Rok: 2015, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Svatobořice-Mistřín, Téma: Jak se bavili naši kluci, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Andrea C.] Kluci tady hlavně  co já vím  u nás.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] Kluci sa  protože kluci byli tře takže každý svoje kamarády tak u nás bylo. Na dvoře kluků a kluků.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Oni. I tam jsme měli vzadu tu šopu na uhel a to oni měli klubovnu šopu.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A tam měli všelijaké svoje tyto.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A potom si tam chtěli zavést elektriku. To ještě ti chcu říct.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A  na. Na mlatevni byla sečkovica a motor. Takový ten veliký  <překryv mluvčích> ký*  </překryv mluvčích> ký* . Pojízdný.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Andrea C.] A oni ti si tam dali žárovku natáhli dráty a včil to chtěli do toho motoru někde něco s*. Něco s*. Něco prostě.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A já si to.
[mluvčí: Andrea C.] T* mně mohlo být šest sedm roků. Tak jsme to kdysi už počítali kolik mně bylo roků.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Andrea C.] Mně to tak utkvělo.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Ten Joža Král. Na řádku to šel udělat.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> jeho to koplo a jeho to. S ním to praštilo vedle teho motoru on tam ležel ruky tar* prostě s s z z  s s napnutý celý.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> a </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Andrea C.] A. Já ti jsem to. To. To mně. To děcko a to mně ostalo v hlavě.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Že ten že a tož už bylo po <para type="se smíchem"> elektrice </para>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] <para type="se smíchem"> tatínek. Nadávali křičeli </para>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] (smích).
[mluvčí: Dáša Z.] Hmm.
[mluvčí: Dáša Z.] (vydechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Hmm.
[mluvčí: Andrea C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Andrea C.] A Tonda ten. Ten byl ten byl  takový študiós on jenom četl a a četl a učil sa a učil sa.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Že on <překryv mluvčích> ani nikdy </překryv mluvčích> u muziky nebyl aby šel na hody za Slováka <překryv mluvčích> nebo něco </překryv mluvčích>. Ne. Nikdy.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> <unclear> ano </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích>.


Rok: 2015, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Svatobořice-Mistřín, Téma: Jak se mlátilo obilí, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Andrea C.] Představte si mlátilo sa.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A to  tak. Jsme chodili  třicet lidí u tej mlátičky muselo být.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Tak to chodili jak začal <unclear> 2 </unclear> tak. Od sousedů k sousedom sa to převáželo.
[mluvčí: Andrea C.] A zas ti jedni šli. My jsme šli vy a tak. Tak sa šlo až na konec třeba  tých třicet lidí.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A  ráno sa  bylo snídaní o desíti hodinách zarazila mlátička.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A byly erteple nové erteple na nich hodně cibulky se sádlem ale hodně. To bylo prolité tú cibulkú a oharkový salát.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Představ si to bylo <překryv mluvčích> ráno </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Vanda K.] <překryv mluvčích> <unclear> 3 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A teda koláče sa napekly u pekařa v peci na tých deskách to bývaly dobré koláče to <překryv mluvčích> bývalo </překryv mluvčích> jinačí.
[mluvčí: Vanda K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Ta. Ten pecák byl.  <překryv mluvčích> no z pece z pece </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> z pece z pece byl jiný </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> takový </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> by* </překryv mluvčích>  a byly všelijaké. Trnkový makový jabkový to jsme dopředu jsem na* na* rozdusila jabka a.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A. A tak ty koláče byly a pivo. Čt* koupili se ku* čtvrtka. Piva ta. Ta bečička no a bábám sodovky. Že.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vanda K.] Hmm.
[mluvčí: Andrea C.] A odpoledňa. Když sa pokračovalo až do večera jak třeba u vás někdo. Někdo to měl jenom na půl dňa.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Tak odpoledňa sa navařil kél normální. Ké*. Víte <překryv mluvčích> co je to kél </překryv mluvčích> a chleba k temu víc <překryv mluvčích> nic </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vanda K.] <překryv mluvčích> ano vím vím </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vanda K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] Suchý chleba žádný klobás. Žádný párek.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Kdybych to udělala včil tak.  Řeknú. Na oběd. Někdy tak řeknú.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Co je to . Co. Jindy co to. Co to máme dnes?
[mluvčí: Dáša Z.] Ano.
[mluvčí: Dáša Z.] Kde máš maso?
[mluvčí: Andrea C.] Kde máš maso?
[mluvčí: Vanda K.] Hmm.
[mluvčí: Andrea C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Vanda K.] A přitom ale v takov*. <překryv mluvčích> v takových vedrech </překryv mluvčích>  <překryv mluvčích> ty </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> brambory a </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> a  s tím přiš*. Přišla </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> představte si </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> a a </překryv mluvčích>. <překryv mluvčích> a ta ta  mlatevňa </překryv mluvčích> byla malá a to bylo ucpané kolem dokola.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> a tu prácu těžkú </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A. Vždycky ti malí šli na na. Rozvazovat to temu podávat temu.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Takže já jsem byla tahem na tem <para type="se smíchem"> stole </para>. Víš u t*. Na tej mlátičce na tem stole na tem vrchu.
[mluvčí: Vanda K.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vanda K.] Hmm.
[mluvčí: Andrea C.] Ty a potom u vás počkej ještě sa potom když to bylo u vás tak temu mašinistovi když tak na poledně ti lidi šli dom poklidit.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Museli dát  nakrmit krávy a to tak sa ho*. Třeba půl hodiny hodinu stálo ale temu mašinistovi co s mašinú a ještě jeden tak temu sa musel oběd.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).


Rok: 2015, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Svatobořice-Mistřín, Téma: První elektrická trouba, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Andrea C.] Potom potom nám taťka udělal elektrickú troubu.
[mluvčí: Andrea C.] Víš. Víš kdy?
[mluvčí: Andrea C.] Nevíš <překryv mluvčích> tu plechovú </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] Takovú tu <překryv mluvčích> plechovú pamatuješ si to </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano ano ano. Ano ano </překryv mluvčích> pamatuju.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Andrea C.] Po v*. Po válce po v pětačtyřicátém šesta* sem dojeli Američani hen ke Novákom.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A oni jim dovezli troubu elektrickú.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Andrea C.] A váš  všeci tož. Celá dědina to věděla.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] Majú elektrickú troubu.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A tak. Já nevím jak taťka jestli to viděl nebo to obkoukal nebo co on tu troubu udělal.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] Vám. A potom ju udělal aj mně.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Žádný to. Žádný neměl a to byla udělaná.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.]  <překryv mluvčích> ten </překryv mluvčích> futrál s týma dvířkama  tenkrát sa stavěly kachlové kamna.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Jo. Však vy jste jich měli <překryv mluvčích> taky nové </překryv mluvčích>. Bílé celé.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A to. Tu troubu a ty dvířka on dostal koupit. Však vy jste ty kamna <překryv mluvčích> měli. Hruška </překryv mluvčích> to vždycky v sobotu. To tak sa svítilo samý chrom.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> <unclear> 1 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Andrea C.] A tak on ty dvířka koupil aj tu tu ten ob*. Vevnitřku.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A dokola to prostě dal tam spirále zabalil zaizoloval. Udělal škatulu z plechu a byla trouba.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> a pekla jsem </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> a o první </překryv mluvčích> <unclear> vja </unclear> já vždycky jsem tady na to tak hleděla. Tož a že.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vanda K.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] V zimě já ti udělám.
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> tak </překryv mluvčích> zimě. Taťka byl taký umělec že?
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dáša Z.] Hmm.
[mluvčí: Andrea C.] Hmm.
[mluvčí: Vanda K.] Tvůj <překryv mluvčích> taťka </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> velice </překryv mluvčích>. On o všecko. <překryv mluvčích> všecko dokázal </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vanda K.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> hmm </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> všecko. Všecko </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> <para type="potichu"> uměl </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> no to </překryv mluvčích> byla tenkrát no*. Novinka no. No tož. <překryv mluvčích> vždyť to z* </překryv mluvčích>  m*. My jsme si to ani nedovedli představit. Jak to může -.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dáša Z.] Hmm.
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Andrea C.] No a tož tak.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vanda K.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> a měla </překryv mluvčích> jsem ju hen na verandě. Postavenú tam v tem rožku a tam jsem vždycky. Na ní <para type="se smíchem"> pékávala </para>.
[mluvčí: Andrea C.] (smích).


Rok: 2015, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Svatobořice-Mistřín, Téma: Stařeček, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> stařeček stařeček </překryv mluvčích>. Ten byli takový. Svérázný. <překryv mluvčích> takový </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> tak s* </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Dáša Z.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> ano a taky </překryv mluvčích> nikdy nemocný nebyli a a najednou odešli do nemocnice a za pět týdnů. Byli. Jich dovezli nebožtíka. Že?
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (pousmání).
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> a hned  </překryv mluvčích> a nikdy u doktora nebyli zuby si trhali sami a druhým <para type="se smíchem"> trhali <překryv mluvčích> zuby </překryv mluvčích> </para>.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> hmm jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] <para type="se smíchem"> <překryv mluvčích> pamatuješ jak </překryv mluvčích> Kakrčce trhali zuby </para>?
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Aj kleště na to <para type="se smíchem"> měli </para>.
[mluvčí: Andrea C.] (smích).
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A ještě stříhávali.
[mluvčí: Andrea C.] <para type="přeřeknutí"> dělaj* </para> dělali tož jindy z*.  Holičovi platit. To žádný.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Tak jak byla sobota po poledni. A já jsem byla děvčica poslední. Tak už na mňa ten úklid hned od tých dvanácti nebo třinácti možná.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Jak jsem byla schopná. Ne?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] Já umývala jsem všecky dlážky <překryv mluvčích> vždycky </překryv mluvčích> .
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> ano </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] Ani nevím jestli aj na smetáku. Nebo jenom tak. Či sa to aj na* na* mopem a tak.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] No a a teď ti chlapi. Starý Král. Starý Hruška. Stařeček Hruškůj všeci.
[mluvčí: Andrea C.] (vydechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Všeci chodili jen za ním sa stříhat.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A já jsem chtěla uklízet. A já vždycky jsem tu sobotu tak soptila co ti chlapi k nám jdú. Toš když bylo moc horko tak zme. Tak já jsem křičela. Tož maminka.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] (pousmání).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Vy běžte na dvůr.
[mluvčí: Andrea C.] Tož potom šli na dvůr s tým <para type="se smíchem"> stříháním </para>.


