtyři hodiny vlakem. Z Prahy až sem a zpátky jezdil každú neděli ve čtyři hodiny. Do Prahy.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Karolína T.] Takže tady vůbec nebyl. Vy jste tady byla úplně sama.
[mluvčí: Beáta C.] Nebyl doma nic. <překryv mluvčích> kdepak </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Beáta C.] No a byli jsme rádi že měl práci že. S* si vydělal peníze ne?
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Hmm.
[mluvčí: ] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Karolína T.] Vy jste se tady starala o hospodářství.
[mluvčí: Beáta C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Beáta C.] Nu já jsem neměla ještě hospodářství. To měli rodiče <překryv mluvčích> ještě </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>. Tak oni.
[mluvčí: Beáta C.] To měli všechno rodiče.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Beáta C.] Napřed. To jsme neměli.
[mluvčí: Beáta C.] My mladý ne to bylo potom asi až za hromadu let.
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.


Rok: 2007, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Postřekov, Téma: Borůvky, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Vladimíra D.] A tady nýčko už. Nu tady nýčko nejsou.
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Vona právě tuto tady tuten ten log* do toho lokopal* logoparku když jsme chodívali dřív tak tam bylo takový. Pěkný borůvčí. Tam bylo borovnic.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Ale voni to tam potom nějak drobek vykáceli.
[mluvčí: Vladimíra D.] Potom tam honili.  S*. Krávy. Přes ten les honili krávy statky.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] A vona to tam tak jako +.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Karolína T.] + podupaly.
[mluvčí: Erik P.] + <překryv mluvčích> poničily </překryv mluvčích> no.
[mluvčí: Vladimíra D.] + <překryv mluvčích> podupaly </překryv mluvčích> poničily rozlámaly.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] No a za těch padesát let to přece jenom vyrostlo a zničilo se to tak už to tam není.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Zase holt. Než se udělá zase nějaký jiný.
[mluvčí: Vladimíra D.] Ale jinak to tu není tak nějak  ty borovnice se musí někam prostě jet tím autem.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] <unclear> 3 </unclear>.


Rok: 2007, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Postřekov, Téma: Druhy tanců, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Karolína T.] A jsou tady nějaký speciální tance než. <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích> různě na Chodsku jo?
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> jo jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] Nějakejch deset <překryv mluvčích> určitě je hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> vážně? A </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] Mají nějaký speciální názvy? Jak se jmenu* -.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Erik P.] No. Nejtypičtější je to kolečko. <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích> no ale potom je to. Je to. <překryv mluvčích> jsou to ty </překryv mluvčích> ty. To sýkorka t*. Sýkorka  šotyš jo třasák <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích> rejdovačka jo <překryv mluvčích> co ještě je tam </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> no. Hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> sýkorka </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Erik P.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> ten znám </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> voni maj to </překryv mluvčích>. Vono jich. Já nevím jak se to všechno jmenuje.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Když jsem šel včera na Díly. To je zase takovij mateník.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> no ty </překryv mluvčích>. Ty mateníky <překryv mluvčích> to s*. To je hlavně </překryv mluvčích> ta sýkorka je třeba taky jako mateník jo. Je to dvoučtvrťovej a tříčtvrťovej jo  takt jo a.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> mateníky </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> těch je. Několik druhů </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] (nadechnutí).
