PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 646/2012
ze dne 16. července 2012,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro pokuty a penále na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 ze dne 20. února 2008 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví, kterým se ruší směrnice Rady 91/670/EHS, nařízení (ES) č. 1592/2002 a směrnice 2004/36/ES (1), a zejména na čl. 25 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem nařízení (ES) č. 216/2008 je stanovit a udržovat vysokou a jednotnou úroveň bezpečnosti civilního letectví v Evropě. Uvedené nařízení stanoví prostředky pro dosažení tohoto cíle a jiných cílů v oblasti bezpečnosti civilního letectví.
(2)
Podle nařízení (ES) č. 216/2008 odpovídá Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) za certifikaci některých výrobků, osob a podniků. V oblastech, za něž je agentura zodpovědná, musí dohlížet, aby byly takové výrobky, osoby a podniky v souladu s použitelnými požadavky, včetně ustanovení nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcími pravidly.
(3)
V případech, kdy zjištěné možné nedostatky nejsou v průběhu stávajícího postupu dohledu náležitě vyřešeny, zmocňuje článek 25 nařízení (ES) č. 216/2008 Komisi, aby na žádost agentury ukládala pokuty nebo penále držitelům osvědčení vydaných agenturou za úmyslné nebo nedbalostní porušení povinností stanovených v nařízení (ES) č. 216/2008 nebo v jeho prováděcích pravidlech.
(4)
Prostřednictvím pokut a penále by Komise měla mít k dispozici dodatečné nástroje, které by jí umožnily citlivěji, pružněji a diferencovaněji reagovat na případy porušení pravidel, než odnětím osvědčení, které agentura vydala.
(5)
Je nezbytné stanovit pravidla týkající se postupů, šetření, souvisejících opatření a podávání zpráv agenturou, jakož i procesních pravidel pro rozhodování, včetně ustanovení o vyměřování a výběru pokut a penále. Je rovněž nezbytné stanovit podrobná kritéria pro stanovení výše pokut nebo penále.
(6)
Tato pravidla a postupy by měly odpovídat potřebě zajištění co nejvyšších standardů bezpečnosti a ochrany životního prostředí, potřebě podpořit účinné provádění fází šetření a rozhodování, jakož i potřebě zaručit spravedlnost a transparentnost postupů a ukládání pokut a penále.
(7)
Ustanovení tohoto nařízení lze účinně prosazovat pouze v rámci úzké spolupráce mezi členskými státy, Komisí a agenturou. Za tímto účelem je nezbytné stanovit mechanismy jejich vzájemných konzultací a spolupráce v zájmu zajištění účinného provádění šetření a postupu rozhodování, pokud jde o údajná porušení povinnosti.
(8)
Je vhodné, aby za účelem zahájení a vedení řízení pro porušení povinnosti a vyměření pokuty a penále Komise a agentura zohlednily další řízení proti témuž držiteli osvědčení, která byla zahájena nebo uzavřena členským státem nebo třetími zeměmi.
(9)
Komise a agentura by měly vzít v úvahu rovněž jakékoliv nevyřešené zahájené řízení nebo rozhodnutí přijaté agenturou, pokud jde o změnu, omezení, pozastavení nebo zrušení příslušného osvědčení v souladu s nařízením (ES) č. 216/2008.
(10)
Aniž jsou dotčeny právní předpisy Unie, které brání využívání informací týkajících se bezpečnosti pro účely určení viny či odpovědnosti, zejména čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008, čl. 19 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 ze dne 20. října 2010 o šetření a prevenci nehod a incidentů v civilním letectví a o zrušení směrnice 94/56/ES (2) a článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES ze dne 13. června 2003 o hlášení událostí v civilním letectví (3), může Komise nebo agentura, pokud jde o osvědčení vydaná v souladu s nařízením (ES) č. 216/2008, využít dozorovou pravomoc svěřenou na základě právních předpisů Unie v průběhu šetření nebo během rozhodovací fáze řízení pro porušení povinnosti. Rozhodnutí Komise o uložení pokut nebo penále by měla vycházet ze šetření, jež provedla agentura, připomínek držitele osvědčení, proti kterému je řízení pro porušení povinnosti vedeno, a případně z jiných informací, které byly agentuře a Komisi poskytnuty.
(11)
Je vhodné držitelům osvědčení umožnit, aby ve stanovené lhůtě dobrovolně vyhověli nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcím pravidlům, přičemž v takovém případě by Komise neměla ukládat pokuty nebo penále. Taková možnost by však měla být časově omezena.
(12)
Rozhodnutí o uložení pokut nebo penále by měla vycházet výhradně z důvodů, k nimž měl držitel osvědčení možnost se vyjádřit.
(13)
Uložené pokuty nebo penále by měly být s ohledem na okolnosti konkrétního případu účinné, přiměřené a odrazující.
(14)
Jako vhodné se jeví stanovit zvláštní postup v případech, kdy Komise zamýšlí držiteli osvědčení, s nímž je vedeno řízení pro porušení povinnosti, uložit penále za nedostatečnou spolupráci s Komisí nebo agenturou, pokud jde o opatření v rámci šetření nebo jiné žádosti o informace.
(15)
Toto nařízení ctí základní práva a dodržuje zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie, zejména pokud jde o právo na obhajobu a zásadu důvěrnosti informací v souladu s obecnými právními zásadami a judikaturou Soudního dvora Evropské unie.
(16)
Ve snaze zajistit při řízení pro porušení povinnosti právní jistotu je nezbytné, aby byla stanovena podrobná pravidla pro počítání lhůt a promlčecích lhůt pro ukládání a vymáhání pokut a penále.
(17)
Rozhodnutí o uložení pokut a penále by měla být vymahatelná v souladu s článkem 299 Smlouvy o fungování Evropské unie a přezkoumatelná Soudním dvorem Evropské unie.
(18)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 65 odst. 1 nařízení (ES) č. 216/2008,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro provádění nařízení (ES) č. 216/2008 pokud jde o kritéria pro stanovení výše pokuty nebo penále, postupy šetření, související opatření a podávání zpráv, jakož i procesní pravidla pro rozhodování, včetně ustanovení o právu na obhajobu, přístupu ke spisu, právním zastoupení, důvěrnosti a dočasných ustanoveních, a vyměřování a výběr pokut a penále.
2. Toto nařízení se použije na ukládání:
a)
pokut osobám a podnikům, kterým Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) vydala osvědčení (dále jen „držitel osvědčení“), pokud úmyslně nebo z nedbalosti porušily ustanovení nařízení (ES) č. 216/2008 nebo jeho prováděcí pravidla a pokud jsou ohroženy zájmy Unie;
b)
penále držitelům osvědčení uvedených v písmenu a), aby je přiměla k tomu, aby vyhověli nařízení (ES) č. 216/2008 nebo jeho prováděcím pravidlům.
KAPITOLA II
ŘÍZENÍ PRO PORUŠENÍ POVINNOSTI
ODDÍL 1
Šetření
Článek 2
Řízení pro porušení povinnosti
1. Řízení pro porušení povinnosti stanovené v této kapitole se týká všech administrativních fází vyšetřování možných porušení nařízení (ES) č. 216/2008 nebo jeho prováděcích předpisů.
2. Agentura může řízení pro porušení povinnosti zahájit z vlastního podnětu nebo na žádost Komise či členského státu.
3. Pokud je řízení pro porušení povinnosti zahájeno na žádost Komise nebo členského státu, musí agentura Komisi nebo členský stát informovat o tom, jak je jejich žádost vyřizována.