Rok: 2015, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Svatobořice-Mistřín, Téma: Jak se bavila mládež, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Andrea C.] Dožínky. No a tož a a ty a .
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Zábavu  žádné televi*. To ano. Nebo vyšustovala sa turkyň.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Tak věděli kluci že. Že sa u nás vyšustuje a to tak kde. Kde mohli tož došli.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A kde nemohli tož dělali na potvoru.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Něco <překryv mluvčích> něco </překryv mluvčích> vrata zabili.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> ano </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Že ti lidi sa nemohli dostat <para type="se smíchem"> s tima stejně ven </para>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Nebo aj tady týmto ti kluci že i tak na potvoru. Jednou mně tady nastavěli křížů nadělali <unclear> 3 </unclear> aj Petr Král.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] (vydechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A že  pochované. Moje lásky.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] <para type="se smíchem"> ale když já jsem vstala </para> tak tatínek šli zvonit klekání. Tak to uklidili <unclear> 4 </unclear>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] (pousmání).
[mluvčí: Andrea C.] Anebo   rozdělali v*  vůz a někde ho. Poroznášali po. Po. Po agácách že.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Anebo toť Jarinkovi ukradli tu si nepamatuješ tu boudu s tým psem.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> a dali na </překryv mluvčích> na Martin sklep aj tu fotku máme <překryv mluvčích> dovčílku je to tam kdesi </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano. Ano. Ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Že víte. Takovým s* stylem ta mládež sa zaba* <para type="přeřeknutí|slabikováno"> zabovovala </para>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> že </překryv mluvčích>. Že. Neb*. Ne*. Nebyla televize. Nebylo. Sedět t* to hledali tady toto po dědině. Co sa kde hlo tak. <překryv mluvčích> už. Věděli </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Hmm já jsem měla svátek narození z*. Se Slávkú Hruškovů tak u na* doš*. První došli k nám. Nebo k Slávce a potom k nám a a posbírali  každého jeden bot.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Zebrali a <para type="se smíchem"> zavěsili ke Slávkom </para> a moje koláčky co zůstalo. My si to vezmem a to to zanesli. Víš.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Jo takové takové hlouposti dělávali. No co.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).


Rok: 2015, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Svatobořice-Mistřín, Téma: Furiantské kousky mladých, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Andrea C.] To my jsme <unclear> ani nevíš jsme </unclear> jsme  vyšustovali turkyň a včil kluci.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A tak kde půjdem?
[mluvčí: Andrea C.] Sa skončilo.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Každý si vzal náručí šustí. A dělali chodníčky <překryv mluvčích> od </překryv mluvčích>. Od frajérky k frajérce. Šustí po celé tento.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Anebo potom ti šli teda a. Že. K Tondovi Novákovi.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A oni si to spletli. A vedle býval Novák.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Ten. Ten takový <překryv mluvčích> ten s* chlap </překryv mluvčích> silný.
[mluvčí: Andrea C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A poslouchal   ten  nějaké to. To cizí rozhlas. <překryv mluvčích> tak to bylo až v noci </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Vanda K.] <překryv mluvčích> Svobodnou Evropu </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Andrea C.] Ano.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A včil oni ti tým o*. Tým oberlichtem jak to měl otevřeté. A oni teho šustí tam hodili.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Oň* a já už. Já jsem sa teho nezúčastnila protože už Olin frajeřil.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Tak já aj  Ho* Jenda Hruška tady na kraji ve Svatobořicích sa dal. S tým Olinem ne. Sami je <překryv mluvčích> on </překryv mluvčích> tak je. Ten Jenda já v prostředku a.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] My jsme to jenom pozorovali.
[mluvčí: Andrea C.] Co. <překryv mluvčích> kde půjdú </překryv mluvčích> a co budú dělat abysme věděli <překryv mluvčích> aby to </překryv mluvčích> v obraze.
[mluvčí: Vanda K.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Ale včil on ti vyletěl ten Novák a  Lída Hruška byla poslední. On už ti tu Lídu.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A za nima a ke S*. K Hruškom.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A ti kluci potom hned jak vy máte asi to roli tak sa pustili podle turkyně až na předňa na. <překryv mluvčích> prostřední </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A tak to on  a potom on prý zakopl on sa svalil. On tak zahřešil a ta tu Lídu už. Kdyby sa nesvalil tak on už jí držel kanafasku.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] Tenkrát sa chodilo v kanafaskách ještě.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Já jsem nechodila taja. Já jsem chodila do  ještě děcka byly  <překryv mluvčích> které si ho </překryv mluvčích>. Ještě jsem chodila slovenku.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] No a a  tak  potom t*  on sa vrátil ale včil on sa vrátil a my jsme. Došli k temu Novákovi a ma* nevěděli jsme co tam podělali.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Že letěli to my. To já nevím <překryv mluvčích> protože jsem </překryv mluvčích> byla pod tým kopečkem.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Aha Hruškova už to vím <para type="nahlas"> Hruškova Hruškova </para>!
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A on vám letěl k nám v tu noc.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A já. Já jsem sa dala do beču.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Panebože!
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Že.
[mluvčí: Andrea C.] Neboj sa.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Tady ještě byla taková ta cesta. Ty sklepy.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> a my </překryv mluvčích> jsme si tady stoupli za to trní toť jak když <překryv mluvčích> narazíte </překryv mluvčích> na tento ten Jenda Jenda a Olin. A já.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A dív*. A on stál u nás jo a on tu Lídu poznal tu Hruškovu.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] No ale oni potom ty děvčiska šly  tadyto někudy dom a Jarčiným humnem.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> Lidka </překryv mluvčích> sa dostala dom. Ale ona už aj v botech vletěla pod duchnu.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> když ten </překryv mluvčích> Novák zas protože bouchal aj na Výletu a to stařenka Výletka Hruška stařenka <překryv mluvčích> toho Oto </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Andrea C.] <para type="nahlas"> vždyť ona spí. Ona spí. Pojď sa podívat </para>. Pojď sa podívat.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Ta už ležela.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A já ta stála tam a včil on ten Novák. Bez tři čtvrtě hodiny a ten ten  tatínek už já jsem viděla. Já jsem to slyšela jak nadává mně.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (ruch z ulice).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] <para type="nahlas"> já tu nebudu držet. Chci spát v noci sa spí </para>!
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A nadávali  s* hádali sa s tím Novákem a  a tož ale při mě nebyli nadávali.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] No však si to schytá.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A já nevím mně sa zdá že. Že řemeň nebo něco měli a že mňa. Po zádech ale třikrát tak šmásli.
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Oni. Oni tak já jsem vylezla vlastně já potom když už jsem viděla že to nebude.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] On ode*. Nebo odešel. Já už si to nepamat* ano. On už asi odešel ale jestli ten tatínek mňa šli hledat.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] Jenom vím že. To jsem poprvní v životě dostala. Od tatínka tým řemeněm.
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] Ano oni museli jít dom ten řemeň vzali a šli mňa hledat kde su někde na dědině.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Když Lída spala a já jsem nebyla. Tak mňa šli hledat.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Dáša Z.] Ano.
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] Tož takové zážitky.


Rok: 2015, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Svatobořice-Mistřín, Téma: Když byla šlahačka, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> nebo </překryv mluvčích> když byla šlehačka. Věříš že já jsem sa teho tak b*. To ještě mám asi. Já jsem sa teho tak bála vždycky.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ale </překryv mluvčích> -.
[mluvčí: Andrea C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.]  Olin na to nedržel. On byl <překryv mluvčích> on byl takový </překryv mluvčích> akorátní <překryv mluvčích> všecko </překryv mluvčích> muselo být.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Dojít. Ohlásit. Sednout. To on <překryv mluvčích> nikeho </překryv mluvčích> všeckých uhostil. Všeckých napojil vínem. Byl rád když jich mohl ožrat.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Aj.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Ale tady toto on nenáviděl.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] On ty on. Kluci chodili po šlehačce v noci.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> a lozili </překryv mluvčích> po střechách. Tebe vzali na záda a táhli ťa na dědinu k f* <para type="se smíchem"> okolo fary </para>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> na druhý konec v pyžamně </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> na dědinu na zvo*   to </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] V pyžamně na zádech k*. Pod studňu obecní.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Tam ju napumpovali na ňu. Postříkali a včil ona říká.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Když jste mňa donesli tak mňa aj <para type="se smíchem"> odneste </para>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] <para type="se smíchem"> hopla mu za krk a musel ju odnést </para>.
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] (smích).
[mluvčí: Dáša Z.] Ano.
[mluvčí: Andrea C.] Že?
[mluvčí: Dáša Z.] (pousmání).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích> a tak  dy* vždycky. Vždycky  něco takového a po tých střechách rozbili škřidlice a všecko.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (mlasknutí).
[mluvčí: Andrea C.] A jednou už Oluša byla tak v nejlepším víš tak <překryv mluvčích> trošku už </překryv mluvčích> toto a. Možná o* aj  sedmnáct osm*. Sedmnáct osmnáct.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A ten  ti kluci. Sa k nám nemohli dostat.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Táta pozavíral všecko. To on aby sa nedostali.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Oni lezli přes střechu a tady ta veranda jak je. Tady toto.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A ten Peťa Peťa Franťa Franťa Hruška on sko*. Skočil ale on si nevšiml. Tam byl dole starý škopek.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A on do teho škopka. On si tak škaredě polámal nohu.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A <překryv mluvčích> ten </překryv mluvčích> náš dědek vyskočil z <para type="se smíchem"> postele a še* ho chytla </para>.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A. Po*.
[mluvčí: Andrea C.] Z*. Z* seber sa a běž k nám sa chodí dveřama ve dňe <para type="nahlas"> ve dňe a dveřama </para>!
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).


