Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vysoké nad Jizerou (Stará Ves), Téma: Samá legrace, Počet mluvčích: 1
Taky jeden případ. (rušivý zvuk). Byli mladíci víte to nebylo jako tejdě to byl samej legrační lid. (rušivý zvuk). (nadechnutí). (rušivý zvuk). Jen nějakou čertovinu vyvíst jo to bylo jejich. (rušivý zvuk). (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). Tak jednou to byl nějakej Peter a Frantík byli tři ten třetí už nevím jak se jmenoval. (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). (dlouhá pauza). Něco si vymyslili. (rušivý zvuk). Tamhle Na Skále byly říkáme tam Na Skále tam byly tři holky a no už tak teda slušný už jako na vdávání ještě. Ale byly. (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). (rušivý zvuk). (dlouhá pauza). Ti hoši si vymyslili. My těm holkám. Voni musily do stodoly chodit pro řezanku. (rušivý zvuk). (nadechnutí). My těm holkám něco provedeme. (rušivý zvuk). (nadechnutí). Tak tadyhle. V jednom domě měla ženská vypraný na podlahu hadry víte ale to se říkalo. (rušivý zvuk). (nadechnutí). (rušivý zvuk). (rušivý zvuk). (nadechnutí). To jsou tebichy. (smích). A. (rušivý zvuk). (nadechnutí). Nechala si je přes noc venku ti hoši se sebrali a milý tetce ty hadry vzali a šli tam k těm holkám na tu Skálu a vod samý síně natahali těch tebichů až ke stodole. (rušivý zvuk). (nadechnutí). (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). (nadechnutí). (rušivý zvuk). Ti ráno když vstali. Propánaboha co se to jen stalo? (rušivý zvuk). (nadechnutí). My máme tadyhle tolik nastlanýho toho! (rušivý zvuk). (nadechnutí). Rozumovali nad tím. (rušivý zvuk). (nadechnutí). Zatím ale ta tetka co ní to <para type="se smíchem"> vzali </para> ta s takovým <para type="se smíchem"> lamentem přišla </para> že ní někdo večír ty tebichy ukrad. (odbíjení hodin). (nadechnutí). (smích). (nadechnutí). <para type="se smíchem"> a ti povídali </para>. (nadechnutí). Ale vosobo vždyť voni jsou tuhle my to už stáhli my to měli až do stodoly <para type="se smíchem"> natahaný </para>. (rušivý zvuk). (rušivý zvuk). (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). A to těm holkám to ty hoši vyvedli. (smích). Samý legrace! Taky jednou tamhle nahoře ta mládež to už byla větší. To už byli chlapci. (rušivý zvuk). (nadechnutí). (rušivý zvuk). Něco si taky chtěli ustrojit byli tam taky hoši. (rušivý zvuk). (rušivý zvuk). Co udělat? (rušivý zvuk). (nadechnutí). Voni se sebrali ten člověk měl vůz nad domem. (rušivý zvuk). (vydechnutí). (rušivý zvuk). Voni j* pěkně šli a vůz rozstrojili a vystěhovali němu ho na střechu ke komínu. (nadechnutí). (rušivý zvuk). (rušivý zvuk). (nadechnutí). Tam ho sestrojili a byl na střeše. (rušivý zvuk). (smích). Samý takový. Tejdě se neděje v* von ten lid byl dřív víte jaksi přátelštější jeden k druhýmu. (rušivý zvuk). (nadechnutí). A to nepověděl když se něco udělalo to nepověděl   jeden na druhýho kdyby ho řezal nožem. (nadechnutí). (rušivý zvuk). To nepověděl. To neprozradil. (rušivý zvuk). (dlouhá pauza).  jo to bylo všelijakýho. (rušivý zvuk).


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vysoké nad Jizerou (Stará Ves), Téma: Jak jste se rozešli, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Zdenka T.] To byla taková.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Zdenka T.] Se to rozmnožilo tady mediánství. Spiritismus.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Ale ohromně se to rozmnožilo.
[mluvčí: Zdenka T.] To bylo asi tak vokolo. Vosmdesát nebo sedmdesát pět.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] To bylo asi vosmdesát.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Ale to bylo že ti lidi chodili jako do kostela.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.]  nahoře to bylo. U Nováka.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Starej to míval. Takový kázání a to chodili na to.
[mluvčí: Bořek M.] To von to <překryv mluvčích> nejdřív vodněkad přines </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> no. Vono to snad </překryv mluvčích> nemělo bejt takový shromáždění lidu.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Tak byl tady takovej starosta neuměl ani tuze. Řečnit a myslím počítat taky a číst taky ne  takovej ten strejc byl to zedník.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] Rád <překryv mluvčích> se napil </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> přišel tam </překryv mluvčích> četník a povídal němu že tu je shromáždění.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Jo jo jo. To je.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] No tak byste moh jít se mnou a půjdeme nim to přetrhnout.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Těch lidu ale bylo!
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Veliká sednice je. Ale to jich bylo v síni ještě co lidu tam bylo sjitejch na tohle.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A ten četník nim na to přišel tam.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A ten starosta byl takovej nevelkej takhle jaksi váhal přišel a chtěl udělat taky hrdinu a povídá.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] To von nim to zapovídal nejdřív <překryv mluvčích> potom nim </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> jak jste se </překryv mluvčích> rozešli tak se sejděte!
[mluvčí: Zdenka T.] Víte no <para type="se smíchem"> ti lidi </para> to bylo haló tam <para type="se smíchem"> co taky </para> voni nechtěli tamvodsud jít!
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (smích).
[mluvčí: Zdenka T.] (smích).


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vysoké nad Jizerou (Stará Ves), Téma: Navlékání korálků, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Zdenka T.] To byla lampička taková. No. Vy to nevíte jako se dává do lucerny takovej knůteček jen jako tuhle  ze třech nití.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A svítilo se s tím a navlíkali při tom ale v celým domě celý taklečky furt pryč navlíkali i tuhle na zemi a navlíkali všichni.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A všichni na to viděli.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A teď je světlo jako <para type="se smíchem"> pometlo </para> a ještě na to není <překryv mluvčích> vidět </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Terezie B.] (kašel).
[mluvčí: Zdenka T.] (smích).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Terezie B.] (kašel).
[mluvčí: Terezie B.] <překryv mluvčích> a babička </překryv mluvčích> tamhle Tichá ta že už byla <překryv mluvčích> taková stará. Ta to měla </překryv mluvčích> v korejtku a navlíkala a měla to <překryv mluvčích> v korejtku </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> jé je je jej </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>. Jak je. Takhle pekáček. Na navlíkání tak vona měla takovej širší plechovej.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A to měla jako dlaň. <překryv mluvčích> víc to nebylo </překryv mluvčích>. Takový dřevo a v tom měla takovej kaháneček skleněnej. No. Povídám jako <překryv mluvčích> tři nitě větší </překryv mluvčích> ten knůteček nebyl.
[mluvčí: Terezie B.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Terezie B.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A babička podbrejlená. Vona dřímala dřímala a ten pekáček takhle ní šel a t* ta lampička ní sjela dolů. Po pekáčku na tu stranu.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (jiná osoba).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Ale pro pána pro pána!
[mluvčí: ] (jiná osoba).
[mluvčí: Zdenka T.] Koukla se jestli po ní jiní koukaj. Zas to zvedla. Zas to dala nahoru a zas navlíkala.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (jiná osoba).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (jiná osoba).
[mluvčí: Zdenka T.] Za chvilku zas to bylo dole.
[mluvčí: Zdenka T.] A teď by mohl <překryv mluvčích> navlíkat vopravdu až u dveří <unclear> no </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bořek M.] <překryv mluvčích> nebylo <unclear> vono </unclear>. Vo petrolku </překryv mluvčích> to byla nouze. Vona nebyla nouze ale vo peníze <překryv mluvčích> byla nouze </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> vo peníze </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Terezie B.] <překryv mluvčích> nebylo </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> na ni </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bořek M.] <překryv mluvčích> to nebylo </překryv mluvčích> jen svítit u toho <překryv mluvčích> tak to se musilo </překryv mluvčích> potmě dělat.
[mluvčí: Terezie B.] <překryv mluvčích> <unclear> jo </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> to </překryv mluvčích> chodili. To už byly takový baráky dnes <překryv mluvčích> půjdeme tam. Zejtra </překryv mluvčích> půjdeme tam. Tam se sešli.
[mluvčí: Terezie B.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Bořek M.] (kašel).
[mluvčí: Bořek M.] <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] Přijďte k nám. Přijďte k nám!
[mluvčí: Bořek M.] (kašel).
[mluvčí: Zdenka T.] No tak zas šli tam ještě někde to jich bylo. No třeba deset takovejch skuželníků.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Do půlnoci navlíkali a po půlnoci ještě.
[mluvčí: Zdenka T.] A vypravovali furt pryč měli co vypravovat.


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vysoké nad Jizerou (Stará Ves), Téma: Jak se strýc oběsil, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Zdenka T.] A nebáli jsme se všichni jsme tam chodili.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Až už potom. Když byl strejc už. Pryč už dlouho když jsem tam někdy večír šla <překryv mluvčích> takhle na tu </překryv mluvčích> přástvu jo tak jsem si vždycky myslila.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Terezie B.] <překryv mluvčích> asi <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Ježišmarja strejc tamhle byl.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Von si to udělal  jak lezli na půdu. Na schod si to tam dal a až do sklepa to měl dolů až. Ve sklepě byl na stupínkách.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Takovej dlouhej provaz měl to jsem s* kolikrát *ku to jsem si myslila.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Terezie B.] (pousmání).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Ježišmarja tamhle byl strejc Nováků!
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (smích).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] No ale pro to mě nikdá nestrašil.
[mluvčí: Luboš B.] A proč von si to udělal tehdy?
[mluvčí: Zdenka T.] Von hrozně pil a měli. Kolik?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Osm dětí šest jich zůstalo že?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> dvě umřely </překryv mluvčích> ty poslední <unclear> 1 </unclear>.
[mluvčí: Terezie B.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A pil a pil až to všechno propil tak nechal ty děti s tou s tou mámou tak a starejte se!
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Vopil se a pak se voběsil.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Potom už všelijak sháněl. Peníze i co ty děti doma navlíkly ty korále von s nima potom šel jako k tomu faktoroj to vodvíst. Peníze si nechal vod toho návleku a šel to propít.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A co kde doma bylo sebral to i brambory sebral a a všechno dones do hospody a propil všechno.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A vy se starejte!
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A už potom když nebylo zač pít. Tak se voběsil.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Dědeček. Náš tenkrát povídal.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Sakramentskej Franto a tohle #s moh udělat už dávno dokud ještě byly krejcary u vás!
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] No Franta byl voběšenej!
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A potom tetka nějakej čas se na tom pomordovala no a Pepík nechtěl taky bejt doma ten nejstarší krejcary z toho taky žádný nebyly na útratu tak se šel učit mlynářem tamhle až do Humrova měli tam nějaký přátele.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Tetka to potom prodala že půjde jako zas. Do svýho rodištěte k rodičům a ty starší děti že půjdou do světa každej po nějaký práci.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A bylo to asi čtrnáct dní prodaný měli takovou malou holčičku asi čtyřletou prej.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Dojdi.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Bylo to takhle pár kroků.
[mluvčí: Zdenka T.] Dojdi ke Hruškovejm pro sirky!
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A já nevím pro co ještě.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] To byly sirky ještě. Co se takhle škrtaly se sírou.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Takovou měly červenou hlavičku a jen takovej paklíček pod tím to bylo takový vostrý a na to se to škrtlo a vono to chytilo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Ne takovýhle krabičky.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A ta holka si někde nechala nějakou a pak.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Měli takhle votýpky zrovna jako máme my potom vodpoledne to tam podpálila ty votýpky.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A vyhořelo to celý <překryv mluvčích> ani t* </překryv mluvčích>. Ani to neměli všechno vodstěhovaný.
[mluvčí: Terezie B.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] To bylo.
[mluvčí: Zdenka T.] (vydechnutí).


