NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 264/2012
ze dne 23. března 2012,
kterým se mění nařízení Rady (EU) č. 359/2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, zejména na čl. 215 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (1), a zejména na čl. 1 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na společný návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (2) zakazuje prodávat, dodávat, převádět nebo vyvážet z Unie do Íránu vybavení, které může být použito k vnitřní represi.
(2)
Opatření stanovená v nařízení (EU) č. 961/2010 odrážejí obavy Rady ohledně povahy íránského jaderného programu, zatímco opatření stanovená v nařízení (EU) č. 359/2011 (3) odrážejí její obavy ohledně zhoršování situace v oblasti lidských práv v Íránu.
(3)
Zákaz prodávat, dodávat, převádět nebo vyvážet do Íránu vybavení, které může být použito k vnitřní represi, je opatřením přijatým v první řadě s ohledem na obavy Rady, pokud jde o zhoršování situace v oblasti lidských práv v Íránu, a jako takové by mělo být začleněno do nařízení (EU) č. 359/2011. Nařízení (EU) č. 359/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4)
Zároveň bude nařízení (EU) č. 961/2010 nahrazeno novým konsolidovaným nařízením, které nezahrnuje uvedené opatření k předcházení vnitřní represi.
(5)
Vzhledem k závažnosti situace v oblasti lidských práv v Íránu stanoví rozhodnutí 2012/168/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/235/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Íránu (4), další opatření, konkrétně zákaz vývozu vybavení pro monitorování telekomunikací, jež by mohl využívat íránský režim.
(6)
Toto opatření spadá do oblasti působnosti Smlouvy, a proto - především z důvodu zajištění jeho jednotného uplatňování hospodářskými subjekty ve všech členských státech - je k jeho provádění nezbytné regulační opatření na úrovni Unie.
(7)
Vzhledem k závažnosti situace v oblasti lidských práv v Íránu a v souladu s rozhodnutím 2011/235/SZBP by na seznam na seznam fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahují omezující opatření, obsažený v příloze I nařízení (EU) č. 359/2011, měly být zařazeny další osoby.
(8)
Příloha II nařízení (ES) č. 359/2011, která obsahuje seznam příslušných orgánů, jimž jsou svěřeny konkrétní funkce související s prováděním uvedeného nařízení, by rovněž měla být aktualizována na základě informací nedávno poskytnutých členskými státy ohledně identifikace příslušných orgánů.
(9)
K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení vstoupit v platnost dnem vyhlášení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 359/2011 se mění takto:
1)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 1a
Zakazuje se:
a)
přímo či nepřímo prodávat, dodávat, převádět nebo vyvážet vybavení, které by mohlo být použito k vnitřní represi, jak je uvedeno v příloze III, jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zěmi, ať již toto vybavení pochází z Unie či nikoli;
b)
přímo či nepřímo poskytovat technickou pomoc nebo zprostředkovatelské služby související s vybavením, které by mohlo být použito k vnitřní represi, jak je uvedeno v příloze III, jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
c)
přímo či nepřímo poskytovat financování nebo finanční pomoc v souvislosti s vybavením, které by mohlo být použito k vnitřní represi, jak je uvedeno v příloze III, což zahrnuje zejména dotace, půjčky a pojištění vývozního úvěru pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz tohoto vybavení, anebo v souvislosti s poskytováním příslušné technické pomoci jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
d)
vědomě a úmyslně se podílet na činnostech, jejichž cílem nebo důsledkem je obcházení zákazů uvedených v písmenech a), b) a c).
Článek 1b
1. Zakazuje se přímo či nepřímo prodávat, dodávat, převádět nebo vyvážet zařízení, technologie nebo software stanovené v příloze IV, ať již pochází z Unie či nikoli, jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi, pokud k tomu příslušný orgán daného členského státu určený na internetových stránkách, jejichž seznam je obsažen v příloze II, nedal předchozí povolení.
2. Příslušné orgány členských států určené na internetových stránkách, jejichž seznam je obsažen v příloze II, neudělí povolení podle odstavce 1, pokud mají dostatečné důvody se domnívat, že by dané zařízení, technologie nebo software byly íránskou vládou, veřejnými orgány, podniky a institucemi nebo jakoukoliv osobou či subjektem jednajícím jejich jménem nebo pod jejích vedením využíváno k monitorování nebo odposlechu internetu nebo telefonické komunikace v Íránu.