Rok: 2015, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Svatobořice-Mistřín, Téma: Počátky JZD, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Andrea C.] No a potom potom  nás. My jsme sa nechali <para type="se smíchem"> zlikvidovat </para>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] My jsme nechtěli do JZD. Pravda.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> aj </překryv mluvčích> Jenda Jenda a my a sousedů jsme měli jezeďáků to bylo hrozné.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Zabíjeli jsme načerno. Ale aby to prase nekvičelo. Aby to sousedi neuslyšeli.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Kdyby to uslyšeli. Nedej bože no to si nedovedete představit. Jaký to byl život ze dva roky než sa to trošku potom utišilo a už jsme zas už jsme sa skamarádili.
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Andrea C.] Vy jste v JZD. My jsme tam a hotovo.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Ale tej první. Ten první boj byl hrozný. <překryv mluvčích> že </překryv mluvčích>?
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> hmm hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> hrozný </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Andrea C.] Jeden na druhého rozkaz. Jak jsem něco vezla  nůšu . Trávy. Na kole tak už za chvilečku už už u* běhala okolo plotu a už nahlédala. Co s* co jsem dovezla nebo co.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> jestli jsem </překryv mluvčích> něco někde nějaký lup.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] Byl to.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A a to rodina. Vždyť to <překryv mluvčích> vždyť jsme měli </překryv mluvčích> branku my jsme byli to byla maminčin bratr vedle.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Takže my jsme chodili brankú. Já to Markovi vždycky. On <překryv mluvčích> to ví </překryv mluvčích> že branka <překryv mluvčích> a k </překryv mluvčích> sousedom sa chodilo pl*. Plotem .
[mluvčí: ] (klepání).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> ano </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dáša Z.] Jenom jenom. <překryv mluvčích> brankú </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> brankú </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> no hmm. Hmm. Hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> to ještě my jsme tam chodívali když jsme </překryv mluvčích> byli děcka.
[mluvčí: Dáša Z.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (klepání).


Rok: 2015, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Svatobořice-Mistřín, Téma: Vánoční stromeček, Počet mluvčích: 3
[mluvčí: Andrea C.] To sa nedá nebo aj ten vánoční stromeček. Řekni jak to bylo.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.]  napekli jsme nějakých. Z*. Tých perníčků navěšeli jabko ořechy.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A. Potom takové ty metličky papírové sa dostaly koupit. Tak do tých metliček sa barco.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] Nebyly  nebylo tvrdé cukrové <překryv mluvčích>  </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Dáša Z.] <překryv mluvčích> kostky </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> cukru aj </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] <překryv mluvčích> kostky cukru aj </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] A. Anebo nějak někdy sa podařilo nějaké to cukrové sehnat. Tak sa schovalo na ty met*. Aby ty metličky sa mohly taková <překryv mluvčích> ta metlička taková ta tobolečka </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vanda K.] <překryv mluvčích> <para type="potichu"> hmm hmm hmm </para> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Andrea C.] (povzdech).
[mluvčí: Andrea C.] To byly a a dnes lidi majú všecko a ještě <para type="se smíchem"> nadávajú. A ještě sa jim to nelíbí. Že </para>?
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Vanda K.] (smích).
[mluvčí: Andrea C.] (nadechnutí).
[mluvčí: Andrea C.] (smích).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Semily (Bítouchov), Téma: Jak se chodilo do tanečních, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Aneta K.] Asi do čtyřicátýho roku to Hitler nechal. Takže mně bylo už jako šestnáct nebo.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (kroky).
[mluvčí: Aneta K.] Už jako jedna. Byla ještě starší tak.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Aneta K.] Pojď se mnou tamhle k Králom.
[mluvčí: Aneta K.] Jako  na Cimbál.
[mluvčí: Aneta K.] (pousmání).
[mluvčí: Aneta K.] Pojď se mnou!
[mluvčí: Aneta K.] Tak tam jsem začínala tancovat. A pak. Hitler povolil  taneční.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Takže jsme furt chodili do tanečních víte?
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Aneta K.] Anebo načerno se chodilo tancovat pak jsme skákali voknem na hnůj. Protože řekli.
[mluvčí: Aneta K.] Přijela policie.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Tak jsme nemohli sálem frčet ven. Tak jsme n* tamhle na Klimberku skákali na hnůj u Hrušků.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Pak se chodilo načerno tancovat do lágru nad Semilema co je policejní akademie tam byly. Dřevěný lágry.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] No to bylo všechno načerno jako v*. Riskovalo se že jo no.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Dopadlo to nedopadlo. Museli jsme utýct třeba.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] No a po válce. No už mně bylo zase dvacet no a zase babička moje z vod maminky.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] <para type="imitace"> jé do dvaceti fouká. Po dvaceti kouká </para>.
[mluvčí: Aneta K.] (vydechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] <para type="nahlas"> to už zase chtěla abych byla vdaná </para>!
[mluvčí: Aneta K.] (tleskání).
[mluvčí: Aneta K.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Aneta K.] <para type="přeřeknutí"> taktová </para> byla doba. Víte?
[mluvčí: Aneta K.] A <para type="nahlas"> dneska holka nepospíchá ve třiceti </para>. A dělá dobře.
[mluvčí: Aneta K.] No. To jsem jinýho neslyšela když jsem tam přišla.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] No a pak jsme chodili teda. To už jsem byla vdaná ale já jsem si to vybrečela víte.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Já měla vo hodně staršího manžela a. A von už nechtě*.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] A říkali  chlapi.
[mluvčí: Aneta K.] My bysme pro tebe přišli když vidím jak zahlíží.


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Semily (Bítouchov), Téma: O tetičce, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Aneta K.] Zůstala jsem vlastně já. Protože ty co byli každej se vodtáh.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] To ji komunisti za* a po všech kriminálech já jsem za ní jezdila víte.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Já měla muže. Ještě že jsem měla takovýho to víte to stojí peníze. I když byl vlak lacinej.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miriam Š.] .
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Ale taky Rimavská Sobota je sedm set kilometrů od Semil.
[mluvčí: Aneta K.] (tleskání).
[mluvčí: Aneta K.] A nejdřív jsem to mě maminka měla povolení sestra její do Liberce do vyšetřovací vazby.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Tak maminka abych jela.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Tak jsme jely.
[mluvčí: Aneta K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Pak byla v Pardubicích. To byla ženská věznice.
[mluvčí: Aneta K.] No ale proč ji zavřeli?.
[mluvčí: Aneta K.] Že byla bohatá.
[mluvčí: Aneta K.] (tleskání).
[mluvčí: Aneta K.] A nebyla blbá víte?.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Vona ten majetek nadělala voni měli fabriku pod nádražím s prvním mužem. A do roka měla teta polepenej nábytek co dostala do výbavy.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Všechno.
[mluvčí: Aneta K.] Von si ji vzal kvůli že bude mít dělníkům na vejplaty a nebylo už.
[mluvčí: Aneta K.] A vona. Vodjela do Vídně s ním. S nemocným a maminka. Moje. Jí tam šla dělat služku.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] A vona si tam nějakej obchůdek s lahůdkama a tak tam si nahrabala zase v tý Vídni zemřel manžel kterýho dala tam někde taky. Do sanatoria zemřel.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] A přijela jako vdova do Semil a ten lékárník si ji jako vdovu. Teda namluvil.
[mluvčí: Aneta K.] Ale říkala.
[mluvčí: Aneta K.] Nemysli si. V lékárně jsme ve vobejváku měli umejvadlo na stole tam teklo střechou.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Aneta K.] No a pak ji teda komunisti zavřeli. Protože vona to všecko ovládala ale nesměla do lékárny.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Jako recepty dělala ale. Tam nesměla za táru jak se říkalo.
[mluvčí: ] (hluk v pozadí).
[mluvčí: Aneta K.] No a tak ji zavřeli.
[mluvčí: Aneta K.] Tak pak Pardubice a Rimavská Sobota.
[mluvčí: Aneta K.] Sedm set kilometrů.
[mluvčí: Aneta K.] A teď lidi říkali.
[mluvčí: Aneta K.] Ale to už je jako Maďarsko.
[mluvčí: Aneta K.] Hádková. To bych sama nejela do tý Rimavský. S Hádkovou jsme jely.
[mluvčí: Miriam Š.] .
[mluvčí: Aneta K.] A teďko ale ta tá  recepční jako jo byla fajnová ale s* s* voko jsme nezamhouřily.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Že věděli že jsme tam přijely za vězeňkyněj to to bylo mlácení do dveří a to.
[mluvčí: Aneta K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Aneta K.] Pak ji pustili. Už byla stará. K sedmdesáti.


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bozkov, Téma: Svatá voda, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Hana D.] To je svatá voda. Tam říkaj.
[mluvčí: Hana D.] Tam choděj lidi z daleka široka s. Takovejma láhvema si pro tu vodu.
[mluvčí: Hana D.] No a. Když jsem byla jako malá holka tak ji světili. To jsem tam byla za družičku <překryv mluvčích> i </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Hynek H.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hana D.] Kolikrát takhle přijdou jednou nějaká paní přijela autem no a říkala že prej  po tý vodě že ta její holka se uzdravila. Že byla hluchoněmá že mluvila potom.
[mluvčí: Hana D.] Bůhví. Je to pravda nebo není. To víte to člověk neví že.
[mluvčí: Hana D.] Víra tvá tě uzdravila.
[mluvčí: Hana D.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hynek H.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hana D.] Jedna zas tudleta  to děvče se narodilo. A že neměla ani jeden vlas na hlavě.
[mluvčí: Hana D.] No a že po tý vodě potom jí ty vlasy taky narostly.
[mluvčí: Hana D.] No.
[mluvčí: Hana D.] Já nevím jestli to je pravda. To víte.
[mluvčí: Hana D.] Tady jsme měli poutníků třeba sto. V domě leželi na slámě.
[mluvčí: Hana D.] Kdepak dneska by si ženský daly. Tu slámu do toho do*.
[mluvčí: Hana D.] Do těch pokojů.
[mluvčí: Hana D.] A to jsme tu slámu potom všechnu uklízeli po těch poutníkách.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Hana D.] <překryv mluvčích> no </překryv mluvčích>. Byli jsme rádi že jsme měli tři krejcary za to. Že jo. Za ten nocleh.
[mluvčí: Hynek H.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hynek H.] <překryv mluvčích> hmm <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hana D.] <překryv mluvčích> hmm. Třeba sto jsme </překryv mluvčích> jich měli.
[mluvčí: Hana D.] Leželi v síni na půdě.
[mluvčí: Hana D.] No teďka už tak nechodili poutníci. Teďka už chodili těma autama a tím. Autobusem.
[mluvčí: Hana D.] Ale vloni zas tady chodili.
[mluvčí: Hana D.] Už měli zas ty prapory. Že?
[mluvčí: Hana D.] No ale pro tu vodu choděj z široka daleka vám řeknu.
[mluvčí: Hynek H.] Hmm.
[mluvčí: Hana D.] Hmm já nevím jestli ti lidi se uzdravěj potom. Nikdo nevě*.
[mluvčí: ] (cinkání nádobí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Hana D.] Jak kdo tomu věří. Že jo?


