NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 640/2010
ze dne 7. července 2010
o vytvoření programu dokumentace úlovků tuňáka obecného (Thunnus thynnus) a o změně nařízení Rady (ES) č. 1984/2003
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie je smluvní stranou Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982, schválené rozhodnutím Rady 98/392/ES (3), dohody o provedení ustanovení této úmluvy o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací, ratifikované rozhodnutím Rady 98/414/ES (4), a Dohody k podpoře dodržování mezinárodních opatření na zachování a řízení rybářskými plavidly na volném moři, přijaté rozhodnutím Rady 96/428/ES (5). V rámci těchto mezinárodních závazků se Unie podílí na úsilí zajistit udržitelné řízení vysoce stěhovavých rybích populací.
(2)
Unie je rovněž na základě rozhodnutí Rady 86/238/EHS (6) smluvní stranou Mezinárodní úmluvy na ochranu tuňáků v Atlantiku (dále jen „úmluva ICCAT“). Úmluva ICCAT stanoví rámec pro regionální spolupráci při ochraně a řízení tuňáků a podobných druhů v Atlantském oceánu a přilehlých mořích prostřednictvím Mezinárodní komise na ochranu tuňáků v Atlantiku (ICCAT) a pro přijímání doporučení v oblasti úmluvy ICCAT, která se stávají závaznými pro smluvní strany, spolupracující nesmluvní strany, organizace a rybářské subjekty.
(3)
Doporučení ICCAT č. 1992-01, 1993-03, 1996-10, 1997-04, 1998-12, 03-19 a 06-15 a usnesení č. 1993-02, 1994-04 a 1994-05 o programu statistické dokumentace pro tuňáka obecného byla provedena nařízením Rady (ES) č. 1984/2003 ze dne 8. dubna 2003, kterým se zavádí systém statistického sledování obchodu s tuňákem obecným, mečounem obecným a tuňákem velkookým v Unii (7).
(4)
V rámci opatření pro regulaci populací tuňáka obecného, pro zvýšení kvality a spolehlivosti statistických údajů a za účelem předcházení, potírání a odstranění nezákonného rybolovu ICCAT přijala na svém výročním zasedání v Recife (Brazílie) dne 15. listopadu 2009 doporučení č. 09-11, kterým se mění doporučení č. 08-12 o programu ICCAT pro dokumentaci úlovků tuňáka obecného. Toto doporučení vstoupilo v platnost dne 1. června 2010 a je třeba, aby je Unie provedla.
(5)
Aby bylo zajištěno, že ustanovení o programu ICCAT pro dokumentaci úlovků tuňáka obecného budou snadno srozumitelná a jednotně uplatňovaná, příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 1984/2003 týkající se statistické dokumentace a osvědčení o zpětném vývozu pro tuňáka obecného podle ICCAT by měla být zrušena. Nařízení (ES) č. 1984/2003 by mělo být změněno odpovídajícím způsobem.
(6)
Komise by měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské Unie, pokud jde o provádění nových ochranných opatření přijatých ICCAT, a aktualizovat tak a doplňovat přílohy tohoto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravných prací vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Tímto nařízením se zavádí program Unie pro dokumentaci úlovků tuňáka obecného s cílem podpořit uplatňování opatření na zachování a řízení přijatých Mezinárodní komisí na ochranu tuňáků v Atlantiku (dále jen „ICCAT“), začleňující ustanovení o programu ICCAT pro dokumentaci úlovků tuňáka obecného s ohledem na identifikaci původu všech tuňáků obecných.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„tuňákem obecným“ ryba druhu Thunnus thynnus kódů kombinované nomenklatury uvedených v příloze I;
b)
„domácím obchodem“
i)
obchod v rámci jednoho členského státu nebo mezi dvěma a více členskými státy s tuňákem obecným uloveným v oblasti úmluvy ICCAT plavidlem Unie provádějícím odlov nebo pastí Unie a vyloženým na území Unie; a
ii)
obchod v rámci jednoho členského státu nebo mezi dvěma a více členskými státy s chovným tuňákem obecným uloveným v oblasti úmluvy ICCAT plavidlem Unie provádějícím odlov a umístěným do klece v hospodářství na území Unie;
c)
„vývozem“ jakékoli přemístění tuňáka obecného uloveného v oblasti úmluvy ICCAT plavidlem Unie provádějícím odlov nebo pastí Unie do třetí země, včetně přemístění z území Unie, ze třetích zemí nebo z lovišť;
d)
„dovozem“ dovezení tuňáka obecného uloveného v oblasti úmluvy ICCAT plavidlem třetí země provádějícím odlov nebo pastí třetí země na území Unie, mimo jiné za účelem umístění do klecí, výkrmu, chovu nebo překládky;
e)
„zpětným vývozem“ jakékoli přemístění tuňáka obecného, který byl předtím dovezen na území Unie, z území Unie;
f)
„oblastí úmluvy ICCAT“ oblast stanovená Mezinárodní úmluvou na ochranu tuňáků v Atlantiku;
g)
„členským státem vlajky“ členský stát, pod jehož vlajkou pluje plavidlo provádějící odlov;
h)
„členským státem pasti“ členský stát, na jehož území je umístěna past;
i)
„členským státem hospodářství“ členský stát, na jehož území se nachází hospodářství;
j)
„smluvními stranami úmluvy“ smluvní strany a spolupracující nesmluvní strany, organizace a rybářské subjekty v rámci ICCAT;
k)
„šarží“ množství produktů tuňáka obecného ze stejného vzorku a pocházejícího ze stejné zeměpisné oblasti a stejného rybářského plavidla, nebo skupiny rybářských plavidel, nebo ze stejné pasti.
KAPITOLA II
DOKLAD O ÚLOVKU TUŇÁKA OBECNÉHO
Článek 3
Obecná ustanovení
1. Členské státy vyžadují vyplněný doklad o úlovku tuňáka obecného (dále jen „doklad o úlovku“) pro každý případ vyložení nebo překládky tuňáka obecného v jejich přístavech, umístění do klecí podle přílohy IV nebo výlovu z jejich hospodářství.
2. Každá šarže tuňáka obecného, která je předmětem domácího obchodu, dovozu na území Unie nebo vývozu či zpětného vývozu z území Unie, musí být doprovázena potvrzeným dokladem o úlovku, s výjimkou případů, na něž se použije čl. 4 odst. 3, a případně buď prohlášením ICCAT o přemístění, nebo potvrzeným osvědčením o zpětném vývozu tuňáka obecného (dále jen „osvědčení o zpětném vývozu“).