[mluvčí: Erik P.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Vono je to hodně těch vobměn co se <překryv mluvčích> takhle </překryv mluvčích> tancuje.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] Takže jsou <překryv mluvčích> typický </překryv mluvčích> tance <překryv mluvčích> třeba čistě </překryv mluvčích> pro Postřekov. <překryv mluvčích> než v ostatních vesnicích </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> potom </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> kolečka </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> a vo </překryv mluvčích> tom napsal Bláha vo tom na* napsal takovou brožuru <překryv mluvčích> vo </překryv mluvčích> těch  vo těch tancích v Postřekově.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2007, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Postřekov, Téma: Krajkářství a paličkování, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Karolína T.] A třeba mi by zajímalo krajkářství.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Karolína T.] Jestli si něco pamatujete když se tady dělaly krajky.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> krajky </překryv mluvčích> se tu ďelaj ještě nýčko pořá*  to.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] Ještě <překryv mluvčích> pořád. Je ta tradice </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> jo. Furt se tu dělají </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Tuhle zrovna teta jedna pod náma kousek. Ta paličkuje a i mladý děvčata se naučily paličkovat.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Naše Jiřina taky paličkovala <překryv mluvčích> ale </překryv mluvčích> nýčkon na to nemá čas. Jenom <překryv mluvčích> když byla svobodná </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> hlavně se to říká </překryv mluvčích> že to je kríplovat <překryv mluvčích> tadytomu jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> kríplovat. Jo </překryv mluvčích> tady se říká kríplování.
[mluvčí: Erik P.] No.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> kríplování </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] To je z němčiny. To je. <překryv mluvčích> to tam je </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> z němčiny </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> ale krípluje se tu vopravdu no </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> ale tady s* paličkování to </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Erik P.] Já jsem. Když jsem byl kluk. Že jako tak jsem to vůbec neznal nějaký paličkování. Prostě se tady kríplovalo.
[mluvčí: Erik P.] (nadechnutí).
[mluvčí: Erik P.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> protože </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> měli kríplsoky </překryv mluvčích> jo a. To co ješ*.
[mluvčí: Erik P.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Erik P.] (vydechnutí).
[mluvčí: Erik P.] J* a byly to <překryv mluvčích> kríprlata ty. Ty paličky byly kríprlata </překryv mluvčích> jo.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> paličky jo ty paličky byly kríprlata </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] A víte <překryv mluvčích> co je </překryv mluvčích>. Kríplsok. Jo takovej ten  takovej ten bubínek jako a <překryv mluvčích> jsou tam </překryv mluvčích> takovej ten válec.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> ten válec </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Vladimíra D.] A voni jsou tam. <překryv mluvčích> většinou je tam. Jo </překryv mluvčích> většinou jsou. Je tam písek asi viď?
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> co na tom je ta krajka </překryv mluvčích> no.
[mluvčí: Erik P.] Písek anebo piliny <překryv mluvčích> anebo piliny a písek <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> nebo piliny. Aby to </překryv mluvčích> aby to bylo prostě těžký aby se to tam mohlo zapíchávat.
[mluvčí: Vladimíra D.] Ale vopravdu se to tady krípluje h* dost.
[mluvčí: Karolína T.] Vážně a <překryv mluvčích> i mladý </překryv mluvčích> holky třeba se to <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> naučí </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> mladý holky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] Tady zrovna tuhle naproti  škoda že nemáte. Kdybyste měli čas ta má takový pěkný věci měla je na výstavě. No úplně nádherný.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Erik P.] (mlasknutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Je jí kolem je to vysokoškolačka teda ale je to taková docela. Šikovná děvče a je jí kolem <překryv mluvčích> třicet jí </překryv mluvčích> ještě nebude.
[mluvčí: Erik P.] (nadechnutí).
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> třiceti </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Vladimíra D.] A vodmalička paličkujou.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> a má nádherný </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> dokáže si udělat </překryv mluvčích> ten. Návrh <překryv mluvčích> taky a <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> ten </překryv mluvčích> už si umí vykreslit nebo si nějaký ty v* vzory  vopatří tak  -.
[mluvčí: Karolína T.] Tak to jo.
[mluvčí: Vladimíra D.] No.
[mluvčí: Karolína T.] A ono se to tady nějak liší na Chodsku jako že. Vesnice od vesnice že má různý krajky.