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vysoké nad Jizerou (Stará Ves), Téma: Jak u nás mělo hořet, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Hynek H.] Tady často hořelo viďte. Když jsou ty dřevěný <překryv mluvčích> chaloupky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> a dřív jo </překryv mluvčích>. Dřív teď už dávno tady nehořelo dřív jo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Hynek H.] <překryv mluvčích> a jakpak </překryv mluvčích> se to stalo obyčejně?
[mluvčí: Terezie B.] <překryv mluvčích> <unclear> k tetě </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Terezie B.] <překryv mluvčích> to hořelo většinou </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> taky vod popela </překryv mluvčích> někdy dali teplej popel a a. Von se dlouho tak nějak pamatuje.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] To jednou u našich dole mělo taky vyhořet.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Švagrová vymetla kamna a nechala to takhle říkali putýnka takovej jako věrtel to byl ale bylo to dřevěný tatínek do toho takhle dávával řezanku voloj.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A voni to nechali v tom a asi za tři dni maminka povídá.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Teď tu je nějakej smrad jako když někde něco doutná!
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A já to už cejtila večír nebo včera nebo jak to.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] No a pořád chodili pořád nikde nic neviděli až potom.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] To. Nebylo komín jako jsou takhle komíny to byla taková velká říkali to kuchyň velkej plac tam byl protože v každým baráku. Měli tu pec. Zadní. Tam si pekli chleba na svátky ty koláče a to tak <překryv mluvčích> to tam bylo </překryv mluvčích> víc placu.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Terezie B.] <překryv mluvčích> <unclear> hmm </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] A voni tam tu putýnku nechali a pořád čuchali kde to smrdí jako by někde něco doutnalo a tu tam. K tomu přišli a nu prej.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Tadyhle někde. Tadyhle to smrdí.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A do tý putýnky nějak zavadili nohou a putýnka se rozsypala a vo*. Ve vohni to bylo všechno.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Ještě že to bylo na hlíně tak se nic nestalo.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Taky mohli vyhořet ani by nevěděli vod čeho <unclear> kdy </unclear>.


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vysoké nad Jizerou (Stará Ves), Téma: Co se vařilo a jedlo, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Hynek H.] A jakpak se tak vařívalo před padesáti lety?
[mluvčí: Anežka P.] <překryv mluvčích> nejvíc kyselo </překryv mluvčích> a brambory a zelí.
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> no jéje </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Anežka P.] <překryv mluvčích> tu já </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> jak </překryv mluvčích> řikávala tamhle Novačka tuhle z toho. Statku. Ta nejvíc zazobaná selka skoro.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Ach naše máma óch. Vona vařila zelí a vomastila ho syrovým bramborem. Rozstrouhala syrovej brambor a zakvedlovala a jak šmakovalo. Jak bylo dobrý!
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Anežka P.] (smích).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Teď by takovej <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> nejedli </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Anežka P.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> to ne </para> </překryv mluvčích>!
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Anežka P.] (smích).
[mluvčí: Zdenka T.] To se vařilo nejvíc kyselo a brambory.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Někdy voškrábaný <překryv mluvčích> nějak s nějakou kašej </překryv mluvčích> kv* nejvíc se šlupkou.
[mluvčí: Anežka P.] <překryv mluvčích> nejvíc. Se šlupkou </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] A taky ty malý se dávaly do trouby píct jen tak se šlupkou se snědly.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Tak se daly upíct do trouby jen tak na holou troubu a když se upekly. Tak se do něj bouchlo. Von tak lup.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Anežka P.] (smích).
[mluvčí: Zdenka T.] Někdy byl tvaroh. Ňekdy nebyl jen se solej ale bejvaly dobrý ty pečeňáky.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Anežka P.] Teď by to žádnej ani nejed.
[mluvčí: Zdenka T.] Kdepak!
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Naše maminka dělala takový vdolky.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Dala pár vařenejch bramborů a pár syrovejch a takový veliký takhle pod celou dlaň. Vždycky ho tak umačkala ale vysokej.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] A jednou když se už Vilhelm voženil taky jednou jen jednou je <para type="se smíchem"> udělali </para>.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Zdenka T.] (smích).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Tohle je pro prasata. Tohle víckrát <para type="se smíchem"> nedělejte </para>.
[mluvčí: Anežka P.] (smích).
[mluvčí: Zdenka T.] (smích).
[mluvčí: Anežka P.] A vy jste to dřív <para type="se smíchem"> jedli </para>.
[mluvčí: Zdenka T.] A my jsme to jedli a šmakovaly nám.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Anežka P.] A jedlo se z mísy celá rodina.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Jo.
[mluvčí: Anežka P.] Nalilo se na mísu velikou <překryv mluvčích> a brambori a </překryv mluvčích> tam všichni jedli <překryv mluvčích> pohromadě </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> a tamhle </překryv mluvčích> +.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] + <překryv mluvčích> tamhle </překryv mluvčích> <překryv mluvčích>  to </překryv mluvčích> +.
[mluvčí: Anežka P.] <překryv mluvčích> to nebyly žádní </překryv mluvčích> příbory <překryv mluvčích> žádný </překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> talířky </para>.
[mluvčí: Zdenka T.] + <překryv mluvčích> v tej </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Zdenka T.] <para type="se smíchem"> řikaj tam </para>. Posavad tam říkaj V Pazderni. Tamhle V Pazderni byla to má tetka.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Tam měli sedm bratrů.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Měli dvě holky. Ale ty jim umřely už malý hned malý.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Ale kluci zůstali všichni. Všech sedm.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] No a a s. S návlekem byli rozloženi vokolo stolu a tak tetka uvařila hrnec bramborů a kyselo. Nebo co bylo. Ať <překryv mluvčích> bylo nebo </překryv mluvčích> zelí ať bylo a vysypala to na zem. Dala to na zem tu mísu a ty brambory vokolo ts* toho a.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Anežka P.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Kluci jezte!
[mluvčí: Zdenka T.] (pousmání).
[mluvčí: Zdenka T.] <para type="se smíchem"> jedli </para> a bylo to dobrý!
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (smích).


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vysoké nad Jizerou (Stará Ves), Téma: O žních a polích, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Zdenka T.] To nebyly žně jako jsou tejdě to trvaly kolik dní.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Teď to je za chvíli hotový.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Vezmou na to mašinu a je to vona to i sváže a všecko.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A to se to dávalo  nejdřív na zem se to pokládalo když se seklo.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] To už tý srpama nepamatuju ani já to.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Ale to se kosama seklo a nechalo se to na zemi třeba do druhýho dne no a pak se to zas bralo takhle rukama a svazovalo se to. To dalo mnoho práce.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] To trvaly žně kolik dní.
[mluvčí: Zdenka T.] A teď to posečou a zrovna to provázkem svážou a už <překryv mluvčích> to je hotový </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Anežka P.] <překryv mluvčích> za chvíli to je </překryv mluvčích> jak v pytli.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Jo.
[mluvčí: Zdenka T.] A zrovna to tam vomlátěj na poli.
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> pšenici </překryv mluvčích> zrá*  seli málo.
[mluvčí: Anežka P.] <překryv mluvčích> <unclear> však jo </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] To tejdě že si nějak to vzali víc do módy.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Jen voves.
[mluvčí: Zdenka T.] Voves. Žito a jeřici a nějaký směsky a takový ty jetele. Ale tejdě sejou hodně pšenice tady.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] A voni ty políčka jsou na kopcích a v. Kameni všelijaký no ale každej si to vopatroval aby z toho nějaký živobytí měl.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Hynek H.] A jakpak tam jezdili na ty stráně?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] No nejvíc trakařem.
[mluvčí: Anežka P.] To má švagrová je přes sedmdesát let a letos sázela brambory byli jsme u ní tamten tejdeň dvěstěkrát byla do takovýho kopce nahoru s hnojem <překryv mluvčích> taková ženská stará putnu </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Anežka P.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> na zádech na zádech v koši </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] Nebo v putně to nosí ještě posavad.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] A dva metráky bramborů zasázela jen za motykou.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] To se taky už teď nedělá že?
[mluvčí: Zdenka T.] Motykou toho nakopala. A tam je vsadila zas to zahrabala.
[mluvčí: Zdenka T.] Dva metráky řku.
[mluvčí: Zdenka T.] Pro kristapána vosobo. Přeci jen.