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bozkov, Téma: Paní kněžna, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Hana D.] Vo tý Sejkorský kapličce se povídá tady na Skále byla nějaká kněžna.
[mluvčí: Hana D.] No a ten její ten kníže von řek aby se tady v Bozkově postavil kostel se dvouma věžema.
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Hana D.] A voni udělali tuhle jednu jen věž víte.
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Hana D.] A vona jela v kočáře s tím kočím. Ten kočí se jmenoval Sejkora. Teď vona vod tý kapličky viděla že ten kostel není tak postavenej jak ten kníže. Nakázal.
[mluvčí: Hana D.] A tak vona. Když to viděla že to není ta. Ty dvě věže.
[mluvčí: Hana D.] Tak vona  prej tomu kočímu řekla.
[mluvčí: Hana D.] Sejkoro votoč!
[mluvčí: Hana D.] A tak tam posavad říkaj Sejkorská kaplička.
[mluvčí: Hynek H.] A <překryv mluvčích> <unclear> 2 </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Hana D.] <překryv mluvčích> ta kněžna </překryv mluvčích> ta byla moc hodná. Ta dávala ty sirotky mýho tatínka dala taky na učení. Takový ty nemanželský děti to všechno vona dala vyučit.
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Hana D.] Jenže náš tatínek von se hrozně dobře učil a.  A řek si ať. Že chce bejt ševcem.
[mluvčí: Hynek H.] Hmm.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Hana D.] Tak ho dala na ševce.
[mluvčí: Hana D.] Byl ševcem vyučenej.
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Hana D.] No potom když byl ve světový válce ve Vídni tak von tam se s ní potom viděl.
[mluvčí: Hana D.] Na domě tu její to její jméno si pamatoval. Tak k ní šel a dala mu kolik zlatejch desetikorun.
[mluvčí: Hana D.] Ta kněžna.
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bozkov, Téma: Štědrý večer, Počet mluvčích: 1
Když byl ten Štědrej večír u nás. No tak jsme měli stromek. Na tom stromku pamatuju to jsme navlíkávali na ty dráty. To jsme si celej rok skládali ten starej drát. Víte? Nějaká paní to tady kupovala. To jsme dostali šest krejcarů. Čtyři krejcary. Tady byl cukrář a vod něj jsme si koupili takový sněhový kolečka. To bylo asi za deset halířů nebo jak to bylo. No a jabka jsme si dali. A z papíru takový řetězy na stromek. To nebyla čokoláda jako teď. (rušivý zvuk). Bylo to stejně dost takový spokojený jsme s tím. Dneska dětem můžete dát co chcete dneska děti nejsou spokojený. A my byli ale. My jsme byli spokojený. (rušivý zvuk). Dneska děti nejsou. Kdyby jim dal nevím co.


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bozkov, Téma: Jak na louce strašilo, Počet mluvčích: 1
A jednou to jsem byla malá holka. Šla jsem tatínkoj s ň*. Se snídaněj do papírny. A tady na tý Kramářově louce voni řikávali že tam straší. Pamatujete to? V poledne že tam straší. (nadechnutí). Já vám byla taková malá. Bylo mně. Ještě jsem nechodila snad ani do školy. Bylo to v neděli ráno. Já vám nevím jestli jsem to měla takovej přelud. Ale viděla vám jsem takoví jako dva šaškové to byli. To jsem se už to navypravovala. Takhle se drželi za ruce a takhle se houpali. No na mou duši vám. Já vám nevím co vám to bylo. Jeden měl zelenou. Takovej  ten  ústroj na sobě a ten druhej červenej. A já už to. Nedošla tam. Letěla jsem domů a. To tam šli a nic tam nebylo.


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bozkov, Téma: Médie, Počet mluvčích: 1
Hmm to máte každej jak si to vezme s tou médijej. Že jo. (rušivý zvuk). Něco v tom pravda musí bejt. (nadechnutí). Když se ta holka ztratila tak jsem šla tý Tichý. Jak tady bejvala. Vona už teď není. Vona je někde u Jablonce víte? No říkali ať se tam jdu zeptat. (rušivý zvuk). A víte co mně řekla? Že ta holka je živá. Že ji vidí ve velikým domě a hodný lidi že vidí jak se nad ní skláněj. No a byla živá. Byla v nemocnici. No a ty lidi byli na ni hodný že? Když se podruhý ztratila. Zas jsem k ní šla povídala teďka že. (rušivý zvuk). Hmm. Takhle si chytila nohy ta paní. A povídala že ji strašně bolej nohy. A takže ta holka musela daleko jít. A že ji nikde nevidí. A to byla v tom lese. Teda. Víte? (nadechnutí). No a tu se tak zakoukala. A tu povídala. (rušivý zvuk). Že vidí ž* nějakej pán že to je jako myslivec. Že má ručnici. Že ji vidí jak ju*. Jak von ji vodnáší na zádech. A že se to dozvím skrz dva mužský. Ty že mně to přijdou povědít. Pan poštmistr mně to přišel povědít a přišel mně to pan. Strážmistr z Jesennýho ze stanice povědít. (nadechnutí). Ty dva mužský mně to přišli říct. Vidíte a našla se. To je teda fakt. To vám nelžu. To je teda pravda.


Rok: 2012, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Bozkov, Téma: Jak se trhaly zuby, Počet mluvčích: 1
A tady byl místní doktor. Dokonce von taky trhal zuby. Dospělejm. Jo. Ale dětem ne. (nadechnutí). Říkal. Tady máš korunu. Kup si za to něco a dojdi si k zubaři. Dětem jako netrhá. (hluk v pozadí). Ještě tady byl. Jeden takovej sedlák kterej. Dostal. Zubařský kleště. Vod nějakýho doktora. Kterej byl tady z místa a byl někde u Kolína potom prakticíroval. (rušivý zvuk). A von to měl pod postelej v takový bedýnce kde měl všelijaký šrouby a <para type="se smíchem"> železo nějaký takový a </para>. (nadechnutí). (nadechnutí). Votřel vždycky vo <para type="se smíchem"> kalhoty. Takhle </para>. (rušivý zvuk). (smích). Posadil si to a a děti tam hlavně chodily. Ale i dospělí. (rušivý zvuk). (nadechnutí). A právě tomuhletomu bratranci jednou ho poslala  manželka toho sedláka. Protože byl na poli. Tak klukovi dala kleště. Dojdi si za tátem. Ten tamhle na Křibě  hakuje von ti ten zub vytrhne. (nadechnutí). (nadechnutí). Tak von mu ho vytrh na poli. Posadil si ho <para type="se smíchem"> na mez. Že jo </para>. A vytrh mu ho na poli. Ale na každý straně mu utrh ještě kus sanice. (smích). (nadechnutí). (nadechnutí). Já jsem to viděl. Ten zub na každý straně byl takovej u* jak mu s tím zubem páčil. Tak mu vytrh kus tý sanice no. (bouchnutí). (smích). (bouchnutí). (nadechnutí). Zarostlo to samozřejmě k žádnýmu doktoru se nešlo. (nadechnutí). (rušivý zvuk). Mě jednou když mě bolel zub poslali rodiče. Protože jsem chodíval s babičkou do Železnýho Brodu na jarmark. Jo. Tak jsem tu cestu znal. Už jsem asi třikrát s ní šel. (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). Tak to jsem ještě nechodil do školy. To mně bylo pět a půl roku. A bylo to ve žních. (nadechnutí). Tak mně naši řekli. (rušivý zvuk). Tady máš pětikorunu. Dojdi si ke Novákovi do Brodu. Víš kde to je. (nadechnutí). Přes Kamenici byla lávka dřevěná. To nebyl ještě tenhleten most. Ta byla těsně nad vodou. (nadechnutí). (nadechnutí). A. Tak jsem šel k tomu Novákovi že jo. Když na mě přišla řada. Tak mně ho vytrh. Ten zub. Já mu dal pětikorunu a zase jsem šel domů. (bouchnutí). (bouchnutí). (nadechnutí). (bouchnutí). (nadechnutí). (rušivý zvuk). Domů jsem ho přines v kapesníku. Dneska pětiletý dítě poslat samotný takhle daleko tak ty rodiče zavřou. (nadechnutí). (nadechnutí). No ale vono samozřejmě. Když to bylo v době žní. Tak každá hodina byla vzácná. (rušivý zvuk). (nadechnutí).


