Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Suchý, Téma: Štědrý den, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> měle jsme </překryv mluvčích> jabka. Švestkové. Nebo kadlátkové kompot se říkalo. To <překryv mluvčích> bylo pravidelně </překryv mluvčích> ten kompot.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> nějaký </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] No a. To filé to podušený no a to bylo asi tak. A bramborové salát maminka dělala. To pečený cukroví jsme měle na tem stole.
[mluvčí: Alexandra R.] No a nějaký to ovoce jo.
[mluvčí: Alexandra R.] No potom druhý den už bylo <překryv mluvčích> maso </překryv mluvčích>. Ale ten Štědré deň to jsme jako se snažile většinou to maso nemít.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] No. No. <překryv mluvčích> vono také </překryv mluvčích> to vydrželo doteď. No tak <překryv mluvčích> vono </překryv mluvčích> jako ryba je maso no <překryv mluvčích> ale já vím </překryv mluvčích> který jako myslíte <překryv mluvčích> jiný maso krvavé maso se nemá </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> tak </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> krvavý maso. Obojí no. Jasně nemá </překryv mluvčích>. <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no na zlatý </překryv mluvčích> prasátko jsem jako věřívala ta <překryv mluvčích> malá. Ale <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>. No ale potom už <překryv mluvčích> jsme <para type="se smíchem"> <unclear> 5 </unclear> </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jasně jasně </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> no tak asi <para type="se smíchem"> každý </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] (smích).
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> no <para type="se smíchem"> potom už </para> vono to vydrží ještě docela </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <unclear> k životu mi to </unclear> <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> a potom byl normálně </překryv mluvčích> klasickí stromek že? A takový jste měli ta* a měli jste asi přírodní že? <překryv mluvčích> žádný takový uměliny nebyly. Že </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> <unclear> 5 </unclear> </překryv mluvčích>. Te svíčke me jsme neměle víš? Me jsme měle svíčke jenom takový te v žabkách. <překryv mluvčích> nasazený </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jako </překryv mluvčích> voskový <překryv mluvčích> nebo? Jo. Voskový aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no. Voskový </překryv mluvčích> a <unclear> 4 </unclear> a prskavke <překryv mluvčích> hlavně </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jo prskavky </překryv mluvčích> žádný <překryv mluvčích> a ty vozdůbky </překryv mluvčích> nebo jenom třeba co si vyrobil někdo ne? <překryv mluvčích> třebas nevím </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> jo ne ne ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no. Ozdůbke </překryv mluvčích>. To už jsme měle kolekci jak jsem byla malá jako.
[mluvčí: Renata J.] Jo a jo vlastně <překryv mluvčích> to už to už byly kolekce no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no to už tatínek dostával aj </překryv mluvčích> v práce <překryv mluvčích> jako na příděl na děcko </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> na děcka. Víš </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jo to se dostávalo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> aha jako </překryv mluvčích> normálně tak <překryv mluvčích> čokoládový jak se dostává teď </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no taková <unclear> jak je teďka </unclear> kolekce </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] Jo.
[mluvčí: Renata J.] Ty ty vánoční.
[mluvčí: Alexandra R.] No a potom nějaký aj jabka se navazovale. A voříške se balile do zlata. A to se tam na to jako věšelo. Na ten stromeček. Víš?
[mluvčí: Renata J.] A jo takhle jo jo jo.
[mluvčí: Alexandra R.] Že to bylo jako všecko takový ten to kolekce bylo fakt to <unclear> dvojí asi </unclear>.
[mluvčí: Alexandra R.] <unclear> než </unclear> to jsme potom. Potom možná jak jsem byla starší. Už toho maminka koupila víc. Ale  ta malá dost to kolekcí moc jenom co mi taťka donesl.
[mluvčí: Renata J.] No. Jasně. Co bylo. <překryv mluvčích> to není jak teď. Teď si </překryv mluvčích> toho můžete nakoupit. <para type="se smíchem"> <překryv mluvčích> mraky to je </překryv mluvčích> úplně </para> hrozný.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> jo. Jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] (smích).
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no. Právě </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] A za dárky jste dostávali asi voblečení nebo. Co bylo potřeba. <překryv mluvčích> že asi takový užitečný věci </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no tak. Jako většinou </překryv mluvčích> hra. Knížka <překryv mluvčích> aj </překryv mluvčích> nějakó panenko jsme dostale.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] Potom si vzpomínám že jeden rok jsme dostale Miluška dostala jako vystřihovací takový batole. <překryv mluvčích> to byly takový </překryv mluvčích> voblečke vystřihovací a hotovo.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] Prostě to bylo malý batole a vod toho bylo v tem.  Takový. Možná že to ještě teďka je a to se vystřihovalo a na to panenko se to tak <překryv mluvčích> voblíkalo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>. To je doteď <překryv mluvčích> no. Takový vystřiho* </překryv mluvčích> jak kdyby <překryv mluvčích> no. Ja vím co myslíte no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> to je doteď. Jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> jo. Tak Miluška byla batole </překryv mluvčích>. A já jsem byla taková <překryv mluvčích> víc. Na panenke </překryv mluvčích>. Tak jsme se tak to <překryv mluvčích> z toho vidět </překryv mluvčích> a knížka mně se dostala první knížko jsem dostala Pejsek a kočička.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> aj jsem </překryv mluvčích> si to myslím přečetla už v <překryv mluvčích> té první </překryv mluvčích> třídě pomalu.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> prostě to už bylo na <překryv mluvčích> Vánoce </překryv mluvčích> tak už <překryv mluvčích> to už jsem to. To </překryv mluvčích> četla.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> tak to. Jo no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] Potom jsem dostala <unclear> 1 </unclear> knížko Malý Bobeš <překryv mluvčích> <unclear> ještě když </unclear> <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> aha. Jo. To je známý </překryv mluvčích>. To je <para type="se smíchem"> doteď. No </para>.
[mluvčí: Alexandra R.] A <para type="přeřeknutí"> Poplaf </para> Poplach v Kovářské uličce. To také si moc vzpomínám <překryv mluvčích> na to. Václav </překryv mluvčích> Řezáč to napsal.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Renata J.] Řezáč znám <překryv mluvčích> no. A to jméno mně něco říká. Ale </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no a tak jako ta </překryv mluvčích> knížka to <překryv mluvčích> jsem byla ráda. To jsem <unclear> si </unclear> četla </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> to jsou prostě pohádky </překryv mluvčích> no to asi <překryv mluvčích> potěšilo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> ne. To bylo takové </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> čtení </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> no to <unclear> 1 </unclear> takové </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> to už bylo dost jo </překryv mluvčích>. To už jste asi větší. <překryv mluvčích> ne. Jak jste byla větší tak jste to dostala jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no. No. No. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] Takže většinou tak <překryv mluvčích> normálně no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> většinou takhle něco aj </překryv mluvčích> nějakó panenko <překryv mluvčích> jsme dostale. Určitě </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] To ne dneska. Dneska dostane děcko <překryv mluvčích> deset no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> kočárek já jsem </překryv mluvčích> neměla myslím. To měla potom až Miluška takové <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>. No.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jo. Kočárek jako na hraní </překryv mluvčích>. <překryv mluvčích> no s tím si taky holky strašně pohrají. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> myslím na panenke. No jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] Jo. Tak to <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> takže </překryv mluvčích> asi <překryv mluvčích> tak. No prostě no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> prostě normálně skromně no ne jak </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> ne jak teď </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> ne jak je toto no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] Jako těm rodičům jsme se snažile nějaký te dárke.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> vyrobit ne </překryv mluvčích>. Třeba nebo -.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> třeba </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] No aj už jsme už jsme nějakó koruno <překryv mluvčích> jako ušetřili </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] Já vím že jeden rok jsem jako se domluvila se svó babičkó a mamce jsem koupila kilo kostkovýho cukru. <překryv mluvčích> víš </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>. <překryv mluvčích> jasný. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <unclear> jako </unclear> <překryv mluvčích> nebo </překryv mluvčích> prášek na praní nebo mýdlo. Jako <překryv mluvčích> prostě na takový a to strčit s </překryv mluvčích> mamkó k babičce a k dědečkovi. Víš?
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> prostě co do domácnosti </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] Jo.
[mluvčí: Alexandra R.] Jako takhle. <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> že jsme jako <překryv mluvčích> asi <unclear> ty </unclear> děcka </překryv mluvčích> si te dárke nějaký sehnali pro te rodiče. Jo?
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> no prostě </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] Prostě. Co bylo potřeba. <překryv mluvčích> asi praktický věci. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> jo. Jo jo jo </překryv mluvčích>. <překryv mluvčích> no a pak už jsem koupila aj mamince </překryv mluvčích> halenko. Jak jsem byla starší nebo takhle víš?
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> teďko je toho </překryv mluvčích> -.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Suchý, Téma: Masopust a půst, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Renata J.] <unclear> dostávám </unclear> třeba k jednomu svátku. <překryv mluvčích> jestli víte </překryv mluvčích> třeba masopust jak se u vás slavil.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Alexandra R.] No masopust. To byly te <překryv mluvčích> maškarádi </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> to </překryv mluvčích> byla maškara*. <překryv mluvčích> jak </překryv mluvčích> vlastně teď. <překryv mluvčích> no to </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> jak teď </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] To byly maškarádi. A potom teda byl vlastně půst. Ale vod tance třeba víš.
[mluvčí: Alexandra R.] To nebyly <překryv mluvčích> zábave nebo </překryv mluvčích> plese nic v té době. Těch čtyřicet dní.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> a jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] A to byl půst jenom jako v*. Třeba vod nějaký činnosti nebo i vod jídla <překryv mluvčích> vod masa </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích>  </překryv mluvčích>. <unclear> 1 </unclear>.
[mluvčí: Renata J.] To <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear>. To ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> to ne. To bylo </překryv mluvčích>. Akorát Popeleční středa. Před tím. <překryv mluvčích> před </překryv mluvčích> tím půstem Velké pátek a ta středa asi.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] Ale. To jako ten půst. Těch čtyřicet dní do těch Velkonocí. To bylo vod zábav. Vod tancování. <překryv mluvčích> víš </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] Vod plesu.
[mluvčí: Renata J.] A jo <para type="se smíchem"> <překryv mluvčích> takhle </překryv mluvčích> </para>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> že to bylo </překryv mluvčích> tak zakázáný. Víš? Že to jako mělo udržovat jenom takový to neveselí. No. Že jenom <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích> jo. Jo jasně.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> žádný </překryv mluvčích> jako. Nějaký veselosti nebo to. Že se to nepořádalo <překryv mluvčích> takhle </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích>. Půst od jídla jste někdy drželi. <překryv mluvčích> na něco </překryv mluvčích>. Na ty Veli* <překryv mluvčích> na p* </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Alexandra R.] No. Te.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> na tu </překryv mluvčích> Š*. Na tu <překryv mluvčích> Popeleční středo </překryv mluvčích> Velké pátek. A ten Štědré deň.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> takže středu. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] To je <překryv mluvčích> půst. Od mas* </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>. Od <překryv mluvčích> masa </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> od </překryv mluvčích> masa <překryv mluvčích> od ma* </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> od masa </překryv mluvčích> od masa to. Re*. Jako ryby můžeš nebo takhle. Ale <překryv mluvčích> maso. Ne ne to nejím </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> maso se ne*. Nemá. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] To je jasný <překryv mluvčích> jasný </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Renata J.] A ty maškarády to teda probíhalo asi stejně. Prostě <překryv mluvčích> se <unclear> krakar </unclear> masky a </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> <unclear> 3 </unclear> pořád </překryv mluvčích> stejně. <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <para type="se smíchem"> <překryv mluvčích> napijú </překryv mluvčích> se a <překryv mluvčích> chodí </para>. Chodí po </překryv mluvčích> vesnici <překryv mluvčích> jasně </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] (smích).
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no jo. Jo jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> posbírají </překryv mluvčích> nějaký koru*. Koruny víš.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Suchý, Téma: Velikonoce, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Renata J.] Ještě zeptám na nějaký další svátky. Třeba Velikonoce jestli se <para type="přeřeknutí"> stavi* </para>. Jestli se slavily podobně jak teď?
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jako vajíčka. A takový ty věci </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no. Tak Velikonoce </překryv mluvčích> to byl zase ten týdeň. To bylo spíš že  jsme chodile jako do kostela.
[mluvčí: Alexandra R.] To bylo Zelené čtvrtek Velké <překryv mluvčích> pátek </překryv mluvčích>. Bílá sobota. Neděla. Až do toho Velikonočního pondělí jsme chodile do kostela vlastně.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] Hmm.
[mluvčí: Alexandra R.] Jako děcka.
[mluvčí: Alexandra R.] Pak už to teda takhle nebylo. Protože já jsem chodila do práce potom. Ale.
[mluvčí: Alexandra R.] No a Velikonoce bylo normálně Velká neďela. To bylo. To se šlo na mše do kostela a ve škotový v pondělí chodile kluce za děvčata. A potom byla zábava večír ještě v sokolovně <překryv mluvčích> na to pondělí </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> a vajíčka jste kreslili </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> v* barvile </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> jsme. <unclear> vod malička </unclear> </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> barvili jste </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> takže ne </překryv mluvčích> nějaký nálepky jak teď <překryv mluvčích> ne to vůbec. Asi neexistovalo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> ne ne to normálně buďto s cibulou </překryv mluvčích> anebo normálně barvičkami.
[mluvčí: Renata J.] Ani sladkosti se nedostav*.
[mluvčí: Renata J.] Protože dneska se. Taková tradice. Že se většinou dostávají sladkosti. Na ty <překryv mluvčích> Velikonoce </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> ono většinou </překryv mluvčích> bylo <překryv mluvčích> vajíčkama </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> většinou </překryv mluvčích> jenom <překryv mluvčích> vajíčka </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> no. <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> protože dneska se </překryv mluvčích> dává hlavně takový ty zajíčky <překryv mluvčích> a takový ty věci to. To </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> ne to. Ne. To takhle <unclear> jsm* </unclear> ne. To jsme tak </překryv mluvčích> neměle.
[mluvčí: Alexandra R.] Ne ne ne. To bylo fakt. Převážně vajíčka dá se říct většinou.
[mluvčí: Renata J.] Hmm.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Suchý, Téma: Různá jídla, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Alexandra R.] A jinak běžný jídla. To bylo. Moni. Hrachová polívka. Čočková <překryv mluvčích> polívka </překryv mluvčích>. Česnečka jako teď no a jídla nějaký -.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] Nějaký sladký <překryv mluvčích> třeba ne. Nebo vdolky </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> <unclear> 4 </unclear> </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> dělali </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] Dělale se šulánky makovaný. Tvarohovaný knedle tvarohovaný s trnkama s <para type="přeřeknutí"> bakem </para>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> potom </překryv mluvčích> se dělale v pátek byly buchty s čajem <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> <unclear> normálně </unclear> </překryv mluvčích> buchty na plecho s čajem a -.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> buchty s čajem. Aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] A to m* maso bylo v neděli nebo v <překryv mluvčích> sobotu </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> to maso </překryv mluvčích> bylo jenom v nedělo.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> v neděli <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] Svátek <překryv mluvčích> prostě </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> v nedělo a </překryv mluvčích> ve svátke.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] A to byly třeba řízky asi že. <překryv mluvčích> nebo nějaký jak </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> řízky byly <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> na plechu </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Alexandra R.] To bylo maso z polívke.
[mluvčí: Alexandra R.] To se <překryv mluvčích> myslim <unclear> dalo </unclear> </překryv mluvčích>. Pak bylo to maso na polívko hovězí polívka se jako slila. A to maso se dalo na šťávo na papriko takovó s bramborama nebo s rýží <překryv mluvčích> víš </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm jo. Jo. Jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> <unclear> jako něco </unclear> </překryv mluvčích> takovýho. No.
[mluvčí: Alexandra R.] Potom jako maminka dělávala už ptáčky třeba nebo aj to roládo masovó. Ale.
[mluvčí: Alexandra R.] Jako jak jsem byla ta malá. Tak to bylo většinou to maso <překryv mluvčích> jenom ne </překryv mluvčích>. To bylo jenom tak na té šťávě no. <překryv mluvčích> to si </překryv mluvčích> pamatojo.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> tak. Nap* </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> no a </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> s bramborama asi že.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> žádný extra přílohy </překryv mluvčích>. Jak <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> dneska </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> s bramborama </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> ne ne ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> ta polívka </překryv mluvčích> s nudlema domácí jako  nudle.
[mluvčí: Alexandra R.] Říkávale jsme temo <překryv mluvčích> lokše </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>. Lokš*. <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> lokše </překryv mluvčích>. No.
[mluvčí: Renata J.] <para type="se smíchem"> lokšovka </para>.
[mluvčí: Renata J.] (smích).
[mluvčí: Alexandra R.] Lokšová polívka. Jo.
[mluvčí: Renata J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Renata J.] A. Jako s*. Měli jste nějakej režim. Že jste třeba snídali obědvali večeřeli?
[mluvčí: Renata J.] Co jste třeba snídali?
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> jako normální čaj jenom </překryv mluvčích> s třebas. Já nevím +.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no no no no no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] Ne.
[mluvčí: Renata J.] + s chlebem <překryv mluvčích> nebo </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> bílý </překryv mluvčích> kafe. S chlebem. <překryv mluvčích> jsme snídale </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] Bílý kafe jako i malý <překryv mluvčích> děcka </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> kafe </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] Jako malý <překryv mluvčích> děcka </překryv mluvčích> většinou.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] To byla melta.
[mluvčí: Alexandra R.] Ještě. Víš co je to melta?
[mluvčí: Alexandra R.] Tak to jsem vzala melta. Jako černá. A do toho se nalilo mlíko. A bylo bílý kafe víš?
[mluvčí: Renata J.] Aha. Jo <překryv mluvčích> takhle aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> <unclear> to se </unclear> dosladilo. A k </překryv mluvčích> tomo jsme si vzale chleba.
[mluvčí: Renata J.] Asi co byl. Chleba. Aha.
[mluvčí: Renata J.] A suchej nebo jste něčím mazali?
[mluvčí: Alexandra R.] Ne většinou <překryv mluvčích> suchý </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> suchej hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>. Suchý.
[mluvčí: Alexandra R.] A na večeřo jako bylo po dojení mlíko.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> to šlo </překryv mluvčích> podojit kráva. A to se scedilo a.
[mluvčí: Alexandra R.] Každá si vzala hrnek mlíka s chlebem.
[mluvčí: Alexandra R.] Pak už ne. <překryv mluvčích> jak jsem </překryv mluvčích> byla starší ale jako tak do těch osmi let +.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] No.
[mluvčí: Alexandra R.] + jsme to jako takhle všeci. Celá rodina.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Suchý, Téma: Jak nám maminka šila, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Renata J.] To si nechávali všechno šít. Asi?
[mluvčí: Alexandra R.] No <překryv mluvčích> moje ma*. <unclear> tenkrát to </unclear> byla </překryv mluvčích> hrozná výhoda. Že moje maminka šila.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] No.
[mluvčí: Renata J.] (smích).
[mluvčí: Alexandra R.] Byla švadlena. Tak vona nám jako <překryv mluvčích> našila </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> to je </para> </překryv mluvčích> to je výhoda. No. <překryv mluvčích> to jako. To muselo </překryv mluvčích> být v té době. <překryv mluvčích> výhra </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> to jako. To jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> akorát </překryv mluvčích> nám teda koupila střevíce. Kalhote. <překryv mluvčích> to <unclear> myslím </unclear> </překryv mluvčích> kaliopky.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] Si vzpomínám. Jeden <překryv mluvčích> rok <unclear> 5 </unclear> </překryv mluvčích> víš?
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> to se nosí i <para type="se smíchem"> teď pomalu už se to vrací </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] A <překryv mluvčích> sukýnky </překryv mluvčích> nám šila. To jako to s tím oblečením. To jsme neměle nějaké problém.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] No. <překryv mluvčích> to je jasný tak </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> to jenom jako </překryv mluvčích> kabátke bunde nám koupila nebo takhle. <překryv mluvčích> víš </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> to z* </překryv mluvčích>. To třeba kdo uměl fakt šít. <překryv mluvčích> tak jako. To si myslím že </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> jo. <unclear> jako </unclear> halenke. To nám všecko </překryv mluvčích> jako našila sukně skládaný. Plisovaný. Všecko prostě vona.
[mluvčí: Alexandra R.] Jako.  To říkám. To byla velká výhoda.
[mluvčí: Renata J.] No. Protože v té době <překryv mluvčích> se asi </překryv mluvčích> nic koupit. Jako nic moc -.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] + protože <překryv mluvčích> všichni měli všeck* </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> dalo se ale </překryv mluvčích> bylo to drahý.
[mluvčí: Renata J.] Bylo <překryv mluvčích> to drahý. Hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> <unclear> tejdnu </unclear> a </překryv mluvčích> moc. Tak <překryv mluvčích> <unclear> 4 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> nebyl výběr. Že </překryv mluvčích> asi protože já si myslím že všichni chodili v tom podobným. <překryv mluvčích> a když člověk chtěl něco </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> jo jo a. Výhoda </překryv mluvčích> to byla.
[mluvčí: Alexandra R.] Já vím že za tó maminkó chodile aj z dědine hodně <překryv mluvčích> ženský. A holke </překryv mluvčích> že <unclear> 1 </unclear> -.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> no jasný </překryv mluvčích>. To je -.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> to muselo. Víš </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Renata J.] To <překryv mluvčích> třeba aj </překryv mluvčích> dneska. Kdo třeba umí fakt dobře šít. Tak jako za ním <překryv mluvčích> ty lidi </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> to je jako </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> je to velká </překryv mluvčích> výhoda.
[mluvčí: Renata J.] <překryv mluvčích> protože </překryv mluvčích> třeba kdo se nevobleče. Kdo má třeba takovou jinou <překryv mluvčích> postavu </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> <unclear> je </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] + <překryv mluvčích> musí se </překryv mluvčích> nechat na sebe ušít. <překryv mluvčích> to víš </překryv mluvčích> že jo.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Renata J.] No.
[mluvčí: Renata J.] No. A k*. Že jo. Každej to neumí <překryv mluvčích> takže jako to muselo být </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alexandra R.] <překryv mluvčích> no. Jako s tím oblečením </překryv mluvčích>. Me jsme to mněle pravě dobrý.