Veškeré vykládky, překládky, umístění do klecí, výlovy, domácí obchod, dovoz, vývoz nebo zpětný vývoz tuňáka obecného bez vyplněného a potvrzeného dokladu o úlovku nebo případně bez osvědčení o zpětném vývozu jsou zakázány.
3. Členské státy neumístí tuňáka obecného do hospodářství, které není schváleno smluvními stranami úmluvy ani uvedeno v evidenci ICCAT hospodářských zařízení, která mají povolení provozovat chov tuňáka obecného uloveného v oblasti úmluvy ICCAT.
4. Členské státy hospodářství zajistí, aby úlovky tuňáka obecného byly umístěny v oddělených klecích nebo v oddělené řadě klecí s členěním podle členského státu nebo smluvní strany úmluvy, z nichž úlovek pochází.
5. Odchylně od odstavce 4 členské státy hospodářství zajistí, aby úlovky tuňáka obecného, které pocházejí ze společných rybolovných operací ve smyslu čl. 2 písm. g) nařízení Rady (ES) č. 302/2009 ze dne 6. dubna 2009 o víceletém plánu obnovy populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři (8), byly umístěny v oddělených klecích nebo v oddělené řadě klecí a rozlišeny podle jednotlivých společných rybolovných operací.
6. Členské státy hospodářství zajistí, aby výlov tuňáka obecného z hospodářství probíhal v tom roce, ve kterém byl uloven, nebo před začátkem lovné sezóny plavidel používajících vlečné sítě v případě, že je výlov prováděn v následujícím roce. Pokud není výlov ukončen během tohoto období, členské státy hospodářství vyplní a předají Komisi do deseti dnů od ukončení tohoto období každoroční prohlášení o převodu úlovku do dalšího roku. Toto prohlášení obsahuje:
-
množství (vyjádřené v kg) a počet ryb, jež je třeba převést do dalšího roku,
-
rok úlovku,
-
velikostní složení,
-
členský stát vlajky nebo smluvní stranu úmluvy, číslo ICCAT a název plavidla provádějícího odlov,
-
referenční čísla dokladu o úlovku, jenž odpovídá úlovkům, které se převádějí do dalšího roku,
-
název a číslo výkrmny ICCAT,
-
číslo klece a
-
informace o vyloveném množství (vyjádřené v kg) po ukončení výlovu.
Komise předá prohlášení sekretariátu ICCAT do pěti dnů.
7. Množství tuňáka obecného převedené do dalšího roku v souladu s odstavcem 6 je umístěno v oddělených klecích nebo oddělené řadě klecí v hospodářství podle roku výlovu.
8. Formuláře dokladu o úlovku členské státy vlajky nebo pasti poskytnou pouze svým plavidlům provádějícím odlov a pastím, které mají povoleno lovit tuňáka obecného v oblasti úmluvy, včetně těch, které mají povoleno lovit jej jako vedlejší úlovek.
9. Na každém dokladu o úlovku je uvedeno jednoznačné identifikační číslo dokladu. Čísla dokladů jsou specifická pro jednotlivé členské státy vlajky nebo pasti a přiřadí se každému plavidlu provádějícímu odlov nebo každé pasti. Tyto formuláře nelze přenášet na jiné plavidlo provádějící odlov nebo na jinou past.
10. Kopie dokladů o úlovku doprovází každou část rozdělených šarží nebo zpracovaný produkt, přičemž jednoznačné číslo původního dokladu o úlovku se použije pro jejich sledování.
11. Z požadavků tohoto nařízení jsou vyňaty domácí obchod, vývoz, dovoz a zpětný vývoz u částí ryb jiných než maso (hlav, očí, jiker a mlíčí, vnitřností a ocasů).
Článek 4
Potvrzování
1. Velitelé plavidel provádějících odlov, provozovatelé pastí, provozovatelé hospodářství, prodejci, vývozci nebo jejich zplnomocnění zástupci vyplní doklad o úlovku, pokud možno v elektronické formě, uvedením požadovaných informací v příslušných oddílech a požádají o jeho potvrzení podle odstavce 2 pokaždé, když provedou vykládku, přemístění, umístění do klecí, výlov, překládku, nebo uskuteční domácí obchod nebo vývoz tuňáka obecného.
2. Doklad o úlovku potvrdí příslušný orgán členského státu vlajky, pasti nebo hospodářství nebo členského státu, kde je usazen prodejce nebo vývozce. Členské státy doklad o úlovku pro celé množství tuňáka obecného potvrdí, pouze jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
plavidlo provádějící odlov pluje pod vlajkou členského státu nebo se past či hospodářství nachází v členském státě, který provedl výlov tuňáka obecného,
b)
ověřením šarže bylo prokázáno, že všechny informace obsažené v dokladu o úlovku jsou správné,
c)
souhrnné množství, které se má potvrdit, nepřekračuje příslušné kvóty ani omezení odlovu pro daný hospodářský rok, včetně případných individuálních kvót přidělených plavidlům provádějícím odlov nebo pastím, a
d)
tuňák obecný splňuje příslušné požadavky opatření na zachování a řízení ICCAT.
3. Potvrzení podle odstavce 2 tohoto článku se nevyžaduje v případě, že je celé množství tuňáka obecného, jež je k dispozici k prodeji, označeno štítky podle článku 5 členským státem vlajky nebo pasti, který tuňáka obecného ulovil.
4. Jestliže je ulovené a vyložené množství tuňáka obecného menší než 1 tuna nebo tři ryby, může se jako dočasný doklad o úlovku použít lodní deník rybolovu nebo doklad o prodeji, a to až do potvrzení dokladu o úlovku ve lhůtě sedmi dnů před tím, než se uskuteční domácí obchod nebo vývoz.
5. Potvrzený doklad o úlovku obsahuje příslušné informace uvedené v příloze II.
6. Vzor dokladu o úlovku je uveden v příloze III. V případě, že v některém oddílu vzoru dokladu o úlovku není dostatek místa, aby bylo možné plně sledovat pohyb tuňáka obecného od ulovení po uskutečnění obchodu, oddíl určený pro tyto nutné informace lze podle potřeby rozšířit a připojit jako přílohu. Příslušný orgán členského státu přílohu potvrdí co nejdříve, nejpozději však při dalším přemístění tuňáka obecného.