Rok: 2012, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Zásada, Téma: O hasičích, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Otakar V.] To jako  aby hořelo j* <para type="se smíchem"> vod něčeho </para> no tak vod sirky vždycky ale třeba blesk nebo to to se nestávalo.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] To bylo všechno. To už se vědělo tak nějak předem.
[mluvčí: Otakar V.] A když se to nevědělo no tak nakonec to stejně prasklo a.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] To bych vám musel <para type="se smíchem"> vypravovat </para> to by byly úplný romány co se dělo.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (polknutí).
[mluvčí: Otakar V.] Zásadskejm hasičům říkali Divoký hasiči.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] V celý Československý republice před válkou byly jenom tři sbory Divokejch hasičů Paseky nad Jizerou Březina u Mnichovo Hradiště a Zásada.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Otakar V.] (mlasknutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Totiž to vzniklo tak že.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Zásadskej  spolek hasičskej byl založenej osmnáct set sedmdesát šest ale už osmnáct set sedmdesát pět. Fungoval.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A jaksi takovým podnětem k tomu. Aby tady byl založenej bylo to že  teď přesně nevím v kterým to ale muselo to bejt tak nějak kolem roku  osmnáct set sedmdesát čtyři nebo tak nějak  v Radčicích vyhořelo dvanáct čísel.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Otakar V.] Možná že jste vo tom <překryv mluvčích> slyšela </překryv mluvčích>. Jo.
[mluvčí: Miriam Š.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> hmm </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Otakar V.] To se skutečně stalo a ty spolky se to  tady potom začínaly tedy zakládat.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A to  dalo v Zásadě prostě podnět k tomu to neštěstí v těch Radčicích. Aby se to tady jako urychlilo.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Takže von byl jeden z dost takovejch. Prvních spolků tady. Ty hasiči.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Ty fungovali. Tamhle mám dokonce někde ještě fotografii. To teda jako jelo.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (polknutí).
[mluvčí: Otakar V.] Ale potom za první republiky když začaly. Se tvořit takzvaný. Župy jo tak tadyto byla župa Brázdova.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] To byl Brázda nějakej. Takovej ten přední činitel těch hasičů v Čechách a to.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Tak by*. *la po něm pojmenovaná ta Brázdova. Župa.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A stavěl se v Praze Ústřední dům hasičů jo.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A jelikož se. Krade teď. Tak <para type="se smíchem"> tenkrát se </para> už kradlo taky.
[mluvčí: Otakar V.] <para type="se smíchem"> a </para> tam byly hrozný rozkrádačky a všelijaký. Finanční malverzace v Praze a tyhlety tři jednoty  <para type="se smíchem"> se prostě nějak tak sčuchly </para> a řekly.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (pousmání).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Mezi ty zloděje my nepůjdem a s nima nemáme co společnýho.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A voni do tý župi nevstoupili.
[mluvčí: Otakar V.] Voni tam nebyli zaregistrovaný v tý Brázdově severočeský župě.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Čili vostali tak jak se říká v luftě <para type="se smíchem"> jo </para> a. Začali jim říkat Divoký hasiči.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Otakar V.] Voni měli i svý uniformy.
[mluvčí: Otakar V.] Tamhle mám. Velkej takovej  obraz i <para type="se smíchem"> fotografii </para>. Tam jsou všichni ty <para type="se smíchem"> zásadští hoši </para> vyfotografovaný.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A byli zrušený  v roce mám dojem už buďto koncem roku třicet devět nebo začátkem roku čtyřicet když to vzal do ruky Hitler.
[mluvčí: Otakar V.] (polknutí).
[mluvčí: Otakar V.] (mlasknutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Protože Němci ty si na ten <para type="cizojazyčný projev"> Feuerwehr </para> jak voni říkali jo. To voni to považovali za nějakou takovou polovojenskou složku nebo to. Ty si na to potrpěli.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A. Tenkrát sem přijeli z Turnova.
[mluvčí: Otakar V.] (polknutí).
[mluvčí: Otakar V.] To byl tam byl <para type="cizojazyčný projev"> Oberlandrat </para>.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Tady ty hasiče Divoký zrušili a vytvořili tu novou  prostě organizaci.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A s*. Tenkrát byl velitelem hasičů nějak Josef Novák.
[mluvčí: Otakar V.] (polknutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A von tam přihlásil prostě. Celou svou dílnu všechny chlapy.
[mluvčí: Otakar V.] To byl Hruška. Hruška.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A celkem von. To byl takovej dobrej šéf a vono to fungovalo.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] V tý době nehořelo v Zásadě. Ve válce.
[mluvčí: Otakar V.] Nehořelo protože von si to každej rozmyslel.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] To bylo přísný zatemnění.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Akorát jednou jsme seděli.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] To. Bylo takhle nějak zjara. Nebo zpodzimu teď už nevím ale vím že to byl už takovej čas kdy se chodí do hospody.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Seděli jsme ve Novákově hospodě a <para type="přeřeknutí"> najňam </para> tam někdo přišel povídá.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Hoši na Huti hoří.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A seděl tam zrovna velitel. Novák kterej chodil každej den <para type="se smíchem"> na pivo </para> a s ním tam sedělo půl. Sboru který chodili taky <para type="se smíchem"> každej den </para> na pivo.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Tak říkali.
[mluvčí: Otakar V.] Hoši jdem to natočit.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] To <para type="se smíchem"> byla </para> tenkrát Novákova tatra která tahala Novákovu mašinu. Tu stříkačku.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] To už byla motorová stříkačka.
[mluvčí: Otakar V.] No a jelo se na Huť a tam hořela skutečně nějaká driketa která na Huti chytla nepozorností toho majitele.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (mlasknutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A když jsme přijeli na Huť pane. My byli jen tak v civilu vod piva že jo.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A teď tam takhle na hranicích za Havajej jak je ta hospoda. Už tam stál v tý přilbě a v tý uniformě <para type="se smíchem"> nějakej </para> asi to byl velitel nebo se*. Teď se hlásil.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] <para type="cizojazyčný projev|se smíchem"> Feuerwehr Labau </para>.
[mluvčí: Otakar V.] Že jo.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] No Joska Nováků jako velitel uměl taky ne* německy tak mu německy vodpovídal.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Že už je to jako zlikvidovaný. Že <para type="cizojazyčný projev"> Feuer </para> je  <para type="cizojazyčný projev"> liquidiert </para> a že jako je šmitec že nemusíme zasahovat.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] To netrvalo tejden nebo čtrnáct dní přišel takovej přípis vod huťskýho hasičskýho sboru kde nám děkujou za pomoc. Kterou <para type="cizojazyčný projev|se smíchem"> Feuerwehr </para> Zásada.
[mluvčí: Otakar V.] (mlasknutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Otakar V.] Nakonec. <para type="cizojazyčný projev"> Heil Hitler </para> <překryv mluvčích> s celou </překryv mluvčích> parádou a tohle podepsanej <překryv mluvčích> velitel </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miriam Š.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> hmm </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miriam Š.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> no </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).


Rok: 2012, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Zásada, Téma: Jak hořelo, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Otakar V.] No to se vědělo dopředu že bude hořet.
[mluvčí: Otakar V.] To byly případy že hořely i betonový schody.
[mluvčí: Otakar V.] A důležitý bylo vždycky.
[mluvčí: Otakar V.] To přišel velitel a říkal.
[mluvčí: Otakar V.] Tak kolik dáš když shodíme komín?
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Totiž shodit komín to byla důležitá věc protože pojišťovák <para type="se smíchem"> nemoh zjistit </para> jo. Vod čeho to chytlo.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] On říkal.
[mluvčí: Otakar V.] Chytlo to vod komínu.
[mluvčí: Otakar V.] No ale komín nestál poněvadž komín se vždycky.
[mluvčí: Otakar V.] To už <para type="přeřeknutí"> meli </para> takový bidlo a to to tak h* rozhoupávali až ho shodili hasiči že jo.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Nebo <para type="se smíchem"> vím že </para> když to nějak špatně hořelo třeba tam bylo nějaký vlhčí seno v tý chalupě na špejchaře říkali.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Hoši to chce prorazit vokno ať to vezme tah.
[mluvčí: Otakar V.] (smích).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] No. To dělali hasiči to bylo <para type="se smíchem"> jejich že jo </para>.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (smích).
[mluvčí: Otakar V.] Jednou nechci jmenovat to místo měli nějakej.
[mluvčí: Otakar V.] Prostě byl to takovej  člověk  méně společenskej a  a takovej protivnej a dá se říci dost takovej nevoblíbenej a.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A taky chtěl vydělat. Na pojišťovně.
[mluvčí: Otakar V.] Tak to podfouk.
[mluvčí: Otakar V.] <para type="se smíchem"> a. A </para> a vím že tenkrát velitel a jestli to byl Emil Hrušků nebo kterej. Nebo Joska Nevolů teď přesně nevím.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Říká.
[mluvčí: Otakar V.] Hoši to musíme uhasit.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Taky to <para type="se smíchem"> uhasili </para>.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Von měl spoustu škody no ale uhasilo se.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Otakar V.] Přišli pojišťováci. Zjistili no dostal pár šupů a musel držet hubu.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Když měli tu stříkačku ještě tu původní.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Na každý straně to bylo takový bidlo a tam bylo jako už takový vahadlo že jo a na každý straně museli bejt čtyři chlapi a ty to prostě tu vodu tam hnali.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Otakar V.] Vona to nebyla žádná legrace vona to byla dost dřina.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A já vím. Tenkrát hořel.
[mluvčí: Otakar V.] Hrál. Se fotbal tady na tom hřišti Zásada-Hamry.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A hořelo u Králů.
[mluvčí: Otakar V.] Čili to je kousek.
[mluvčí: Otakar V.] Víte kde bydlejí Královi tady v Zásadě že jo.
[mluvčí: Miriam Š.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> no </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Otakar V.] <překryv mluvčích> nad </překryv mluvčích> Tichejma.
[mluvčí: Otakar V.] To je. Kousek pod hřištěm.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Když hrála Zásada-Hamry to bylo jako když v Praze hraje Sparta-Slavia jo?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Otakar V.] A teď začalo hořet.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Samozřejmě na hřišti bylo plno chlapů plno lidí <para type="se smíchem"> ale nikdo nechtěl jít pumpovat. Jo </para>.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Všichni se dívali na fotbal.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Tak tenkrát chodil zásadskej policajt Novák.
[mluvčí: Otakar V.] Měl  malej respekt. Že ho neposlouchali.
[mluvčí: Otakar V.] Říkali.
[mluvčí: Otakar V.] Jáj jdi se bodnout Jindřichu.
[mluvčí: Otakar V.] A tak dále.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Tak si zavolal četníka z Držkova.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A <para type="se smíchem"> četník to honil </para>.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Jenže von no co moh dělat četník když byl sám.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Otakar V.] Chlapi koukali na fotbal a nebylo možný je dostat do toho  ke stříkačce.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (pousmání).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Tak my jsme pak jako kluci taky tam trošku pumpovali ale vono to šlo těžko.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] No a pak měli tu Novákovu a teďka když měli už v podniku komplet auto už vybavený všechno skutečně perfektní no tak se spolek rozpad.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Tady už nefungujou hasiči.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] To jsme naposled ještě.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Otakar V.] Já jsem byl ve výboru. Hasičským.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] To už jsme byli starý strejci už jsme nebyli činný.
[mluvčí: Otakar V.]  byli jsme sice u hasičů ale ne jako výkonný jenom prostě takový.
[mluvčí: Otakar V.] (vydechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] No byli jsme ve výboru už starý strejci.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.]  Láďa Nováků učitel. Tam byl.
[mluvčí: Otakar V.] Ten. Ten  byl předsedou delší dobu.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.]  starej Novák tam byl. Starej Nevole.
[mluvčí: Otakar V.] Scházeli jsme se tak jednou za měsíc vždycky U Lunců tam v hospodě v kuchyni jsme m* mívali mívali to.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] Nějak to prostě v*  upadalo že ta mládež vo to neměla zájem a.
[mluvčí: Otakar V.] A pak to zas ten podnik nějak taky jako tak vzal trochu na sebe že tam bylo to podnikový družstvo který suplovalo v případě potřeby.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] A. Voni zas říkali.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Otakar V.] Ale tak. Když jsou. Tady hasiči na podniku co my budem tady blbnout.
[mluvčí: Otakar V.] Tak to zhaslo <překryv mluvčích> úplně </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miriam Š.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Otakar V.] (nadechnutí).
[mluvčí: Otakar V.] No a v podniku to zhaslo taky a teď tu není <překryv mluvčích> nikdo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miriam Š.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> hmm </para> </překryv mluvčích>.