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Slatina, Téma: O nemocích, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Zita K.] Třeba já. Jak jsme dělale s Máňó Hruškovó tak tady ten záchvat dostal Láďa Hruškú jejich syn v devíti letech.
[mluvčí: Zita K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Zita K.] Neviděle co mo je a nakonec řekle v nemocnice to je padoucnice.
[mluvčí: Zita K.] Ale nebyla to padoucnice. Von měl. Na jedné ledvině z teho průchodo udělaný suk!
[mluvčí: Zita K.] Voni mo to pak ten Novák operoval a když mo to tém <unclear> lubišem </unclear> chtěle vypalovat. Jak <unclear> si to </unclear> zkoušeli tak von říkal. Vona už říkala. Von hrozně plakal. Ten Láďa. To byl <unclear> 1 </unclear> chlapec.
[mluvčí: Nina H.] Ale jistě.
[mluvčí: Zita K.] No a tak von povídám já tě nebudu trápit.
[mluvčí: Zita K.] A vzale ho na operaci ten suk mo vyřízli sešili to. A pak. Ho musele vzít ještě jednou anebo jo šili už napoprvní. Vzale mo to ledvino. Vona už byla chycená.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> no ten si </překryv mluvčích> toho <unclear> odřel </unclear>.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> a je </překryv mluvčích> inženýr.