3. Příloha IV zahrnuje pouze zařízení, technologie nebo software, které mohou být používány k monitorování nebo odposlechu internetu nebo telefonické komunikace.
4. Dotčený členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi o každém povolení uděleném podle tohoto článku do čtyř týdnů po jeho udělení.
Článek 1c
1. Zakazuje se:
a)
přímo či nepřímo poskytovat technickou pomoc nebo zprostředkovatelské služby související se zařízením, technologiemi a softwarem uvedenými v příloze IV nebo s poskytováním, výrobou, údržbou a používáním zařízení a technologií uvedených v příloze IV nebo s poskytováním, provozem, údržbou nebo aktualizací softwaru uvedeného v příloze V jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
b)
přímo či nepřímo poskytovat financování nebo finanční pomoc v souvislosti se zařízením, technologiemi a softwarem uvedenými v příloze IV jakékoli osobě, subjektu či orgánu v Íránu nebo pro použití v této zemi;
c)
poskytovat jakékoli služby související s monitorováním nebo odposlechem telekomunikací nebo internetu íránské vládě, veřejným orgánům, podnikům a institucím nebo jakékoli osobě nebo subjektu jednajícím jejich jménem nebo pod jejich vedením, či v jejich přímý či nepřímý prospěch, a
d)
vědomě a úmyslně se účastnit jakékoli činnosti, jejímž cílem nebo důsledkem je obcházení zákazů uvedených v písmenech a), b) nebo c),
pokud k tomu příslušný orgán daného členského státu určený na internetových stránkách, jejichž seznam je obsažen v příloze II, nedal předchozí povolení podle čl. 1b odst. 2.
2. Pro účely odst. 1 písm. c) se „službami souvisejícími s monitorováním nebo odposlechem telekomunikací nebo internetu“ rozumí ty služby, které zejména za použití zařízení, technologií nebo softwaru uvedených v příloze IV poskytují přístup k příchozí a odchozí telekomunikaci subjektu a k údajům souvisejícím s voláním a jejich poskytování pro účely jejich extrakce, dekódování, záznamu, zpracování, analýzy a ukládání, nebo jakékoli jiné související činnosti.“
2)
Osoby uvedené v příloze I tohoto nařízení se zařazují na seznam uvedený v příloze I.
3)
Znění v příloze II tohoto nařízení se přikládá jako příloha III.
4)
Znění v příloze II tohoto nařízení se přikládá jako příloha IV.
5)
Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské Unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 23. března 2012.
VERORDNUNG (EU) Nr. 264/2012 DES RATES
vom 23. März 2012
zur Änderung der Verordnung (EU) Nr. 359/2011 über restriktive Maßnahmen gegen bestimmte Personen, Organisationen und Einrichtungen angesichts der Lage in Iran
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 215 Absatz 2,
gestützt auf den Beschluss 2010/413/GASP des Rates vom 26. Juli 2012 über restriktive Maßnahmen gegen Iran (1), insbesondere auf Artikel 1,
auf gemeinsamen Vorschlag der Hohen Vertreterin der Union für Außen- und Sicherheitspolitik und der Europäischen Kommission,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Verordnung (EU) Nr. 961/2010 des Rates vom 25. Oktober 2010 über restriktive Maßnahmen gegen Iran und zur Aufhebung der Verordnung (EG) Nr. 423/2007 (2) verbietet den Verkauf, die Lieferung, die Weitergabe und die Ausfuhr von Ausrüstung, die zur internen Repression verwendet werden könnte, aus der Union an bzw. nach Iran.
(2)
Die mit der Verordnung (EU) Nr. 961/2010 verhängten Maßnahmen spiegeln die Besorgnis des Rates hinsichtlich der Art des iranischen Nuklearprogramms wider, während die mit der Verordnung (EU) Nr. 359/2011 (3) verhängten Maßnahmen seine Besorgnis hinsichtlich der Verschlechterung der Menschenrechtslage in Iran widerspiegeln.