Rok: 2012, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Zásada, Téma: Ochotníci v Zásadě, Počet mluvčích: 1
No my jsme začali ochotničit vlastně v roce čtyřicet tři. Tenkrát dávali staří ochotníci jmenovalo se to. (rušivý zvuk). Jak vono se to pro krista pána jmenovalo? Vím že to byla taková operetka strašlivá že se tam zpívalo. (mlasknutí). Když on dělá pichy pichych to by se popukal smíchy. (nadechnutí). Nebo něco. (nadechnutí). Prostě to bylo tak blbý. Že jsme si řekli. Když jsme byli . (nadechnutí). K tomu divadlu jsme měli dost daleko protože jsme. Dělali víc do fotbalu a do lyžařiny a do tohohle. (nadechnutí). Že jsme <para type="přeřeknutí"> se </para> řekli. Ne. My to takhle nemůžem nechat. Tak jsme založili takovou partu a první divadlo naší éry bylo. (nadechnutí). To jsme si vzali dost velký sousto. Jedenáctý v řadě. (nadechnutí). To hrál tenkrát v divadle. Oldřicha Novýho. Oldřich Nový na Václaváku. Jo. (nadechnutí). (nadechnutí). A to jsme jako vopravdu. Poctivě cvičili a to byl celej ansámbl novej. (mlasknutí). (nadechnutí). Ty staří herci. (nadechnutí). Třeba jsme vzali Sláva Hruškova. Ten by bez toho divadla asi nemoh bejt a -. To trvalo možná takový dva dva a půl měsíce než jsme to dali dohromady. (rušivý zvuk). Úlohy se znaly tak že nás nápověda rušila. No akorát jeden problém byl. Když jsme. Tam měli instalovat nábytek. (nadechnutí). Totiž tady byl nábytek  zásadskejch ochotníků. (nadechnutí). (nadechnutí). To byla kulisa zelený pokoj červený pokoj. A nábytek pořád ten samej. A. Tak my jsme chtěli mít něco extra. (nadechnutí). Tak. Pepík Nováků. Voni sem přišli Novákovi. V osmatřicátým roce a pak byli tady  co byla samka u Tichejch Ve Dvorku tam měli  voni tam provozovali krystalerii ty to tak v Zásadě trošku zaváděli tu krystalerii. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). A Pepík byl v naší partě a byl. Dobrej kluk povídá. Já vám hoši já to zafíruju a ten nábytek si vezmete vod nás. To bude knihovna. Stříbrník a ten konferenční stolek a ty nějaký křesílka a tohle a my to zafírujem. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (vydechnutí). (nadechnutí). Taky jsme museli. Udělat nový kulisy protože to byl jak říkám červenej pokoj zelenej pokoj pak byla. Jedna stará chalupa. To když se hrála třeba Lucerna když hrál ten starej manšaft a. Na stěně jo to ne. To by se muselo vokopat bylo. My tomu říkali fontána zpívá. (nadechnutí). (mlasknutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). <para type="se smíchem"> to byla namalovaná </para> taková jako nějaká zámecká zahrada ale ta perspektiva ten malíř byl s tou perspektivou trošku na štíru a. (nadechnutí). (nadechnutí). A tak jsme říkali. My to musíme zlikvidovat. Tak jsme tenkrát tam nebyl třeba horizont jako v každým divadle musí bejt že jo? Ze starejch pláten to jsme sháněli plátna a pak jsme to prali v zásadským koupališti a holky zas co jsme byli v partě takhle že jo tak to sešívaly a to. (nadechnutí). My jsme se s tím bavili a a musím říct že jsme tenkrát měli s tím divadlem jako dost úspěch. (nadechnutí). (bouchnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). Ale abych vám to řek vo tom nábytku. (nadechnutí). Teď. Došlo k premiéře. To bylo na Boží narození ve čtyřicátým třetím roce. (mlasknutí). (nadechnutí). Bylo půl osmý my jsme měli připravený saně takový vod mýho dědečka von byl truhlář. Von na tom vozil nábytek a když někdo umřel tak rakev a celou tu <para type="se smíchem"> parádu a tohle </para>. (nadechnutí). (nadechnutí). No tak jsme to tam byla tam polovička souboru teda už byla tma no a tak jsme koukali do voken a voni měli návštěvu na to Boží narození a Pepík vždycky. Přišel. (nadechnutí). (mlasknutí). (nadechnutí). <para type="šeptem"> ještě tam jsou zas načínal jednu flašku! </para>. (smích). <para type="se smíchem"> jako starej Novák </para> že jo. (nadechnutí). No von nevěděl že j* je budem stěhovat. (nadechnutí). Byla hrozná klika a naštěstí to bylo taky že to byla jako  nebyla to operetka to Jedenáctý v řadě bylo to takový  ale. Byly v tom hudební vložky. Že jo. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). No a tak  to byl Hruška. <para type="se smíchem"> džezmen </para> starej von hrával takhle vo těch čajích v Zásadě a tadyhle u Nováků a tady u Nováků tak hrál nějaký písničky a to že to natáh asi tak  bylo. Tak vosm nebylo ještě půl devátý. (mlasknutí). (vydechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). Ale lidem se to líbilo sedě*. Bylo tam teplo poslouchalo se to. (bouchnutí). (nadechnutí). A teď najednou Pepík přišel. <para type="nahlas"> už jsou pryč </para>. (nadechnutí). Tak my tam vtrhli jak. (nadechnutí). To netrvalo deset minut a byli vystěhovaný. My jsme to hodili na ty saně. (nadechnutí). A pamatuju se tenkrát Pepík vzal i takovej krásnej ubrus ručně. Háčkovanej. (nadechnutí). A jak měl na sobě ten zimák tak von si ho hodil takhle přes to. Přes záda a von vám vypadal jak římskokatolickej farář. (nadechnutí). <para type="se smíchem"> a teď my </para> když jsme jeli s těma saněma s tím nábytkem a s tím vším no parta nás byla dost veliká že jo tak Pepík <para type="se smíchem"> šel vpředu </para> a jelikož asi taky ty hosty nějak zapíjel. Tak začal zpívat. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). <para type="se smíchem|zpíváno"> tisíckrát pozdravujeme tebe </para>. (nadechnutí). <para type="se smíchem"> že jo </para>. A my jsme tam na to se teda pamatuju tak jsme to nahrkali do tý garderoby z garderoby na jeviště a začalo se. (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). Musím říct jedno že než nás zlikvidovali tady. Ochotnickej spolek Tyl tak jsme měli takovej. Ansámbl že. Skoro každej měl tu maturitu. (nadechnutí). (bouchnutí). (rušivý zvuk). A. Jezdil sem. K Novákovi to byl ten velitel hasičů z Prahy nějakej chlapík a ten do každýho toho divadla co jsme hráli. Co se hrálo n* na Vánoce vo Velikonocích a pak ještě mezi tím něco. (rušivý zvuk). (nadechnutí). (bouchání). (nadechnutí). Tak. A to se hrál třeba celej Čapek. Hráli jsme Věc Makropulos  tenkrát paní Hrušková h*. Hrála tu  Marty no a já sem tam hrál toho starýho dědka toho Hauk-Šendorfa a Ládík Hrušků hrál toho Vítka a to taky nebožtík Novák. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). A  hráli jsme Bílou nemoc. RUR pak jsme hráli třeba Měsíc zapadá to zas byli ty skandinávští byla to válečná  tematika ty autoři. (nadechnutí). (nadechnutí). (mlasknutí). (nadechnutí). A ten chlapík já myslím že nám nemazal med vokolo huby my jsme se takhle po divadle vždycky na tom jevišti sešli a teď jsme si tam tak jako říkali co a jak. Mohlo bejt takový a mohlo to bejt lepší nebo mohlo to bejt horší a von tam takhle už jsme ho znali von to byl nákupčí vod nějaký firmy. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). A jednou povídá. Ale. Já vám pánové řeknu že ta úroveň. Je vo něco větší než vesnickej ochotník.


Rok: 2015, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Zásada, Téma: Jak jsme chodili k holiči, Počet mluvčích: 1
Jednou jsem byl taky u holiče Nováka to je co je teďka samoobsluha nebo pod Novákovým byla taková dlouhá budova a tam bylo holičství. (mlasknutí). (nadechnutí). (nadechnutí). Tenkrát tam  to bylo holičství pánský a dámský kadeřnictví. Tenkrát tam byl Vašek. A jeho bratr Zděnek. (nadechnutí). To byli dva. Mužský v pánským oddělení. (nadechnutí). A v dámským byla paní Nováková a ještě měla jednu ondulérku prostě k sobě tak tam byli čtyři lidi že jo. (nadechnutí). (nadechnutí). Tenkrát byla taková móda že tam. Chlapi chodili třeba dvakrát někdy třikrát za tejden k holiči. Tam měli ty svý mastičky a mejdla už a tohle a. Tady byl holič Novák holič Hruška holič Novák a holič Hruška. (nadechnutí). Čtyři holiči! (nadechnutí). A všichni byli živý z toho. Nějaký to stříhání nebo to jako teď to. To se ch*. Muselo chodit k holiči. I. I jako děti jsme chodili k holiči. (nadechnutí). <para type="potichu"> k t* </para> to na nás se učili učedníci ty holičský. (vydechnutí). (nadechnutí). Tak na nás se učili to nebyly ty elektrický mašinky ještě. A někdy to. Když to bylo tupý to nás. Zrovna škubali jak husy. (nadechnutí). To bylo za korunu. A ve třídě když jsme takhle seděli. Tak jestli jeden a někdy dva. Ale někdy ani ne měli ofinky. A jinak všechno dohola. To bylo za korunu. Vždycky. Maminka říkala. A jeje jejejej už ti to jde k límci <para type="se smíchem"> vem si korunu a běž! </para>. (pousmání). Já chodil k Hruškovi a pak jsem chodil k Novákovi taky jeden čas. No a jednou u Nováka takhle to už jsem byl ženatej jsem tam seděl a přišel tam pan Král. (nadechnutí). Už. Starej pán. <para type="nahlas"> k němu přišel </para> přised si ze Šizovny pan Hruška. Taky velmi starej. (nadechnutí). Tomu bylo. Hodně přes vosmdesát. A ještě ze Šizovny chodil na půlnoční. Do Držkova. (nadechnutí). Do římskokatolickýho kostela. Von byl náruživej teda katolík. (nadechnutí). A. Tam se sešli. No a to bylo. (mlasknutí). Hochu hochu tak co jak se ti vede? Ale no tak to víš hochu hochu. (nadechnutí). Ale vono člověku když je vosmdesát no tak ani neví že je starej hochu. A to máš pravdu a. (nadechnutí). Furt <para type="se smíchem"> si takhle tento </para> a a došli k t*. K tý devadesátce. (nadechnutí). (nadechnutí). A povídá. Víš vono hochu hochu. Když už je devadesát von už tak člověk na to někdy nevidí. Na to řemeslo. (nadechnutí). A. Hruška povídá. Ale hochu to já na tu pípu. Voni měli hospodu. To já na tu pípu vidím pořád hochu hochu. (nadechnutí). No a von byl starší.  T*. Ten  Král. (mlasknutí). (nadechnutí). A povídá mu. Víš já ti něco řeknu hochu. (nadechnutí). Když už je člověku. Když už mu táhne tak na těch třia* čtyřiadevadesát víš vono to už někdy stojí za prd. (nadechnutí).