[mluvčí: Karolína T.] Protože já vím třeba na Moravě když jsme byli tak to je <překryv mluvčích> vesnice od </překryv mluvčích> vesnice třeba tři kilometry od <překryv mluvčích> sebe a </překryv mluvčích> každá vesnice má svoji typickou <překryv mluvčích> krajku </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích>  víte </překryv mluvčích> tady paličkovali jenom tady v Postřekově většinou. A na Dílích.
[mluvčí: Vladimíra D.] Ale u nás v Tlumačově. Kde já jsem byla  vod Domažlic je to teda těch pět <překryv mluvčích> kilometrů v těch dolskejch vesnicích tam </překryv mluvčích> se nekríplovalo.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> v těch dolskejch vesnicích jak se tady říká </překryv mluvčích>. Jo.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] Ne.
[mluvčí: Vladimíra D.] Tam se vyšívalo  v* ty vyšívaný. Šátky a vyšívaný košile a nebo se štrikovalo.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Vladimíra D.] A j* anebo se  kolovraty. Se potom předlo ale paličkovat. Kríplovat já jsem to.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Učitelka  učitelka ve škole to asi uměla protože pocházela tady vodsud z Postřekova.
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Karolína T.] Aha. Tak to <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> a jinak </překryv mluvčích> se jinak nevím že by bylo. Možná že třebas v Chodově a tady  nějaká ta teta <překryv mluvčích> že třebas uměla </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> no tam asi jo </překryv mluvčích>.


Rok: 2007, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Postřekov, Téma: Velikonoční zvyky, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Vladimíra D.] Ty se dělali normální jako vajíčka na  na házení. Potom jsme je házeli  vždycky házelo se to tuhle na louce.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Karolína T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Karolína T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Karolína T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] To <překryv mluvčích> jste </překryv mluvčích>  to my <překryv mluvčích> jako děti </překryv mluvčích> ne?
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> to neznám vůbec </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] Ne.
[mluvčí: Vladimíra D.] To jsme <překryv mluvčích> vždycky měli to byl zvyk </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> to byl zvyk. Starej no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] To <překryv mluvčích> vždycky </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> to jsme házeli </překryv mluvčích> vajíčka. Až se rozbilo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] Až se rozbilo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> aha a po </překryv mluvčích> někom nebo jen tak <překryv mluvčích> po louce </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> tuhle na </překryv mluvčích> louce.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> ne ne jenom tak na dálku. Jo a kdo vejš a kdo dál a </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Karolína T.] (smích).
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> kam se. Kam se kdo vejš </překryv mluvčích> a <unclear> 2 </unclear> a když se to rozplesklo tak holt se to snědlo.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] A vždycky jsme měli takový tři čtyři sebou.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Když <překryv mluvčích> jsme byli </překryv mluvčích> malí tak to jsme chodili. To bylo.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Vono nic jinýho vlastně nebylo. Tenkrát kampak se šlo  na.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Šlo se ráno do kostela vo Velikonocích <překryv mluvčích> ne. D* </překryv mluvčích> na ty. Na to pondělí <překryv mluvčích> už teda. V pondělí </překryv mluvčích> se vyhazovaly vejce.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] A to se šlo ráno do kostela <překryv mluvčích> přišlo se </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> u nás tady se </překryv mluvčích> v neděli taky vyhazovaly.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] U ná* tam jsme nevyhazovali v neděli. To to bylo až potom v pondělí možná nevím to a  no a potom se šlo vodpoledne jsme ří* vždycky říkali. Potom půjdeme běhat.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] Tak jsme si vzali takový ty  polosváteční teda ne <překryv mluvčích> všední co se nosilo </překryv mluvčích> ke všední den to jsme nemohli.  Se starou zástěrou.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] No a tak jsme vždycky s děvčata potom za ves a tam jsme měly každá vždycky nějaký ty tř*. Někdo jich měl víc někdo jich měl míň a házeli jsme je. <překryv mluvčích> potom jsme je snědli </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] A to byla taková parta protože. Nikam jinam se nechodilo ne?