7. Instrukce pro vydávání, číslování, vyplnění a potvrzení dokladu o úlovku jsou stanoveny v příloze IV.
Článek 5
Označování štítky
1. Členské státy mohou vyžadovat, aby jejich plavidla provádějící odlov nebo pasti ke každému tuňákovi obecnému připevnily štítek, pokud možno v době usmrcení, nejpozději však v době vykládky. Štítky jsou opatřeny jednoznačným číslem specifickým pro členský stát a chráněny před neoprávněnou manipulací. Čísla štítků odpovídají dokladu o úlovku.
2. Dotčené členské státy předloží Komisi souhrnné informace o provádění programu označování. Komise předá souhrnné informace v přiměřené lhůtě sekretariátu ICCAT.
3. Použití štítků se povolí pouze v případě, že souhrnné množství úlovků nepřekračuje příslušné kvóty pro členské státy ani omezení odlovu pro daný hospodářský rok, včetně případných individuálních kvót přidělených plavidlům provádějícím odlov nebo pastím.
KAPITOLA III
OSVĚDČENÍ O ZPĚTNÉM VÝVOZU TUŇÁKA OBECNÉHO
Článek 6
Obecná ustanovení
1. Členské státy zajistí, aby každá šarže tuňáka obecného zpětně vyvážená z jejich území byla doprovázena potvrzeným osvědčením o zpětném vývozu.
Osvědčení o zpětném vývozu se nepoužije v případech, kdy byl chovný tuňák obecný dovezen živý.
2. Hospodářský subjekt odpovědný za zpětný vývoz vyplní osvědčení o zpětném vývozu uvedením požadovaných informací v příslušných oddílech a požádá o jeho potvrzení pro šarži tuňáka obecného, která se má zpětně vyvézt. Vyplněné osvědčení o zpětném vývozu je doprovázeno kopií potvrzeného dokladu nebo potvrzených dokladů o úlovku pro tuňáka obecného, který byl předtím dovezen.
Článek 7
Potvrzování osvědčení o zpětném vývozu
1. Osvědčení o zpětném vývozu potvrdí příslušný orgán členského státu, z něhož je zpětný vývoz prováděn.
2. Příslušný orgán osvědčení o zpětném vývozu pro celé množství produktu z tuňáka obecného potvrdí pouze při splnění těchto podmínek:
a)
bylo prokázáno, že všechny informace obsažené v osvědčení o zpětném vývozu jsou správné;
b)
potvrzený doklad nebo potvrzené doklady o úlovku doprovázející osvědčení o zpětném vývozu byly předtím přijaty pro účely dovozu produktů uvedených na osvědčení o zpětném vývozu;
c)
produkty, které se mají vyvézt, jsou zcela nebo zčásti totožné s produkty uvedenými na potvrzeném dokladu nebo potvrzených dokladech o úlovku; a
d)
k potvrzenému osvědčení o zpětném vývozu je připojena kopie dokladu nebo dokladů o úlovku.
3. Potvrzené osvědčení o zpětném vývozu obsahuje informace uvedené v příloze V.
KAPITOLA IV
PŘEDÁVÁNÍ A OVĚŘOVÁNÍ DOKLADŮ
Článek 8
Předávání a uchovávání potvrzených dokladů
1. S výjimkou případů, kdy se použije čl. 4 odst. 3, členské státy předají elektronickou cestou kopii všech potvrzených dokladů o úlovku či osvědčení o zpětném vývozu co nejdříve a v každém případě do pěti pracovních dní ode dne potvrzení, případně neprodleně, pokud očekávaná doba přepravy nepřekračuje pět pracovních dní, těmto příjemcům:
a)
Komisi;
b)
příslušným orgánům členského státu či smluvní strany úmluvy, na jejichž území bude tuňák obecný předmětem domácího obchodu nebo chovu nebo tam bude dovezen; a
c)
sekretariátu ICCAT.
2. Členské státy uchovávají kopie potvrzených dokladů o úlovku a osvědčení o zpětném vývozu, které vydaly nebo přijaly, po dobu alespoň dvou let.
Článek 9
Ověřování
1. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány identifikovaly každou šarži tuňáka obecného, která je na jejich území vyložena nebo přeložena, je předmětem domácího obchodu, je na jejich území dovezena nebo je z něho vyvezena či zpětně vyvezena. U každé šarže tuňáka obecného si příslušné orgány vyžádají a zkontrolují potvrzený doklad (potvrzené doklady) o úlovku a související dokumentaci. Kontrola zahrnuje nahlížení do databáze potvrzených dokladů, kterou vede sekretariát ICCAT.
2. Příslušné orgány mohou také za účelem ověření informací uvedených v dokladu o úlovku a souvisejících dokumentech zkontrolovat obsah šarže a v případě potřeby provést ověření u dotčených provozovatelů.
3. Jestliže se v důsledku kontrol či ověření provedených podle odstavců 1 a 2 objeví pochybnosti o informacích uvedených v dokladu o úlovku, spolupracují členské státy s příslušnými orgány, které doklad (doklady) o úlovku nebo osvědčení o zpětném vývozu potvrdily, s cílem tyto pochybnosti odstranit.
4. Jestliže členský stát zjistí šarži bez dokladu o úlovku, oznámí svá zjištění dodávajícímu členskému státu nebo vyvážející smluvní straně úmluvy a v případě, že jsou známy, také členskému státu vlajky či smluvní straně úmluvy, pod jejíž vlajkou plavidlo pluje.
5. Dokud nejsou dokončeny kontroly či ověření podle odstavců 1 a 2, členské státy nepovolí, aby byla šarže předmětem domácího obchodu, nebo byla dovezena či vyvezena, a v případě živého tuňáka obecného určeného pro hospodářství nepřijmou prohlášení o přemístění.
6. Pokud členský stát na základě kontroly nebo ověření provedených podle odstavce 1 a ve spolupráci s dotčenými potvrzujícími orgány rozhodne, že doklad o úlovku nebo osvědčení o zpětném vývozu jsou neplatné, domácí obchod s dotčenou šarží tuňáka obecného a jeho dovoz, vývoz nebo zpětný vývoz se zakáží.
KAPITOLA V
PŘEDÁVÁNÍ ÚDAJŮ
Článek 10
Informace týkající se potvrzování a kontaktních míst
1. Členské státy oznámí Komisi:
a)
název a úplnou adresu svých orgánů příslušných pro potvrzování a ověřování dokladů o úlovku či osvědčení o zpětném vývozu,
b)
jméno, funkci a vzorový otisk razítka nebo pečeti individuálně zplnomocněných potvrzujících úředníků, a
c)
případně vzory štítků.
2. V oznámení se uvede datum, k němuž informace podle odstavce 1 nabývá účinku. Komisi se včas sdělí aktualizované údaje o potvrzujících orgánech a úřednících.