Rok: 2016, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Staříč, Téma: Těžká práce na poli, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> stejně to byly </překryv mluvčích> pěkné zážitky <překryv mluvčích> nebo </překryv mluvčích> aj. S obyčejnú bandaskú jsme šli na pole kde byla kafe uvařené. A mamka měla vždycky napečené jakési buchty.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A potom za určitý čas. Řekla.
[mluvčí: Ivana Č.] Děcka pojďte si tu pod to si sednem a posvačíme.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Tak jsme posvačili napili jsme se. A zase jsme museli pomáhat až do večera.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Ivana Č.] Samozřejmě že přitym jsme měli sebú krávu takže. Ta kráva se uvázala na řetaz a sama se popásala.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] A co robila na polu babička?
[mluvčí: Ivana Č.] A. No třeba to z*. Jak. Říkám že jsme buď sušili seno. Nebo jsme museli okopávat řepu plevat. Prostě takov* nejvíc bylo toho sušení.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] Bo ty jsi říkala že <překryv mluvčích> ještě s děckami ještě jak porodila. Tak že </překryv mluvčích> ho měla ještě i na sobě.
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> a všecko ručně </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] I já tož to bylo. To sem. To jsem byla já vlastně. Jak jsem byla malá. Ještě v tých Chlebovic.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] To též měli pole.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Takže ne jak dneska  pohodlí <překryv mluvčích> v porodnici a všecko ale </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (mlasknutí).
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> <unclear> dneska mi mluvíš </unclear>. O sobě mluv </překryv mluvčích>!
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Říkala že mě prostě šla na to pole přetrhávat a bylo hrozné horko. Ještě mě kojila.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Tak pod pod slívku do deky tam mě mě nakojila mravenci nemravenci přikryla a šla pokračovat a zas ku poledňu už že mě porvala do kočára a šli jsme domů nebo bylo třeba podojit krávu a nachystat tátovi jakési jídlo.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).


Rok: 2016, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Staříč, Téma: Práce v domácnosti, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Rozálie B.] Měli jste třeba  jako v neděli nějaký jiný režim? Nebo -.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Jo tak to. To se nám snažila jako dopřát tu volnost že.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Ale měli jsme. Dopoledne byly povinnosti.
[mluvčí: Ivana Č.] Jedna škrábala kobzole +.
[mluvčí: Rozálie B.] <unclear> 2 </unclear>.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] + jedna já nevím obalovala řízky nebo tak. Ale měli jsme potom odpoledne volno když jsme mohli já nevím.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Ta Ilona byla tak sportovnější typ tak d* spíš kamarádila s klukama.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Na na hřiště nebo tak ale.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] I tak u <překryv mluvčích> takové roboty </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> a hrnce jste vždycky </překryv mluvčích> myli jsi říkala každý den hrnce že jste museli mýt jenom vy.
[mluvčí: Ivana Č.] (odkašlání).
[mluvčí: Ivana Č.] No tož to bylo samozřejmé.
[mluvčí: Ivana Č.] Mamka jak šla na pole a bylo nás hodně. Čtyři děcka a honit teď t* ten dobytek a to tak mamka měla toho nádobí tolik. Že už se to ne*. <překryv mluvčích> nedalo </překryv mluvčích> nedalo se to ani zvládnout.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ivana Č.] Tak na* na*. Nastrakala všecky hrnce do koupelky do vany napustila vodu a tam jsme to museli všecko pomýt a osprchovat.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Nebo by se to vůbec nebylo možné aby se to zvládlo v +.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Rozálie B.] Se napij v klidu.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Ivana Č.] + v dřezu. Nebo +.
[mluvčí: Rozálie B.] <para type="se smíchem"> já ti říkám že </para> -.
[mluvčí: Ivana Č.] + tak.
[mluvčí: Rozálie B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] Jsi říkala že vždycky hrnce jste si kdo pomyje hrnce. Kdo pomyje hrnce že jste si. Že jste se hádaly.
[mluvčí: Rozálie B.] (nadechnutí).


Rok: 2016, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Staříč, Téma: Sourozenci - dvojčata, Počet mluvčích: 1
Co ještě ty. Ty dvojčata jaké byly lajdáci a to že. (mlasknutí). (nadechnutí). My jsme buď. Buď ta naša kráva čekala telata to se ř*. Říkalo že je stelná. Tak nebylo mlíko. A tak šly takovým sousedům tam k Novákům pro mlíko s tú bandaskú. (nadechnutí). No a tak šly obě dvě. A jak se vracely s tú s tým mlíkem s tú bandaskú. Tak se tak po té cestě hádaly která to ponese. (nadechnutí). Začly se tam bít a všecko že bandaska spadla a. Donesly na na dně toho mlíka. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). Takže to byl. Kravál dostaly. Po prdeli a a taťka i když to nebyl můj taťka. Tak se vždycky zastával že co tam zasrané mlíko. Že se nic neděje mlíko bude a. Nebudeš děcka bít. (nadechnutí). (nadechnutí).


Rok: 2016, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Staříč, Téma: Jak hrála babička divadlo, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Rozálie B.]  ty jsi říkala. G* že též ta babička tak měla ráda divadlo tak. Že on* jak jsi mi vykládala to že pole krávy a kravín. A zároveň že. <překryv mluvčích> měla ráda divadlo </překryv mluvčích>. Knížky. <překryv mluvčích> psala básničky </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Rozálie B.] (lusknutí prsty).
[mluvčí: Rozálie B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> strašně </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> strašně to byl její </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Rozálie B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> a. To </překryv mluvčích> no jak ona si ty  <překryv mluvčích> ona si. Jak říkala. Že si </překryv mluvčích> ty aj  barvila. Čím si to <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> barvila ty oči </para> </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Rozálie B.] (lusknutí prsty).
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> to bylo její </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Rozálie B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> zápalkú </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] Zápalkú se barvilo obočí.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Podpálila se zápalka a tým černým se namalovalo.
[mluvčí: Rozálie B.] (pousmání).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Jí to. Moc nebylo třeba bo ona byla strašně krásná ženská.
[mluvčí: Ivana Č.] Kdyby ona měla možnost žít v naší době tak. To by se <překryv mluvčích> rovnala herečce </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] No a jak to <překryv mluvčích> stíhala jak to dělala že jako. Když </překryv mluvčích> kdy <překryv mluvčích> chodila na ty </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> všecko </překryv mluvčích> stíhala.
[mluvčí: Ivana Č.] Tak to milovala to divadlo. Že muselo být večer všecko poklizené udělané my jsme už byli v nočních košilách a ona kajtéž -.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Rozálie B.] <para type="se smíchem"> kajtéž </para>.
[mluvčí: Rozálie B.] (smích).
[mluvčí: Ivana Č.] Kajtéž. Ani kolo ani auto to tak asi tři kilometry bylo kde se zkoušelo.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.]  co už teď jako kulturní dům. Tak to už ještě nestálo.
[mluvčí: Ivana Č.] To se z takové hospodě. Se to jmenovalo U paseky.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Tam se aj ty <para type="přeřeknutí"> hospody </para>  ty představení hrály.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Tak. To ona celá šťastná letěla do tých zkoušek a -.
[mluvčí: Ivana Č.] (mlasknutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Bylo to opravdu. Tak strašně úspěšné ty jejich divadla že s tým jezdili aj po dědinách.
[mluvčí: Ivana Č.] (mlasknutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (mlasknutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A jedno divadlo bylo  -.
[mluvčí: Ivana Č.] To ne. Ne jen že od od Čapka Matka.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Všecko ztvárňovala takové +.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] Jo?
[mluvčí: Ivana Č.] + krásné role.


Rok: 2016, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Staříč, Téma: Ochotníci a Velikonoce, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Ivana Č.] Na šmigrust. Se jezdilo. Tak ti ochotníci byli tak vynalézaví že měli normálně žebřiňák.
[mluvčí: Ivana Č.] (srkání).
[mluvčí: Ivana Č.] (polknutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Rozálie B.] Co to je žebřiňák?
[mluvčí: Ivana Č.] No vůz na kterém se vozilo seno to má <překryv mluvčích> takové šprušle </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> jo. Jo. Jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Rozálie B.] Co to má?
[mluvčí: Ivana Č.] Šprušle.
[mluvčí: Rozálie B.] Co to je?
[mluvčí: Ivana Č.] No tak šprušle. <para type="se smíchem"> no </para>.
[mluvčí: Ivana Č.] (vydechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] (smích).
[mluvčí: Ivana Č.] (smích).
[mluvčí: Rozálie B.] (nadechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] <para type="se smíchem"> <překryv mluvčích> cože </překryv mluvčích> </para>?
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> žebřiny </překryv mluvčích> šprušle.
[mluvčí: Rozálie B.] (smích).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ivana Č.] Nevíš jak aj na dětských tých. Vozíčkách sú dřevěný. To tahá děcko sú tam takové +.
[mluvčí: Rozálie B.] Jo.
[mluvčí: Ivana Č.] + šprušle. Prostě.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] No a tak <překryv mluvčích> . . Na </překryv mluvčích> tým měli. Na tým měli vanu ti ochotníci ti chlapi a jezdili od chalupy k chalupě načančaní všelijak. Oblečení n* tak. Jak strašidla.
[mluvčí: Rozálie B.] (smích).
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> šprušle. Prostě </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] (polknutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (mlasknutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (zvonění telefonu).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] U každé té chalupy zastavili vytáhli tu ženskú ven na tým voze ju namočili do té vany povoňavkovali ju padesáti voňavkami. Počastovali potom zeslezli. Koně uvázali a. Šli na počastnú domů.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A bývalo <překryv mluvčích> to t* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> co to je </překryv mluvčích> počastná?
[mluvčí: Ivana Č.] Počastná. Dostali oni počastnú.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] Jako kořalku <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A. Obyčejně to bývalo tak. Nebo mamka byla veselá takže kolikrát to skončilo u nás. Že se šmigrustovalo do šesti do večera.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A musel jiný soused střízlivý odvést koně kaj patřá bo ti už nebyli <překryv mluvčích> schopní </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> dobrá </překryv mluvčích> a ty mluvíš o šmigrustování. To se týká Velikonoc.
[mluvčí: Ivana Č.] No.
[mluvčí: Rozálie B.] A #s mluvila o divadle jenom. Ne?
[mluvčí: Ivana Č.] Ne ne tož o Velikonoc říkám že. Že to divaldelníci <překryv mluvčích> dělali ochotníci </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> jo takže </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Ivana Č.] Oni to ti chlapi dělali na ten šmigrust. Jezdili od chalupy <překryv mluvčích> ku chalupě </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.