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Slatina, Téma: Co jedly děti ve všední den, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Zita K.] A ta Nováková me jsme tam vařili. A ta Eva měla už tře děti.
[mluvčí: Zita K.] Ladika to. Co je tam v tým. Evo +.
[mluvčí: Nina H.] Evo <unclear> 1 </unclear>.
[mluvčí: Zita K.] + a Aničko. Ne?.
[mluvčí: Zita K.] Ne. Jinak se jmenovalo. Evo a ještě jedno. Byl to Milo.
[mluvčí: Nina H.] Milo.
[mluvčí: Zita K.] Ona uvařila hrnec. Čtyřlitrové hrnec bramborové polívke v poledne pak jim dala večír takovó misko ale v tem mohla lžička stát.
[mluvčí: Dušan K.] (smích).
[mluvčí: Zita K.] Ještě jim dala nadudla do toho chleba a voni. A teď té Zdeně Novákové.
[mluvčí: Zita K.] Oni si stoupli k té stoličce a bylo to jak vobrázek a jedle <překryv mluvčích> to. Jídílko </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] (smích).
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> a měle </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> všeci </překryv mluvčích> z té jedné miske.
[mluvčí: Nina H.] (smích).
[mluvčí: Zita K.] No. Až to snědle. Dostale do takovýho hrníčka nadojený vod krávy mlíko to vypili a šle spát.
[mluvčí: Dušan K.] Aha.
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Zita K.] Že?
[mluvčí: Zita K.] A Marta povídá.
[mluvčí: Zita K.] Tak to myslím bych nejedla.
[mluvčí: Nina H.] (smích).
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Zita K.] To byla šlichta. Že?
[mluvčí: Zita K.] Aj <unclear> loupali </unclear> ty děti jak -.
[mluvčí: Nina H.] Ne ti lidi byli úplně  -.
[mluvčí: Nina H.] (mlasknutí).
[mluvčí: Zita K.] Bylo to vidět že je to bída.
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Zita K.] Bída a utrpení.
[mluvčí: Nina H.] To jo.


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Slatina, Téma: Jak se po válce hospodařilo v Sudetech, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Nina H.] V sedmačtyřicátým nebo osumačtyři* tady to zabral Novák.
[mluvčí: Nina H.] Z Jevíčka tady to zabral Novák a teď sklidil co bylo zasetý sklidil.
[mluvčí: Zita K.] A šel pryč.
[mluvčí: Nina H.] A utekl.
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Nina H.] (smích).
[mluvčí: Nina H.] <para type="se smíchem"> <unclear> no tak </unclear> víc víc se zde </para> neukázal. Vobilí všecko vodvezl prodal myslím.
[mluvčí: Nina H.] A víc se zde nevokázal.
[mluvčí: Zita K.] Ale me jsme taky měle tady Marto vobilí pšenico.
[mluvčí: Zita K.] Já vím že tehdy to rozprodávale z toho Novákovýho. Nebo?
[mluvčí: Zita K.] Tam bylo to vobsetý pak to Novákovi zabrale ten grunt.
[mluvčí: Zita K.] Tady pod lesem <překryv mluvčích> Novákovém. Celá ta stráň </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> <unclear> jo. V Březinách </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] To bylo <unclear> březenský </unclear> <překryv mluvčích> <unclear> už jo </unclear> </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] A tam rozprodával kdo chtěl mohl si vzít kus.
[mluvčí: Zita K.] A vzít si to no tak jsme to. Dědík <překryv mluvčích> <unclear> tam prý byl </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> no protože </překryv mluvčích> voni též. Ti co zabírale tak nedostale všecko to pole co patřilo jako k tomo gruntu.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> voni </překryv mluvčích> to rozdělili zasej když třeba byly ti ti malí nebo takoví ti. Podomci a takoví.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Nina H.] Tak třeba to pole u toho nebylo žádný.
[mluvčí: Nina H.] Na a když to pole chtěle k tomo tak voni je dostale. Voni to prostě rozparcelovali.
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Nina H.] Nadělale tých parcel z toho víc <překryv mluvčích> a bylo </překryv mluvčích> to.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] No my jsme také tam měle <překryv mluvčích> <unclear> pšenico </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> voni dostale jenom </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Zita K.] Ale neměle jsme to kde vymlátit.
[mluvčí: Nina H.] Voni dostale -.
[mluvčí: Zita K.] Pak jsme ho mlátile u Hrušků.
[mluvčí: Nina H.] Určitý hektare.