3. Členské státy Komisi oznámí kontaktní místa, která je třeba uvědomit v případě pochybností ohledně dokladů o úlovku či osvědčení o zpětném vývozu, zejména pak jejich název.
4. Komise tyto informace neprodleně předá sekretariátu ICCAT.
Článek 11
Výroční zpráva o programu
1. Členské státy Komisi každoročně do 15. září elektronickou cestou předloží zprávu o programu, která zahrnuje informace uvedené v příloze VI, za období od 1. července předchozího roku do 30. června probíhajícího roku.
2. Komise vypracuje výroční zprávu Unie o programu a předá ji každoročně do 1. října sekretariátu ICCAT.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Změny příloh
S cílem uplatnit ochranná opatření přijatá ICCAT může Komise změnit přílohy tohoto nařízení prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 13 a za podmínek stanovených v článcích 14 a 15.
Komise přijímá tyto akty v přenesené pravomoci v souladu s tímto nařízením.
Článek 13
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoci přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 12 jsou svěřeny Komisi na dobu pěti let od 14. srpna 2010. Komise vypracuje o přenesených pravomocích zprávu nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 14.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je Komisi svěřena za podmínek stanovených v článcích 14 a 15.
Článek 14
Zrušení přenesení pravomocí
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomocí uvedené v článku 12 kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájil interní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomocí, uvědomí druhý orgán a Komisi v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinnosti okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 15
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v této lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, je akt v přenesené pravomoci zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným.
3. Pokud Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky proti aktu v přenesené pravomoci, tento akt nevstoupí v platnost. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.
Článek 16
Změny nařízení (ES) č. 1984/2003
1. Nařízení (ES) č. 1984/2003 se mění takto:
a)
v názvu se zrušují slova „tuňákem obecným,“;
b)
v čl. 1 písm. a) se zrušují slova „tuňáka obecného (Thunnus thynnus),“;
c)
v článku 2 se zrušují slova „tuňáka obecného,“;
d)
v článku 3 se zrušuje písmeno a);
e)
v čl. 4 odst. 1 se zrušuje první odrážka;
f)
v čl. 4 odst. 2 písm. b) bodě iii) se zrušují slova „tuňáka obecného“;
g)
v čl. 5 odst. 1 se zrušuje první odrážka;
h)
v čl. 6 odst. 1 druhém pododstavci se zrušuje písmeno a);
i)
v čl. 8 písm. a) se zrušují slova „tuňáka obecného,“;
j)
v čl. 9 odst. 2 se zrušuje písmeno a);
k)
přílohy I, IVa, IX a XV se zrušují.
2. Odkazy na zrušená ustanovení nařízení (ES) č. 1984/2003 se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 17
Přezkum tohoto nařízení
Komise přezkoumá toto nařízení na základě doporučení přijatých ICCAT, zohlední přitom aktualizovaná vědecká stanoviska k velikosti populace předložená na jejích zasedáních a předloží potřebné pozměňovací návrhy.
Článek 18
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 7. července 2010.
VERORDNUNG (EU) Nr. 640/2010 DES EUROPÄISCHEN PARLAMENTS UND DES RATES
vom 7. Juli 2010
zur Einführung einer Fangdokumentationsregelung für Roten Thun (Thunnus thynnus) und zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 1984/2003 des Rates
DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT UND DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 43 Absatz 2,
auf Vorschlag der Europäischen Kommission,
nach Stellungnahme des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses (1),
gemäß dem ordentlichen Gesetzgebungsverfahren (2),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Union ist Vertragspartei des mit dem Beschluss 98/392/EG des Rates (3) genehmigten Seerechtsübereinkommens der Vereinten Nationen vom 10. Dezember 1982, des mit dem Beschluss 98/414/EG des Rates (4) ratifizierten Übereinkommens zur Durchführung der Bestimmungen des UN-Seerechtsübereinkommens über die Erhaltung und Bewirtschaftung von gebietsübergreifenden Fischbeständen und weit wandernden Fischbeständen sowie des mit dem Beschluss 96/428/EG des Rates (5) angenommenen Übereinkommens zur Förderung der Einhaltung internationaler Erhaltungs- und Bewirtschaftungsmaßnahmen durch Fischereifahrzeuge auf Hoher See. Im Rahmen dieser internationalen Verpflichtungen unterstützt die Union die Bemühungen um eine nachhaltige Bewirtschaftung von weit wandernden Fischbeständen.
(2)
Nach dem Beschluss 86/238/EWG des Rates (6) ist die Union Vertragspartei der Internationalen Konvention zur Erhaltung der Thunfischbestände im Atlantik (ICCAT-Konvention). Die ICCAT-Konvention setzt einen Rahmen für die regionale Zusammenarbeit im Bereich der Erhaltung und Bewirtschaftung von Thunfisch und verwandten Arten im Atlantik und den angrenzenden Meeren durch die Schaffung einer Internationalen Kommission für die Erhaltung der Thunfischbestände im Atlantik (ICCAT) und die Verabschiedung von im ICCAT-Konventionsbereich anwendbaren Empfehlungen, die für die Vertragsparteien und kooperierenden Nichtvertragsparteien, Rechtsträger und Rechtsträger im Fischereisektor verbindlich werden.
(3)
Die ICCAT-Empfehlungen 1992-01, 1993-03, 1996-10, 1997-04, 1998-12, 03-19 und 06-15 und die Resolutionen 1993-02, 1994-04 und 1994-05 über ein Programm für ein statistisches Dokument für Roten Thun wurden mit der Verordnung (EG) Nr. 1984/2003 des Rates vom 8. April 2003 über eine Regelung zur statistischen Erfassung von Rotem Thun, Schwertfisch und Großaugenthun in der Gemeinschaft (7) umgesetzt.
(4)
Im Rahmen der Maßnahmen zur Regulierung der Bestände von Rotem Thun, zur Verbesserung der Qualität und Zuverlässigkeit der statistischen Daten und zur Verhinderung, Bekämpfung und Unterbindung der illegalen Fischerei hat die ICCAT auf ihrer Jahrestagung in Recife (Brasilien) am 15. November 2009 die Empfehlung 09-11 zur Änderung der Empfehlung 08-12 über eine Fangdokumentationsregelung für Roten Thun angenommen. Diese Empfehlung ist am 1. Juni 2010 in Kraft getreten und muss von der Union umgesetzt werden.