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Vladimíra D.] Rádia nebyly televize nebyly no tak se chodilo běhat a tak jsme šli vždycky po vsi a drobek <překryv mluvčích> se zpívalo a </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> byla jiná zábava. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Jiná zábava byla <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> tak jste </překryv mluvčích> chodili na muziku někam jinam ne. Třeba do jiný <překryv mluvčích> vesnice <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> tak to už byli potom ty starší </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> no to už jsme byli </překryv mluvčích> potom ty <překryv mluvčích> starší </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> a děti </překryv mluvčích> házely ty <překryv mluvčích> vajíčka. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> a děti vod </překryv mluvčích> malička co byly vod tich šesti let co chodily do školy do obecný školy a do toho tak ty potom  házely ty vejce.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] No a potom už se chodilo. Jo a potom nás chlapci šupali.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Teda když jsme vždycky v pondělí.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] V pondělí <překryv mluvčích> teda z kostela </překryv mluvčích> my jsme chodívaly z Mrákova do toho Tlumačova to bylo taky nějaký dva kilometry a to jsme vždycky metly dřív jsme vyrazily třeba druhou stranou a upalovaly jsme protože voni šupali voni měli pomlázky a voni šupali dost páni <para type="se smíchem"> některý </para>.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] (smích).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Erik P.] (smích).
[mluvčí: Karolína T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] Chodili s řehtačkama a ještě dělali hu* <překryv mluvčích> to <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] (smích).
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích>  řehtačky </překryv mluvčích> to se <překryv mluvčích> chodí tady </překryv mluvčích>  -.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Erik P.] To se chodí pořád.
[mluvčí: Vladimíra D.] To se <překryv mluvčích> chodí furt. Jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] Ve čtvrtek. Na poledne  zvony vodletí do Říma <překryv mluvčích> samozřejmě a potom </překryv mluvčích> už jsou jenom ty klapačky a tak se chodí chlapci a jsou tu  čtyři party.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] V Postřekově jsou tři. A ve Mlýnci je jedna.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> Dolejšáci </překryv mluvčích>. Prostředňáci. <překryv mluvčích> Horejšáci a Mlýnecký </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> a vždycky </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> Horejšáci </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> Mlýnecký </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> jo až takhle to </překryv mluvčích> máte <překryv mluvčích> pojmenovaný jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> kaž* každej je jinej. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> jo jo. A to mají každej. Jenom </překryv mluvčích> my to máme k těm zrcadlom to tady mají to <překryv mluvčích> takhle to. To je Horejšek </překryv mluvčích>. Prostředňáci to mají kolem kaplí až k tý klenský silnici asi. Ne?
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> to je Horejšek. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> ne jenom k tomu kaštanu </překryv mluvčích> tam  tomu ku* k Novákom.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> nebo ještě níž </překryv mluvčích>?
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] A jenom k <překryv mluvčích> Novákom a potom </překryv mluvčích> ty Dolejšáci toho měli hodně. <překryv mluvčích> to měli ty měli kus velkou </překryv mluvčích> partu.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> <unclear> no </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> ty mňeli kus. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] No ráno v šest hodin už se teda chodí klepat.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Vladimíra D.] (mlasknutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Potom se chodí vybírat. Ale tady se chodí nahoře  v noci v půl pátý ráno druhej den.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] (smích).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] No a chodí se na poledne v* ve čtvrtek  večer v pátek ráno v pátek na poledne. Ve tři hodiny. Večer. A v sobotu. V deset.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] Hmm.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> v sobotu ráno </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> ráno. Ráno. V </překryv mluvčích> sobotu ráno v deset potom přiletí ty zvony.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Erik P.] V devět.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> v devět </překryv mluvčích>. No <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> to se chodí teda klepat to chodí tu vodsud vod toho vod těch zrcadel až tam nahoru k Novákom no a potom zase už potom jdou zpátky.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Tady nemají velkou trasu. Tady jsou tady prostě ten úsek je většinou  starý. Starší lidi a ty mladý ty si postavěj na Trávníkách a v tom Mlýnci tam tam je novo*  taková <překryv mluvčích> výstavba </překryv mluvčích> tak tam je hodně jako bylo hodně dětí.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] No a tady jsou většinou vždycky důchodkyně a nebo holt.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] (smích).