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Slatina, Téma: Vlasovci, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Zita K.] Ti vlasovci. To byli vojáci kteří se dale k Němcům. A byli to Rusi a dale se k <překryv mluvčích> Němcům </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> no tadyk </překryv mluvčích> jeden je nad vašima <překryv mluvčích> pochované </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> no tak zase </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> jo? Kdepak </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Zita K.] No já tě <překryv mluvčích> vokážu tam v té </překryv mluvčích> trávě. To byl žlábek a tam do toho žlábka ho -.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> ale je tak </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Nina H.] <unclear> 1 </unclear> tam je tam <překryv mluvčích> já teďka </překryv mluvčích> je tam tráva.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] Tam byl tam byl lesík <překryv mluvčích> jako tak pár stromů </překryv mluvčích> a no.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> no no no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] Tak tady byli taky vlasovci <překryv mluvčích> ve Slatinách </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> byli </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] No tak <unclear> 1 </unclear> jezdí akorát myslím co já vím.
[mluvčí: Zita K.] No dva jeden byl u Nováků.
[mluvčí: Zita K.] To byli tam <překryv mluvčích> v lesi </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> kde na vrchu někde nebo </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> kde </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> tam <překryv mluvčích> v lesi </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> teď </překryv mluvčích> to má Mila koupený ten les tam to Novákárno.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> to bylo v lese </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> v lese </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Zita K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zita K.] A já jsem byla u babičke staré zde ve Slatinách.
[mluvčí: Nina H.] (odkašlání).
[mluvčí: Zita K.] A šla jsem na Roubansko jak jsme bývali.
[mluvčí: Zita K.] A <překryv mluvčích> šest </překryv mluvčích> čtyři jako Němci a mezi sebó měli vlasovci.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] Vona ho tam Novačka toho vlasovce dovedla tady k Tichum to bylo také s*  to byli Češi. Manželství <překryv mluvčích> Tiší </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] No.
[mluvčí: Nina H.] To byli Češi.
[mluvčí: Zita K.] A že jako je mladé a že ho zde voni vezmó a že ho dají potom pustijó k Rusům já.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> Rusi </překryv mluvčích> ho vzale mezi sebe u Královéch. Jak je <překryv mluvčích> Novák </překryv mluvčích> mo voddělali pásek.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] Na tem měl myslím pistolo zdělale mo čepico.
[mluvčí: Zita K.] Dva s ním šle kousek. A já jsem šla příkopó.
[mluvčí: Zita K.] Já jsem se bála já jsem šla příkopó a voni mo  tak  v* pár. Jak k těm dveřím dva s ním šle.
[mluvčí: Zita K.] A ti dva zůstali stát voni povodešle a voni ho zastřelili.
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Zita K.] No a pak ho druhý deň ráno <unclear> 1 </unclear> to ještě večír v tem žlábku ho zakopale.
[mluvčí: Zita K.] Ale dlouho na tem hrobě rostly takový vysoký žlutý kvítka.
[mluvčí: Zita K.] Dlouho.


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Slatina, Téma: Farář léčitel, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Nina H.] Tam ho <unclear> pot </unclear> toho faráře hrozně votravovale votravovala kriminálka.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> von </překryv mluvčích>. Léčil že von byl léčitel +.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] Aha.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Nina H.] + a bylinkář.
[mluvčí: Zita K.] Bylinkář.
[mluvčí: Nina H.] A sem jezdile až ze Slovenska pak začale jezdit autobusem lidi.
[mluvčí: Dušan K.] Na <překryv mluvčích> léčení </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> von </překryv mluvčích> tam měl tolik lidí že to bylo zoufalý.
[mluvčí: Nina H.] (pousmání).
[mluvčí: Nina H.] A v kostele mo kradle peníze a a no -.
[mluvčí: Zita K.] Švormová se jmenovala ta <překryv mluvčích> herečka </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> Jiřina </překryv mluvčích> Švormová?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Nina H.] No myslím.
[mluvčí: Nina H.] Vona bes*.
[mluvčí: ] (nesrozumitelný hovor více mluvčích najednou).
[mluvčí: Nina H.] Vona se ani moc nezměnila <překryv mluvčích> ona </překryv mluvčích> byla pěkná ženská a.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> emm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nina H.] A tak přes pře* a ten prezident měl toťkaj vzadu na. Na krko takové nějaké jestli vřed nebo +.
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Nina H.] + nevím já jsem to neviděla já jsem ho neviděla.
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Nina H.] Já s* a já jsem hodně jezdila na  na to faro +.
[mluvčí: Dušan K.] + do Roubaniny.
[mluvčí: Nina H.] + do Roubaniny pomáhat.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Nina H.] Já když tak jsem umývala sklínečke a a. Kelímke a mlela  c*.
[mluvčí: Nina H.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nina H.] A to mo tam aj také zebrale to mašinko na tu k*. Na to řezání těch bylen.
[mluvčí: Nina H.] No vokrádale ho.
[mluvčí: Nina H.] Ale tenkrát tak  vokrádale ale to tam š* chodila moc kriminálka.
[mluvčí: Nina H.] Civili jo v civiloch no <překryv mluvčích> kriminálka </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> StB </překryv mluvčích> ne?
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Nina H.] No kriminálka chodí v civilo. Že?
[mluvčí: Dušan K.] Jo.
[mluvčí: Nina H.] A jednou mo tam přišle tří dop* tak dopoledne a že tam má v pytloch máslo a. A tam že má.
[mluvčí: Nina H.] Von prostě voni furt. Šle proti němo že. Von se vobohacuje tém jak ti lidi tam jezdijó.
[mluvčí: Nina H.] Ale von vod nikoho takhle nic nebral.
[mluvčí: Dušan K.] Jo.
[mluvčí: Nina H.] Von když mo donesle pséčí sádlo tak byl hrozně rád.
[mluvčí: Dušan K.] Jo?
[mluvčí: Nina H.] Jó.
[mluvčí: Dušan K.] Jako na mazání ne na jídlo.
[mluvčí: Nina H.] No von si dělal masti vařil masti a a kapke a ta* <překryv mluvčích> to </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] Von byl velice velice velice dobré.
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Nina H.] A tak. Voni prostě ale voni mo to tam narychtovale.
[mluvčí: Nina H.] Třeba v té do některýho <unclear> 1 </unclear>. Von tam měl pytle s bylinama. Von měl hroznéch bylen.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> tak </překryv mluvčích> voni mo do toho nachystali cukr voni mo tam nachystali máslo a prostě von ani vo tem nevěděl že to <překryv mluvčích> tam je </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> aha <unclear> tak </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] No a voni tam přišli a zase ho začale a. Že. Prostě. Buď s tém přestane nebo že ho zavřó.
[mluvčí: Dušan K.] No.
[mluvčí: Nina H.] Ještě. Tenkrát řekl byl tam brýlaté jeden mezi něma a tomo říkal.
[mluvčí: Nina H.] Te si dávé pozor na svý zdraví nebo se nedočkáš ani toho jak só staré já! Te nejseš zdravé.
[mluvčí: Nina H.] No nakonec teda ten chlap potom za ním jezdil taky do té Roubaniny.
[mluvčí: Dušan K.] (smích).
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Nina H.] Von fakt já nevím co <překryv mluvčích> měl <unclear> či </unclear> co ze </překryv mluvčích> to von mně nikdy neřekl.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> jo. Jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] No.
[mluvčí: Nina H.] To von ledaco řekl ale to neřekl co teda kdo má <překryv mluvčích> nebo nebo co </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] To já to. Babce jedné řekl ta tam furt jezdila ta byla  taková fest.
[mluvčí: Nina H.] Nežer bude tě bachor bolet!
[mluvčí: Zita K.] (pousmání).
[mluvčí: Zita K.] (pousmání).
[mluvčí: Nina H.] (smích).
[mluvčí: Nina H.] <para type="se smíchem"> a ta vyšla ven </para>.
[mluvčí: Nina H.] <para type="se smíchem"> já jsem byla na té síni a </para> ona vyšla vod něho z té kanceláře a brečela.
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Nina H.] Ale já jí říkám.
[mluvčí: Nina H.] Paní proč pr* proč pláčete co se vám stalo?
[mluvčí: Nina H.] <para type="imitace"> kdybyste věděla ten pan farář byl na mě tak <překryv mluvčích> sprosté </překryv mluvčích> </para>.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] A já říkám.
[mluvčí: Nina H.] To mo musíte vodpustit von je takové.
[mluvčí: Dušan K.] (smích).
[mluvčí: Nina H.] A nic mně nedal.
[mluvčí: Nina H.] Já povídám.
[mluvčí: Nina H.] Ale dá vám. Určitě jo sedněte si zde na lavico a budete vidět za chvíli je venku a. A.
[mluvčí: Nina H.] No donesl ji. Dal ji byliny a a dal jí.
[mluvčí: Nina H.] A už s ňó mluvil úplně jako +.
[mluvčí: Zita K.] + normálně.
[mluvčí: Nina H.] No.