(5)
Um zu gewährleisten, dass die Bestimmungen über eine Fangdokumentationsregelung der ICCAT für Roten Thun leicht verständlich sind und einheitlich angewendet werden, sollten die Bestimmungen über das statistische Dokument und die Wiederausfuhrbescheinigung der ICCAT für Roten Thun in der Verordnung (EG) Nr. 1984/2003 gestrichen werden. Die Verordnung (EG) Nr. 1984/2003 sollte entsprechend geändert werden.
(6)
Der Kommission sollte die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union delegierte Rechtsakte in Bezug auf die Umsetzung neuer Bestandserhaltungsmaßnahmen der ICCAT zu erlassen und die Anhänge dieser Verordnung entsprechend zu aktualisieren und zu ergänzen. Es ist von besonderer Bedeutung, dass die Kommission bei ihren vorbereitenden Arbeiten angemessene Konsultationen - auch auf Expertenebene - durchführt -
HABEN FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
KAPITEL I
ALLGEMEINE BESTIMMUNGEN
Artikel 1
Gegenstand und Geltungsbereich
Mit dieser Verordnung wird zur Unterstützung der Umsetzung der Bestandserhaltungs- und Bestandsbewirtschaftungsmaßnahmen, die die Internationale Kommission für die Erhaltung der Thunfischbestände im Atlantik (ICCAT) verabschiedet hat, eine Fangdokumentationsregelung der Union für Roten Thun eingeführt, in die die Bestimmungen der Fangdokumentationsregelung der ICCAT für Roten Thun zur Ermittlung der Herkunft sämtlichen Roten Thuns einbezogen sind.
Artikel 2
Begriffsbestimmungen
Für die Zwecke dieser Verordnung bezeichnet der Ausdruck
a)
„Roter Thun“ Fisch der Art Thunnus thynnus, der unter die in Anhang I genannten Codes der Kombinierten Nomenklatur fällt;
b)
„Binnenhandel“
i)
den Handel in einem Mitgliedstaat oder zwischen zwei oder mehr Mitgliedstaaten mit Rotem Thun, der von einem Fangschiff oder in Tonnaren der Union im ICCAT-Konventionsbereich gefangen wurde und im Hoheitsgebiet der Union angelandet wird, sowie
ii)
den Handel in einem Mitgliedstaat oder zwischen zwei oder mehr Mitgliedstaaten mit gezüchtetem Roten Thun, der ursprünglich von einem Fangschiff der Union im ICCAT-Konventionsbereich gefangen wurde und in einem im Hoheitsgebiet der Union niedergelassenen Zuchtbetrieb in Netzkäfige eingesetzt wurde;
c)
„Ausfuhr“ jedes Verbringen von Rotem Thun, der im ICCAT-Konventionsbereich von einem Fangschiff oder in Tonnaren der Union gefangen wurde, vom Gebiet der Union, von Drittländern oder direkt von den Fanggründen in ein Drittland;
d)
„Einfuhr“ das Einführen von Rotem Thun, der im ICCAT-Konventionsbereich von einem Fangschiff oder in Tonnaren eines Drittlandes gefangen wurde, in das Gebiet der Union, auch zu Zwecken der Käfighaltung, Mast, Aufzucht oder Umladung;
e)
„Wiederausfuhr“ jedes Verbringen von Rotem Thun, der zuvor in das Gebiet der Union eingeführt wurde, aus dem Gebiet der Union;
f)
„ICCAT-Konventionsbereich“ den Bereich, auf den sich die Internationale Konvention zur Erhaltung der Thunfischbestände im Atlantik erstreckt;
g)
„Flaggenmitgliedstaat“ den Mitgliedstaat, dessen Flagge das Fangschiff führt;
h)
„Tonnare-Mitgliedstaat“ den Mitgliedstaat, in dem die Tonnare aufgestellt ist;
i)
„Zuchtbetrieb-Mitgliedstaat“ den Mitgliedstaat, in dem der Zuchtbetrieb niedergelassen ist;
j)
„Konventionsparteien“ Vertragsparteien, kooperierende Nichtvertragsparteien, Rechtsträger und Rechtsträger im Fischereisektor der ICCAT;
k)
„Los“ eine bestimmte Menge an Produkten aus Rotem Thun, die dieselbe Aufmachung haben, aus demselben relevanten geografischen Bereich und von demselben Fischereifahrzeug oder derselben Gruppe von Fischereifahrzeugen oder aus derselben Tonnare stammen.
KAPITEL II
FANGDOKUMENT FÜR ROTEN THUN
Artikel 3
Allgemeine Bestimmungen
(1) Die Mitgliedstaaten verlangen für jeden Roten Thun, der in ihren Häfen angelandet oder umgeladen wird, gemäß Anhang IV in Netzkäfige eingesetzt wird und aus ihren Zuchtbetrieben entnommen wird, ein vollständig ausgefülltes Fangdokument für Roten Thun („Fangdokument“).
(2) Jedem Los von Rotem Thun, das innerhalb der Union gehandelt, in die Union eingeführt oder aus der Union ausgeführt oder wieder ausgeführt wird, ist, sofern nicht Artikel 4 Absatz 3 Anwendung findet, ein validiertes Fangdokument und gegebenenfalls eine ICCAT-Übernahmeerklärung oder eine validierte Wiederausfuhrbescheinigung für Roten Thun („Wiederausfuhrbescheinigung“) beigefügt.
Jede Anlandung, Umladung, Hälterung, Entnahme von, jeder Binnenhandel mit, jede Einfuhr, Ausfuhr oder Wiederausfuhr von Rotem Thun ohne ein vollständig ausgefülltes und validiertes Fangdokument und gegebenenfalls eine vollständig ausgefüllte und validierte Wiederausfuhrbescheinigung ist verboten.
(3) Die Mitgliedstaaten setzen keinen Roten Thun in einen Zuchtbetrieb ein, der nicht von einem Mitgliedstaat oder Konventionsparteien zugelassen wurde oder der nicht im ICCAT-Verzeichnis zugelassener Zuchtbetriebe für im ICCAT-Konventionsbereich gefangenen Roten Thun aufgeführt ist.
(4) Die Zuchtbetrieb-Mitgliedstaaten stellen sicher, dass Fänge von Rotem Thun in getrennte Käfige oder Käfigserien eingesetzt werden und nach Herkunfts-Mitgliedstaaten oder Herkunfts-Konventionsparteien aufgeteilt werden.
(5) Abweichend von Absatz 4 stellen die Zuchtbetrieb-Mitgliedstaaten sicher, dass Roter Thun, der im Rahmen gemeinsamer Fangeinsätze im Sinne von Artikel 2 Buchstabe g der Verordnung (EG) Nr. 302/2009 des Rates vom 6. April 2009 über einen mehrjährigen Wiederauffüllungsplan für Roten Thun im Ostatlantik und im Mittelmeer (8) gefangen wurde, in getrennte Käfige oder Käfigserien eingesetzt wird und auf der Grundlage der gemeinsamen Fangeinsätze aufgeteilt werden.