Rok: 2012, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Držkov, Téma: Koleda, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Jindra K.] V Plavech a tady se chodilo ve čtvrtek.
[mluvčí: Miriam Š.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jindra K.] <překryv mluvčích> ale </překryv mluvčích> v Jesenným se nechodilo na Zelenej čtvrtek tam se chodilo jen na Červenou pondělí.
[mluvčí: Jindra K.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Miriam Š.] No.
[mluvčí: Jindra K.] A to maminka vařívala padesát vajec.
[mluvčí: Miriam Š.] (mlasknutí).
[mluvčí: Jindra K.] No. Protože já sem byla holka. To chodili kluci s pomlázkama. Že ale když Standa byl kluk a ten zase přitáh vejce.
[mluvčí: Jindra K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jindra K.] Tady jsme byli sami táta v baráku nebyl. Tak si kluci moc dovolovali.
[mluvčí: Jindra K.] Jednou vyvrátili dveře nám v síni.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Jindra K.] Nu byly <překryv mluvčích> chatrný bylo to jen na takovejch hákách </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Miriam Š.] <překryv mluvčích> hmm to taky no </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Jindra K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Jindra K.] A maminka si já a . A ještě holky nějaký jsme tlačily zevnitř a voni zvenčí až vyhákli dveře.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).


Rok: 2014, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Držkov, Téma: Hodina náboženství, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bartoloměj Š.] No tak  chodil jsem do vobecný školy Držkově.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Miriam Š.] (odkašlání).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] To bylo někdy v letech no vokolo. Začátku války. Druhý světový.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] Ještě jsme se učili. Náboženství zpěv a tohlento všechno.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] A na náboženství nás učil měli jsme. Faráře Nováka.
[mluvčí: Bartoloměj Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] A ten farář Novák byl <para type="se smíchem"> holohlavej </para> takže jsme m*. V tý třídě jsme vymejšleli všelijaký blboviny no to vám ani nemusím říkat.
[mluvčí: Bartoloměj Š.] Když jsme měli tuhletu hodinu toho náboženství. Tak  tenhle Jaromír Hrušků a ještě s Karlem Hruškovým říkaj.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] Co uděláme. Farářovi?
[mluvčí: Bartoloměj Š.] Před tou hodinou.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] Tak. Do dveří mu narovnali von měl holou hlavu ukazovátka. Všechny co tam byly. Dlouhý. Že.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] Von votevřel dveře a všechno mu to spadlo na hlavu.
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] A tak ta ta hodina toho náboženství z* začala tak že je začal honit <para type="se smíchem"> vokolo </para> <para type="se smíchem"> vokolo celý třídy </para>.
[mluvčí: Bartoloměj Š.] (pousmání).
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] (smích).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] A nevím jestli vůbec ta hodina toho náboženství <para type="se smíchem"> proběhla potom </para> <para type="se smíchem"> poněvadž von hrozně nadával </para>.
[mluvčí: Bartoloměj Š.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] (smích).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Bartoloměj Š.] (smích).


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Radčice, Téma: O škole, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Miluška D.] No jak jsem byla malá. Tak jsem chodila v Radčicích do školy že?
[mluvčí: Miluška D.] A když mně bylo třináct roků. Umřel nám tatínek a vostalo nás pět dětí.
[mluvčí: Miluška D.] Mně bylo třináct a nejmladšímu byly dva roky. Bratrovi.
[mluvčí: Miluška D.] A máma to musila živit.
[mluvčí: Miluška D.] Musili jsme navlíkat.
[mluvčí: Miluška D.] Dřevěný korejtko a a dráty a korále. Ru* ručně se navlíkalo. No.
[mluvčí: Miluška D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluška D.] Než se šlo do školy se muselo navlíkat.
[mluvčí: Miluška D.] A učit jen ve škole doma na to nebyl čas.
[mluvčí: Miluška D.] Tak jsme musili navlíkat.
[mluvčí: Miluška D.] Navlíct dráty než. Se šlo do školy.
[mluvčí: Miluška D.] Přišlo se jestli ze školy v poledne povobědvalo se a šlo se zas do školy že?
[mluvčí: Miluška D.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Miluška D.] Tenkrát bylo asi do třech hodin učení.
[mluvčí: ] (mňoukání kočky).
[mluvčí: Miluška D.] Někdy to bylo dýl a přišlo se domů muselo se navlíkat z* znovu.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Hynek H.] Tam chodívali i ty přespolní taky. Viďte?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Miluška D.] Jo choďili tam z toho z Houště ze Stráně chodili tam je takovej dům U Č* U Červenýho domu. Až z toho domu chodili do Radčic do školy.
[mluvčí: Miluška D.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miluška D.] A tam měli lom.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Miluška D.] A tam voni tam vostávali. V tom Červeným domě. Že až tamvodad chodili do školy.


Rok: 2015, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Radčice, Téma: Největší nepřátelé veverek, Počet mluvčích: 1
Tenkrát bylo poměrně dost veverek. Tak jsme honívali veverky. (nadechnutí). Tady se chodilo do Haratiny pěšky a tady u toho potůčku. Než se přijde k Haratině tam byly takový nějaký ty javory a jasany a jak to mělo na podzim ty semínka tak na tom bylo veverek! A to jsme to kamenovali a nějakej Hruška Jarka Hrušků z Jirkova nám říkal. Co s tím děláte?. Ani nevím co jsme mu řekli. Voni kluci to myslím takhle stáhli a kůžičkáři s chutí kupovali ty veverčí kůžičky. (mlasknutí). A von říká. Chlapi tak mně to přineste. Tu veverku já vám kůži dám a my to jíme. Vždyť to je ohromně dobrý. Tak jo. Tak jsme taky jednu ukamenovali veverku a já nevím jestli Tonda Hrušků tadyhle nebo kdo vyndal svačinu dal ji mezi knížky a do toho kornoutu strčil tu veverku a že ji tomu Jarkovi Hruškovu f* dá. (jiná osoba). No přišel do Brodu roztáh kornout dával to tomu Jarkovi Hruškovu <para type="se smíchem"> a kornout byl poněvadž veverky maj. Blechy kornout byl plnej blech </para>. (mlasknutí). Pak jsme se to už naučili taky a tak jsme normálně když se podařilo nám utlouct veverku tak jsme to. Vopekli na másle a bylo to výborný. Bylo to jako pstruh. To bylo dobrý bílý masíčko jéj to jsme si špendýrovali. No a učil nás taky učitel Vlastimil Václavů z Brodu byl kantorem a učil na železnobrodský. Měšťance. Když jsme probírali veverku. Tak. Vykládal. Největší nepřátelé veverek jsou <para type="nahlas"> kuna </para>. A ukazoval to na prstech. <para type="nahlas"> kuna dravci Radečáci </para>. (smích). <para type="se smíchem"> takhle učil </para>.


Rok: 2015, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Radčice, Téma: Fotografie, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Drahoslav S.] Tahlenta fotka pochází někde z jara pětašedesátýho roku a je z Jilemnice. Kdy jsme jako chrudimská výsadková rota nacvičovali na spartakiádu.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] A. Tohlento byly takový předvádění těch secvičenejch akcí tak jsme vyjížděli. Samozřejmě do Chrudimi samozřejmě do Hlinska a mezi jiným teda i. Do Jilemnice.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Drahoslav S.] No a v Jilemnici vím že byla.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] Jeli jsme tam ótéčkama. Závodili jsme s autama po silnici a v Jilemnici byla strašná zima.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] No a jelikož jsem byl skoro doma tak mně všichni říkali .
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] Jak tady můžete bydlet v tomlenctom?
[mluvčí: Drahoslav S.] Že jo?
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] No a tak se cvičilo. Cvičilo bylo tam hrozně lidí.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] To jsem říkal.
[mluvčí: Drahoslav S.] To není možný. To se snad sjeli to.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] Dokonce tam přijeli i ty co s* byli Liberečáci a.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] Ani nevím jestli tam byl tenkrát. Děda anebo máti jestli se tam přijeli podívat.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] No a potom ten aplaus to jsme až taklen pobrekávali jako jo. Protože to bylo docela zajímavý jak lidi to brali no.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] Protože já teďka nevím. Ale myslím tady na fotce jsou dvě.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] Tak. Jedna. Čtyřstovka dělala jednu pyramidu to byla ta naše chrudimská. Pardubická. A druhá čtyřstovka to byli někde vodjinud a. Tam prej se jim moc nedařilo. Jestli padali z tý vejšky nebo něco takovýho.
[mluvčí: Drahoslav S.] Ale vím že naše teda se povedla úplně no. Samozřejmě.
[mluvčí: Drahoslav S.] Měli jsme fyzičku. Bylo to dobrý.
[mluvčí: Drahoslav S.] No bylo to pěkný.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] Horší je že nám nedali vycházku potom. Naložili nás zase na ótéčka a uháněli jsme domů a. Večer ještě byly rajóny a já nevím co všecko. No prostě nepříjemnost no. Prvního ročníku.
[mluvčí: Miriam Š.] Jo.
[mluvčí: Drahoslav S.] No tahlenta fotička. Ta pochází někde z takový tý krajiny říká se jí Doupov to je zásobárna uhlí pro. Bejvalý Československo.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] No a jednou jsme tam byli. S milicej jsme tam byli na výcviku protože my byli ty děsně zlí. Co jsme honili lumpy a uprchlý vězně a takovýhlencto.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] No a. Tak jsem se vydal na průzkum těch našich velitelskejch stanovišť a tohlencto byla hlídka vepředu.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] Tak jsem  se k nim připlížil. Abych se kouk jestli vopravdu pracujou a voni opravdu ejhle pracovali ale. Byl jsem skorem mrtvej smíchy když jsem viděl je že s nima. Pracuje i  malý stádo dobytka z toho. Jedna vedoucí.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] Ta stála za tím velitelem toho průzkumu a. Téměř mu. Volizovala helmu.
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] To by musel bejt hodně dobrej herec aby vo tom jako věděl. Já si myslím že vo tom vůbec nevěděl.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Drahoslav S.] (vydechnutí).