Rok: 2009, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Slatina, Téma: Nářeční slovní zásoba, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Dušan K.] Pak tady mám  d*  vysvětli m* d*. Dva kose.
[mluvčí: Dušan K.] Tak t* to taky to je to samý.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Dušan K.] To só dva dva kusy něčeho aj dva kosi?
[mluvčí: Dušan K.] Ti ptáci nebo se to řekne jinak <překryv mluvčích> nebo </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> no jo </překryv mluvčích> tak to máš to só to só kosi a <překryv mluvčích> to só </překryv mluvčích> kusy.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> ptáci </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] Ještě sami to <překryv mluvčích> řekni </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> pr* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Zita K.] Ptáci só kosi a když  te kusy no tak to só kusy.
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Nina H.] Tady só dvě sklínke a to só dva kusy.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zita K.] No.
[mluvčí: Dušan K.] Jo.
[mluvčí: Zita K.] No.
[mluvčí: Zita K.] Což prostě je í +.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Dušan K.] Ano.
[mluvčí: Zita K.] + koncový a tam je é.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Nina H.] Hmm hmm.
[mluvčí: Zita K.] To je ten <překryv mluvčích> rozdíl </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] Ale to óčko je stejný jo?
[mluvčí: Zita K.] No tak to je <překryv mluvčích> <unclear> asi </unclear> </překryv mluvčích> jak a.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> to o </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] Kusy no.
[mluvčí: Nina H.] No no.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Dušan K.] Nebo to je vo trochu <překryv mluvčích> jinačí </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> trošku </překryv mluvčích> no.
[mluvčí: Dušan K.] Jo?
[mluvčí: Zita K.] Takové přízvuk malinko.
[mluvčí: Dušan K.] Tož já to úplně neslyším <překryv mluvčích> právě a já nevím jestli to je stejný nebo není </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> no no no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] Kosi to só dva kosi a to só dva kusy.
[mluvčí: Dušan K.] Je to jinačí takový víc  <překryv mluvčích> do a ne takový otevřený </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> jo no no no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> kusy </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] Tak. <překryv mluvčích> kusy jsou víc do a </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> je to takový </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zita K.] To se. To se ani nedá tak +.
[mluvčí: Nina H.] Že?
[mluvčí: Zita K.] + <překryv mluvčích> napsat </překryv mluvčích> nebo.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> ale trochu do o </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Dušan K.] O* oni na to mají takový značky to se dá napsat právě ale já právě nevím co to je. Jestli je to stejný nebo není.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zita K.] Právě kdež tak ta Markéta tam také de*.
[mluvčí: Zita K.] Ježiš te děvčata te se vždycky smále když v těch lázních to bylo hrozný.
[mluvčí: Nina H.] (pousmání).
[mluvčí: Zita K.] A copak já. Mně to bylo jedno já jsem dokázala mluvit spisovně že ale vona vždycky mně říkala ta Markéta vždycky mně říkala.
[mluvčí: Zita K.] Nepotvoř to! Mluv tak jak tě zobák narostl!
[mluvčí: Nina H.] (pousmání).
[mluvčí: Dušan K.] Jo.
[mluvčí: Zita K.] Protože vona si psala také <překryv mluvčích> všecko </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] Že to tam byly baroške a kél a a já nevím co v* a vona ani nevěděla co to je!
[mluvčí: Dušan K.] A barošky to je co? <překryv mluvčích> nebo </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> na </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> na na smrko te šišky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> baroške? Šišky </překryv mluvčích>!
[mluvčí: Dušan K.] Jo?
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> to je </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> baroška </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> a* </překryv mluvčích> akorát na smrku na jinačím to už není <překryv mluvčích> baroška </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> a ja na </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> na těch na </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> no na m* </překryv mluvčích> na modřínách <překryv mluvčích> só baroške </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> na modřínách a </překryv mluvčích> a na boro na boro.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Nina H.] No.
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Nina H.] Všude só šišky.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> barošk* </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> baroš* </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] Baroške.
[mluvčí: Zita K.] Baroške.
[mluvčí: Nina H.] Chodile jsme na baroške <překryv mluvčích> sbírat </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] No jenom na baroške <překryv mluvčích> jsme chodile kdopak </překryv mluvčích> řekl šišku!
[mluvčí: Nina H.] <překryv mluvčích> <unclear> nikde 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Nina H.] Na <překryv mluvčích> nic </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích> to je každá šiška ze stromu jo?
[mluvčí: Zita K.] No jo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Nina H.] Je baroška.
[mluvčí: Dušan K.] Hmm.
[mluvčí: Zita K.] Anebo když. Tak. Třeba s tó. Lídó jsem jí říkala.
[mluvčí: Zita K.] Běž do kélo.
[mluvčí: Zita K.] Jé ta se řehtala prý.
[mluvčí: Zita K.] Kam m* posíláš?
[mluvčí: Zita K.] Já povídám.
[mluvčí: Zita K.] No do kélo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zita K.] A co to je?
[mluvčí: ] (hlasitý hovor v pozadí).
[mluvčí: Dušan K.] To vím.
[mluvčí: Dušan K.] Tož to je jednak aj zelí ne?
[mluvčí: Dušan K.] To jste <překryv mluvčích> taky <unclear> 1 </unclear> tak měli nebo ne </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Zita K.] <překryv mluvčích> ne tak ne to je kapusta </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> to je </překryv mluvčích> kapusta.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> kapusta </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Dušan K.] A jako. Běž jako do prčic no to já vím.
[mluvčí: Zita K.] A tak j*. Víš takový a toto vona všecko psala vona měla notýsek.
[mluvčí: Zita K.] A tak když už až ta děvčata přijely +.
[mluvčí: Nina H.] Tam jim to <překryv mluvčích> dala </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] + <překryv mluvčích> tak </překryv mluvčích> vona jim to četla a <překryv mluvčích> a vysvětlovala </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dušan K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zita K.] Te s* vždycky seděle a řehtale se. Te by se be* te by bývaly popukaly.