Článek 3
Žádosti o informace
1. Pro účely zahájení a vedení řízení pro porušení povinnosti může agentura použít informace získané při výkonu dozorových pravomocí, které jí byly svěřeny na základě právních předpisů Unie, pokud jde o osvědčení vydaná v souladu s nařízením (ES) č. 216/2008. Tímto zmocněním nejsou dotčeny právní předpisy Unie, jimiž se zamezuje využívat informace pro účely určení viny či odpovědnosti.
2. Před zahájením řízení pro porušení povinnosti může agentura požádat dotyčného držitele osvědčení o informace týkající se údajného porušení povinnosti.
Agentura uvede důvod žádosti, skutečnost, že žádost je podávána podle tohoto nařízení, a stanoví lhůtu pro předložení informací.
Článek 4
Oznámení
1. Agentura zašle písemné oznámení o zahájení řízení pro porušení povinnosti držiteli osvědčení, Komisi a vnitrostátním leteckým úřadům členského státu (členských států) nebo třetí země nebo třetích zemí, v němž (nichž) má držitel osvědčení hlavní místo své obchodní činnosti a v němž (nichž) k porušení povinnosti došlo, jakož i případně leteckým úřadům třetích zemí a mezinárodním organizacím příslušným ve věcech, na které se vztahuje toto nařízení.
2. Oznámení:
a)
vysvětluje obvinění vznesená vůči držiteli osvědčení a upřesňuje ustanovení nařízení (ES) č. 216/2008 nebo jeho prováděcí pravidla, k jejichž údajnému porušení došlo, a důkazy, na nichž se tato obvinění zakládají; a
b)
informuje držitele osvědčení, že lze uložit pokutu nebo penále.
Článek 5
Šetření
1. Po zahájení šetření agentura objasní skutečnosti a obvinění.
2. Agentura může držitele osvědčení požádat, aby jí poskytl písemné či ústní vysvětlení, informace nebo dokumenty.
Žádost se v písemné podobě zasílá držiteli osvědčení. Agentura uvede právní základ a odůvodnění žádosti, stanoví lhůtu, ve které mají být informace poskytnuty, a upozorní držitele osvědčení na penále podle čl. 16 odst. 1 písm. a) a b) v případě, že nevyhoví žádosti nebo poskytne nesprávné či zavádějící informace.
3. Agentura může po vnitrostátních leteckých úřadech požadovat, aby spolupracovaly při šetření a zejména poskytovaly všechny informace týkající se údajného porušení.
Žádost uvádí právní základ a důvod žádosti a stanoví lhůtu pro podání odpovědi nebo pro provedení opatření v rámci šetření.
4. Agentura může požádat každou fyzickou nebo právnickou osobu nebo letecké úřady třetích zemí o poskytnutí informací o údajném porušení povinnosti.
Žádost uvádí právní základ a důvod žádosti a stanoví lhůtu, ve které mají být informace poskytnuty.
Článek 6
Dobrovolné vyhovění
1. V době, kdy se oznamuje zahájení řízení pro porušení povinnosti, nebo později agentura stanoví lhůtu, ve které může držitel osvědčení písemně prohlásit, že dobrovolně vyhovuje nebo případně hodlá vyhovět porušeným ustanovením. V případě dobrovolného vyhovění ze strany držitele osvědčení ve lhůtě stanovené agenturou tato rozhodne o ukončení zahájeného řízení pro porušení povinnosti.
Agentura není povinna zohledňovat odpovědi doručené po uplynutí uvedené lhůty.
2. Lhůta stanovená v odstavci 1 nesmí v žádném případě uplynout později než ke dni, kdy agentura oznámí prohlášení o námitkách podle článku 7.
Článek 7
Prohlášení o námitkách
1. Pokud agentura zjistí skutečnosti a shledá, že neexistují důvody k pokračování v řízení pro porušení povinnosti, držiteli osvědčení v písemné podobě dodá prohlášení o námitkách. Prohlášení o námitkách zahrnuje:
a)
obvinění vznesená vůči držiteli osvědčení a upřesňuje ustanovení nařízení (ES) č. 216/2008 nebo jeho prováděcí pravidla, k jejichž údajnému porušení došlo, a důkazy, na nichž se tato obvinění zakládají;
b)
informaci, že lze uložit pokutu nebo penále.
2. Při oznámení prohlášení o námitkách vyzve agentura držitele osvědčení, aby předložil písemné připomínky. Musí tak učinit písemně s uvedením lhůty pro předložení těchto připomínek.
Článek 8
Ústní slyšení
1. Pokud o to držitel osvědčení požádá, poskytne mu agentura příležitost, aby své argumenty přednesl v ústním slyšení.
2. Je-li to nezbytné, může agentura k účasti na ústním slyšení přizvat vnitrostátní letecké úřady či jakékoli jiné osoby.
3. Ústní slyšení nejsou veřejná. Každá osoba může být vyslechnuta buď jednotlivě, nebo v přítomnosti jiných předvolaných osob, s ohledem na oprávněné zájmy držitelů osvědčení a jiných osob ve věci ochrany jejich obchodního tajemství a jiných důvěrných informací.
Článek 9
Lhůty
Pro účely zajištění právní jistoty při provádění šetření stanoví agentura prováděcí pravidla pro stanovení lhůt.
Článek 10
Zpráva
1. Agentura podává Komisi, členským státům a držiteli osvědčení zprávu, ve které shrnuje závěry, ke kterým dospěla při šetření v souladu s tímto oddílem. Agentura rovněž Komisi předkládá spis o šetření.
2. Pokud zpráva vypracovaná agenturou dospěje k závěru, že držitel osvědčení porušil ustanovení nařízení (ES) č. 216/2008 nebo jeho prováděcí pravidla, zpráva rovněž zahrnuje:
a)
posouzení okolností případu v souladu s kritérii stanovenými v článku 15 tohoto nařízení;
b)
žádost Komisi o uložení pokuty nebo penále;
c)
odůvodněný návrh obsahující výši pokuty nebo penále.
3. Agentura zprávu přijme nejpozději [12 měsíců] poté, co bylo oznámeno zahájení řízení pro porušení povinnosti podle článku 4, nebo [6 měsíců] po oznámení Komise o vrácení spisu v souladu s článkem 12.
ODDÍL 2
Rozhodování
Článek 11
Žádosti o informace
1. Pokud se Komise v návaznosti na žádost agentury podle čl. 10 odst. 2 písm. b) rozhodne pokračovat v řízení pro porušení povinnosti, může písemně držitele osvědčení požádat, aby jí poskytl písemné či ústní vysvětlení, informace nebo dokumenty. V takovém případě Komise uvědomí držitele osvědčení o penále stanoveném v čl. 16 odst. 1 písm. c) a d) za nevyhovění žádosti nebo za poskytnutí nesprávných nebo zavádějících informací.
Komise může o poskytnutí informací o údajném porušení povinnosti požádat agenturu, vnitrostátní letecké úřady či jakékoli fyzické nebo právnické osoby.
2. Komise zajistí, aby držitel osvědčení mohl poskytnout písemné vysvětlení, informace nebo dokumenty na podporu svého případu. Držitelé osvědčení mohou požádat o ústní slyšení, Komise má však právo s takovou žádostí souhlasit pouze když to považuje za nezbytné.
Článek 12
Nové šetření
S ohledem na zprávu vypracovanou agenturou, připomínky držitele osvědčení na základě této zprávy a jiné relevantní informace může Komise mít za to, že jsou nezbytné dodatečné informace. V takovém případě může spis vrátit agentuře. Komise agentuře jasně určí, které věcné okolnosti je třeba dále zkoumat, a případně navrhne, jaká opatření v rámci šetření za tímto účelem provést, jak je stanoveno v nařízení (ES) č. 216/2008. Oddíl 1 kapitoly II tohoto nařízení se použije v případě nového šetření.