(3)
Das Verbot des Verkaufs, der Lieferung, der Weitergabe und der Ausfuhr von Ausrüstung, die zur internen Repression verwendet werden könnte, ist eine Maßnahme, die in erster Linie angesichts der Besorgnis des Rates hinsichtlich der Verschlechterung der Menschenrechtslage in Iran ergriffen wurde, und daher in die Verordnung (EU) Nr. 359/2011 aufgenommen werden sollte. Die Verordnung (EU) Nr. 359/2011 sollte daher entsprechend geändert werden.
(4)
Gleichzeitig wird die Verordnung (EU) Nr. 961/2010 durch eine neue, konsolidierte Verordnung ersetzt, die die genannte Maßnahme zur Verhinderung interner Repression nicht enthält.
(5)
Angesichts der ernsten Menschenrechtslage in Iran ist im Beschluss 2012/168/GASP vom 23. März 2012 zur Änderung des Beschlusses 2011/235/GASP über restriktive Maßnahmen gegen bestimmte Personen und Organisationen angesicht der Lage in Iran (4) eine weitere Maßnahme vorgesehen, nämlich ein Verbot der Ausfuhr von Telekommunikationsüberwachungsausrüstung zur Nutzung durch das iranische Regime vorgesehen.
(6)
Da diese Maßnahme in den Geltungsbereich des Vertrags fällt, ist für ihre Umsetzung eine Regelung auf Unionsebene erforderlich, insbesondere um ihre einheitliche Anwendung durch die Wirtschaftsbeteiligten in allen Mitgliedstaaten zu gewährleisten.
(7)
Angesichts der ernsten Menschenrechtslage in Iran und im Einklang mit dem Beschluss 2011/235/GASP sollten weitere Personen in die im Anhang I der Verordnung (EU) 359/2011 enthaltene Liste der natürlichen und juristischen Personen, Organisationen und Einrichtungen aufgenommen werden.
(8)
Anhang II der Verordnung (EG) Nr. 359/2011, der die Liste der zuständigen Behörden enthält, denen besondere Aufgaben im Zusammenhang mit der Anwendung jener Verordnung zugewiesen worden sind, sollte auf der Grundlage der jüngsten Angaben der Mitgliedstaaten zu den zuständigen Behörden aktualisiert werden.
(9)
Damit die Wirksamkeit der in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen gewährleistet ist, muss diese Verordnung am Tag ihrer Veröffentlichung in Kraft treten -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Die Verordnung (EU) Nr. 359/2011 wird wie folgt geändert:
1.
Die folgenden Artikel werden eingefügt:
"Artikel 1a
Es ist verboten,
a)
die in Anhang III aufgeführte Ausrüstung, die zur internen Repression verwendet werden könnte, mit oder ohne Ursprung in der Union unmittelbar oder mittelbar an Personen, Organisationen oder Einrichtungen in Iran oder zur Verwendung in Iran zu verkaufen, zu liefern, weiterzugeben oder auszuführen;
b)
für Personen, Organisationen oder Einrichtungen in Iran oder zur Verwendung in Iran unmittelbar oder mittelbar technische Hilfe oder Vermittlungsdienste im Zusammenhang mit der in Anhang III aufgeführten Ausrüstung, die zur internen Repression verwendet werden könnte, zu erbringen;
c)
Personen, Organisationen oder Einrichtungen in Iran oder zur Verwendung in Iran unmittelbar oder mittelbar Finanzmittel oder Finanzhilfe, insbesondere in Form von Zuschüssen, Darlehen und Ausfuhrkreditversicherungen, bereitzustellen, die für den Verkauf, die Lieferung, die Weitergabe oder die Ausfuhr der in Anhang III aufgeführten Ausrüstung, die zur internen Repression verwendet werden könnte, oder für die Erbringung von damit verbundener technischer Hilfe verwendet werden könnten;
d)
wissentlich und absichtlich an Tätigkeiten teilzunehmen, mit denen die Umgehung der unter den Buchstaben a, b und c genannten Verbote bezweckt oder bewirkt wird.