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: Vzpomínky na dětství, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Alenka P.] Jaký jsi měla dětství.
[mluvčí: Alenka P.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Nu dětství. Dětství jsem měla.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Narodily jsme se dvě holčičky jo.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Sestr*. D* s* mám sestřičku Aničku.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] No a  pu* když jsme byly malý tak jsme si hrály spolu.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Když potom jsme byly trochu větší. Tak naši je* ji* chodili na pole tak musely s* buď s* jsme s* byly s nimi s nima na poli anebo jsme byly s babičkou doma no.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ivanka S.] Potom když jsme šly do první třídy tak jsme měly vobě dvě stejný voblečení jak máme na fotografii.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] No a pak jsme vyšly. Tu první třídu tak jako děti hrály jsme si na vsi.
[mluvčí: Ivanka S.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] N* když jsme byly menší tak jsme měly. Naši měli strach  nás pustit protože bydlíme vedle silnice tak nás  báli pustit.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] A měli jsme vrata.
[mluvčí: Ivanka S.] Nu to jsem měla říkat napřed. Ne.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] To nevadí.
[mluvčí: Ivanka S.] Měli jsme vrata a tam byla skulina pod tima vraty.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Tak když jsme nemohly dvířkama tak jsme vrata podlezly a utekly no.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] (smích).
[mluvčí: Ivanka S.] Nu to jsme měly to mně bylo j* ještě <unclear> 1 </unclear>  začla jsem hned první třídou.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: Vzpomínky na školu, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Ivanka S.] Měli jsme hodnou paní učitelku.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Měla s* jmenovala se paní učitelka Nováková.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Byla z Klatov.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] A každá. Všechny ty děti co byly v tej první třídě a druhej třídě tak na ni vzpomínají protože.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] To s* byla  byla škola dvoutřídka.
[mluvčí: Ivanka S.] V j* jednej třídě byly tři  tři ročníky první druhá a třetí třída. A v tej druhej třídě byla čtvrtá pátá.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] No a kdo nešel do měšťanky tak ještě tam byl ty tři roky.
[mluvčí: Ivanka S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Ivanka S.] No.
[mluvčí: Alenka P.] Chodila jsi tam ráda. Do <překryv mluvčích> školy </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> ráda </překryv mluvčích> jsem chodila do školy no.
[mluvčí: Ivanka S.] A jenomže. Když jsme potom byli jako drobet větší. Už jsme mohli něco dělat. Pomáhat jo tak když už jsme byli v tej čtvrtej pátej třídě. Tak jsme museli taky něco doma pomáhat ne.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: Jak jsme doma pomáhali, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Ivanka S.] Když už jsem vyšla ze školy. Nebo <překryv mluvčích> nebo </překryv mluvčích> no tak jsem musely jsme  pomáhat. Doma jak  v hospodářství s dobytkem tak .
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ivanka S.] My jsme byly tři děvčata.
[mluvčí: Ivanka S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Sestra byla jedna vo šest roků starší no.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Tak jsme musely  krmit dobytek.
[mluvčí: Ivanka S.] Mamince. Maminka vařila.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Ivanka S.] Chodily jsme taky když to bylo  po žních mašinovat tak jsme chodily pomáhat lidom no.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Tak holt jako na vesnici.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: Jak musely děti poslouchat, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Ivanka S.] Děti musely poslechnout.
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Ivanka S.] Když tak když už bylo kolikrát š* sedm hodin tak už musely bejt doma.
[mluvčí: Ivanka S.] Nebo už v létě to jsem zavolala a musely domů když přišly dlouho.
[mluvčí: Ivanka S.] Jednou jsem  neposlechly přišly dlouho tak jsem je si u* utrhla kopřivu a dostaly to. A po* pamatovaly si. Že. Mají. Včas bejt doma.
[mluvčí: Alenka P.] (pousmání).
[mluvčí: Ivanka S.] Plakaly říkaly.
[mluvčí: Ivanka S.] No jo. Všechny děti můžou bejt doma venku a my musíme domů.
[mluvčí: Ivanka S.] A já říkám.
[mluvčí: Ivanka S.] Mně do toho nic není jestli d* jaký děti ale vy budete poslouchat a ráno musíte vstát a musíte do školy potom.
[mluvčí: Ivanka S.] No a no a p* poslechly a  poslechnout se musí.
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: Jak vypadala neděle, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Alenka P.] A jak vypadala neděle to nebyl běžnej <překryv mluvčích> den. Ne </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Ivanka S.] <para type="přeřeknutí"> <překryv mluvčích> v neděli </překryv mluvčích> </para> nu. V sobotu. Tak se jsme.
[mluvčí: Ivanka S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Ivanka S.] To j* jindy nebyla nebylo lino. Nic byla prkenná podlaha tak se musela drhnout rýžákem.
[mluvčí: Ivanka S.] No a  no uklidit potom  ten .
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Ivanka S.] V neděli dopoledne tak  maminka vařila my jsme šli. Do kostela do Kydlin a na hřbitov.
[mluvčí: Ivanka S.] A tam jsme měli babičku a dědečka no s tatínkem jsme šli. Do Kydlin a maminka byla vařila doma.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Alenka P.] Pomáhali jste jí taky někdy s vařením?
[mluvčí: Ivanka S.] Taky. Když to bylo když jsme nešli. Tak jsme museli abysme se taky něco naučili.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: O jídle, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Alenka P.] A jaký je tvoje oblíbený jídlo?
[mluvčí: Ivanka S.] Moje ob* . No. Oblí* já jím všechno.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Nejradši mám bramboračku nebo kyselku.
[mluvčí: Ivanka S.] (tleskání).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (tleskání).
[mluvčí: Ivanka S.] To si když si uvařím kyselku tak si jí uvařím takovej dva lit* dvoulitrovej hrneček hrnec a mám ji až ji sním.
[mluvčí: Ivanka S.] (tleskání).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (tleskání).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (tleskání).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (tleskání).
[mluvčí: Ivanka S.] (tleskání).
[mluvčí: Ivanka S.] (tleskání).
[mluvčí: Ivanka S.] Kolikrát tři dni ji mám.
[mluvčí: Ivanka S.] (tleskání).
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> a co </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> tu mám </překryv mluvčích> ráda.
[mluvčí: Alenka P.] A co jsi měla ráda jako malá?
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Malá. No když jsem byla malá. Tak jsme jedli všechno.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.]  neměli jsme nějaký abysme. Když jsme byly takový malý děti tak s*. Co maminka uvařila to. Jsme a nejradši jsme měly lívance.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] A nebo maminka dělala když už jsme chodily do školy tak dělala bramborák bramborovou buchtu.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Udělala tři pekáče tý bramborový buchty.
[mluvčí: Ivanka S.] (polknutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Jeden pekáč udělala jen tak.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Jeden pekáč posypala mákem.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] A třetí pekáč tak nakrájela ja*. Jabka a do toho  když to vzkynulo na tom pekáči tak do toho naskládala jabka to bylo moc dobrý.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] A to nejsou ale. Jako vošouchy ne <překryv mluvčích> tyhle bramboráky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> ne tohleto je </překryv mluvčích> buchta to je buchta zadělaná jako  jako. Jako na lívance. Jenom hustější ne.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] A dá se. I se do toho dá česnek česnek a . A nechá t* se to vzkynout a leje se to ne jako tak řídký jako . Lívance drobet hustší a na pekáč s hrbo* s vobrubou +.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Ivanka S.] + a nu a naleje se to takhle . Na ten pekáč vymastí se pekáč a naleje se to na ten pekáč a nechá se to drobet vzkynout.
[mluvčí: Ivanka S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Nu a potom buď tak se to  posype tím mákem no.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Anebo  jen tak se upeče.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] A nebo když tak se tam naskládají takhle  ty jabka. Na plátky ne a upeče se to.
[mluvčí: Ivanka S.] (povzdech).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Ivanka S.] No maminka upekla vždycky. Tři pekáče a to obyčejně jsme to měli v pátek.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] Hmm a <překryv mluvčích> vošouchy jste </překryv mluvčích> taky ď* -.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> v pátek </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Ivanka S.] V pátek  to a bramborovou polívku s jíškou co byla obyčejná brambora hodně zeleniny v tom to.  Maminka uměla dobře vařit.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.]  když byla mladá maminka tak  ta. Pocházela z Lískovic to je u Plánice.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] A  to byl to je. Vejš než tady Bolešiny ne.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Tak  uměl*. Chodila d* do vaření když byla mladá jako. Říkala tak chodila do  do. Klatov vařit. K Bílý růži <překryv mluvčích> učit se jako </překryv mluvčích> vařit ne.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Ta maminka uměla moc dobře vařit.
[mluvčí: Ivanka S.] Na tu nemůžu zapomenout.
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Alenka P.] A co jste vařili v neděli?
[mluvčí: Ivanka S.] V neděli v neděli jsme obyčejně můj otec ten měl strašně rád zelí tak  zelí vepřový.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Nu toho tolika nebylo aby se velikej každej měl kousek.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Nu a  knedlíky kynutý nebo houskový no polívku hovězí s* jo a nudlovou polívku a to jsme mívali.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] No a něco se upekl*.
[mluvčí: Ivanka S.] Když už  sestra ta starší když už byla s* s* taková jako už. Když jí bylo nějakejch sedmnáct osmnáct roků tak ta už tak všelicos uv* vařila i taky pekla byla hlavně pekla.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Něco aby bylo něco dobrýho tak maminka upekla nějaký buchty.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Obyčejně upekla. Bábovku kynutou bábovku s mákem. Naditou to bylo moc dobrý.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Ivanka S.] Nu a sestra ta vždycky. Ještě udělala roládu roládu.  Namazanou  rybízovou nebo nějakou marmeládou.
[mluvčí: Ivanka S.] (mlasknutí).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] Hmm tak to <překryv mluvčích> byla šikovná </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> to sestra </překryv mluvčích> dělala vždycky.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: Běžný den, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Alenka P.] Jak vypadá dneska váš běžnej den. Co děláte vod ráda do <překryv mluvčích> večera </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Lea K.] <překryv mluvčích> jsem v </překryv mluvčích> důchodu a dělám furt.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Alenka P.] (vydechnutí).
[mluvčí: Lea K.] Řeknou že nemají důchodci co dělat. A já dělám furt.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Ivanka S.] Pořád ale nic vidět <překryv mluvčích> viď </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Lea K.] <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> není vidět nic není vidět nic. No.
[mluvčí: Alenka P.] (smích).
[mluvčí: Ivanka S.] No.
[mluvčí: Alenka P.] Jo.
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Lea K.] Karel je marod. To víš. Ten furt než leží. Leží. Ten tě <překryv mluvčích> neudělá </překryv mluvčích> lautr ničehož nic.
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Lea K.] Tak já vstanu. Viď a vokolo dobytka. Všechno než to nakrmím a všechno.
[mluvčí: Lea K.] A pak běžím do krámu. Pak s kastrůlkama přiběhnu. Přijde Věra. Tak posedíme. Popovídáme  uděláme si kafíčko viď. No tak jdu do zahrádky tuhle tamhle. <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> to a. Máš celej den pryč.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Lea K.] No.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Lea K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Alenka P.] A co ráda děláte?
[mluvčí: Lea K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Lea K.] Ale. Všechno všechno dělám ráda. Venku hlavně takhle na zahrádce a to.
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Lea K.] Jako plet nebo takový. To ne.
[mluvčí: Lea K.] Čtu to si radši sednu a čtu. Ale než noviny. Knížku ne.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Lea K.] Tu jsem v životě nepřečetla jednu <překryv mluvčích> knížku </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: O zvířatech, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Ivanka S.] A máš kachny?
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Lea K.] Nemám ještě kachny.
[mluvčí: Ivanka S.] Nemáš ještě.
[mluvčí: Lea K.] Mi ch*. Kačer mi chcíp tak mám jinýho.
[mluvčí: Lea K.] A ty kachny. Jedna snesla pět vajec.
[mluvčí: Lea K.] Může to bejt?
[mluvčí: Alenka P.] Jo. Určitě.
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Lea K.] Jedna snesla pět vajec. Přestala nést tak už byly starý. Tak jsem je vyhodila.
[mluvčí: Lea K.] Vona snesla jednou. Už zase nenese a ta druhá jich tam má asi šest.
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Lea K.] Tak letos. Co budu mít z kachen nevím.
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Lea K.] Ale já už mám starý kachny. A kdybych bývala viděla. Že chcípne kačer tak jsem si nechala na mladý svý.
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Lea K.] Ne. Že je to jiná krev.
[mluvčí: Lea K.] A když byl kačer. Tak jsem nechtěla to. No.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Lea K.] Tak nevím co z toho bude.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Ivanka S.] Ani nevím jestli vždycky ještě je brzy na ně. Viď?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Lea K.] Ještě je brzy <překryv mluvčích> na ně. To </překryv mluvčích> víš ještě je brzo. Vždyť vono je ještě zima. <překryv mluvčích> furt </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> no. Proto </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> je </překryv mluvčích> zima no. <překryv mluvčích> ještě je zima </překryv mluvčích>. Vždyť je <překryv mluvčích> duben </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Lea K.] No.
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Lea K.] <překryv mluvčích> vona </překryv mluvčích> letos ta zima byla taková dlouhatá. Tak von i ten dobytek je takovej <překryv mluvčích> vopožděnej </překryv mluvčích> letos.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Lea K.] No. Tak co <překryv mluvčích> ještě </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> co máte </překryv mluvčích> za zvířata. Doma?
[mluvčí: Lea K.] Co máme za zvířata. Tři kočky slepice teďko mám deset těch slepiček.
[mluvčí: Lea K.] No. A co ještě mám?
[mluvčí: Lea K.] Králíků mám. Taky králíci mám taky no a nic asi víc.


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: O koupání v dětství, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Alenka P.] A měla jste tam kamarády. Kamarádky?
[mluvčí: Lea K.] Ježiš. Kamarádek jsem měla to bylo kv*. Toho.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Lea K.] Vždycky jsme se chodívali koupat pohromadě. Všichni to jsme.
[mluvčí: Lea K.] Zrovna jsem to vyprávěla tuhle Katce.
[mluvčí: Lea K.] Katka mi povídá tady.
[mluvčí: Lea K.] No na vás není ani vidět. Že už je vám osmdesát. Ne.
[mluvčí: Ivanka S.] Hmm.
[mluvčí: Lea K.] A já jsem říkala.
[mluvčí: Lea K.] To můžu takhle povídat <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> určitě </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Lea K.] Já jsem povídala.
[mluvčí: Lea K.] Víš Katko. Já to ja to přisuzuju tomu že když jsme byly jako děti. My jsme se vždycky chodili do Zaďáku koupat.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Lea K.] A říkali jsme tomu Zaďák. Ale šli jsme polma. Víš?
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Lea K.] Tenkrát se hospodařilo. Viď. Tak na každým poli bylo něco jinýho. A to víš. Tam je zelenářskej kraj viď tady byla paprika. Tady byly vokurky. Tady bylo tuhleto. Tady bylo tuhleto.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Lea K.] Vždycky jsme si ukrojili krajíc suchýho chleba nakradli jsme si na poledne. Jsme přišli do Zaďáku u vody jsme to všechno snědli.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Lea K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] (smích).
[mluvčí: ] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Lea K.] (smích).
[mluvčí: Lea K.] No.


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: Vzpomínky na děti a na práci, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Agáta C.] No a copak ještě chceš?
[mluvčí: Alenka P.] A byly hodný děti. Nebo vás zlobily?
[mluvčí: Alenka P.] (smích).
[mluvčí: Alenka P.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] No jako. Jako všechny děti to víš podle sebe.
[mluvčí: Alenka P.] (smích).
[mluvčí: Alenka P.] To je pravda hmm.
[mluvčí: Agáta C.] (smích).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] (pousmání).
[mluvčí: Agáta C.] To víš s klukama to bylo to tady bylo JZD tamhle u Nováků tam vždycky měli ty buldoky. Pamatuješ to?
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Bugr.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] Ježišmarja. Ty kluci chodili domů černý. Jak vždycky vy* tu naftu jak to vyndavali ne a ty no to vůbec nešlo ani vyprat!
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] No. To bylo strašný. Strašný no.
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ivanka S.] Napřed jsi chodila krmit. <překryv mluvčích> Hruškom </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Agáta C.] <překryv mluvčích> <unclear> no </unclear> </překryv mluvčích>. Krmit jsem chodila Hruškom. Ne prasata a svině jsme tam měli.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] No a potom jsem chodila na sviňárnu a tam jsem byla. Až do důchodu všechny léta.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] Tak já jsem to snadno našla do důchodu. Já jsem byla než v Avii a v JZD v Bolešinech.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] No.