[mluvčí: Vladimíra D.] (smích).
[mluvčí: Vladimíra D.] Tuhle sousedi se k nám nastěhovali tak ty maj tři děti.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] A jinak je to tu takový jako starší.
[mluvčí: Vladimíra D.] <unclear> 1 </unclear> stejně se jich vždycky takovejch deset jedenáct najde těch <překryv mluvčích> kluků </překryv mluvčích> co chodí no a potom se chodí vybírat. No tak holt vždycky dostanou vždycky padesáti* stovku.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] Ale tady se tady se ale v* vybírají dohromady a rozdělí si <překryv mluvčích> to </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] Vždycky ty co jsou ty starší dostanou víc a ty malý holt jako vždycky <unclear> 1 </unclear> vošidí a voni zase dorostou.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] (smích).
[mluvčí: Karolína T.] A jo. Tak pak budou vybírat.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] (smích).
[mluvčí: Vladimíra D.] Zase potom jo. Voni chodí tak nějak s* vybírat. Tak to se tu taky udržuje.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] A to se to udržuje na všech těch vesnicích chodských teda.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> i v Milavči </překryv mluvčích> chodí a v tom Mrákově v Tlumačově tady se chodí to se chodí furt s těma řehtačkama.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).


Rok: 2007, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Postřekov, Téma: Další zvyky, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Karolína T.] A ještě mě zajímá. To vůbec nevím co je. Prohúdky na voračky?
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Erik P.] No.
[mluvčí: Vladimíra D.] Prohúdky jo. To nýčko jsme dělali pásmo.
[mluvčí: Erik P.] To jsme dostali v ne ve strážnici ne to <překryv mluvčích>  v tom. Na tom vokýnku </překryv mluvčích> tady <překryv mluvčích> v tom no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.]  <překryv mluvčích> ve strážnici <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> na tom vokýnku se to dělalo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> ty pro* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> a copak to </překryv mluvčích> je <překryv mluvčích> jako </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> ty </překryv mluvčích> prohůdky ty prohůdky byly že potom vo tom masopustě  děvčata napřed <překryv mluvčích> děvčata </překryv mluvčích> když chodily k muzice neplatily.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] (vydechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Jo to platili jenom chlapci. <překryv mluvčích> těm muzikantom </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] A potom když už to bylo  konec nějak toho <překryv mluvčích> masopustu nějaká ta neděle </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Erik P.] <překryv mluvčích> n* nějaká </překryv mluvčích> ta neděle. <překryv mluvčích> jo a  no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.]  předtím asi to bylo zřejmě já přesně nevím už ale přesně tak potom ty  voráči teda to byli ty chlapci chodili vod statku vod kde měli děvčata který chodili  k muzice a potom vybírali.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] Vybírali potom dejte nám to a ten třeba když byl bohatší když byla bohatá nevě*  děvče teda ze statku no tak třeba dali víc peněz a  která byla chudá tak potom holt co <překryv mluvčích> holt mohli </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] No a potom si taky potom třeba dostali  uzený maso vod tý.  Selky a a <překryv mluvčích>  šišky. Koblížky </překryv mluvčích> ne se taky <překryv mluvčích> dělávaly </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Karolína T.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vladimíra D.] No a tak  chodili právě voráči voráči.
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Erik P.] No za <překryv mluvčích> nás už to </překryv mluvčích>. Už to <překryv mluvčích> moc nebylo tady </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vladimíra D.] <překryv mluvčích> za nás už to nebylo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).