Rok: 2016, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Staříč, Téma: Povinné odvody potravin za socialismu, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Ivana Č.] No naproti. To jsou právě mlíkárna.
[mluvčí: Ivana Č.] To každý. Že. Byl povinný odevzdávat mlíko.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A -.
[mluvčí: Rozálie B.] Byl povinný?
[mluvčí: Ivana Č.] Byl povinný samozřejmě.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A můj taťka tamten Novák to <překryv mluvčích> sbíral v té </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> ten otčím už </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] Ten otčím.
[mluvčí: Ivana Č.] Sbíral to mlíko tam <překryv mluvčích> od každého </překryv mluvčích>. A zapisoval. A ještě se měřilo kolik má které smetany.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (mlasknutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A podle teho dostali aj zaplacené.
[mluvčí: Ivana Č.] A byl tam takový lakomý jeden ž*. T*. No nemůžu říkat to jméno.
[mluvčí: Rozálie B.] (smích).
[mluvčí: Rozálie B.] (smích).
[mluvčí: Rozálie B.] <para type="se smíchem"> ale tam <překryv mluvčích> to je anonymní výzkum </překryv mluvčích> </para>.
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> to ještě žijú děcka. To </překryv mluvčích> je anonymní.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A  byl takový lakomý.
[mluvčí: Ivana Č.] Měl tých krav ze dvacet. Tak se mu zdálo. A co by se stalo když tam -.
[mluvčí: Ivana Č.] Tak tam přilil mlíka  do teho mlíka vody.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A samozřejmě že to bylo poznat. Tak potom fixoval.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Jaktože vaša má tolik  za liter čemu já mám tolik?
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] No a tak ta sběrna. Ta už tam dávno není. A tak to bylo.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A či ty to nevíš. Že se aj.  Aj prase sis mohla uchovat. Ale musela jsi <překryv mluvčích> odevzdat </překryv mluvčích>?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> já </překryv mluvčích> jsem. Z toho <překryv mluvčích> už zapomněla. No </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> no to už jsi všecko </překryv mluvčích> zapomněla.
[mluvčí: Ivana Č.] To se muselo odevzdat a -.
[mluvčí: Rozálie B.] No to v*. Či*. To. Jako v. A*. V n*. A ž*. <překryv mluvčích> ani sis nemohla žádné </překryv mluvčích> nechat prase ani pro sebe ani <překryv mluvčích> jedno </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> a vejce </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích> hmm. No třeba chovat dvě.
[mluvčí: Rozálie B.] No.
[mluvčí: Ivana Č.] Ale jedno museli státu odevzdat za pár halířů.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A zrovna tak vejce.
[mluvčí: Ivana Č.] No. A nás <překryv mluvčích> bylo </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> fakt </překryv mluvčích> aj <překryv mluvčích> vejce </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích> bodejď. A nás bylo čtyři děcka. Dva dospělí šest lidí.
[mluvčí: Ivana Č.] To bylo třeba. Mamka věčně pekla vařila.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A. To nešlo tak. Že by sis řekla že si dneska uděláš tři vajíčka na snídani.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Se odevzdávalo. Všecko.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] To. Vůbec. A ježíšmarja.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Z toho. Aj. Aj ta kůže z prasete. Tomu se říká krupon.


Rok: 2016, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Staříč, Téma: Seznámení s manželem, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> bo jak jste </překryv mluvčích> se poprvé jako poznali?
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] Úplně jako děcka.
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> to mi ve </překryv mluvčích> čtvrté třídě na pouti mě povozil a -.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Už byl tenkrát takový vzpuroň. Že by mi to neřek sám.
[mluvčí: Ivana Č.] (mlasknutí).
[mluvčí: Rozálie B.] <para type="se smíchem"> vzpuroň </para>!
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A poslal <překryv mluvčích> kamaráda </překryv mluvčích> za mnú. Jak jsem šla domů. A na lístečku bylo napsané.
[mluvčí: Ivana Č.] (vydechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> <para type="se smíchem"> <unclear> 1 </unclear> </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Ivana Č.] (mlasknutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Jistě víš. Že se mi líbíš tak mi odpověz jestli chceš se mnou chodit.
[mluvčí: Rozálie B.] (smích).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] (smích).
[mluvčí: Ivana Č.] A mi bylo čtvrtá třída.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] (smích).
[mluvčí: Ivana Č.] A poslal mi to po kamarádovi.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A bylo to pro něho jasné. Si myslel že to má. A stejně mi nedal pokoj a -.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Potom. My jsme. Že. Jako už tých šestnáct roků mi bylo.
[mluvčí: Ivana Č.] Tak s*. Se provozovaly každý rok ty šibřinky.
[mluvčí: Ivana Č.] (mlasknutí).
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> jo počkej šibřinky sú </překryv mluvčích> dožínky?
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> na to vzpomínám </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] Ale dožínky sú <překryv mluvčích> v létě </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> počkej počkej šibřinky </překryv mluvčích>. Jasně. <překryv mluvčích> to je do dneška </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> šibřinky jsme </překryv mluvčích> to v <překryv mluvčích> v různ* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> to je to já </překryv mluvčích> vím to je. V n*.  V zimě.
[mluvčí: Ivana Č.] Nějak ve Fryčovic. No.
[mluvčí: Ivana Č.] To pa* potom to bylo jako ples. Ale bylo to šibřinky a -.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] To jsem též každý rok byla něčím jiným.
[mluvčí: Ivana Č.] Krásné kostýmy.


Rok: 2016, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Staříč, Téma: Nehoda s trabantem, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Ivana Č.] Za páru roků zas.
[mluvčí: Ivana Č.] On byl na. Šichtě odpolední.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A já jsem tým trabantem jela zase od kostela jako domů už a. Přestalo. Jít řízení ani brzdy vůbec nic.
[mluvčí: Ivana Č.] Tak od toho kostela jsem jela.
[mluvčí: Ivana Č.] A tu jak víš tu je taková chalupa na <unclear> 1 </unclear> tam je také +.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Rozálie B.] Hmm.
[mluvčí: Ivana Č.] +  plechy kolem té chalupy. <překryv mluvčích> aby tam sníh </překryv mluvčích> nešel.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A přede mnú jel Tichý s fůrú sena a  mě to na něho bralo.
[mluvčí: Ivana Č.] To víš že jo. To nešlo ani brzdit ani vůbec nic.
[mluvčí: Rozálie B.] No to já vi*. Ale já o tom vím?
[mluvčí: Ivana Č.] No tak se nepamatuješ a -.
[mluvčí: Rozálie B.] A kolik jsem <překryv mluvčích> měla roků </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Ivana Č.] <překryv mluvčích> a t* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Ivana Č.] Tož dospělá. Jste byly děcka už.
[mluvčí: Ivana Č.] No a z*. To já říkám že pánbůh při mě stál.
[mluvčí: Ivana Č.] Že to se jak #s bo tam vedle té chalupy je padol.
[mluvčí: Ivana Č.] Kdybych tam spadla <překryv mluvčích> s </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> co </překryv mluvčích> tam je?
[mluvčí: Ivana Č.] Taký padol!
[mluvčí: Ivana Č.] Zas nevíš co je padol.
[mluvčí: Rozálie B.]  to je jako. Příkop?
[mluvčí: Ivana Č.] No ale jaký příkop. No padol prostě.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Takže mě to zastavilo tam o ty plechy. O tu chalupu.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A tak mě potom. Kdosi z. Za šňůru. A přivezli mě domů.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Přitáhli a já jsem se teprve doma rozklepala celá z teho trčela tráva. Z teho auta ze všeckých stran.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A táta přišel  v noci z roboty a já u babiny. Jsem měla ještě strach že ještě mi vynadá za to.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Já jsem přišla domů a. Ten taťka byl v robotě ne. A babina t* t* mi tak ti ty nohy úplně víš. <překryv mluvčích> skákaly </překryv mluvčích> úplně do vzduchu.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Ivana Č.] A ta <překryv mluvčích> ba* až </překryv mluvčích> teprve -.
[mluvčí: Rozálie B.] <překryv mluvčích> <unclear> 3 </unclear> jít do doktora </překryv mluvčích> radši?
[mluvčí: Ivana Č.] Emm. Já jsem nebyla nabouraná. Já jsem byla v tým autě ale ten stres. Jako.
[mluvčí: Rozálie B.] Hmm.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Hmm. Tak babina šla pro velkú štamprlu nalila mi velkú štamprlu.
[mluvčí: Ivana Č.] (polknutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (polknutí).
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A ser na auto to se spraví!
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] No a nic no auto se spravilo a -.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A táta přišel po šichtě v půl jedenácté. A šel se podívat.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] Já jsem spala.
[mluvčí: Ivana Č.] (říhnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] To se ptal ba*. U té babiny jsem zůstala spát víš. Jsem nechtěla být tu sama.
[mluvčí: Ivana Č.] (nadechnutí).
[mluvčí: Ivana Č.] A. Tak se ptal co se stalo. No tak mně -.
[mluvčí: Ivana Č.] Dobře to dopadlo.


Rok: 2014, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kroměříž, Téma: Zábavy, seznámení s Aničkou, Počet mluvčích: 1
Ještě. Zamlada víš takový historky co se mně staly. (hluk v pozadí). (rušivý zvuk). Tož já jsem měl kamaráda a my jsme jezdívali na zábavy tady v okolí našeho města. (mlasknutí). (dlouhá pauza). Jednou jsme si řekli že pojedeme do Záříčí. A to bylo na s* svatýho Štěpána. Tam byla zábava a tak jsme tam přišli. (mlasknutí). (mlasknutí). To víš tenkrát to nebylo jak dnes. To když tam přišli cizí lidi <para type="přeřeknutí"> nako </para> my dva tak lidi se v* dívali všelijak ale on ten můj kamarád pil pivo a tož jaksi to bylo dobrý jak. (mlasknutí). (mlasknutí). (mlasknutí). (mlasknutí). (hluk v pozadí). Jenomže já jsem vůbec pivo nepil já jsem nepil skoro myslím nic. (mlasknutí). A já normálně jsem chodil na zábavy abych si zatančil rozumíš a. (nadechnutí). (mlasknutí). A tam byl sál víš a. Možná to znáš někde #s byla byly ty stoly že. Ko* kolem ži*. My jsme seděli naj* na židl*. Kolem jednoho stolu že. (nadechnutí). (mlasknutí). (nadechnutí). A tam naproti seděla seděly ženské. Tam nějaká dívka tam mezi nima seděla. (mlasknutí). A tak já jsem se naň podíval ona se dívala na tak jsme se na ni chvílu dívali. (dlouhá pauza). (mlasknutí). Já si povídám pr*. S tou bych si mohl i zatančit. (nadechnutí). (mlasknutí). A potom jak začali hrát tak jsem šel pro ňu. (pousmání). (dlouhá pauza). To mě překvapilo člověče. (dlouhá pauza). Ona se ke mně přitiskla jak kdybysme se znali už několik let rozumíš. (rušivý zvuk). (mlasknutí). A tak jsme tancovali. I když ona seděla s matkó a já jsem seděl s tím kamarádem u piva. (rušivý zvuk). (nadechnutí). On chtěl už jít dom protože už toho vypil hodně. (rušivý zvuk). (smích). A já jsem tam byl až do konca. (mlasknutí). Tož byl oni tam byli taky až do konca. (mlasknutí). A potom normálně tak ta matka šla a ona. Š*. Já jsem se přidal a ona šla napřed. Z víš z té hospody. (mlasknutí). A já jsem šel asi deset metrů nebo kolik za nima. (nadechnutí). A tak z* šla ona nevím s kým nějakó babó. (mlasknutí). (mlasknutí). (rušivý zvuk). (mlasknutí). A on šel za náma taky asi deset metrů ten kamarád. (mlasknutí). (nadechnutí). Tak jsme si vykládali tak takový běžný tyto a. (mlasknutí). (mlasknutí). A teď z* přišli jsme k jejich domu. Nevím kolik to bylo asi dvě sta metrů. (mlasknutí). A došli jsme k ní ona na ňu čekala u domu. (mlasknutí). A povídá prý. Jenom chvilku. (mlasknutí). (rušivý zvuk). Ta maminka víš. (mlasknutí). Tak jsme tam stáli myslím ještě deset minut. Možná že jsme měli aj. Aj ty kola. My jsme tam byli na kolách víš že jsme měli sebó ty kola. (rušivý zvuk). (mlasknutí). A on došel ke mně ten kámoš a povídal prý. Jenom chvilku už je hodně hodin. Musíme pohnout. (nadechnutí). (mlasknutí). Vono myslím aj byla zima protože to bylo  f* na Štěpána no tak na Vánoce. (mlasknutí). (rušivý zvuk). (rušivý zvuk). Tak jsme jeli dom. (nadechnutí). (nadechnutí). A my jsme předtím s tým děvčetem byli domluvení že tam přijedu za čtrnáct dní nebo tak nějak. (mlasknutí). To ještě není půst. Půst je až kdysi až pozdě. (nadechnutí). (hluk v pozadí). Na jakósi zábavu víš. Že tam přijedu. (mlasknutí). (hluk v pozadí). (mlasknutí). A já jsem tam přijel. (mlasknutí). (hluk v pozadí). A teď ta jedna její kamarádka mě poznala. (mlasknutí). Povídá prý. (hluk v pozadí). Anička je nemocná. (mlasknutí). (mlasknutí). Tak jsme se sebra* já jsem tam ale. Ne sebrali já jsem tam byl sám. (mlasknutí). (mlasknutí). Jsem se sebral a jel jsem dom. (dlouhá pauza). (mlasknutí). A potom asi nevím za. (mlasknutí). (dlouhá pauza). (mlasknutí). Už jsem tam potom nejel nevím proč. (mlasknutí). (nadechnutí). (mlasknutí). Asi za možná za tři měsíce nebo tak nějak to bylo. (dlouhá pauza). Dýl o něco dýl přes tři měs* když to počítáš. (mlasknutí). (nadechnutí). Tak nějaké známé mně volal do. Do fabriky že je nemocná víš. (nadechnutí). (mlasknutí). A já jsem ti vybafl. Ona je hloupá. Víš takovou blbost jsem řekl rozumíš. (mlasknutí). (mlasknutí). A potom člověče on mně volal asi za čtrnáct dní a povídal prý. Anička zemřela. (dlouhá pauza). Se mnou se zatočil celé svět. Tenkrát protože. (mlasknutí). (dlouhá pauza). (rušivý zvuk). Já jako jsem takové hlupák ještě a. (mlasknutí). Tak potom už už dlouho jsem jaksi mě nic nebavilo. (dlouhá pauza). (mlasknutí). A jeli jsme tam aj na pohřeb. Možná jsem jel aj s ním. (mlasknutí). Tak jsem ju viděl naposledy v rakvi. (mlasknutí).