ODDÍL 3
Rozhodnutí o pokutách a penále
Článek 13
Pokuty a penále a jejich maximální výše
1. Pokud na základě rozhodování stanoveného v oddíle 2 Komise zjistí, že držitel osvědčení úmyslně nebo z nedbalosti porušil nařízení (ES) č. 216/2008 nebo jeho prováděcí pravidla, může přijmout rozhodnutí o uložení pokuty nepřesahující 4 % ročního příjmu či obratu držitele osvědčení v předchozím hospodářském roce.
2. Pokud držitel osvědčení nepřestal porušovat nařízení v době přijetí rozhodnutí uvedeného v odstavci 1, může Komise v tomto rozhodnutí uložit penále v maximální denní výši 2,5 % průměrného denního příjmu či obratu držitele osvědčení v předchozím hospodářském roce.
Penále lze uložit za období počínající dnem oznámení tohoto rozhodnutí do doby, než držitel své povinnosti přestane porušovat.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 se předchozím hospodářským rokem rozumí hospodářský rok předcházející datu rozhodnutí uvedeného v odstavci 1.
4. Pokuty a penále jsou správní povahy.
5. Rozhodnutí o uložení pokut a penále jsou vymahatelná.
Článek 14
Obsah rozhodnutí
1. Rozhodnutí uvedené v článku 13 se zakládá výhradně na důvodech, ohledně nichž měl držitel osvědčení možnost podat Komisi připomínky.
2. Komise držitele osvědčení informuje o dostupných opravných prostředcích.
3. Komise členské státy a agenturu informuje o přijetí rozhodnutí.
4. Při zveřejňování podrobností svého rozhodnutí a informování členských států Komise zohledňuje oprávněné zájmy držitelů osvědčení a jiných osob ve věci ochrany jejich obchodního tajemství.
Článek 15
Kritéria, kterými se řídí uplatňování a vyměřování pokut a penále
1. Při určování, zda uložit pokuty a penále, a stanovování výše těchto pokut a penále se Komise řídí zásadou, že pokuty a penále mají být účinné, přiměřené a odrazující.
2. V každém případě Komise zohledňuje tyto okolnosti (jsou-li relevantní):
a)
závažnost a důsledky porušení a zejména jeho dopady a důsledky pro bezpečnost a pro životní prostředí;
b)
míru obezřetnosti a spolupráce, kterou držitel osvědčení prokáže při odhalování porušení a uplatňování nápravných opatření nebo v průběhu řízení pro porušení povinnosti, nebo jakékoli jednání, kterým držitel osvědčení maří odhalování porušení a vedení řízení pro porušení povinnosti, nebo jakékoli nevyhovění ze strany držitele osvědčení žádostem agentury, Komise nebo vnitrostátního leteckého úřadu při používání tohoto nařízení;
c)
dobrou víru držitele osvědčení při výkladu a plnění povinností držitelů osvědčení podle nařízení (ES) č. 216/2008, nebo jeho prováděcích pravidel, nebo jakýkoli důkaz úmyslného klamání ze strany držitele osvědčení;
d)
daný obrat a finanční možnosti příslušného držitele osvědčení;
e)
potřebu přijmout prozatímní nebo naléhavá opatření;
f)
počet opakování, četnost nebo délku trvání porušení ze strany držitele osvědčení;
g)
předchozí sankce, včetně finančních pokut, které byly dotyčnému držiteli osvědčení uloženy.
3. Při určování výše pokuty a penále vezme Komise v úvahu všechna donucovací opatření, která již byla přijata, pokud jde o držitele osvědčení na vnitrostátní úrovni nebo agenturou a která se zakládají na stejných zákonných důvodech a na stejných skutečnostech.
ODDÍL 4
Nedostatečná spolupráce
Článek 16
Penále za nedostatečnou spolupráci
1. Na žádost agentury nebo z vlastního podnětu může Komise rozhodnutím uložit držitelům osvědčení penále v maximální denní výši [0,5] % průměrného denního příjmu či obratu držitele osvědčení za předchozí hospodářský rok, pokud úmyslně nebo z nedbalosti:
a)
nesplní povinnosti vyplývající z opatření v rámci šetření podle článku 5;
b)
v reakci na opatření v rámci šetření podle článku 5 poskytnou nesprávné nebo zavádějící informace;
c)
nevyhoví žádosti o informace podle článku 11;
d)
v reakci na žádost o informace podle článku 11 poskytnou nesprávné nebo zavádějící informace.
Penále lze uložit za období počínající dnem oznámení uvedeného rozhodnutí do doby, než držitel rozhodnutí o registraci začne spolupracovat.
2. Pro účely odstavce 1 se předchozím hospodářským rokem rozumí hospodářský rok předcházející datu rozhodnutí uvedeného v odstavci 1.
Článek 17
Řízení
Má-li Komise v úmyslu přijmout rozhodnutí uvedené v čl. 16 odst. 1, oznámí tuto skutečnost nejprve písemně držiteli osvědčení a stanoví lhůtu, ve které může držitel osvědčení Komisi předložit písemné připomínky.
Komise není povinna brát v úvahu písemné připomínky, které obdrží po této lhůtě.
Článek 18
Vzájemné zohledňování řízení
Za účelem zahájení a vedení řízení pro porušení povinnosti Komise a agentura zohledňují:
a)
řízení pro porušení povinnosti, která již byla zahájena nebo uzavřena členským státem nebo třetí zemí proti témuž držiteli osvědčení a která se zakládají na stejných zákonných důvodech a na stejných skutečnostech; a
b)
každé řízení zahájené agenturou podle nařízení (ES) č. 216/2008 proti témuž držiteli osvědčení a zakládající se na stejných zákonných důvodech a na stejných skutečnostech s cílem změnit, omezit, pozastavit nebo zrušit platnost příslušného osvědčení.
ODDÍL 5
Článek 19
Vymáhání pokut a penále
Komise přistoupí k vymáhání pokut a penále vytvořením inkasního příkazu a oznámením o dluhu zaslaným držiteli osvědčení v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (4) a nařízením Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 (5).
KAPITOLA III
PŘÍSTUP KE SPISU, PRÁVNÍ ZASTUPOVÁNÍ, DŮVĚRNOST INFORMACÍ A USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE LHŮT
ODDÍL 1
Právo na obhajobu
Článek 20
Přístup ke spisu
1. Po oznámení podle článku 4 má držitel osvědčení, pokud o to požádá, právo na přístup k dokumentům a jiným materiálům, které shromáždila Komise a agentura a které slouží jako důkazy údajného porušení povinnosti.
2. Dokumenty, které byly získány zpřístupněním spisu, se použijí pouze pro účely soudních nebo správních řízení, jejichž předmětem je používání tohoto nařízení.
Článek 21
Právní zastoupení
Držitel osvědčení má právo být v řízení pro porušení povinnosti právně zastupován.
Článek 22
Důvěrnost informací, profesní tajemství a právo zachovat mlčenlivost
1. Aniž je dotčena výměna a využívání informací podle čl. 5 odst. 3 a čl. 11 odst. 1, řízení pro porušení povinnosti se vede s dodržováním zásady důvěrnosti informací a profesního tajemství.
Komise, agentura a vnitrostátní letecké úřady, pokud zasáhnou podle čl. 5 odst. 3 a čl. 11 odst. 1, jakož i jejich úředníci a další osoby pracující pod jejich dohledem, jsou povinni nešířit informace, které získali nebo které si vyměnili podle tohoto nařízení a na něž se vztahuje povinnost ochrany důvěrnosti informací a profesního tajemství.
2. Aniž je dotčeno právo na přístup ke spisu, nemá držitel osvědčení přístup k obchodním tajemstvím, důvěrným informacím nebo interním dokumentům, které vlastní Komise nebo agentura.