Rok: 2012, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Radčice, Téma: Koule, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Nataša K.] To bylo v létě jak byl ten ohromnej hic. Ohromně dlouho byl hic. A ohromně dlouho bylo sucho. Nepršelo.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] A táta že půjde sekat louku.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] A já říkám.
[mluvčí: Nataša K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Nataša K.] A no tak já ti půjdu teda asistovat.
[mluvčí: Nataša K.] Prej.
[mluvčí: Nataša K.] Je hic. Ještě se někde zvrátíš žádný asistování. Já si to udělám.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Vždycky jsem za ním s kolečkem lítala. Von mně to tam nasypal co posekal. Já s tím letěla na kompost.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Tak jsem šla do baráku.
[mluvčí: Nataša K.] No tak chvíli jsem vydržela a když jsem viděla že už má vysekaný vedle sudu říkám.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] A. Půjdeš holka načepovat sud ze studnice protože je všude sucho.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Už jak bylo dlouho sucho tak vody ve studnici moc nebylo.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Vono to tam bude pomalu cvrkat do večera než to tam docvrká ten sud.
[mluvčí: Nataša K.] No tak jsem šla.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Hadice. Jsme měli samozřejmě natočený zvedený aby se mohlo na zemi sekat tak to bylo přehozený přes tyčku u plotu přes ten sloupek.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Tak já sundala hadice dolů. Protože aby se to tam neskříplo. Aby teda vůbec ta voda tekla.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Ale hadice byla dlouhá hrozně těžká. Protože to musel bejt. Rozměr asi patnáct dvacet metrů aby to všude dostalo. Kam bylo potřeba.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Hadice stočená. A tak já ji sundávám a ten sloupek byl ukončenej železnou koulej.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Za ty roky co tu jsem přes třicet let jsem nepřišla na to. Že by ta koule byla volná.
[mluvčí: Nataša K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Nataša K.] A vona byla.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Jak jsem zvedla ty hadice nevim jak se mně to povedlo koule se sesmekla a spadla mně na nohu.
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Nataša K.] Ani si neumím představit.
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Nataša K.] Pustila jsem hadice popadla kouli. A nasadila ji zpátky.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Já jsem ani nevykřikla. To byla bolest říkám.
[mluvčí: Nataša K.] Na tu nohu už v životě nestoupnu.
[mluvčí: Nataša K.] A teď jenom křičím.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] <para type="s křikem"> táto měl #s dneska pivo </para>?
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] <para type="se smíchem"> a von jako na mě křičí </para>.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] <para type="se smíchem"> v takovým </para> hice vždyť bych se zvrátil!
[mluvčí: Nataša K.] Já povídám.
[mluvčí: Nataša K.] Pojedem do nemocnice.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] <para type="s křikem"> co #s dělala </para>?
[mluvčí: Nataša K.] A přišlo mně kouknout na tu nohu. V životě jsem to neviděla.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Snad během minuty na tom nártu to byla boule jak tenisák. A furt to rostlo.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Mě teda bolela ta noha a já jsem si myslela že mně praskne ta kůže navrchu. Kam to ještě půjde.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Pouhým vokem bylo vidět jak se to zvedá.
[mluvčí: Nataša K.] Říkám.
[mluvčí: Nataša K.] No to není možný.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Já povídám.
[mluvčí: Nataša K.] Spadla mně koule na nohu.
[mluvčí: Nataša K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] <para type="s křikem"> co tam děláš. Říkal jsem ti abys byla doma že se zvrátíš na tom hice </para>!
[mluvčí: Nataša K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Nataša K.] No tak jsme jeli.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Přijedem do nemocnice tam mě naložil na vozejk a přišla sestřička do ambulance.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Co paní potřebujete?
[mluvčí: Nataša K.] Já povídám.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Spadla mně koule na nohu.
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Nataša K.] No ten její udivenej pohled zašla dovnitř vyšla doktorka.
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Nataša K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Nataša K.] Co paní potřebujete?
[mluvčí: Nataša K.] Já říkám.
[mluvčí: Nataša K.] Mám něco s nohou. Spadla mně na ni železná koule.
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Nataša K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Nataša K.] Tak se na mě doktorka koukla a říká.
[mluvčí: Nataša K.] Paní vy vrháte?
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Nataša K.] Já povídám.
[mluvčí: Nataša K.] No nevrhám. Co bych vrhala. Spadla mně koule na nohu.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Jak velká?
[mluvčí: Nataša K.] Povídám no.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Asi deset kilo.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Paní. S desetikilovou koulej nevrhaj ani muži.
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Nataša K.] Já povídám.
[mluvčí: Nataša K.] Vždyť já nevrhám vypadám na to že vrhám?
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Vždyť už mně bylo přes padesát v tý době. Prošedivělý vlasy a moje figura hubená dlouhá.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] No to asi jako kdyby se trpaslíka zeptali jestli skáče do vejšky.
[mluvčí: Nataša K.] (polknutí).
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Nataša K.] Tak si doktorka nechala vysvětlit co jsem teda dělala jo. A že na rentgen.
[mluvčí: Nataša K.] No tak mě vodvezli na rentgen.
[mluvčí: Nataša K.] Na rentgenu paní říká.
[mluvčí: Nataša K.] Paní. S čím jdete?
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Já povídám.
[mluvčí: Nataša K.] S nohou tady.
[mluvčí: Nataša K.] A co jste dělala?
[mluvčí: Nataša K.] Povídám.
[mluvčí: Nataša K.] Spadla mně koule na nohu.
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Nataša K.] Ta se mě dokonce ptala za kterej oddíl soutěžím.
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Nataša K.] No tak se snímkem zase zpátky k doktorce.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] A doktorce zas to nebylo jasný.
[mluvčí: Nataša K.] A říkám.
[mluvčí: Nataša K.] No byla desetikilová a bylo to na tom.
[mluvčí: Nataša K.] Z jaký vejšky?
[mluvčí: Nataša K.] Říkám.
[mluvčí: Nataša K.] No asi metr dvacet.
[mluvčí: Nataša K.] Vono to bylo dost vysoko.
[mluvčí: Nataša K.] A doktorka teda koukla na snímek a říká.
[mluvčí: Nataša K.] A no vono to není zlomený.
[mluvčí: Nataša K.] Říká*.
[mluvčí: Nataša K.] No to snad není možný.
[mluvčí: Nataša K.] Protože asi ty hadice jak to tam bylo až na zem skoro. Tak asi to trochu přibrzdily. Nebo já si to neumím představit.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] No tak mně dali sádrovou dlahu nohu zafačovali a že berle.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] No tak ty my máme furt. Protože furt máme nějaký úrazy. Berle všeho druhu máme doma.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] No ať přijdu za dva dny na kontrolu jestli se to co se s tím děje že jo.
[mluvčí: Nataša K.] Tak jsem přišla. No jo. Ale když voni se vždycky na tý ambulanci střídaj doktoři.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] A teď tam byli doktoři to tam byli asi dva jeden teda. Připad ke mně nebo já k němu.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] No na první pohled bylo vidět že to není Čech.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Už vzhledově.
[mluvčí: Nataša K.] (mlasknutí).
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Teď teda tam čet v tom papíře. Von to neuměl asi ani hrozně moc přečíst teď to tam furt luštil. Furt koukal na tu mou nohu.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] No a pak teda co s*. Co jako mám.
[mluvčí: Nataša K.] Já povídám.
[mluvčí: Nataša K.] No spadla mně koule na nohu.
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Nataša K.] Tak zas mu to jako asi nebylo moc jasný už vůbec coby cizinci a tak furt koukal a furt to tam čet a pak říká.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Paní. Kde to máte?
[mluvčí: Nataša K.] Já povídám.
[mluvčí: Nataša K.] No tady dole.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Pak ten druhej doktor mu tam už jako s tou češtinou a s tím pomáhal.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] No byli z toho teda všichni špatný. Všichni si mir* mysleli jakej já jsem atlet teda jak vrhám tou koulej.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] Pak jsem ji nakonec zvážila. Hoši ji vodnesli na šupu na decimálku. Zvážili ji. A vážila teda osm kilo takže jsem si no měla jsem odhad docela dobrej.
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).
[mluvčí: Nataša K.] (nadechnutí).


Rok: 2012, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Zlatá Olešnice (Stanový), Téma: Jak jsme jezdili k babičce, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Tobiáš T.] No tak jsme jezdili do Volešnice k babičce a k dědečkoj. Teda k rodičům. Manželky. A teď jsme měli děti. A co s těma dětma. Že jo?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Tobiáš T.] Před tím jsme jezdili s kočárkem dokud byly malý. No a todle byly už ty děti větší. Už  bylo vokolo sedmi a.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Tobiáš T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] No tak jsem  jednoho si dal za sebe. A druhýho před sebe a jel jsem do Volešnice k babičce. Že jo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Tobiáš T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] Tady byl nějakej. Tenkrát. Byli to takový hoši četník tam byl tenkrát říkali <para type="se smíchem"> esenbák </para> nějakej Pepík Tichej nebo jak se. Myslím že se jmenovali Tichý.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Tobiáš T.] No. My se znali poněvadž já jsem. Už dělal taky. Do ledačehos.
[mluvčí: Tobiáš T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] No von mě  viděl pochopitelně že jo a pak mě  zastavil říká.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] A J*.
[mluvčí: Tobiáš T.] Jo von tak zadrhoval trošku říkal.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] J* Josef todle mně nedělej! Ty děti nemůžeš takhle <para type="se smíchem"> vozit </para>!
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] (smích).
[mluvčí: Tobiáš T.] <para type="se smíchem"> a. Von tam </para>. Zrovna u silnice měl tu kancelář tak. Koukal někde z vokna když jsem já s těma dětma tam.
[mluvčí: Tobiáš T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Tobiáš T.] Pak jsem mu říkal.
[mluvčí: Tobiáš T.] Víš. Pepíku. Běž napřed já tě vezmu až u Hrušků. Tam už. Je vodbočka na Stanovej. No tak tam už že jo. Tam už někde. <para type="se smíchem"> tam budou </para> starý háje a to.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Tobiáš T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] A no  co čert nechtěl von zas byl někde venku ten policajt tam a říká.
[mluvčí: Tobiáš T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Tobiáš T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] A kde máš tátu?
[mluvčí: Tobiáš T.] No. V* von říkal že mě vezme až u Hrušků.
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Tobiáš T.] (smích).
[mluvčí: Tobiáš T.] <para type="se smíchem"> tak. Zase malér </para>.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] Nedělal z toho žádnou vědu <para type="se smíchem"> pokutu </para> mně nedal. No. Poněvadž jsme se jako znali von to byl mladej kluk takovej u těch policajtů dlouho nesloužil.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Tobiáš T.] A takhle to probíhalo. No.
[mluvčí: Tobiáš T.] (pousmání).
[mluvčí: Miriam Š.] (pousmání).
[mluvčí: ] (bouchnutí).