(6) Die Zuchtbetrieb-Mitgliedstaaten stellen sicher, dass Roter Thun in demselben Jahr aus Zuchtbetrieben entnommen wird, in dem er gefangen wurde, oder dass dies bei einer Entnahme im Folgejahr vor Beginn der Ringwadenfischereisaison geschieht. Wenn die Entnahme nicht innerhalb des genannten Zeitraums abgeschlossen wird, füllen die Zuchtbetrieb-Mitgliedstaaten eine Jahresübertragserklärung aus und übermitteln diese innerhalb von zehn Tagen nach Ablauf des genannten Zeitraums an die Kommission. Diese Erklärung enthält Folgendes:
-
Mengen (in kg) und Anzahl der Fische, die übertragen werden sollen,
-
Fangjahr,
-
Größenzusammensetzung,
-
Flaggenmitgliedstaat oder Konventionspartei, ICCAT-Nummer und Name des Fangschiffs,
-
Referenznummern des Fangdokuments für die entsprechenden übertragenen Fänge,
-
Name und ICCAT-Nummer der Mastanlage,
-
Netzkäfignummer und
-
Angaben zu den entnommenen Mengen (in kg) bei Abschluss der Entnahme.
Die Kommission übermittelt solche Erklärungen innerhalb von fünf Tagen dem ICCAT-Sekretariat.
(7) Die gemäß Absatz 6 übertragenen Fangmengen werden im Zuchtbetrieb in getrennte Käfige oder Käfigserien eingesetzt und nach dem Fangjahr aufgeteilt.
(8) Die Flaggen- oder Tonnare-Mitgliedstaaten teilen Vordrucke des Fangdokuments nur an Fangschiffe und Tonnare-Fischer aus, die berechtigt sind, im ICCAT-Konventionsbereich Roten Thun zu fangen, auch als Beifang.
(9) Jeder Vordruck eines Fangdokuments trägt eine einmalige Dokumentennummer. Jeder Flaggen- oder Tonnare-Mitgliedstaat vergibt länderspezifische Dokumentennummern an seine Fangschiffe und Tonnare-Fischer. Solche Vordrucke sind nicht auf ein anderes Fangschiff oder einen anderen Tonnare-Fischer übertragbar.
(10) Jedem Teillos bei aufgeteilten Losen und jedem Verarbeitungserzeugnis werden Kopien der Fangdokumente beigefügt, die zur Rückverfolgung die einmalige Dokumentenidentifikationsnummer des Originals des Fangdokuments tragen müssen.
(11) Der Binnenhandel mit und die Einfuhr, Ausfuhr und Wiederausfuhr von anderen Fischteilen als Fischfleisch (d. h. Köpfe, Augen, Rogen, Innereien und Schwänze) sind von den Bestimmungen dieser Verordnung ausgenommen.
Artikel 4
Validierung
(1) Die Kapitäne von Fangschiffen, Betreiber von Tonnaren, Betreiber von Zuchtbetrieben, Verkäufer und Ausführer oder deren befugte Vertreter füllen bei jeder Anlandung, Übernahme, Hälterung, Entnahme, Umladung, bei jedem Binnenhandel und bei jeder Ausfuhr von Rotem Thun möglichst elektronisch ein Fangdokument aus, machen in den einzelnen Abschnitten die verlangten Angaben und beantragen die Validierung des Dokuments gemäß Absatz 2.
(2) Das Fangdokument wird von einer zuständigen Behörde des Flaggen-, Tonnare- oder Zuchtbetrieb-Mitgliedstaats oder des Mitgliedstaats validiert, in dem der Verkäufer oder Ausführer niedergelassen ist. Die Mitgliedstaaten validieren Fangdokumente für Roten Thun nur, wenn
a)
das Fangschiff die Flagge des betreffenden Mitgliedstaats führt oder sich die Tonnare oder der Zuchtbetrieb in dem Mitgliedstaat befindet, der den Roten Thun entnommen hat,
b)
bei Überprüfung des Loses festgestellt wurde, dass alle Angaben im Fangdokument korrekt sind,
c)
sich die zu validierenden Gesamtmengen im Rahmen der Quoten oder Fangbeschränkungen für das jeweilige Bewirtschaftungsjahr und gegebenenfalls im Rahmen der den Fangschiffen oder Tonnare-Fischern zugeteilten Einzelquoten bewegen, und
d)
der Rote Thun den Vorgaben der Bestandserhaltungs- und Bestandsbewirtschaftungsmaßnahmen der ICCAT entspricht.
(3) Eine Validierung nach Absatz 2 dieses Artikels ist nicht erforderlich, wenn alle verkaufsbereiten Roten Thunfische vom Flaggen- oder Tonnare-Mitgliedstaat, der ihn gefangen hat, nach Maßgabe von Artikel 5 markiert wurden.
(4) Werden weniger als eine Tonne oder drei Exemplare Roter Thun gefangen und angelandet, können die Fischereilogbuchaufzeichnungen oder Verkaufsbelege als vorübergehendes Fangdokument verwendet werden, sofern die Validierung des Fangdokuments binnen sieben Tagen und vor dem Binnenhandel oder der Ausfuhr erfolgt.
(5) Ein validiertes Fangdokument enthält die in Anhang II festgelegten Angaben, soweit diese zutreffend sind.
(6) Ein Muster des Fangdokuments ist in Anhang III festgelegt. Bietet ein Abschnitt in diesem Musterdokument nicht genügend Platz, um jede Verbringung von Rotem Thun vom Fang bis zum Handel aufzuzeichnen, können die einschlägigen Angaben auf eine Extraseite übertragen und als Anlage beigefügt werden. Die zuständige Behörde des Mitgliedstaats validiert die Anlage möglichst bald, spätestens jedoch bei der nächsten Verbringung des Roten Thun.
(7) Anweisungen für das Ausstellen, Nummerieren, Ausfüllen und Validieren des Fangdokuments sind in Anhang IV festgelegt.
Artikel 5
Markierung
(1) Die Mitgliedstaaten können von ihren Fangschiffen oder Tonnare-Fischern verlangen, dass jeder Rote Thun markiert wird, vorzugsweise, wenn er getötet, spätestens aber, wenn er angelandet wird. Die Markierungen tragen einmalige Kennzeichnungsnummern der Mitgliedstaaten und sind manipulationssicher. Die Kennzeichnungsnummern stehen im Zusammenhang mit dem Fangdokument.