3. Každá osoba, která vznáší připomínky nebo poskytuje informace podle tohoto nařízení, jasně označí jakýkoli materiál, který považuje za důvěrný, společně s udáním důvodů a ve lhůtě stanovené Komisí nebo agenturou poskytne zvláštní verzi, která nemá důvěrný charakter. Pokud k takovému označení nedojde, může Komise vycházet z toho, že vznesené připomínky nebo poskytnuté informace neobsahují důvěrné informace.
4. Držitel osvědčení má právo zachovat mlčenlivost v situacích, kdy by byl nucen poskytovat odpovědi, z nichž by vyplývalo, že má podíl na tom, že došlo k porušení povinnosti.
ODDÍL 2
Ustanovení týkající se lhůt
Článek 23
Počítání lhůt
1. Lhůty stanovené v tomto nařízení začínají běžet prvním dnem po obdržení sdělení nebo po jeho osobním převzetí.
Pokud je od držitele osvědčení požadováno, aby předložil námitky nebo informace v příslušné lhůtě, je pro účely dodržení lhůty dostačující, je-li dotyčné předání odesláno doporučeným dopisem před uplynutím příslušné lhůty.
2. Připadne-li poslední den lhůty na sobotu, neděli nebo svátek, prodlužuje se lhůta do konce následujícího pracovního dne.
3. Při stanovování lhůt uvedených v tomto nařízení Komise či případně agentura zohledňují jak čas nezbytný pro přípravu informací, tak naléhavost případu.
4. V případě potřeby a na základě odůvodněné žádosti podané před uplynutím původní lhůty mohou být lhůty prodlouženy.
Článek 24
Promlčecí lhůty v případě ukládání pokut a penále
1. Právo Komise přijmout rozhodnutí o uložení pokut a penále podle článku 13 zaniká po uplynutí pěti let.
V případě penále uvedených v článku 16 právo Komise přijmout rozhodnutí o uložení takového penále zaniká po uplynutí tří let.
Lhůta začíná běžet dnem, kdy došlo k porušení. V případě trvajícího nebo opakovaného porušení povinnosti však začíná lhůta běžet dnem, kdy bylo ukončeno.
2. Promlčecí lhůty uvedené v odstavci 1 se přerušují každým opatřením, které přijme Komise nebo agentura za účelem šetření nebo řízení pro porušení povinnosti. Promlčecí lhůta se přerušuje s účinkem ode dne, kdy je opatření oznámeno držiteli osvědčení.
3. Každým přerušením počíná promlčení lhůta běžet znovu. Promlčecí lhůta však nepřesáhne dobu rovnající se dvojnásobku původní lhůty, s výjimkou případů, kdy je promlčení pozastaveno podle odstavce 4. V takovém případě se promlčecí lhůta prodlužuje o dobu, po kterou je promlčení pozastaveno.
4. Promlčecí lhůta pro uložení penále se pozastavuje po dobu, kdy je rozhodnutí Komise předmětem řízení před Soudním dvorem Evropské unie.
Článek 25
Promlčecí lhůty v případě výběru pokut a penále
1. Právo na zahájení vymáhání pokut zaniká po uplynutí jednoho roku od dne, kdy nabude právní moci rozhodnutí podle článku 13 nebo 16.
2. Promlčecí lhůta pro vymáhání pokut a penále se přerušuje každým opatřením Komise nebo členského státu jednajícího na základě žádosti Komise, jehož cílem je vymoci úhradu pokut nebo penále.
3. Každým přerušením počíná lhůta běžet znovu.
4. Promlčecí lhůta pro vymáhání pokut a penále se pozastaví:
a)
po dobu lhůty pro zaplacení;
b)
po dobu, po kterou je donucovací výkon pozastaven na základě rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 26
Použití
V případě porušení povinnosti, jehož počátek spadá do doby před vstupem tohoto nařízení v platnost, se toto nařízení použije na tu část porušení, k níž došlo po uvedeném datu.
Článek 27
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. července 2012.
DURCHFÜHRUNGSVERORDNUNG (EU) Nr. 646/2012 DER KOMMISSION
vom 16. Juli 2012
mit Bestimmungen über Geldbußen und Zwangsgelder gemäß der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 des Europäischen Parlaments und des Rates
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 216/2008 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 20. Februar 2008 zur Festlegung gemeinsamer Vorschriften für die Zivilluftfahrt und zur Errichtung einer Europäischen Agentur für Flugsicherheit, zur Aufhebung der Richtlinie 91/670/EWG des Rates, der Verordnung (EG) Nr. 1592/2002 und der Richtlinie 2004/36/EG (1), insbesondere auf Artikel 25 Absatz 3,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Ziel der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 sind die Schaffung und Aufrechterhaltung eines einheitlichen hohen Sicherheitsniveaus der Zivilluftfahrt in Europa. Diese Verordnung sieht die zum Erreichen dieses Ziels sowie anderer Ziele auf dem Gebiet der Sicherheit der Zivilluftfahrt notwendigen Mittel vor.
(2)
Gemäß der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 ist die Europäische Agentur für Flugsicherheit („die Agentur“) für die Zulassung bestimmter Erzeugnisse, Personen und Unternehmen zuständig. In den in ihre Zuständigkeit fallenden Bereichen ist es Aufgabe der Agentur, zu überwachen, dass diese Erzeugnisse, Personen und Unternehmen die geltenden Anforderungen einhalten, unter anderem auch die Verordnung (EG) Nr. 216/2008 und ihre Durchführungsbestimmungen.
(3)
Werden ermittelte potenzielle Mängel im Rahmen des bestehenden Aufsichtsverfahrens nicht in angemessener Weise behoben, hat die Kommission aufgrund von Artikel 25 der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 die Befugnis, gegen Inhaber von Zulassungen der Agentur auf Anforderung der Agentur Geldbußen oder Zwangsgelder zu verhängen, wenn diese Inhaber vorsätzlich oder fahrlässig gegen die Verpflichtungen aus der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 oder ihren Durchführungsbestimmungen verstoßen haben.
(4)
Der Kommission sollte durch die Einführung von Geldbußen oder Zwangsgeldern ein zusätzliches Instrument an die Hand gegeben werden, mit dem sie im Vergleich zu dem Mittel der Aberkennung einer Zulassung der Agentur nuancierter, flexibler und progressiver auf Verstöße gegen die Vorschriften reagieren kann.
(5)
Es sind Bestimmungen für Verfahren, Untersuchungen, damit verbundene Maßnahmen und die Berichterstattung der Agentur sowie die Verfahrensregeln für die Beschlussfassung festzulegen, einschließlich der Bestimmungen für die Bemessung und die Einziehung von Geldbußen und Zwangsgeldern. Ferner sind detaillierte Kriterien für die Festlegung der Höhe der Geldbußen oder Zwangsgelder niederzulegen.
(6)
Bei diesen Bestimmungen und Verfahren sollte berücksichtigt werden, dass höchstmögliche Standards für Sicherheit und Umweltschutz zu gewährleisten sind, eine wirksame Untersuchung der Verstöße und Beschlussfassung unterstützt werden müssen sowie Fairness und Transparenz der Verfahren bei der Verhängung der Geldbußen und Zwangsgelder sicherzustellen sind.
(7)
Die Bestimmungen dieser Verordnung können nur wirksam durchgesetzt werden, wenn die Mitgliedstaaten, die Kommission und die Agentur eng zusammenarbeiten. Zu diesem Zweck müssen Konsultations- und Kooperationsvereinbarungen zwischen den Beteiligten getroffen werden, um eine wirksame Untersuchung der mutmaßlichen Verstöße und eine wirksame Beschlussfassung zu gewährleisten.
(8)
Bei der Einleitung und Durchführung des Verstoßverfahrens und der Bemessung der Geldbußen und Zwangsgelder sollten die Kommission und die Agentur etwaige eingeleitete oder abgeschlossene Verfahren von Mitgliedstaaten oder Drittländern gegen denselben Zulassungsinhaber berücksichtigen.