Rok: 2014, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kroměříž, Téma: Pokračování příběhu o Aničce, Počet mluvčích: 1
Ale to má ještě pokračování. Potom až za dvacet let to mělo protože já jsem tam nebyl u nich. (mlasknutí). (nadechnutí). (mlasknutí). A za dvacet za dvaadvacet. (rušivý zvuk). On* já jsem měl osmnáct a ona měla šestnáct. (nadechnutí). Za dvaadvacet let jsem se obrátil. (dlouhá pauza). A to je taková už delší historie to bych ti řekl jindy. Dost. Jako k temu to moc nepatří. (mlasknutí). Jak jsem se obrátil t*. Jak to. Aby to navazovalo na to s ňó víš. S tó Aničkó. (mlasknutí). (rušivý zvuk). Tak ještě s* ještě jaksi jsem se choval normálně když mě oslovil Bůh v té době. (dlouhá pauza). (nadechnutí). (mlasknutí). A tak jsem se rozhodl že tam pojedu. (mlasknutí). To už ale jsem byl ženaté už kolik  osmnáct let asi. (mlasknutí). (nadechnutí). Že tam pojedu. (dlouhá pauza). A já jsem ti přišel k nim. My jsme se nikdy s tó matkó neviděli. (mlasknutí). Jsem tam zaklepal. (mlasknutí). Tých dvacet let. (mlasknutí). A ona pozvala mě dál. (mlasknutí). Pozn*. To je jasný že mě ona mě poznala. Tak já taky ale. Pozvala mě dál. (dlouhá pauza). A tak jsme s* mluvili s* a o Aničce víš? (mlasknutí). A ona mně říkala že když potom když Anička zemřela tak ona ju ve snu viděla několikrát že. (mlasknutí). (nadechnutí). (mlasknutí). Měla tak jak vychází ze sklepa měla zoufale roztažený ruce a prosila o něco. (rušivý zvuk). A ona se začala usilovně modlit. Ta maminka její víš? (mlasknutí). A potom už to přešlo ty sny na ňu víš. (dlouhá pauza). A já potom už tam jsem nebyl. A jak. Když měl David my jsme měli Davida David mě* tenkrát měl když jsem tam byl u nich tak David měl asi rok dva roky. (nadechnutí). (dlouhá pauza). (dlouhá pauza). (mlasknutí). A potom jsem tam s ním jel asi za tři roky znovu. (dlouhá pauza). A šli jsme k nim. My jsme jeli na pouť. Já jsem ho vezl na kole. (rušivý zvuk). Ne on jel na malým kole. A měl jsem aj sedátko ale. A já jsem si řekl že to kolo malý tam necháme. A my jsme jeli do Dubu na pouť. S Davidem jo. (rušivý zvuk). Tenkrát už měl pět nebo šest. A to jsme se zastavili u nich víš? (mlasknutí). (mlasknutí). Představ si to. Tam byl tam byla taky pouť. V Záříčí je v tu dobu co v Dubu. Nad Moravou. (rušivý zvuk). A my jsme se zastavili u nich. (mlasknutí). (mlasknutí). A povídám. Já jí říkám. (mlasknutí). My si tu necháme kolo a jak pojedem z Dubu tak se tu zastavíme. (rušivý zvuk). (mlasknutí). (mlasknutí). Tam byly taky kolotoče v v Záříčí. Tam byla taky ta pouť to. Jiljí nebo v Chropyni je Jiljí taky. (mlasknutí). A. Tak jsme jeli na tu pouť do Dubu a kus. Já jsem ho vezl na na sedátku to. Malý kolo bylo u nich. (rušivý zvuk). (nadechnutí). Tak jsme se tam zastavili. A tam ti byl na návštěvě bratr to* teho otca té Aničky víš tam byl jeho bratr. (mlasknutí). (rušivý zvuk). (mlasknutí). A on ti mně vykládal že studoval na bohoslovce a že toho musel nechat kvůli tým politickým poměróm v té době. A on má on má syna. On žije toť ten oc*  Novák bratr Novák teď ten se jmenoval Jaroslav. Myslím ten. (nadechnutí). (nadechnutí). (mlasknutí). A že má syna a že studuje bohosloví a že bude mít za asi za já nevím to t* za necelé rok to bylo v září ta pouť za rok a že že bude mít primici. (mlasknutí). (mlasknutí). Nebo. Že bude vysvěcené. Ten syn to. Teho jeho bratra. Teho Nováka. (rušivý zvuk). (mlasknutí). A on mně vykládal proč proč šel na bohosloví. (rušivý zvuk). (nadechnutí). Že on byl nějak těžce otrávené nějakéma výparama. Dělal někde v nějaké  Brně v čemsi výpary z barev nebo. (nadechnutí). A že měl zemřít. (hluk v pozadí). (mlasknutí). A on se modlil možná i ten tuten otec že když se uzdraví že bude knězem. (mlasknutí). A on se stal knězem. A je teď knězem tam někde na jihu Moravy. (nadechnutí). (mlasknutí). A  jo tak jsme si <para type="přeřeknutí"> popolídali </para> o víře. (rušivý zvuk). (rušivý zvuk). (rušivý zvuk). On byl věřící ten bratr teho starýho Nováka teho. (dlouhá pauza). (pousmání). A tož oni bývali v Brně-Bystrci. (mlasknutí). (mlasknutí). Tak mně potom jsme si psali. A ž* že jako finančně no. Já jsem poslal. Pár šestek. (mlasknutí). (nadechnutí). A potom j* jel ten tuten <para type="se smíchem"> staré Novák </para>. (dlouhá pauza). (rušivý zvuk). (rušivý zvuk). <para type="se smíchem"> on věděl kde bývám. Víš </para>? (nadechnutí). Protože z Horní Zahrady ze Záříčí to je tak šest kilometrů. Přes Chropyň. (mlasknutí). <para type="se smíchem"> a ten staré Novák. Jednou k nám přijel na kole víš </para>? (smích). (nadechnutí). <para type="se smíchem"> já jsem myslel že pojede dom za chvílu </para> jenomže on chlastal víš ten staré Novák ten otec té Aničky. (rušivý zvuk). (rušivý zvuk). (mlasknutí). A já jsem mu nabídl slivovicu. Já osel já jsem nevěděl kdy mám skončit. (rušivý zvuk). Nalíval a on už. Mu* nemohl ani chodit. (pousmání). <para type="se smíchem"> a on ti nechtěl jít dom </para>. Kolo měl <para type="se smíchem"> venku </para>. (smích). (nadechnutí). <para type="se smíchem"> nechtěl jít dom </para>. (smích). (nadechnutí). <para type="se smíchem"> tak normálně já </para>. (mlasknutí). Co včil? Manželka byla <para type="se smíchem"> vzteklá víš </para>? (nadechnutí).  co když jsi ho. Dotáhl tak odveď ho. (rušivý zvuk). Ale do Záříčí bych s ním nedošel. Poněvadž on už nemohl jít. (nadechnutí). A u našeho byla zastávka autobusu. (nadechnutí). Tak já povídám. (mlasknutí). Musíte jet dom protože tady nemůžete spát. (rušivý zvuk). On on jak usnul chvílu tak já jsem ho násilím. Vtáhl. On nechtěl jet dom. (ruch z ulice). (mlasknutí). A ještě s kterým s myslím s Gustó nebo s kým jsme ho vyvlekli na zastávku. Tak jsme jeli  do Záříč*. To jelo až na Záříčí. Přes Chropyň. A tak jsme <para type="se smíchem"> vystoupili </para>. (pousmání). A jak jsme vystupovali z autobusu tak normálně jak to on šel první a on ti jaksi blbě vyskočil mu ujely obě nohy a on ti spadl tady nazad na hlavu. (rušivý zvuk). (rušivý zvuk). (rušivý zvuk). Kurník já jsem myslel že mu něco bude poněvadž to je někdy smrtelné úraz. (rušivý zvuk). (nadechnutí). (mlasknutí). (nadechnutí). On ti spadl na hlavu no tak jsem ho vedl tak jsem ho oni bývali kousek tak jsem ho vedl dom. (mlasknutí). (rušivý zvuk). (mlasknutí). A přišel. Jsem k nim. (rušivý zvuk). To už byla tma už bylo pozdě. A zaklepal jsem a ona otevřela povídá. (rušivý zvuk). Ty sviňo! <para type="se smíchem"> hlavu mu <unclear> 3 </unclear> </para>. (nadechnutí). <para type="se smíchem"> on šel hned dom. Protože </para> tož co. (rušivý zvuk). (nadechnutí). Hned si šel lehnout.