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: Vzpomínky na dětství, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Agáta C.] No když jsem byla doma. To víš taky jsme. Byly jsme tři děti měli jsme. Hektar. Dva hektary pole.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] Dva hektary?
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] Dva hektary sm*. Ne hektary. Počkej. Kecám. Strychy.
[mluvčí: Ivanka S.] Jo.
[mluvčí: Agáta C.] Strychy.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] A měli jsme chalupu a takhle vokolo a takhle nahoru a nahoře byl les a.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] Tak. Tatínek byl instalatér to. Taky ne. Měli jsme v Praze dílnu. <překryv mluvčích> tak byl </překryv mluvčích> celej celej tejden byl v Praze.
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] No a v sobotu v neděli vždycky byl doma. Tak jsme děti s ním musely pomáhat viď.
[mluvčí: Agáta C.] <překryv mluvčích> bylo třeba </překryv mluvčích> tuhleto na poli. Tamhleto na poli. Tuhleto <překryv mluvčích> vokopat </překryv mluvčích>. Protrhat. Nebo to.
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> vokopat. Že <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] A taky jsme měli kozy. Chodili jsme taky na trávu <překryv mluvčích> vždycky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.]  pěkný dětství. Já měla moc pěkný dětství.
[mluvčí: Agáta C.] Pěkný ve Všetatech. Bylo dobře. Tam bylo blaze.
[mluvčí: Ivanka S.] To víš doma <překryv mluvčích> je vždycky dobře </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] (pousmání).
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Agáta C.] <překryv mluvčích> kde je </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] Jo. <překryv mluvčích> tam bylo blaze. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> u mámy u mámy. Já říkám </překryv mluvčích> to  že máma ta je to. <překryv mluvčích> nejhlavnější </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] To víš a když zavře voči už to není to.
[mluvčí: Ivanka S.] Už hmm.
[mluvčí: Agáta C.] Už to. <překryv mluvčích> není to </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> už to není a p* </překryv mluvčích> a pořád. Myslíš na ni jé. Jaká byla maminka hodná.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] No.
[mluvčí: Ivanka S.] Naše maminka. <překryv mluvčích> ta byla </překryv mluvčích> ta byla zlatá.
[mluvčí: Agáta C.] <překryv mluvčích> naše taky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] No. A vy kór. Vy jste se nadřeli. Já když jsem sem přišla vždycky vy jste se nadřeli.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] Ta. Vždycky vozila kočárek <překryv mluvčích> Anička </překryv mluvčích>. Jeli na louky nebo tak. A vždycky jeli <překryv mluvčích> viď </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> Anička </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] To holt je tak život.
[mluvčí: Agáta C.] A já jsem sem přišla tak jsem to tak š* merčila všechno pomalu.


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: Vzpomínky na JZD a padesátá léta, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Alenka P.] A jak vypadal teda váš den když už jste měla děti. Tady v Bolešinech?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Alenka P.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] No to víš. To bylo kvaltu protože já jsem měla děti a naše bábi to je. To víš tý se takhle ruce třásly ta nemohla.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] Tak já jsem chodila krmit a dávala jsem jí jednotky. Aby měla něco. Aby dostala. Nějakej důchod ne.
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Agáta C.] No pamatuješ to viď. Jak to bylo <překryv mluvčích> z kraje </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> to víš </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> vono to jinak </překryv mluvčích> nešlo.
[mluvčí: Agáta C.] <překryv mluvčích> ježišmar* </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] No.
[mluvčí: Ivanka S.] Peníze žádný nic nedostali.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] No.
[mluvčí: Agáta C.] Copak dostali čtyři sta <překryv mluvčích> padesát korun </překryv mluvčích> čtyři sta padesát korun měli toho. <překryv mluvčích> jim dali důchodu viď </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> no můj otec měl </překryv mluvčích> dvě stě <překryv mluvčích> sedmdesát </překryv mluvčích> korun.
[mluvčí: Ivanka S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Agáta C.] No.
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Agáta C.] A to víš náš děda. Tady ten. M*. Měl rád to. Ne. A to bylo furt na bábi.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] Dej sem na cigarety. Dej sem na pivo!
[mluvčí: Agáta C.] To bylo furt.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Agáta C.] No.
[mluvčí: Agáta C.] Bylo to. Bylo to krutý. No.
[mluvčí: Agáta C.] Špatný to bylo když. To JZD začlo viď. <překryv mluvčích> Blážo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> hlavně začá* </překryv mluvčích>. To bylo hrozný.
[mluvčí: Agáta C.] Hrozný to bylo. Hrozný <překryv mluvčích> st* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> pár korun na jednotku. <překryv mluvčích> ne a </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> jak to </překryv mluvčích> jo.
[mluvčí: Agáta C.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Agáta C.] Nadřeli jsme se jako blbci. Měli jsme pár korun.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] Přes celej rok si člověk nemoh koupit nic. Protože na to nebylo a když byla dobírka. Vždycky v únoru nebo to tak se koupilo. Co se potřebovalo.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] Jednou jsme si koupili tohle. Jednou jsme si koupili <překryv mluvčích> tohle </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivanka S.] <překryv mluvčích> bar* </překryv mluvčích>. Chalupa se <překryv mluvčích> rýsovala </překryv mluvčích> drobátko aby se v tom mohlo <překryv mluvčích> bejt </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Agáta C.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Agáta C.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] Teďko. Ve třiapadesátým roce byla měna.
[mluvčí: Agáta C.] To říkali ještě navečer říkali.
[mluvčí: Agáta C.] Naše měna je ne* neměnitelná neměnitelná.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] Ráno byla měna.
[mluvčí: Agáta C.] Já jsem šla do Avie a šla jsem si koupit svačinu a dost*. Koupila jsem si deset deka salámu da*. S*. Jsem za to dala padesát korun. Vono to bylo jedna ku pěti.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] <překryv mluvčích> pět </překryv mluvčích> jedna ku <překryv mluvčích> pěti to </překryv mluvčích> bylo tenkrát. No.
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> ti brďo </překryv mluvčích>!
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] Tak to bylo tenkrát. No.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] Bylo. Bídy dost. Viď. Ze začátku v tom JZD. Ježiš to jsme zkusili.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] No. A nakonec potom přišli.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] To taky můžu říct jak nás vybrakovali a tuto. Ne?
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Agáta C.] Sem. Komunisti si nandali tamhle to a přišli sem a vybrali nám vobilí a brambory a všechno. Všechno vodvezli nedali nám ani korunu.
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] A Karel potom musel jít topit do kasáren. Celou zimu topil v kasárnech <para type="přeřeknutí"> abysime </para> si mohli koupit vobilí a brambory vosázet a vosít pole.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Agáta C.] A když to udělali tak Vojtou Hruškojc na váze podepsali JZD.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Agáta C.] No.
[mluvčí: Ivanka S.] No jo.
[mluvčí: Agáta C.] Viď. Jak to bylo.
[mluvčí: Agáta C.] (odkašlání).
[mluvčí: Agáta C.] Bylo to krutý. No.


Rok: 2015, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Zlechov, Téma: O morkách, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Blanka V.] No a tamti sousedi potom ti vaši ti taky něco chovají?. Ti.
[mluvčí: Blanka V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blanka V.] Co to <překryv mluvčích> tam </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Danuše J.] <překryv mluvčích> ti </překryv mluvčích> mají jenom. Psa. A berou si na jaro si berou morky ale. To mají takový morky ne jak vy takový <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> chudáčky </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Danuše J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Danuše J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blanka V.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> jako </para> </překryv mluvčích> ještě že tě neslyší Luboš. Jako co nevím co máš proti našim morkám.
[mluvčí: Blanka V.] (smích).
[mluvčí: Danuše J.] (smích).
[mluvčí: Danuše J.] No <překryv mluvčích> <unclear> prosím </unclear> tě </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blanka V.] <překryv mluvčích> to jsou pěkné </překryv mluvčích> morky. <překryv mluvčích> to </překryv mluvčích> jsou pěkné <překryv mluvčích> morky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Danuše J.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Danuše J.] <překryv mluvčích> no tak </překryv mluvčích> až přijedete k nám +.
[mluvčí: Danuše J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blanka V.] No.
[mluvčí: Danuše J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Danuše J.] + tak se můžem p*. Podívat. Vyjít na zahradu a podívat se protože on je dává je každé ráno na zahradu mají oplocení jako pro ně.
[mluvčí: Danuše J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Danuše J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Danuše J.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blanka V.] <překryv mluvčích> jakože na celé </překryv mluvčích> zahradě jim běhají nebo co?
[mluvčí: Danuše J.] (smrkání).
[mluvčí: Danuše J.] Ne oplocení mají pro ně <překryv mluvčích> takový tohle </překryv mluvčích> oni jim to posunou anebo bývají. Al* bývají venku ale to jsou morky.
[mluvčí: Blanka V.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Danuše J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Danuše J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blanka V.] No a co však naše morky taky narostou.
[mluvčí: Danuše J.] No ale tak ale jim narostou teda za dva měsíce a jsou to morky mají sedmnáct kilo <překryv mluvčích> že </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Danuše J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blanka V.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích> za dva měsíce ti <překryv mluvčích> nemůže </překryv mluvčích> morka vyrůst.
[mluvčí: Danuše J.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Danuše J.] No. To může <překryv mluvčích> že </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Blanka V.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>. Tak to jsem zvědavá čím to krmíjou <překryv mluvčích> teda jako nějakým </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Danuše J.] <překryv mluvčích> když mně vyrostly </překryv mluvčích> morky tady tohle tak ne jak tadyto.
[mluvčí: Danuše J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Danuše J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blanka V.] No to jsou pěkné no však. Počkáš až to až vyrostou tak je uvidíš.
[mluvčí: Danuše J.] No však to ani nemá šanci.
[mluvčí: Danuše J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Blanka V.] Hmm.