(9)
Die Kommission und die Agentur sollten ferner gegebenenfalls laufende Verfahren oder Beschlüsse der Agentur im Hinblick auf eine Änderung, Beschränkung, Aussetzung oder Aberkennung der relevanten Zulassung im Einklang mit der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 berücksichtigen.
(10)
Unbeschadet der Unionsvorschriften, durch die die Verwendung von sicherheitsrelevanten Informationen zur Klärung von Schuld- oder Haftungsfragen verhindert wird, insbesondere Artikel 16 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 216/2008, Artikel 19 Absatz 2 der Verordnung (EU) Nr. 996/2010 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 20. Oktober 2010 über die Untersuchung und Verhütung von Unfällen und Störungen in der Zivilluftfahrt und zur Aufhebung der Richtlinie 94/56/EG (2) und Artikel 7 der Richtlinie 2003/42/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 13. Juni 2003 über die Meldung von Ereignissen in der Zivilluftfahrt (3), können die Kommission und die Agentur während der Untersuchungs- oder Beschlussfassungsphase eines Verstoßverfahrens sämtliche Aufsichtsbefugnisse ausüben, die ihnen nachUnionsrecht im Zusammenhang mit nach der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 erteilten Zulassungen übertragen wurden. Beschlüsse der Kommission über die Verhängung von Geldbußen oder Zwangsgeldern sollten auf den Untersuchungsergebnissen der Agentur, den Stellungnahmen des von dem Verstoßverfahren betroffenen Zulassungsinhabers und gegebenenfalls anderen der Agentur und der Kommission vorgelegten Informationen basieren.
(11)
Den Zulassungsinhabern sollte die Möglichkeit gegeben werden, innerhalb einer festgelegten Frist freiwillig der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 und ihren Durchführungsbestimmungen nachzukommen; in diesem Fall sollte die Kommission keine Geldbußen oder Zwangsgelder verhängen. Diese Möglichkeit, den Vorschriften freiwillig nachzukommen, sollte jedoch zeitlich beschränkt sein.
(12)
Entscheidungen über die Verhängung von Geldbußen oder Zwangsgeldern sollten sich ausschließlich auf Gründe stützen, zu denen der Zulassungsinhaber Stellung nehmen konnte.
(13)
Die verhängten Geldbußen oder Zwangsgeldern sollten wirksam, verhältnismäßig und abschreckend sein und die Umstände des konkreten Falls berücksichtigen.
(14)
Es erscheint angebracht, ein eigenes Verfahren für die Verhängung von Zwangsgeldern durch die Kommission gegen Zulassungsinhaber vorzusehen, die im Rahmen eines gegen sie anhängigen Verstoßverfahrens bei Untersuchungsmaßnahmen oder sonstigen Auskunftsverlangen nicht mit der Kommission oder der Agentur zusammenarbeiten.
(15)
Diese Verordnung trägt den Grundrechten und Grundsätzen Rechnung, die in der Charta der Grundrechte der Europäischen Union anerkannt werden, insbesondere den Verteidigungsrechten und dem Grundsatz der Vertraulichkeit, im Einklang mit den allgemeinen Rechtsgrundsätzen und der Rechtsprechung des Gerichtshofs der Europäischen Union.
(16)
Zur Gewährleistung der Rechtssicherheit bei der Durchführung des Verstoßverfahrens ist es notwendig, genaue Regeln für die Bestimmung der Fristen und Verjährungsfristen für die Verhängung und Vollstreckung der Geldbußen und Zwangsgelder festzulegen.
(17)
Beschlüsse über die Verhängung von Geldbußen und Zwangsgeldern sollten im Einklang mit Artikel 299 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union vollstreckbar sein und der Überprüfung durch den Gerichtshof der Europäischen Union unterliegen.
(18)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des gemäß Artikel 65 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 eingesetzten Ausschusses -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
KAPITEL I
ALLGEMEINE BESTIMMUNGEN
Artikel 1
Gegenstand und Anwendungsbereich
(1) Mit dieser Verordnung werden Durchführungsbestimmungen zur Verordnung (EG) Nr. 216/2008 festgelegt betreffend die Kriterien zur Festlegung der Höhe der Geldbußen oder Zwangsgelder, die Untersuchungsverfahren, damit verbundene Maßnahmen und die Berichterstattung, sowie die Verfahrensregeln für die Beschlussfassung, unter anderem Bestimmungen zu den Verteidigungsrechten, zur Akteneinsicht, zur Rechtsvertretung, zur Vertraulichkeit und zu den zeitlichen Regelungen sowie zur Bemessung und Einziehung von Geldbußen und Zwangsgeldern.
(2) Diese Verordnung gilt für die Verhängung:
a)
von Geldbußen gegen Personen und Unternehmen, die über eine Zulassung der Europäischen Agentur für Flugsicherheit („die Agentur“) verfügen („Zulassungsinhaber“) und vorsätzlich oder fahrlässig den Bestimmungen der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 oder deren Durchführungsbestimmungen zuwidergehandelt haben, sofern die Interessen der Union betroffen sind,
b)
von Zwangsgeldern gegen die in Buchstabe a genannten Zulassungsinhaber, um diese zur Einhaltung der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 bzw. deren Durchführungsbestimmungen anzuhalten.
KAPITEL II
VERSTOSSVERFAHREN
ABSCHNITT 1
Untersuchung
Artikel 2
Verstoßverfahren
(1) Das Verstoßverfahren, das Gegenstand dieses Kapitels ist, deckt alle Verwaltungsphasen der Untersuchung möglicher Verstöße gegen die Verordnung (EG) Nr. 216/2008 oder deren Durchführungsbestimmungen ab.
(2) Die Agentur kann von sich aus oder auf Antrag der Kommission oder eines Mitgliedstaats ein Verstoßverfahren einleiten.
(3) Wird das Verstoßverfahren auf Ersuchen der Kommission oder eines Mitgliedstaates eingeleitet, setzt die Agentur die Kommission oder den Mitgliedstaat darüber in Kenntnis, wie ihr Ersuchen weiterbehandelt wird.
Artikel 3
Aufforderung zur Übermittlung von Informationen
(1) Bei der Einleitung und Durchführung eines Verstoßverfahrens kann die Agentur auf alle Informationen zurückgreifen, die sie in Ausübung von ihr nach dem Unionsrecht übertragenen Aufsichtsbefugnissen im Zusammenhang mit gemäß der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 erteilten Zulassungen erhalten hat. Dies gilt unbeschadet der Unionsvorschriften, durch die die Verwendung von Informationen zur Klärung von Schuld- oder Haftungsfragen unterbunden wird.
(2) Vor Einleitung eines Verstoßverfahrens kann die Agentur den betroffenen Zulassungsinhaber zur Übermittlung von Informationen über den mutmaßlichen Verstoß auffordern.
Die Agentur gibt den Zweck der Aufforderung an und weist darauf hin, dass sie im Rahmen dieser Verordnung übermittelt wird; sie setzt dem Zulassungsinhaber eine Frist für die Übermittlung der Informationen.
Artikel 4
Benachrichtigung
(1) Die Agentur benachrichtigt den betroffenen Zulassungsinhaber, die Kommission und die nationalen Luftfahrtbehörden des Mitgliedstaates oder des Drittlandes, in dem der Zulassungsinhaber seinen Hauptgeschäftssitz hat und der Mitgliedstaaten oder der Drittländer, in denen der Verstoß stattgefunden hat, sowie gegebenenfalls die Luftfahrtbehörden von Drittländern und für unter diese Verordnung fallende Fragen zuständige internationale Organisationen schriftlich über die Einleitung von Verstoßverfahren.