(2) Die betroffenen Mitgliedstaaten übermitteln der Kommission eine Zusammenfassung über die Durchführung des Markierungsprogramms. Die Kommission übermittelt die Zusammenfassungen innerhalb einer angemessenen Frist dem ICCAT-Sekretariat.
(3) Die Verwendung von Markierungen ist nur zulässig, wenn die Gesamtfänge die Quoten oder Fangbeschränkungen der Mitgliedstaaten für das jeweilige Bewirtschaftungsjahr und gegebenenfalls die den Fangschiffen oder Tonnare-Fischern zugewiesenen Einzelquoten nicht übersteigen.
KAPITEL III
WIEDERAUSFUHRBESCHEINIGUNG FÜR ROTEN THUN
Artikel 6
Allgemeine Bestimmungen
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass jedem Los von Rotem Thun, das aus ihrem Gebiet wieder ausgeführt wird, eine validierte Wiederausfuhrbescheinigung beigefügt ist.
Das Erfordernis der Wiederausfuhrbescheinigung entfällt in Fällen, in denen Roter Thun aus Zuchtbetrieben lebend eingeführt wird.
(2) Der für die Wiederausfuhr zuständige Unternehmer füllt die Wiederausfuhrbescheinigung aus, macht in den entsprechenden Abschnitten die verlangten Angaben und beantragt für das wiederauszuführende Los von Rotem Thun eine Validierung. Der vollständigen Wiederausfuhrbescheinigung wird eine Kopie des validierten Fangdokuments oder der validierten Fangdokumente für den zuvor eingeführten Roten Thun beigefügt.
Artikel 7
Validierung der Wiederausfuhr
(1) Die Wiederausfuhrbescheinigung wird von der zuständigen Behörde des wiederausführenden Mitgliedstaats validiert.
(2) Die zuständige Behörde validiert die Wiederausfuhrbescheinigung für Roten Thun nur, wenn
a)
festgestellt wurde, dass alle Angaben in der Wiederausfuhrbescheinigung korrekt sind,
b)
das validierte Fangdokument/die validierten Fangdokumente, die der Wiederausfuhrbescheinigung beigefügt sind, für die Einfuhr der in der Wiederausfuhrbescheinigung angegebenen Erzeugnisse angenommen worden waren,
c)
die wiederauszuführenden Erzeugnisse ganz oder teilweise dieselben Erzeugnisse sind wie die in dem validierten Fangdokument/den validierten Fangdokumenten angegebenen und
d)
der Wiederausfuhrbescheinigung eine Kopie des validierten Fangdokuments bzw. der validierten Fangdokumente beigefügt ist.
(3) Die validierte Wiederausfuhrbescheinigung enthält die in Anhang V festgelegten Angaben.
KAPITEL IV
DOKUMENTENÜBERMITTLUNG UND NACHPRÜFUNG
Artikel 8
Übermittlung und Aufbewahrung validierter Dokumente
(1) Die Mitgliedstaaten übermitteln, sofern nicht Artikel 4 Absatz 3 Anwendung findet, so bald wie möglich und spätestens fünf Arbeitstage nach der Validierung bzw. unverzüglich, wenn der Transport voraussichtlich nicht länger als fünf Arbeitstage dauert, elektronisch eine Kopie aller validierten Fangdokumente und Wiederausfuhrbescheinigungen an folgende Adressaten:
a)
die Kommission,
b)
die zuständigen Behörden des Mitgliedstaats oder der Konventionspartei, in dem/der der Rote Thun gehandelt oder gezüchtet oder in den/die er eingeführt wird, und
c)
das ICCAT-Sekretariat.
(2) Die Mitgliedstaaten bewahren Kopien der validierten Fangdokumente und Wiederausfuhrbescheinigungen, die sie ausgestellt oder erhalten haben, mindestens zwei Jahre lang auf.
Artikel 9
Nachprüfung
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass ihre zuständigen Behörden jedes Los von Rotem Thun erfassen, das in ihrem Hoheitsgebiet angelandet, umgeladen, gehandelt, in ihr Hoheitsgebiet eingeführt oder aus ihrem Hoheitsgebiet ausgeführt oder wiederausgeführt wird. Die zuständigen Behörden verlangen und prüfen das validierte Fangdokument oder die validierten Fangdokumente und dazugehörige Unterlagen für jedes Los von Rotem Thun. Zur Prüfung gehört auch die Abfrage der Validierungsdatenbank des ICCAT-Sekretariats.
(2) Die zuständigen Behörden können auch den Inhalt des Loses prüfen, um sich von der Richtigkeit der Angaben im Fangdokument und in den dazugehörigen Unterlagen zu überzeugen, und führen, soweit erforderlich, bei den beteiligten Unternehmern Überprüfungen durch.
(3) Kommen bei den Prüfungen oder den Überprüfungen gemäß den Absätzen 1 und 2 Zweifel an der Richtigkeit der Angaben im Fangdokument auf, so arbeiten die Mitgliedstaaten mit den zuständigen Behörden zusammen, die die Fangdokumente oder Wiederausfuhrbescheinigungen validiert haben, um diese Zweifel auszuräumen.
(4) Entdeckt ein Mitgliedstaat ein Los, dem kein Fangdokument beigefügt ist, so teilt er dies dem Liefer-Mitgliedstaat oder der Ausfuhr-Konventionspartei und, soweit bekannt, dem Flaggenmitgliedstaat oder der Flaggenkonventionspartei mit.
(5) Solange die Prüfungen oder Überprüfungen nach den Absätzen 1 und 2 nicht abgeschlossen sind, geben die Mitgliedstaaten das betreffende Los nicht für den Binnenhandel, die Einfuhr oder die Ausfuhr frei und akzeptieren nicht die Übernahmeerklärung für lebenden Roten Thun zur Lieferung an Zuchtbetriebe.
(6) Stellt ein Mitgliedstaat als Ergebnis der Prüfungen oder Überprüfungen gemäß Absatz 1 in Zusammenarbeit mit den betreffenden Validierungsbehörden fest, dass ein Fangdokument oder eine Wiederausfuhrbescheinigung ungültig ist, so wird der Binnenhandel, die Einfuhr, die Ausfuhr oder Wiederausfuhr des betreffenden Loses von Rotem Thun verboten.