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: Velikonoce, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Alenka P.] Teďkon budou Velikonoce <překryv mluvčích> že jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Drahoslava J.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alenka P.] Copak jste třeba dělali?
[mluvčí: Alenka P.] Pamatujete si na něco <překryv mluvčích> nějaký tradice a tak </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Drahoslava J.] (mlasknutí).
[mluvčí: Drahoslava J.] <překryv mluvčích> no ponej* no </překryv mluvčích> tak ty bochánky se pekly vod*. Vodmala co si pamatuju už matka a jé a tady bábi tak to. Byly v první řadě na Velikonoce bochánky.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Drahoslava J.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Drahoslava J.] Jak se tomu teďka říká?
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> bochánky hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Drahoslava J.] <překryv mluvčích> taky bochánky </překryv mluvčích> no.
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Drahoslava J.] Když tak se upek nějakej koláč. A to bylo všechno no.
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Drahoslava J.] (smích).
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Alenka P.] A chodili jste třeba chřístat. Jak <překryv mluvčích> se teď chodí </překryv mluvčích>?
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Drahoslava J.] <překryv mluvčích> jéjej </překryv mluvčích>. Chodili.
[mluvčí: Drahoslava J.] A chodívali jsme taky před Velikonocema do kostela jak bejvalo to vzkříšení a tak leccos bylo. No.
[mluvčí: Drahoslava J.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Drahoslava J.] Chodívali jsme taky křístat. To jo. Jé to nás chodilo vždycky hmm.
[mluvčí: Drahoslava J.] To se udržuje pořád. <překryv mluvčích> no a je to hezký </překryv mluvčích> no hmm.
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm pořád </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Drahoslava J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] Chodili vás k*. Kluci šupat na <překryv mluvčích> pondělí </překryv mluvčích>?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Drahoslava J.] <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích> to ne <překryv mluvčích> to nebejvalo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Drahoslava J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslava J.] A  na Květnou neděli jsme chodívali s kočičkama ne.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Drahoslava J.] A <para type="přeřeknutí"> nát </para> kluci nešupali ne to nebylo.
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Drahoslava J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Alenka P.] A váš syn. Ten už chodil jako malej?
[mluvčí: Drahoslava J.] Jo. Ten už potom. Ty kluci už s tima holkama už ty už to dodržovali hmm.


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: Vánoce, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Alenka P.] A na Vánoce třeba nějaký taky co jste doma dělali nebo co jste jedli.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Drahoslava J.] No. Tak tenkrát to bylo takový.
[mluvčí: Drahoslava J.] Ryby tenkrát ani nebyly.
[mluvčí: Drahoslava J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Drahoslava J.] Co vono bylo?.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Drahoslava J.] Ponejvíc se pekly koláče vánočka nu.
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Drahoslava J.] (odkašlání).
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Drahoslava J.] (mlasknutí).
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Drahoslava J.] Černej kuba se dělával. Ne.
[mluvčí: Drahoslava J.] (smích).
[mluvčí: Alenka P.] K vobědu.
[mluvčí: Drahoslava J.] No no.
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Drahoslava J.] Na Štědrej den.
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Drahoslava J.] S houba* s houbama a s kroupama a.
[mluvčí: Drahoslava J.] Taky to bylo <para type="přeřeknutí"> dobří </para>.
[mluvčí: Drahoslava J.] (smích).
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Alenka P.] A večer jste chodili na půlnoční. Na Štědrej <překryv mluvčích> den </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Drahoslava J.] <překryv mluvčích> taky </překryv mluvčích> jsme chodili no. To vždycky ta omladina šel nás celej houf do Kydlin. No.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Drahoslava J.] Chodívali na půlnoč*.
[mluvčí: Drahoslava J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Drahoslava J.] Hmm potom na Boží hod bejvala vždycky nějaká ta zábava no.
[mluvčí: Alenka P.] V hospodě?
[mluvčí: Drahoslava J.] V hospodě no.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: Drahoslava J.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Drahoslava J.] To tady ještě kulturní dům nebyl. Ne. Tak buď někdy to bylo v Myslovicích a někdy to bylo u Hromadů v <překryv mluvčích> hospodě </překryv mluvčích>. No.
[mluvčí: ] (štěkání psa).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: Jak vypadala neděle, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Alenka P.] A jak vypadala neděle byla jiná <překryv mluvčích> neděle </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Drahoslava J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Drahoslava J.] Všelijaká no. Pracovní ponejvíc.
[mluvčí: Drahoslava J.] Hmm zasejc co bylo třeba udělat doma a potom jsme. Potom jsme v tom v kravíně pracovali na směny.
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Drahoslava J.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Drahoslava J.] No tak to se chodilo v sobotu v neděli.
[mluvčí: Alenka P.] Hmm.
[mluvčí: Drahoslava J.] Hmm.
[mluvčí: Alenka P.] A co jste třeba v neděli vařili k vobědu?
[mluvčí: Drahoslava J.] Ponejvíc zelí <překryv mluvčích> to bylo </překryv mluvčích> tady takový <překryv mluvčích> tradiční </překryv mluvčích> a všichni ho tak jako měli <překryv mluvčích> rádi </překryv mluvčích> to bylo nedělní jídlo zelí.
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> zelí </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alenka P.] (pousmání).
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Drahoslava J.] To vopravdu to se na podzim. Našlapaly <para type="se smíchem"> dvě kadečky zelí a </para> bylo na celou zimu ještě. Ještě na jaře.
[mluvčí: Drahoslava J.] (smích).
[mluvčí: Drahoslava J.] (smích).
[mluvčí: Drahoslava J.] (pousmání).


Rok: 2011, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bolešiny, Téma: Jaká byla dříve zábava, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Alenka P.] A hráli jste si taky nějak nějaký hry nebo <překryv mluvčích> tak </překryv mluvčích>?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Drahoslava J.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alenka P.] Nebo jste běhali někam po <překryv mluvčích> vsi </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Drahoslava J.] <překryv mluvčích> jezdívali </překryv mluvčích> na kolách hodně a. A večery jsme potom už větší jako vyšlí ze školy tak sedávali s tima klukama a ta omladina.
[mluvčí: Drahoslava J.] Tak se povídalo. Leccos někdo věděl nějakou anekdotu no. A tak to bylo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Drahoslava J.] (smích).
[mluvčí: Alenka P.] A chodili jste. Se někam bavit? Do hospody nebo na bály. <překryv mluvčích> nebo tak </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Drahoslava J.] <překryv mluvčích> to nic </překryv mluvčích> nebylo.
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> nebylo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Drahoslava J.] <překryv mluvčích> v tý okupaci </překryv mluvčích> nic nebylo. No. To ani tancovačky nebyly a.  Jen když byl někdy potom už dýl. Tak byl koncert a to se nesmělo tancovat za okupace.
[mluvčí: Drahoslava J.] To jsme jenom seděli v tom sále hrála muzika a my jsme poslouchali nebo zpívali.
[mluvčí: Drahoslava J.] Žádný tancování nesmělo bejt za <překryv mluvčích> tu okupaci </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Drahoslava J.] No.
[mluvčí: Drahoslava J.] Tak to uběhlo pár let a pak přišel rok čtyřicet pět.
[mluvčí: Drahoslava J.] No. Tak jsme. Tam se  před Novákojc stavěla máj a byli tam Američani tak jsme tam hráli hrála tam muzika. Tak jsme drobet tancovali. No a.
[mluvčí: Drahoslava J.] Tak to bylo.
[mluvčí: Drahoslava J.] Hmm bylo. Každej je rád že je konec tý <překryv mluvčích> okupace </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Alenka P.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích> jo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).


Rok: 2013, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vír, Téma: Tělocvik ve škole, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Radoslava L.] A jinak  tam bylo hodně ty městský děcka. Ty s náma  dědinskejma. My jsme byli takový balíci proti nim.
[mluvčí: Gabriela V.] (pousmání).
[mluvčí: Radoslava L.] Protože my jsme do páté třídy uměli akorát v tělocviku.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Pochodem vchod. Vlevo bok. Vpravo bok.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A jinak vlastně nic se nedělalo. Chodilo se na vycházky a.
[mluvčí: Radoslava L.] (polknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Na vycházky jako takový a. Dělalo se na školní zahradě v létě jo?
[mluvčí: Radoslava L.] To bylo teda co se dělalo v tělocviku.
[mluvčí: Radoslava L.] Takže samozřejmě když jsme přišli do města to jako do školy tak jsme nevěděli. Co to jsou kolovadla. Nevěděli jsme co to je hrazda. Nevěděli jsme nic.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Gabriela V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Neuměli jsme hrát.
[mluvčí: Radoslava L.] Akorát vybíjenou. Tu jsme hrávali na dědině v neděli. Vždycky a tam jsem prodrala jedny boty teda.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Gabriela V.] (smích).
[mluvčí: Radoslava L.] <para type="se smíchem"> na štěrku </para>.
[mluvčí: Gabriela V.] (pousmání).
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Na takový jako. Ne štěrk no. Takový hrubý to bylo ale nebyl to štěrk samej.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] Tam jsem prodrala jedny boty.
[mluvčí: Radoslava L.] (nadechnutí).
[mluvčí: Radoslava L.] (mlasknutí).
[mluvčí: Radoslava L.] A. Jinak teda jsme to v tom tělocviku měli blbý. Že jo.