(2) Die Benachrichtigung enthält Folgendes:
a)
die gegen den Zulassungsinhaber vorgebrachten Beanstandungen, unter Angabe der Bestimmungen der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 oder deren Durchführungsbestimmungen, gegen die mutmaßlich verstoßen wurde, sowie die konkreten Anhaltspunkte für die Beanstandungen und
b)
einen Hinweis für den Zulassungsinhaber, dass eine Geldbuße oder ein Zwangsgeld verhängt werden können.
Artikel 5
Untersuchung
(1) Nach Einleitung der Untersuchung klärt die Agentur den Sachverhalt und prüft die Beanstandungen.
(2) Die Agentur kann den Zulassungsinhaber auffordern, schriftliche oder mündliche Erklärungen abzugeben, Angaben zu machen oder Dokumente zu liefern.
Die Aufforderung ist schriftlich an den Zulassungsinhaber zu richten. Die Agentur gibt die Rechtsgrundlage für die Aufforderung und deren Zweck an, setzt dem Zulassungsinhaber eine Frist für die Übermittlung der Informationen und klärt ihn über die Zwangsgelder auf, die gemäß Artikel 16 Absatz 1 Buchstaben a und b verhängt werden können, wenn er der Aufforderung nicht nachkommt oder wenn er falsche oder irreführende Angaben macht.
(3) Die Agentur kann nationale Luftfahrtbehörden auffordern, sich an der Untersuchung zu beteiligen und insbesondere gegebenenfalls vorliegende Informationen im Zusammenhang mit dem mutmaßlichen Verstoß zu übermitteln.
In der Aufforderung ist ihre Rechtsgrundlage und ihr Zweck anzugeben und eine Frist für die Beantwortung oder die Durchführung der Untersuchungsmaßnahme zu setzen.
(4) Die Agentur kann jede juristische oder natürliche Person sowie Luftfahrtbehörden von Drittländern auffordern, Auskunft über den mutmaßlichen Verstoß zu geben.
In der Aufforderung ist ihre Rechtsgrundlage und ihr Zweck anzugeben und eine Frist für die Übermittlung der Informationen zu setzen
Artikel 6
Freiwillige Einhaltung der Vorschriften
(1) Zum Zeitpunkt der Benachrichtigung über die Einleitung des Verstoßverfahrens oder zu einem späteren Zeitpunkt legt die Agentur eine Frist fest, innerhalb deren der Zulassungsinhaber schriftlich mitteilen kann, dass er die verletzten Vorschriften inzwischen freiwillig einhält, oder gegebenenfalls, dass er dies beabsichtigt. Kommt der Zulassungsinhaber den Vorschriften innerhalb der von der Agentur festgesetzten Frist freiwillig nach, stellt die Agentur das eingeleitete Verstoßverfahren ein.
Die Agentur ist nicht verpflichtet, nach Ablauf dieser Frist eingegangene Antworten zu berücksichtigen.
(2) Die in Absatz 1 genannte Frist darf in keinem Fall später enden als zu dem Zeitpunkt, zu dem die Agentur die Mitteilung der Beschwerdepunkte nach Artikel 7 übermittelt.
Artikel 7
Mitteilung der Beschwerdepunkte
(1) Nachdem die Agentur den Sachverhalt geklärt und festgestellt hat, dass es Gründe für die Weiterführung des Verstoßverfahrens gibt, übermittelt sie dem betroffenen Zulassungsinhaber eine schriftliche Mitteilung der Beschwerdepunkte. Diese Mitteilung beinhaltet
a)
die gegen den Zulassungsinhaber vorgebrachten Beanstandungen, unter genauer Angabe der Bestimmungen der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 oder deren Durchführungsbestimmungen, die mutmaßlich verletzt wurden, sowie die konkreten Anhaltspunkte für die Anschuldigungen,
b)
den Hinweis darauf, dass eine Geldbuße oder ein Zwangsgeld verhängt werden können.
(2) Bei der Mitteilung der Beschwerdepunkte fordert die Agentur den Zulassungsinhaber zur schriftlichen Stellungnahme auf. Diese Aufforderung geschieht in schriftlicher Form unter Angabe einer Frist für die Stellungnahme.
Artikel 8
Mündliche Anhörung
(1) Falls ein Zulassungsinhaber dies wünscht, erhält er von der Agentur die Gelegenheit, seine Argumente in einer Anhörung vorzutragen.
(2) Die Agentur kann erforderlichenfalls die nationalen Luftfahrtbehörden oder andere Personen zur Teilnahme an der Anhörung einladen.
(3) Die Anhörung ist nicht öffentlich. Jede Person kann allein oder in Anwesenheit anderer geladener Personen gehört werden; dabei ist den berechtigten Interessen der Zulassungsinhaber und anderer Personen an der Wahrung ihrer Geschäftsgeheimnisse und anderer vertraulicher Informationen Rechnung zu tragen.
Artikel 9
Fristen
Zur Gewährleistung der Rechtssicherheit bei der Durchführung der Untersuchung legt die Agentur genaue Regeln für die Bestimmung der Fristen fest.
Artikel 10
Berichterstattung
(1) Die Agentur legt der Kommission, den Mitgliedstaaten und dem Zulassungsinhaber einen zusammenfassenden Bericht über die Ergebnisse ihrer Untersuchung gemäß diesem Abschnitt vor. Die Agentur übermittelt ferner der Kommission die Akte, das Gegenstand der Untersuchung ist.
(2) Lautet die Schlussfolgerung des Berichts, dass der Zulassungsinhaber gegen die Verordnung (EG) Nr. 216/2008 oder deren Durchführungsbestimmungen verstoßen hat, umfasst der Bericht ferner
a)
eine Bewertung der Umstände des Falles gemäß den Kriterien von Artikel 15,
b)
einen Antrag an die Kommission auf Verhängung einer Geldbuße oder eines Zwangsgeldes,
c)
einen mit Gründen versehenen Vorschlag mit Angabe der Höhe der Geldbußen oder Zwangsgelder.
(3) Die Agentur nimmt ihren Bericht spätestens [12 Monate] nach der Benachrichtigung über die Einleitung des Verstoßverfahrens gemäß Artikel 4 oder [6 Monate] nach der Mitteilung der Kommission über den Rückverweis der Akte gemäß Artikel 12 an.
ABSCHNITT 2
Beschlussfassung
Artikel 11
Aufforderung zur Übermittlung von Informationen
(1) Beschließt die Kommission nach Eingang eines Antrags der Agentur gemäß Artikel 10 Absatz 2 Buchstabe b, das Verstoßverfahren fortzusetzen, kann sie den Zulassungsinhaber auf schriftlichem Wege auffordern, schriftliche oder mündliche Erklärungen abzugeben, Angaben zu machen oder Dokumente zu liefern. In diesem Fall unterrichtet die Kommission den Zulassungsinhaber über die Zwangsgelder, die gemäß Artikel 16 Absatz 1 Buchstaben c und d verhängt werden können, wenn er der Aufforderung nicht nachkommt oder wenn er falsche oder irreführende Angaben macht.
Die Kommission kann ferner die Agentur, nationale Luftfahrtbehörden oder jede juristische oder natürliche Person auffordern, Auskünfte über den mutmaßlichen Verstoß zu erteilen.
(2) Die Kommission stellt sicher, dass der Zulassungsinhaber alle schriftlichen Erklärungen, Angaben und Dokumente zur Unterstützung seines Standpunktes vorlegen kann. Der Zulassungsinhaber kann eine mündliche Anhörung beantragen, die Kommission hat jedoch das Recht, einem solchen Antrag nur dann stattzugeben, wenn sie es für erforderlich hält.