Rok: 2014, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kroměříž, Téma: Strýc Petr a syn Petr, Počet mluvčích: 1
A ten nejmladší. Potom se jim narodil ještě Petr. (mlasknutí). A on je tak staré jak já víš a. (mlasknutí). A když se moja matka vdávala tak oni přijeli na poslední chvílu. (mlasknutí). Ona už byla z*. Bo já jsem se měl narodit už za měsíc. (rušivý zvuk). A ten Petr. (hluk v pozadí). Oni přijeli všeci. Tých sedm <para type="se smíchem"> souro* </para> všeci přijeli od teho až po teho Petra. (nadechnutí). (mlasknutí). <para type="se smíchem"> a </para> on je normálně v peřině on měl asi pět měsíců ten Petr. (mlasknutí). (mlasknutí). (nadechnutí). A on potom. Já jsem s ním chodil pásávat krávy. (hluk v pozadí). A potom když  jsem tam jezdil na prázdniny. Matka se přestěho*. Já jsem tam byl rok. Po porodu. Ona. Byla tam a potom otec našel byt. (nadechnutí).  totiž by* býval u svojí matky a byly tam tři rodiny v Dolní Zahradě. (mlasknutí). (mlasknutí). A on našel ten nebo to bývání měli. (mlasknutí). A já jsem tam potom. Jezdil na prázdni*. Já jsem bydlel v Kroměříži odjakživa že. Já jsem vlastně rodák z Kroměříže dalo by se říct. (rušivý zvuk). (mlasknutí). A já jsem tam jezdíval na prázdniny a vždycky jsme spolem pásávali krávy toť s tým Petrem víš a. (mlasknutí). (smích). (mlasknutí). A tak jsme rostli rostli protože tam jezdil málo. (rušivý zvuk). A já jsem s* před vojnó tam moju manželku jsem tam. Našel. Ona byla věřící já jsem byl nevě*. (nadechnutí). A normálně jsme se vzali napřed na úřadě a potom protože ona byla jako formálně věřící a rodiče z rodičů její matka byla mojí manželky tak jsme to měli aj  na MNV. (mlasknutí). (rušivý zvuk). Ten místní nebo městský výbor. (mlasknutí). A toť ten Petr protože to byl jako moje můj kamarád <para type="se smíchem"> a </para> zároveň můj strýc tak mně šel za svědka. (pousmání). (nadechnutí). A potom když jsme měli druhýho syna. (mlasknutí). On byl sice jako ten Petr je socialista. (nadechnutí). Když jsme měli druhýho syna to ještě moja manželka taky byla ve straně ještě dýl jak já když syn se narodil. (rušivý zvuk). (nadechnutí). Protože já jsem zase tady sháněl  byt a koupili jsme družstevní byt. (mlasknutí). (nadechnutí). (mlasknutí). A když byl Petr malé tak ještě byla ve Stráni a křtiny. (dlouhá pauza). (nadechnutí). Tak jsem zavolal toť teho Petra za kmotra protože my jsme mu dali Petr kvůli němu. (mlasknutí). (mlasknutí). A potom on mně byl aj za svědka na svatbě ten Petr. (hluk v pozadí). (nadechnutí). (dlouhá pauza). (dlouhá pauza). (mlasknutí). A. (dlouhá pauza). (mlasknutí). Jo ještě o tym Petroj já jsem to neřekl. Toť ten Petr ten. Ten syn druhé on se měl narodit začátkem února víš? (nadechnutí). (mlasknutí). A nějak to spíchalo. Manželka furt čekala co a jak. No a potom odjela do nemocnice až jedenadvacátýho února a on se narodil dvaadvacátýho února na Petra. (nadechnutí). (mlasknutí). Se Stol* je tam Petra světský a Stolce svatého Petra. (mlasknutí). (hluk v pozadí). A on tak on potom šel za kmot* to už byl domluvený že půjde za kmotra. Ale já jsem si myslel že toť ten Petr ten syn můj že když se narodil tak víš takový měl krásný datum rozumíš a že to počkalo to narození až do teho dvaadvacátýho <para type="se smíchem"> února </para> tak normálně jsem si myslil že z něho bude nějaké nějaké zbožné člověk nebo něco. (rušivý zvuk). (smích). A vůbec nic on. (mlasknutí). Jedině bohatství ho trošku zaslepilo. (mlasknutí). (mlasknutí). No tak on má normálně autodopravu těch. S kamionama už asi deset aut a takový. (mlasknutí). (mlasknutí). (nadechnutí). Jenomže co to pomůže víra není a a a vůbec o víře nemůžu ani mluvit . (rušivý zvuk). (dlouhá pauza). (mlasknutí). (nadechnutí). Jenomže postihly ho těžký choroby. (mlasknutí). Třeba ta dna. (mlasknutí). Dna jako to jsem nevěděl že to je tak těžká choroba. (rušivý zvuk). (mlasknutí). A jeden kloub má uřezané a nové. (mlasknutí). Takže je to s ním těž* on si myslí že doktoři to spraví víš všecko. (dlouhá pauza). (mlasknutí). (mlasknutí). On se spolíhá na doktory. A. Měl by držet dietu a nedrží protože má rád sladký hrozně. (mlasknutí). Po vydatným obědě ještě si dá sladký. (rušivý zvuk). (pousmání).


Rok: 2014, Typ sídla: městská lokalita, Místo: Kroměříž, Téma: Záležitosti víry, Počet mluvčích: 1
No a tož potom potom byla ta primice. (mlasknutí). (mlasknutí). (mlasknutí). Napřed bylo svěcení v Brně. Jako v katedrále a byla ta primice. Jak v Bystrci víš tak jsem dostal pozvánku a měli jsme měli jsme tam přijet měli jsme to přesně načasovaný a jet vlak a tramvaj. (mlasknutí). (nadechnutí). (rušivý zvuk). (mlasknutí). (mlasknutí). Jenomže my jsme sedli do opačné tramvaje a jeli jsme místo  do Bystrca myslím do Lesné. (mlasknutí). A tož. Kdosi nám já jsem se. Naštěstí zeptal a prý. Prý. (rušivý zvuk). Jedete na opačnó stranu. A přijeli jsme tam my jsme měli rezervovaný místa vpředu a už jsme se tam nedostali. (rušivý zvuk). (rušivý zvuk). To bylo nacpaný lidí a myslím mša už začala tak jsme se museli dívat na televizu a ten staré Malík povídá. (mlasknutí). (smích). Pojďte. Tak nás zavedl seděli jsme čtyři u stolu a seděl s t* s náma nějaké profesor s myslím z Brna s manželkó a já jsem tam byl s manželkó a on ten profesor my jsme mu říkali že jsme jako zajeli do té Lesné a on povídá prý. (rušivý zvuk). (mlasknutí). (mlasknutí). (mlasknutí). (smích). (smích). Lesná. Prý tam só nějací manželé majó. Myslím <unclear> 1 </unclear> jedenáct dětí a že byli domluveni s televizou že tam přijedó k nim a televizní kamera a redak* reportéři. (mlasknutí). (hluk v pozadí). A oni tam přijeli ti reportéři to bylo asi roku nevím protože ta primice byla osmdesát tři a to bylo někdy dřív a oni tam přijeli a uviděli kříž na stěně tak se. Vymluvili se a sebrali se a šli pryč. Vůbec nic nenatáčeli tenkrát. (dlouhá pauza). (hluk v pozadí). (pousmání). (rušivý zvuk). (rušivý zvuk). A tož on mně právě říkal že že to že tady ti se jmenovali myslím taky Novákovi tak jak já a že že ty děti só vychovaný ve víře. (hluk v pozadí). (mlasknutí). (mlasknutí). A já jsem ti byl asi před třemi lety od té doby co je ta primice to bylo osmdesát tři a před třemi lety byl kélk. (mlasknutí). (mlasknutí). (nadechnutí). (hluk v pozadí). (mlasknutí). Kolik to je let? (mlasknutí). Osmdesát tři. (dlouhá pauza). (hluk v pozadí). Dvacet. Dvacet roků je. Dva tisíce tři dva tisíce třináct dvacet osm roků to může být. (nadechnutí). Tak jednou jsem byl na Hostýně teď před třemi lety po těch mnoha letech. Na Hostýně a tam jsem a tam je taková kuchyňka víš a já si tam vždycky udělám kávu. Když jdu na pouť. (mlasknutí). (hluk v pozadí). (mlasknutí). (hluk v pozadí). (mlasknutí). Tak se teda přišla tam nějaká. Žena a a já vždycky se s. Dám s. Někým do řeči a. (rušivý zvuk). (mlasknutí). Tož mně. Říkala že tam měla exercicie a že je z Brna <para type="se smíchem"> a </para> a já jsem se jí myslím ptal nevím proč myslím ří* ne jestli říkala že. Bývala v Lesné nebo a já jsem se jí ptal na ty Novákovy. (dlouhá pauza). Ona povídá. Tož já jsem za svobodna byla <para type="se smíchem"> Nováková </para>. (smích). <para type="se smíchem"> ona mně říká </para>. (hluk v pozadí). A takže to byla ta. Jedna z těch a tak mně říkala myslím že má sedm dětí víš. (dlouhá pauza). (hluk v pozadí). <para type="potichu"> takže </para> takže tady tyto věci si člověk dobře pamatuje víš  to co.  Zasáhne hluboce do nitra. (smích). (rušivý zvuk). (mlasknutí). Duchovní věci. No. (nadechnutí). A je. Jasný že nejdůležitější je taková věc kdy člověk se obrátí k Bohu nebo lépe řečeno Bůh se obrátí k němu protože  Pán Bůh to obrácení sám vždycky připravuje. (mlasknutí). (mlasknutí). Ale když se člověk obrátí tak to není vůbec jeho zásluha. To on ten Bůh tě tak vede takovó cestó  nevyzpytat* to. Nikdo neví to nikdo neuzná jako že. (hluk v pozadí). Myslím tím že někdo si neřekne že by se mohl obrátit. Tak třeba. Jako já. (hluk v pozadí). (mlasknutí). I kdyby se mně stalo padesát zázraků tak toto by mě. Slyšel jsem často mluvit o zázrací* ale ani chování některých lidí třeba že moja manželka jako byla věřící ale jenom tak formálně víš takže. (rušivý zvuk). Kdežto při tým ds* obrácení mojím tak to už bylo  to už bylo jako doopravdy to moje víš že jsem to. Začal brát protože Pán Bůh mně jakoby řekl že ví co já si myslím. (nadechnutí). (hlasitý hovor v pozadí). (hlasitý hovor v pozadí). Když dám určitou myšlenku tak <para type="se smíchem"> já jsem dal. Myšlenku </para> takovou nebo. Otázku a dostal jsem odpověď a to mě tak překvapilo že jsem z teho dostal horečku víš z té boží odpovědi. To nebyla žádná náhoda. (pousmání). (nadechnutí). (mlasknutí). (hlasitý hovor v pozadí). Takže a je to krásný potom když člověk začne žít s Bohem a začne poslouchat to co ti dobře radí zpovědník a. Lidé kteří mají hlubokou víru. (mlasknutí). Například jeden. Člověk ze Strání <para type="potichu"> tam byl </para> trošičku byl příbuzné taky můj a ten mně ten mně. Mluvil o víře o o tom jak třeba jak. Co čte a jak to čte. (mlasknutí). (mlasknutí). Třeba o o té knize  o té Kateřině Emmerichové jaký měla ty zjevení o té mně vykládal. (mlasknutí). (mlasknutí). (mlasknutí). (nadechnutí). (mlasknutí). A potom ještě jsem přečetl  o Bernadettě co napsal ten Werfel. (mlasknutí). (mlasknutí). A to bylo úžasný. To opravdu. (mlasknutí). No to jsem si řekl při čtení tadytěch knih že to je. To je opravdu pravda tadyto že to není vymyšlený. Tadyty věci. (hluk v pozadí). (mlasknutí).