KAPITEL V
DATENÜBERTRAGUNG
Artikel 10
Angaben zur Validierung und zu den Kontaktstellen
(1) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission Folgendes mit:
a)
Bezeichnung und vollständige Anschrift ihrer Behörden, die für die Validierung und Überprüfung von Fangdokumenten und Wiederausfuhrbescheinigungen zuständig sind,
b)
Namen, Dienstbezeichnungen, Stempel- oder Siegelmuster der individuell befugten Validierungsbeamten und
c)
gegebenenfalls Muster der Kennzeichnungsmarken.
(2) In der Mitteilung wird der Zeitpunkt angegeben, ab dem die in Absatz 1 genannten Angaben gelten. Änderungen der Angaben zu den Validierungsbehörden und -beamten werden der Kommission rechtzeitig mitgeteilt.
(3) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission die Kontaktstellen mit, die bei Fragen zu Fangdokumenten oder Wiederausfuhrbescheinigungen zu informieren sind, insbesondere deren Namen.
(4) Die Kommission leitet diese Angaben umgehend an das ICCAT-Sekretariat weiter.
Artikel 11
Jahresbericht über die Regelung
(1) Jedes Jahr übermitteln die Mitgliedstaaten der Kommission elektronisch bis zum 15. September für den Zeitraum vom 1. Juli des Vorjahres bis 30. Juni des genannten Jahres einen Bericht über die Regelung, der die in Anhang VI festgelegten Angaben enthält.
(2) Die Kommission erstellt jedes Jahr einen Jahresbericht der Union über die Regelung und übermittelt ihn bis zum 1. Oktober dem ICCAT-Sekretariat.
KAPITEL VI
SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 12
Änderung der Anhänge
Die Kommission kann zur Anwendung der Bestandserhaltungsmaßnahmen der ICCAT die Anhänge dieser Verordnung durch delegierte Rechtsakte gemäß Artikel 13 und unter den in den Artikeln 14 und 15 festgelegten Bedingungen ändern.
Beim Erlass dieser delegierten Rechtsakte handelt die Kommission im Einklang mit den Bestimmungen dieser Verordnung.
Artikel 13
Ausübung der Befugnisübertragung
(1) Die Befugnis zum Erlass der in Artikel 12 genannten delegierten Rechtsakte wird der Kommission für einen Zeitraum von fünf Jahren ab dem 14. August 2010 übertragen. Die Kommission legt spätestens sechs Monate vor Ablauf des Zeitraums von fünf Jahren einen Bericht über die übertragenen Befugnisse vor. Die Befugnisübertragung verlängert sich automatisch um Zeiträume gleicher Länge, es sei denn, das Europäische Parlament oder der Rat widerrufen sie gemäß Artikel 14.
(2) Sobald die Kommission einen delegierten Rechtsakt erlässt, übermittelt sie ihn gleichzeitig dem Europäischen Parlament und dem Rat.
(3) Die der Kommission übertragene Befugnis zum Erlass delegierter Rechtsakte unterliegt den in den Artikeln 14 und 15 festgelegten Bedingungen.
Artikel 14
Widerruf der Befugnisübertragung
(1) Die in Artikel 12 genannte Befugnisübertragung kann vom Europäischen Parlament oder vom Rat jederzeit widerrufen werden.
(2) Das Organ, das ein internes Verfahren eingeleitet hat, um zu beschließen, ob die Befugnisübertragung widerrufen werden soll, bemüht sich, das andere Organ und die Kommission innerhalb einer angemessenen Frist vor der endgültigen Beschlussfassung zu unterrichten.
(3) Der Beschluss über den Widerruf beendet die Übertragung der in diesem Beschluss angegebenen Befugnisse. Der Beschluss wird sofort oder zu einem darin angegebenen späteren Zeitpunkt wirksam. Die Gültigkeit von delegierten Rechtsakten, die bereits in Kraft sind, wird davon nicht berührt. Der Beschluss wird im Amtsblatt der Europäischen Union veröffentlicht.
Artikel 15
Einwände gegen delegierte Rechtsakte
(1) Das Europäische Parlament oder der Rat können gegen einen delegierten Rechtsakt innerhalb einer Frist von zwei Monaten ab dem Datum der Mitteilung Einwände erheben.
Auf Initiative des Europäischen Parlaments oder des Rates wird diese Frist um zwei Monate verlängert.
(2) Haben bis zum Ablauf dieser Frist weder das Europäische Parlament noch der Rat Einwände gegen den delegierten Rechtsakt erhoben, so wird dieser im Amtsblatt der Europäischen Union veröffentlicht und tritt zu dem darin genannten Zeitpunkt in Kraft.
(3) Erheben das Europäische Parlament oder der Rat Einwände gegen einen delegierten Rechtsakt, so tritt dieser nicht in Kraft. Das Organ, das Einwände erhebt, gibt die Gründe für seine Einwände gegen den delegierten Rechtsakt an.
Artikel 16
Änderungen der Verordnung (EG) Nr. 1984/2003
(1) Die Verordnung (EG) Nr. 1984/2003 wird wie folgt geändert:
a)
Im Titel werden die Worte „Rotem Thun“ gestrichen;
b)
in Artikel 1 Buchstabe a werden die Worte „Roten Thun (Thunnus thynnus)“ gestrichen;
c)
in Artikel 2 werden die Worte „Roten Thun“ gestrichen;
d)
in Artikel 3 wird Buchstabe a gestrichen;
e)
in Artikel 4 Absatz 1 wird der erste Gedankenstrich gestrichen;
f)
in Artikel 4 Absatz 2 Buchstabe b Ziffer iii werden die Worte „Rotem Thun“ gestrichen;
g)
in Artikel 5 Absatz 1 wird der erste Gedankenstrich gestrichen;
h)
in Artikel 6 Absatz 1 Unterabsatz 2 wird Buchstabe a gestrichen;
i)
in Artikel 8 Buchstabe a werden die Worte „Roten Thun“ gestrichen;
j)
in Artikel 9 Absatz 2 wird Buchstabe a gestrichen;
k)
die Anhänge I, IVa, IX und XV werden aufgehoben.
(2) Bezugnahmen auf die aufgehobenen Bestimmungen der Verordnung (EG) Nr. 1984/2003 gelten als Bezugnahmen auf die vorliegende Verordnung.
Artikel 17
Überprüfung
Die Kommission überprüft diese Verordnung entsprechend den Empfehlungen der ICCAT unter Berücksichtigung der neuen wissenschaftlichen Auffassungen über die Bestandsgröße, die bei den ICCAT-Tagungen vorgelegt werden, und schlägt gegebenenfalls erforderliche Änderungen vor.
Artikel 18
Inkrafttreten
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Straßburg am 7. Juli 2010.