Artikel 12
Erneute Untersuchung
Auf der Grundlage des Berichts der Agentur, der Stellungnahmen des Zulassungsinhabers zu diesem Bericht und anderer relevanter Informationen kann die Kommission zusätzliche Informationen für erforderlich erachten. In diesem Fall kann sie die Akte Dossier an die Agentur zurückverweisen. Die Kommission gibt der Agentur genau an, welche Sachverhalte sie weiter untersuchen soll und schlägt gegebenenfalls geeignete Untersuchungsmaßnahmen gemäß der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 vor. Für die erneute Untersuchung gilt Kapitel II Abschnitt 1 dieser Verordnung.
ABSCHNITT 3
Beschlüsse über Geldbußen und Zwangsgelder
Artikel 13
Geldbußen und Zwangsgelder, Höchstbeträge
(1) Stellt die Kommission im Anschluss an den in Abschnitt 2 beschriebenen Beschlussfassungsprozess fest, dass der Zulassungsinhaber vorsätzlich oder fahrlässig gegen die Verordnung (EG) Nr. 216/2008 oder deren Durchführungsbestimmungen verstoßen hat, kann sie einen Beschluss erlassen, mit der sie eine Geldbuße von höchstens 4 % der Jahreseinnahmen oder des Jahresumsatzes des Zulassungsinhabers im vorausgegangenen Geschäftsjahr verhängt.
(2) Hat der Zulassungsinhaber zum Zeitpunkt der in Absatz 1 genannten Beschlussfassung den Verstoß nicht eingestellt, kann die Kommission mit dem diesbezüglichen Beschluss ein Zwangsgeld pro Tag von höchstens 2,5 % der durchschnittlichen Tageseinnahmen oder des durchschnittlichen Tagesumsatzes des Zulassungsinhabers im vorausgegangenen Geschäftsjahr verhängen.
Diese Zwangsgelder können für den Zeitraum vom Zeitpunkt der Mitteilung des Beschlusses bis zur Einstellung des Verstoßes verhängt werden.
(3) Als vorausgegangenes Geschäftsjahr im Sinne der Absätze 1 und 2 gilt das Geschäftsjahr, das dem Datum des in Absatz 1 genannten Beschlusses vorausgeht.
(4) Bei den Geldbußen und Zwangsgeldern handelt es sich um Verwaltungssanktionen.
(5) Der Geldbußen und Zwangsgelder verhängende Beschluss ist vollstreckbar.
Artikel 14
Inhalt des Beschlusses
(1) Der Beschluss gemäß Artikel 13 beruht ausschließlich auf Gründen, zu denen der Zulassungsinhaber der Kommission gegenüber Stellung nehmen konnte.
(2) Die Kommission klärt den Zulassungsinhaber über die ihm zur Verfügung stehenden Rechtsbehelfe auf.
(3) Die Kommission informiert die die Mitgliedstaaten und die Agentur über die Beschlussfassung.
(4) Bei der Veröffentlichung von Einzelheiten ihres Beschlusses und der Unterrichtung der Mitgliedstaaten trägt die Kommission den berechtigten Interessen der Zulassungsinhaber und anderer Personen an der Wahrung ihrer Geschäftsgeheimnisse Rechnung.
Artikel 15
Kriterien für die Anwendung und Bemessung von Geldbußen und Zwangsgeldern
(1) Bei der Entscheidung, ob Geldbußen und Zwangsgelder verhängt werden sollen, und bei der Festlegung der Höhe dieser Geldbußen und Zwangsgelder lässt sich die Kommission von den Grundsätzen der Wirksamkeit, Verhältnismäßigkeit und Abschreckung leiten.
(2) Im Einzelfall berücksichtigt die Kommission gegebenenfalls folgende Umstände:
a)
Schwere und Auswirkungen des Verstoßes, insbesondere seine Folgen für Sicherheit und Umwelt,
b)
einerseits, wieviel Sorgfalt und Bereitschaft zur Zusammenarbeit der Zulassungsinhaber bei der Aufdeckung des Verstoßes und der Anwendung der Abhilfemaßnahmen oder im Laufe des Verstoßverfahrens unter Beweis gestellt hat, oder andererseits, ob der Zulassungsinhaber die Aufdeckung eines Verstoßes und die Durchführung des Verstoßverfahrens behindert hat und ob er gegebenenfalls Aufforderungen nicht Folge geleistet hat, die die Agentur, die Kommission oder eine nationale Luftfahrtbehörde im Rahmen der Durchführung dieser Verordnung an ihn gerichtet haben;
c)
einerseits die Redlichkeit des Zulassungsinhabers bei der Auslegung und Erfüllung der Verpflichtungen für Zulassungsinhaber gemäß der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 bzw. deren Durchführungsbestimmungen, oder andererseits mögliche Belege für eine vorsätzliche Täuschung seitens des Zulassungsinhabers;
d)
den jeweils vorliegenden Umsatz und die wirtschaftliche Leistungsfähigkeit des betroffenen Zulassungsinhabers;
e)
die Notwendigkeit, vorläufige Maßnahmen oder Sofortmaßnahmen zu ergreifen;
f)
die Wiederholung, Häufigkeit oder Dauer des Verstoßes vonseiten des Zulassungsinhabers;
g)
frühere, auch finanzielle Sanktionen gegen denselben Zulassungsinhaber.
(3) Bei der Bemessung der Geldbuße oder des Zwangsgeldes berücksichtigt die Kommission alle gegebenenfalls bereits auf nationaler Ebene oder durch die Agentur aufgrund derselben Rechtsgrundlage und desselben Sachverhalts gegen den Zulassungsinhaber ergriffenen Durchsetzungsmaßnahmen.
ABSCHNITT 4
Mangelnde Bereitschaft zur Zusammenarbeit
Artikel 16
Zwangsgelder bei mangelnder Bereitschaft zur Zusammenarbeit
(1) Auf Antrag der Agentur oder auf eigene Initiative kann die Kommission durch Beschluss gegen Zulassungsinhaber Zwangsgelder pro Tag von höchstens [0,5] % ihrer durchschnittlichen Tageseinnahmen oder Tagesumsätze im vorausgegangenen Geschäftsjahr verhängen, wenn diese vorsätzlich oder fahrlässig
a)
einer Untersuchungsmaßnahme gemäß Artikel 5 nicht nachkommen;
b)
bei einer Untersuchungsmaßnahme gemäß Artikel 5 falsche oder irreführende Angaben machen;
c)
einer Aufforderung zur Übermittlung von Informationen gemäß Artikel 11 nicht nachkommen;
d)
bei einer Aufforderung zur Übermittlung von Informationen gemäß Artikel 11 falsche oder irreführende Angaben machen.
Zwangsgelder können für einen Zeitraum vom Zeitpunkt der Mitteilung des diesbezüglichen Beschlusses bis zur Aufnahme der Zusammenarbeit verhängt werden.
(2) Als vorausgegangenes Geschäftsjahr im Sinne des Absatzes 1 gilt das Geschäftsjahr, das dem Datum des in Absatz 1 genannten Beschlusses vorausgeht.
Artikel 17
Verfahrensweise
Gedenkt die Kommission einen Beschluss gemäß Artikel 16 Absatz 1 zu fassen, gibt sie dies zunächst dem Zulassungsinhaber schriftlich bekannt und setzt diesem eine Frist für die Einreichung seiner schriftlichen Stellungnahme bei der Kommission.
Die Kommission ist nicht verpflichtet, nach Ablauf dieser Frist eingegangene schriftliche Stellungnahmen zu berücksichtigen.