Rok: 2012, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Zlatá Olešnice (Stanový), Téma: Jak jsem si namluvil manželku, Počet mluvčích: 1
To víte. To  s* jsme prodělali válku. Že jo no a po. Pak po tý válce to byl takovej takovejch krásnejch pár roků tak jsme chodili už zase za těma děvčaty. (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). (hovor v pozadí). Moje první láska byla s* sice jiná. No ale že vona měla tam už známost taky nějakou a. Sešli jsme se tam jednou dva. A holka nebyla k <para type="se smíchem"> za* k nalezení </para>. Tak jsem říkal. (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (bouchnutí). (nadechnutí). <para type="se smíchem"> tak jsem skončil </para>. A namluvil jsem si. Vo tancovačce vo tý volešnický podzimní pouti. To bylo jedenáctýho listopadu. (mlasknutí). Tam je pouť. Taková. No pochopitelně už venku ne ale slaví se tam taková pouť tam byla zábava a tam jsem poprvé doprovodil manželku domů. (rušivý zvuk). (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). (rušivý zvuk). (nadechnutí). Čtyři roky jsme spolu chodili po čtyřech letech jsme se teprve vzali. (bouchnutí). (rušivý zvuk).  to byly takový takový krásný léta! (nadechnutí). (nadechnutí). (rušivý zvuk). To si. Ještě s kamarády vždycky c*. Jsme vš* všude chodili pěšky. Že jo. (nadechnutí). To jsme neměli jako teď každej má auto. (nadechnutí). (mlasknutí). A já jsem si koupil. Když jsem za ní chodil tak jsem si tady koupil vod jednoho občana kolo abych <para type="se smíchem"> jo nějak. Se pře*. Rychlejc přepravil do tý Volešnice </para>. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). A v*. Vona měla taky kolo tak jsme  jezdili i po návštěvách poněvadž jsem měl jednu sestru v Bystrým druhou sestru v Benešově provdanou třetí sestru v Roprachticích bráchu jsem měl už tenkrát von brácha byl ve Vysokým když jsem já tam chodil do školy tak tam byl. Školníkem. (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (nadechnutí). (dlouhá pauza). Ale pak  po válce si zabral. Domek  v Harrachově a tak byl v Harrachově s s rodinou. A tak  jsme takhle takhle to bylo <para type="se smíchem"> žádný auto </para> nic  na kolech jsme jezdili. (pousmání). (nadechnutí). Někdy jsem třeba jsme sedli a manželku jsem posadil na trubku jak se to tenkrát praktikovalo. Jeli jsme dva na tom kole. Že jo. (nadechnutí). (smích). (bouchnutí). (bouchnutí). (nadechnutí). (rušivý zvuk).


Rok: 2012, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Zlatá Olešnice (Stanový), Téma: Příhody ve vesnici, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Benedikt M.] A tenhleten Hruška. No ten byl taky takovej podobnej. Jo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] Von to byl kolář. Původně.
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] A von vždycky když něco dělal. To tam měl. To měl všecko ve světnici. Cirkulárku a tohleto všechno to tam měl. Že jo.
[mluvčí: Benedikt M.] No a tak vždycky na tom dělal a kouk takhle na hodiny a vono bylo jedenáct. Tak takhle rukávem to smet a nasypal. Mouku a už tam válel knedlíky. Že jo. <para type="se smíchem"> na tom ponku </para> jo.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Benedikt M.] Vždycky říkával.
[mluvčí: Benedikt M.] Já jsem teď na to vyhrál já jsem si nechal všecko uhlí složit za kamna a teď udělám jen takhle lopatkou a nemusím nikam chodit.
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] No tak von barák nezamykal. Vono tam nebylo co vzít. Že jo a a teď se mu narodily kozlata. No tak von. Kozlata vzal do světnice malý. Že jo a.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] Von zdědil. Po sestře takovej baráček tam.
[mluvčí: Benedikt M.] No a teď přišli nějaký rekreanti. Chtěli ten barák koupit a hledali ho. No tak nikde ho nenašli. On byl někde za stodolou. No barák votevřenej.
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] Voni přišli teda do světnice. Nikde ho tam nenašli. Viděli tam kozlata že jo. Tak šli k sousedům a povídají.
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] No co to je za člověka. Vždyť von vám má v chlívě i hodiny.
[mluvčí: Miriam Š.] (smích).
[mluvčí: Benedikt M.] Ale ta sousedka povídá.
[mluvčí: Benedikt M.] To jste nebyli v chlívě to jste byli ve světnici.
[mluvčí: ] (bouchání).
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] Takový ty příhody ve vesnici. To <překryv mluvčích> se staly </překryv mluvčích>. To jo.
[mluvčí: Miriam Š.] <překryv mluvčích> hmm </překryv mluvčích>.


Rok: 2012, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Zlatá Olešnice (Stanový), Téma: O rodu Zemanových, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Benedikt M.] Tak sem vám říkal. Vono jich bylo deset. Dohromady. No.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Benedikt M.] A tenhleten byl nejstarší. Tenhle Stašek on byl to advokát. Že jo. Von vystudoval.
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] A von. Jak  to jsem vám možná říkal. Jak přišel k tomu pseudonymu von byl biřmovanej Stanislav.
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] A jes*. Za starýho Rakouska ještě tady to jižní Polsko patřilo k Rakousku takzvaná Halič.
[mluvčí: Benedikt M.] (mlasknutí).
[mluvčí: Benedikt M.]  jako Krakov a tohleto to bylo ještě teda rakouský. Že jo.
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] A von měl v Krakově strejčka kterej tam byl. Ouředníkem na finančním úřadě. Jako na berňáku.
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] Ještě psali že moc voblíbenej nebyl. Kdo je z berňáku voblíbenej.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Benedikt M.] (smích).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Benedikt M.] A tak von tam u něj pobejval nějakou dobu a. Von tam taky studoval. V Krakově.
[mluvčí: Benedikt M.] A protože Stanislav se řekne polsky Staša tak z toho vzniknul tenhle pseudonym Stašek.
[mluvčí: Benedikt M.] (mlasknutí).
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Miriam Š.] Hmm.
[mluvčí: Benedikt M.] Protože. Tihlety. Spisovatelé voni psali to co se teda už tenkrát těm pánům kolikrát nelíbilo. Tak aby neměli s tímhle nějaký ty.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] Tak povídám. Vrchlickej nebyl Vrchlickej Bezruč nebyl Bezruč. Že jo. Každej měl nějakej ten pseudonym no a von si vybral tohleto.
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] (mlasknutí).
[mluvčí: Benedikt M.] A Olbracht von. Olbracht byl biřmovanej. Albrecht. Von se jmenoval Kamil Zeman.
[mluvčí: Benedikt M.] (mlasknutí).
[mluvčí: Benedikt M.] A to je zkomolenina z toho O* Albrechta je Olbracht.
[mluvčí: Benedikt M.] <překryv mluvčích> to Ivan </překryv mluvčích> von se. Hodně pohyboval na tý Podkarpatský Rusi asi. To je někde tam z toho.
[mluvčí: Miriam Š.] <překryv mluvčích> Zeman </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Benedikt M.] (mlasknutí).
[mluvčí: Benedikt M.] A von měl taky všelijaký potíže tenhleten Stašek. Že jo.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] Von byl potom v Semilech. A von si vzal  on si vzal  za manželku. A vona to byla ze židovskýho rodu a. Ona se jmenovala Šenfeldová.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Benedikt M.] No. A je zajímavý že tahleta jeho manželka byla teta bejvalýho. Ministra kultury Pavla Tigrida Pavel Tigrid se jmenoval původně Šenfeld a jeho otec byl bratr. Olbrachtovy. Maminky.
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: Benedikt M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (bouchnutí).