Artikel 1b
(1) Es ist verboten, die in Anhang IV aufgeführte Ausrüstung, Technologie oder Software mit oder ohne Ursprung in der Union ohne vorherige Genehmigung durch die auf den Websites in Anhang II angegebenen zuständigen Behörde des betreffenden Mitgliedstaats unmittelbar oder mittelbar an Personen, Organisationen oder Einrichtungen in Iran oder zur Verwendung in Iran zu verkaufen, zu liefern, weiterzugeben oder auszuführen.
(2) Die auf den Websites in Anhang II angegebenen zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten erteilen die Genehmigung nach Absatz 1 nicht, wenn sie hinreichende Gründe für die Feststellung haben, dass die betreffende Ausrüstung, Technologie oder Software für die Überwachung oder das Abhören des Internets oder des Telefonverkehrs in Iran durch die Regierung Irans, seine öffentlichen Einrichtungen, Unternehmen und Agenturen oder Personen oder Organisationen, die in ihrem Namen oder auf ihre Weisung handeln, verwendet würde.
(3) Anhang IV enthält Ausrüstung, Technologie und Software, die für die Überwachung oder das Abhören des Internets oder des Telefonverkehrs verwendet werden kann.
(4) Der betreffende Mitgliedstaat unterrichtet die anderen Mitgliedstaaten und die Kommission über nach diesem Artikel erteilte Genehmigungen innerhalb von vier Wochen nach deren Erteilung.
Artikel 1c
(1) Es ist verboten,
a)
für Personen, Organisationen oder Einrichtungen in Iran oder zur Verwendung in Iran unmittelbar oder mittelbar technische Hilfe oder Vermittlungsdienste im Zusammenhang mit der in Anhang IV aufgeführten Ausrüstung, Technologie und Software, im Zusammenhang mit der Bereitstellung, Herstellung, Wartung und Verwendung der in Anhang IV aufgeführten Ausrüstung und Technologie oder im Zusammenhang mit der Bereitstellung, der Installierung, dem Betrieb oder der Aktualisierung von in Anhang IV aufgeführter Software zu erbringen,
b)
für Personen, Organisationen oder Einrichtungen in Iran oder zur Verwendung in Iran unmittelbar oder mittelbar Finanzmittel oder Finanzhilfe im Zusammenhang mit der in Anhang IV aufgeführten Ausrüstung, Technologie und Software bereitzustellen,
c)
für die Regierung Irans, dessen öffentliche Einrichtungen, Unternehmen und Agenturen oder Personen oder Organisationen, die in ihrem Namen oder auf ihre Weisung handeln, zu ihrem unmittelbaren oder mittelbaren Nutzen Dienstleistungen zum Abhören oder zur Überwachung des Telefonverkehrs oder des Internets zu erbringen und
d)
wissentlich und absichtlich an Tätigkeiten teilzunehmen, mit denen die Umgehung der unter den Buchstaben a, b und c genannten Verbote bezweckt oder bewirkt wird,
ohne dass eine vorherige Genehmigung durch die auf den Websites in Anhang II angegebenen zuständigen Behörde des betreffenden Mitgliedstaats gemäß Artikel 1b Absatz 2 erteilt wurde.
(2) Für die Zwecke des Absatzes 1 Buchstabe c bezeichnet der Ausdruck "Dienstleistungen zum Abhören oder zur Überwachung des Telefonverkehrs oder des Internets" solche Dienstleistungen, die insbesondere unter Verwendung von in Anhang IV aufgeführter Ausrüstung, Technologie oder Software den Zugriff auf den ankommenden und abgehenden Telekommunikationsverkehr einer Person und die Verbindungsdaten sowie ihre Übergabe zum Zwecke der Extrahierung, Entschlüsselung, Aufzeichnung, Verarbeitung, Analyse und Speicherung oder anderer damit zusammenhängender Tätigkeiten ermöglichen."
2.
Die in Anhang I dieser Verordnung aufgeführten Personen werden zu der Liste in Anhang I hinzugefügt.
3.
Der Text in Anhang II dieser Verordnung wird als Anhang III angefügt.
4.
Der Text in Anhang III dieser Verordnung wird als Anhang IV angefügt.
5.
Anhang II erhält die Fassung des Anhangs IV dieser Verordnung.
Artikel 2
Diese Verordnung tritt am Tag ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Brüssel am 23. März 2012.