Artikel 18
Überlagerung von Verfahren
Bei der Einleitung und Durchführung des Verstoßverfahrens berücksichtigen die Kommission und die Agentur folgende Verfahren:
a)
alle von einem Mitgliedstaat oder einem Drittland bereits gegen denselben Zulassungsinhaber eingeleitete oder abgeschlossene Verstoßverfahren, die die auf derselben Rechtsgrundlage und demselben Sachverhalt beruhen, und
b)
alle von der Agentur gemäß der Verordnung (EG) Nr. 216/2008 aufgrund derselben Rechtsgrundlage und desselben Sachverhalts gegen denselben Zulassungsinhaber eingeleitete Verfahren, mit dem Ziel, die jeweilige Zulassung zu ändern, zu beschränken, auszusetzen oder zu widerrufen.
ABSCHNITT 5
Artikel 19
Einziehung von Geldbußen und Zwangsgeldern
Zur Einziehung der Geldbußen und Zwangsgelder erteilt die Kommission eine Einziehungsanordnung und übermittelt dem betroffenen Zulassungsinhaber eine Belastungsanzeige im Einklang mit der Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1605/2002 des Rates (4) und der Verordnung (EG, Euratom) Nr. 2342/2002 der Kommission (5).
KAPITEL III
AKTENEINSICHT, RECHTSBEISTAND, VERTRAULICHKEIT UND ZEITLICHE BESTIMMUNGEN
ABSCHNITT 1
Verteidigungsrechte
Artikel 20
Akteneinsicht
(1) Im Anschluss an eine Mitteilung nach Artikel 4 hat der Zulassungsinhaber das Recht, auf Verlangen Zugang zu den von der Kommission und der Agentur zusammengestellten Dokumenten und anderen Unterlagen zu erhalten, die dem Nachweis eines mutmaßlichen Verstoßes dienen.
(2) Die im Rahmen der Akteneinsicht erhaltenen Dokumente dürfen nur für Gerichts- oder Verwaltungsverfahren zur Anwendung dieser Verordnung verwendet werden.
Artikel 21
Rechtsbeistand
Der Zulassungsinhaber hat während des Verstoßverfahrens Recht auf juristischen Beistand.
Artikel 22
Vertraulichkeit, Berufsgeheimnis und Schweigerecht
(1) Unbeschadet des Austauschs und der Verwendung von Informationen gemäß Artikel 5 Absatz 3 und Artikel 11 Absatz 1 gelten für die Durchführung eines Verstoßverfahrens die Grundsätze der Wahrung der Vertraulichkeit und des Berufsgeheimnisses.
Die Kommission, die Agentur und die nationalen Luftfahrtbehörden - wenn diese gemäß Artikel 5 Absatz 3 und Artikel 11 Absatz 1 befasst werden - deren Beamte und andere unter ihrer Aufsicht tätige Personen geben keine Informationen preis, die sie bei der Anwendung dieser Verordnung erlangt oder ausgetauscht haben und die vertraulich sind bzw. unter das Berufsgeheimnis fallen.
(2) Unbeschadet des Rechts auf Akteneinsicht erhält der Zulassungsinhaber keinen Zugang zu Geschäftsgeheimnissen, vertraulichen Informationen oder internen Dokumenten der Kommission oder der Agentur.
(3) Jede Person, die Stellungnahmen oder Informationen gemäß dieser Verordnung übermittelt, hat Unterlagen, die sie für vertraulich hält, unter Angabe der Gründe klar als solche auszuweisen und innerhalb der von der Kommission oder der Agentur festgesetzten Frist eine gesonderte, nicht vertrauliche Fassung vorzulegen. Werden Stellungnahmen oder Informationen nicht entsprechend ausgewiesen, kann die Kommission davon ausgehen, dass sie keine vertraulichen Informationen enthalten.
(4) Der Zulassungsinhaber verfügt über das Schweigerecht in Situationen, in denen er sonst gezwungen sein könnten, durch seine Auskünfte einen Verstoß einzuräumen.
ABSCHNITT 2
Zeitliche Bestimmungen
Artikel 23
Anwendung von Fristen
(1) Die Fristen gemäß dieser Verordnung laufen ab dem Tag nach Eingang einer Mitteilung oder nach deren persönlicher Zustellung.
Wird der Zulassungsinhaber aufgefordert, binnen einer Frist Stellungnahmen oder Informationen zu übermitteln, gilt die Frist als gewahrt, wenn die Übermittlung vor Ablauf der jeweils geltenden Frist per Einschreiben erfolgt.
(2) Endet die Frist an einem Samstag, Sonntag oder gesetzlichen Feiertag, so wird sie bis zum Ende des folgenden Arbeitstages verlängert.
(3) Bei der Festlegung der in dieser Verordnung genannten Fristen tragen die Kommission oder die Agentur dem für die Vorbereitung der Übermittlung erforderlichen Zeitaufwand und der Dringlichkeit des Falls Rechnung.
(4) Die Fristen können gegebenenfalls auf begründeten Antrag vor Ablauf der ursprünglich festgelegten Frist verlängert werden.
Artikel 24
Verjährungsfristen für die Verhängung von Geldbußen und Zwangsgeldern
(1) Das Recht der Kommission, einen Beschluss über die Verhängung von Geldbußen oder Zwangsgeldern gemäß Artikel 13 zu erlassen, erlischt nach fünf Jahren.
Das Recht der Kommission, Beschlüsse über Zwangsgelder gemäß Artikel 16 zu erlassen, erlischt nach drei Jahren.
Die Verjährungsfrist beginnt mit dem Tag, an dem der Verstoß begangen worden ist. Bei dauernden oder wiederholten Verstößen beginnt die Verjährungsfrist jedoch erst mit dem Tag, an dem der Verstoß beendet ist.
(2) Jede Maßnahme der Kommission oder der Agentur im Zusammenhang mit der Untersuchung eines Verstoßes oder mit einem Verstoßverfahren führt zu einer Unterbrechung der in Absatz 1 genannten Verjährungsfristen. Die Unterbrechung tritt mit dem Tag ein, an dem die Maßnahme dem Zulassungsinhaber bekannt gegeben wird.
(3) Nach jeder Unterbrechung beginnt die Frist von neuem. Die Verjährungsfrist entspricht jedoch höchstens der doppelten ursprünglichen Verjährungsfrist, es sei denn, die Frist ist gemäß Absatz 4 ausgesetzt. In diesen Fällen verlängert sich die Verjährungsfrist um den Zeitraum, in dem die Verjährung ausgesetzt ist.
(4) Die Verjährungsfrist für die Verhängung von Zwangsgeldern wird ausgesetzt, solange der Beschluss der Kommission Gegenstand eines Verfahrens vor dem Gerichtshof der Europäischen Union ist.
Artikel 25
Verjährungsfristen für die Einziehung von Geldbußen und Zwangsgeldern
(1) Das Recht auf Einleitung eines Einziehungsverfahrens erlischt ein Jahr, nachdem der Beschluss gemäß Artikel 13 oder Artikel 16 rechtskräftig geworden ist.
(2) Jede auf Einziehung von Geldbußen und Zwangsgeldern gerichtete Handlung der Kommission oder eines Mitgliedstaats auf Antrag der Kommission führt zur Unterbrechung der Verjährungsfrist für die Einziehung der Geldbußen oder Zwangsgelder.
(3) Nach jeder Unterbrechung beginnt die Frist von neuem.
(4) Die Verjährungsfrist für die Einziehung von Geldbußen und Zwangsgeldern ruht,
a)
solange eine Zahlungsfrist bewilligt ist,
b)
solange die Einziehung durch eine Entscheidung des Gerichtshofs der Europäischen Union ausgesetzt ist.
KAPITEL IV
SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 26
Anwendung
Bei Verstößen, die vor Inkrafttreten dieser Verordnung begonnen haben, gilt diese Verordnung für den Teil des Verstoßes, der nach dem Datum des Inkrafttretens stattgefunden hat.
Artikel 27
Inkrafttreten
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 16. Juli 2012