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vysoké nad Jizerou (Stará Ves), Téma: O svatbách a muzikách, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Zdenka T.] Říkaj tam U Končalů.
[mluvčí: Zdenka T.] Dědeček snad. Nebo už pradědeček byl konšelem jak říkávali. Po starostoj první.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] No tady jsme to koupili až když jsme se vzali.
[mluvčí: Zdenka T.] No táta je tadyhle vod. Vod školy. Vod těch Hrušků. Vod druhejch.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.]  ze vsi voba.
[mluvčí: Zdenka T.] Přes padesát roků už jsme spolu třiapadesátej rok.
[mluvčí: Zdenka T.] Mně ještě nebylo dvacet. Ještě mně měsíc chyběl do dvaceti.
[mluvčí: Zdenka T.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Zdenka T.] Jo to bylo všechno jiná.
[mluvčí: Zdenka T.] Tak se mně zdá že tenkrát to bylo lepší než dnes.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Hynek H.] A jakoupak jste mněli svatbu. Ještě takovou po starodávnu?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Ne. My <překryv mluvčích> jsme šli </překryv mluvčích> jen tak sami pěšky.
[mluvčí: Hynek H.] <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> pěšky </překryv mluvčích> sami.
[mluvčí: Hynek H.] <překryv mluvčích> aha </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] Sestra byla. Za družici a dva svědci a jinej takhle žádnej.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Ale.  Sestra. Má sestra. Ta měla velký svatby.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] To bylo asi dvanáct družic. To f*.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Veliký. Ze Stanova se. S muzikou šli jako s medvědem řikali.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Že šli jako s medvědem.
[mluvčí: Zdenka T.] To nebejvaly tady takový svatby. Ale ve Stanovým jo. Voni to tak chtívali.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] My jsme měli jen tak sami jsme šli. A pěšky.
[mluvčí: Zdenka T.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Zdenka T.] Kdo se tenkrát vez to byl  to už byly lepší svatby nebo. Takový to se řeklo.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Voni se vezli.
[mluvčí: Zdenka T.] Ale ne v kočáře nebo v autu. To ani auta nebyly to jen se vezli v takový  říkali tomu šejza.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Víte jaký to je?
[mluvčí: Zdenka T.] A že se někdo taky vez i v truhlíku. Jen v truhlíku co se tuhle vozí seno sláma anebo takovej ten. I třeba hnůj.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Vo*  vomylo se to a šli.
[mluvčí: Zdenka T.] Tak.
[mluvčí: Zdenka T.] No ale dneska. Kdepak.
[mluvčí: Zdenka T.] Taky jdou jen dnes už dva jak bych to řekla. Jen jsou svědci. Jen jdou jedním autem ale přeci jedou.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Tamhle vodzdola jedna byli voba ze živnosti. Von byl tamhle ze Šachovce vona byla vodsud a prej. Voni pojedou jen v truhlíku. No a byli šťastní a pak zbohatli.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Jenže von potom brzy umřel. Vona se potom vdala podruhý do Držkova.
[mluvčí: Zdenka T.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: Zdenka T.] Ale jo. Bejvaly všelijaký časy.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] My jsme přišli z těch svateb. Tamhle jsme se stavěli co je teď Novák ve Vysokým. Byl tam nějakej Tichej tam jsme se stavěli. Přišli jsme domů. Najedli jsme se šli jsme ke Hruškovejm a a tam byla muzika s flašinetem tam hráli a tancovali jsme jak.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (smích).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Dnes by musily bejt jiný muziky.
[mluvčí: Zdenka T.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Zdenka T.] Kdepak kdepak.
[mluvčí: Zdenka T.] To byly asi devatery svatby ten rok ve Starý Vsi a ti mladí co se brali. Všichni tam měli tu muziku s tím s flašinetem.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (zvuk ptáka).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] I taky tancovali jen. Tak na tahací harmoniku se hrálo.
[mluvčí: Zdenka T.] To taky. Byla muzika.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Hynek H.] Velký muziky moc nebejvaly <překryv mluvčích> dřív </překryv mluvčích>?
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] Muzikanti ne to už musilo bejt něco.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Nějakej bál nebo věneček nebo něco takovýho ale když byli muzikanti.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Zdenka T.] Měli z toho smích. Řekli tomu.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Habakuku Habakuku na peci jsou švábi.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Když. Hráli na ten flašinet. Ale proto to bylo dobrý.
[mluvčí: Zdenka T.] Tancovali při tom všichni.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Hynek H.] A tak se nechodívalo k muzikám vo masopustě?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] No. Vo masopustě jo ale takhle v adventě před Vánoci a v půstě p*. Jak je půst po po masopustě. To ne. Kdepak.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Ty naše mámy nás nenechaly k muzice ani ani.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] To se musilo jít do kostela až. Byl masopust. Nebo potom po půstě no to se mohlo jít k muzice ale jinak ne.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Do divadla nebo jen tak někam na pobyt.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] A když tahle silnice začala. No to už je šedesát roků tak to deň co deň všechny ze s* ze vsi všechna omladina. Šli na tu silnici. A chodili tak sem tam a zpívali a vejskali a dnes není slyšet žádnýho. Ani pes neštěkne.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] To bejvalo přeci jen jinačejší.
[mluvčí: Zdenka T.] To když chtěl jeden druhýmu něco říct.
[mluvčí: Zdenka T.] Až večír se sejdem. Až večír na silnici.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] To šlo tak.


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vysoké nad Jizerou (Stará Ves), Téma: Jak se otec ženil, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: Bořek M.] No bejvaly bejvaly všelijaký svatby víte.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (vydechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] Tak -.
[mluvčí: Zdenka T.] Tomuhle byly <překryv mluvčích> asi tři roky. Táta se ženil podruhý </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bořek M.] <překryv mluvčích> když byl drobek drobek jako </překryv mluvčích> bohatší. To se říkalo ze statku a voni to nebyly statky teda jen. Větší. Větší hospodářství tak to se napeklo koláčů ale. Ne takový jako <překryv mluvčích> tejdě </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> většinou </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> doma to měli </překryv mluvčích> všude <překryv mluvčích> zadní pece </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bořek M.] <překryv mluvčích> to ne </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bořek M.] <překryv mluvčích> to byly takovýhle </překryv mluvčích> zvedený veliký koláče.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] A na ty svatby. Kdo byl trochu majetnější tak se vydlužil bryčku. Ale to je. Košatina. Víte.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] A v tý košatině se vezli potom. To bylo ale to se řeklo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (bouchnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] Ti se vezli!
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] Ale jiní chodili pěšky.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] To bylo všelijakýho.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] Taky vám povím případ můj otec. Když se ženil podruhý.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] Vzal si vám slušnou ženskou. Mladou no von nebyl <překryv mluvčích> taky ještě tak starej </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> nebyla mladá už </překryv mluvčích> ale. <překryv mluvčích> byla svobodná </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bořek M.] <překryv mluvčích> tam byly taky </překryv mluvčích> svatby. To věřte.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (odkašlání).
[mluvčí: Bořek M.] To byste se podivili.
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] Ráno. V chlívě máti udělala drobek se povomyla. Nu vzala si jakýsi šaty pěknější na sebe.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (vydechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] Ale. Šli teda na ty. Voddavky. Na ty svatby.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (jiné zvíře).
[mluvčí: Bořek M.] A ten voběd svatební. Ten vypadal asi takhle.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] Přišli domů a otec přines v červeným šátečku. Šest housek a pěkně to dal na stůl.
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] A tuhle máme voběd svatební.
[mluvčí: Bořek M.] Víte. Takovej voběd svatební byl jinde. To bylo s* kde to bylo bohatší. No tak to bylo měli přeci asi tu s* ne snad řízky <překryv mluvčích> to nebyly </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> to vůbec kdepak </překryv mluvčích>. <překryv mluvčích> to ani nevěděli co to je </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bořek M.] <překryv mluvčích> sekaná drobek </překryv mluvčích> tý <překryv mluvčích> polívky bylo masový a </překryv mluvčích> sekaná <překryv mluvčích> ale to už byla slavná svatba </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> a  jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Zdenka T.] <překryv mluvčích> hovězí maso polívka ňáká </překryv mluvčích> <překryv mluvčích> vomáčka a brambory </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bořek M.] <překryv mluvčích> trochu toho pití </překryv mluvčích> to pití. To bylo vo těch svatbách víte. To všude. Bez toho pití to to nešlo. Tenkrát to jinak nebylo.
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Bořek M.] Ale to ne snad samý pivo to to musila bejt kořalka.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Jo. Tak to bylo. Tak tak tak na tom světě.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A dnes jedou do Prahy a pánbůh ví kam na Riviéru na výlet.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).


Rok: 1956, Typ sídla: venkovská lokalita, Místo: Vysoké nad Jizerou (Stará Ves), Téma: Pět nohavic, Počet mluvčích: 2
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Taky tamhle. Dole v jednom statku. Byl to velkej statek voni měli tři domy a měli mnoho polí ale tak všechno no -.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Dřeli se a dřeli se a šetřili sami to všechno udělali a měli pět synů no ale byli ještě mla*. Malí kluci některej byl větší už a všichni všichni byli roztrhaní bosu chodili. I ten jejich táta. Po poli bosu furt pryč.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A potom jednou  ta voni říkali Anežka tý. Ženský.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Ale Josefe kluci potřebujou tak kalhoty. Prdel maj venku. Kolena maj venku. Bosu musej chodit furt pryč -.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] To nebyly střevíce tenkrát nebo boty nebo kolikery jako dnes.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] To byly jedny měl to táta kluci v tom chodili až  až když šli do školy teprve když šli do školy tak měli nějaký šábory nový.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Tak von. Šel do Vysokého tenkrát Brožovem koupil třem na kalhoty.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Ty že ty dva že jsou ještě malí Jáchym že už je velkej a tak. Těm třem koupil na kalhoty.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A tady nějakej strejc takovej už starej von byl takovej velikej to kdepak to byl víc než po strop u nás von takhle podoma šil podoma ale bez mašiny jen tak rukou.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (zvuk zvířete).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] A tak voni si ho tam pozvali aby jim ty cajkovky ušil.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A von pořád.
[mluvčí: Zdenka T.] Dej mně loket dej mně loket.
[mluvčí: Zdenka T.] Pořád na stole tím loktem to měřil a když se to nejvíc naměřil a nastříhal tak němu na jednu nohavici chybělo.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Tak.
[mluvčí: Zdenka T.] Jak prej #s to. Víte jak #s to jen udělal jak #s to jen udělal?
[mluvčí: Zdenka T.] No tak Vít marný všechno bylo pět nohavic na troje kalhoty.
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] Tak von musil ten starej s*. Děda ještě do Vysokýho a ještě na takovu jednu nohavici přikoupit.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Kolik bral Vít Králů na deň když šil doma rukama?
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] Jedenáct krejcarů ale nitě si musil dát svý.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] (nadechnutí).
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Bořek M.] Jo.
[mluvčí: Zdenka T.] Jedenáct krejcarů <překryv mluvčích> měl teda za deň </překryv mluvčích> za to šití a. Svý nitě si musil přinýst.
[mluvčí: Bořek M.] (smích).
[mluvčí: Bořek M.] <překryv mluvčích> jedenáct krejcarů <unclear> za deň </unclear> </překryv mluvčích>.
[mluvčí: Bořek M.] (smích).
[mluvčí: Zdenka T.] (nadechnutí).
[mluvčí: Zdenka T.] A taklečky se lidi tady <překryv mluvčích> všelijak </překryv mluvčích> mordovali.
[mluvčí: Bořek M.] <překryv mluvčích> jo </překryv mluvčích>.
[mluvčí: ] (rušivý zvuk).
[mluvčí: Zdenka T.] Tkalcovali po barákách no tady ani tak moc ne to víc takhle v Pasekách a tam po Poniklým.
[mluvčí: Zdenka T.] (dlouhá pauza).
[mluvčí: Zdenka T.] To byly všelijaký živobytí.