ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 23. února 2011
o státní podpoře C 48/08 (ex NN 61/08), kterou poskytlo Řecko společnosti Ellinikos Xrysos SA
(oznámeno pod číslem K(2011) 1006)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/452/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (SFEU), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí Komise zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (1) ve věci podpory č. C 48/2008 (dříve NN 61/2008) (2),
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s výše uvedenými ustanoveními podaly připomínky, a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I POSTUP
(1)
Dne 9. července 2007 obdržela Komise stížnost, podle které Řecko údajně přijalo dvě opatření, jimiž poskytlo státní podporu společnosti Ellinikos Xrysos SA (dále jen „Ellinikos Xrysos“). Po výměně informací rozhodla Komise dne 10. prosince 2008 zahájit formální vyšetřovací řízení ohledně uvedených opatření.
(2)
Dne 23. února 2009 předložilo Řecko své připomínky k rozhodnutí Komise o zahájení řízení.
(3)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 10. března 2009 (3). Připomínky podaly čtyři zúčastněné strany: Ellinikos Xrysos jako příjemce uvedených opatření dne 10. dubna 2009, European Goldfields Ltd. jako hlavní akcionář společnosti Ellinikos Xrysos dne 10. dubna 2009, odborová organizace dolů Cassandra dne 2. dubna 2009 a Hellenic Mining Watch, což je řecká organizace, jejímž cílem je „ochrana životního prostředí a veřejnosti před negativními důsledky důlní činnosti a zajištění veřejného zdraví“ (4), dne 6. dubna 2009.
(4)
Připomínky byly sděleny Řecku dopisy ze dne 6. května 2009 a 7. července 2009. Řecko odpovědělo na připomínky zúčastněných stran dopisy ze dne 3. června 2009, 20. července 2009 a 23. září 2009.
(5)
Komise si dne 19. června 2009, 11. prosince 2009 a 22. dubna 2010 vyžádala od řeckých orgánů další informace a Řecko a společnost Ellinikos Xrysos odpověděly v dopisech ze dne 23. července 2009, 29. července 2009, 15. ledna 2010, 11. února 2010, 12. února 2010, 4. května 2010 a 27. května 2010. K další neformální výměně informací mezi útvary Komise a řeckými orgány došlo elektronickou poštou v květnu 2010. Jednání mezi útvary Komise a řeckými orgány proběhla dne 11. února 2009 a 24. června 2010 a mezi útvary Komise a údajným příjemcem dne 2. února 2009 a 26. června 2009.
II PODROBNÝ POPIS PODPORY
II.a. ZÁKLADNÍ INFORMACE O HORNÍM PRÁVU A POVOLENÍCH K TĚŽBĚ
(6)
Horní právo je právo vstoupit na určitý kus půdy a obsadit ho za účelem jeho zpracování pomocí podzemní nebo povrchové těžby kvůli získání nerostů, které může obsahovat. Je postupováno s právem těžby, jež je jeho nedílnou součástí.
(7)
Horní právo je odlišné od povolení k těžbě, což je licence na provádění důlní činnosti. Povolení k těžbě udělují příslušné orgány po vyhodnocení předložených zpráv o proveditelnosti a studií dopadu na životní prostředí. V tomto konkrétním případě udělovalo povolení k těžbě v době prodeje uskutečněného v roce 2003 ministerstvo rozvoje.
II.b. PŘÍJEMCE
(8)
Ellinikos Xrysos je významná řecká důlní společnost, jež působí v oblasti těžby zlata, mědi, olova, stříbra a zinku. V roce 2009 dosáhla obratu ve výši 44,7 milionu EUR (se ziskem po zdanění ve výši 1,7 milionu EUR) a zaměstnávala přibližně 350 osob. V době dotyčných opatření podpory (viz 11. a 16. až 18. bod odůvodnění) představovala Ellinikos Xrysos velký podnik, protože byla provázána s velkou společností. Podle doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003, které se týká definice mikropodniků a malých a středních podniků (5): a) kategorii mikropodniků a malých a středních podniků (MSP) tvoří podniky, které zaměstnávají méně než 250 osob a jejichž roční obrat nepřesahuje 50 milionů EUR a/nebo jejichž bilanční suma roční rozvahy nepřesahuje 43 milionů EUR (příloha, hlava 1, čl. 2 odst. 1); b) z kategorie malých a středních podniků jsou vyřazeny skupiny podniků, jejichž hospodářská síla může přesáhnout sílu skutečných malých a středních podniků, přičemž je nutno rozlišovat mezi různými druhy podniků v závislosti na tom, zda jsou samostatné (9. bod odůvodnění); c) „samostatným podnikem“ se rozumí každý podnik, který není klasifikován jako provázaný podnik (příloha, hlava 1, čl. 3 odst. 1); a d) „provázaným podnikem“ se rozumí podnik, v němž většinu hlasovacích práv akcionářů nebo členů drží jiný podnik (příloha, hlava 1, čl. 3 odst. 3 písm. a)). V tomto konkrétním případě vlastnila v prosinci 2003 (v době prodeje z roku 2003) 53,3 % akcií společnosti Ellinikos Xrysos (160 000 akcií z celkového počtu 300 000) společnost Greek Mines SA, což je pobočka společnosti Aktor SA. Poslední dva předchozí roční obraty společnosti Aktor, tzn. v roce 2001 a 2002, dosáhly výše 120,9 milionu EUR a 302,6 milionu EUR. Také její poslední dvě bilanční sumy roční rozvahy dosáhly částky 151,9 milionu EUR a 260 milionů EUR (6). Tyto údaje činí z Aktor velkou společnost. Ellinikos Xrysos proto v době dotyčných opatření podpory byla velkou společností.
(9)
Současnými akcionáři Ellinikos Xrysos jsou společnosti European Goldfields Greece BV (65 % akcií), Hellas Gold BV (30 % akcií) a řecká stavební a energetická společnost Aktor SA (5 % akcií). European Goldfields Greece BV a Hellas Gold BV jsou dceřiné společnosti kanadské společnosti Goldfields Ltd., která se zabývá nabýváním, průzkumem a rozvojem nerostných ložisek na Balkáně.
(10)
Ellinikos Xrysos vlastní a provozuje doly Cassandra. Od řeckého státu je koupila a s nimi jejich horní práva v prosinci 2003. K dolům patří zlaté doly v Olympii a lokalitě Skouries a měděné a zinkové doly v lokalitě Stratoni.
(11)
Před rokem 2003 vlastnila doly Cassandra společnost TVX Hellas SA, jež je získala od řeckého státu v roce 1995 ve veřejném nabídkovém řízení za částku 11 miliard GRD (přibližně 39,8 milionu EUR (7)).
(12)
V roce 2002 zrušila řecká státní rada dolům Cassandra povolení na těžbu a získávání zlata, a to zejména dolům v Olympii a Stratoni. Povolení na těžbu a získávání zlata v Olympii byla zrušena z důvodů ochrany životního prostředí, které byly považovány za závažné. Těžební povolení ve Stratoni bylo zrušeno, protože ho řecký stát udělil protiprávně prostřednictvím orgánu, který k tomu neměl pravomoc.
(13)
Po výše uvedeném zrušení státní radou vydalo příslušné ministerstvo rozvoje dvě nařízení týkající se Stratoni: 1) dne 7. ledna 2003 nařídilo přerušení provozu ve Stratoni a 2) dne 29. ledna 2003 nařídilo ve Stratoni přijetí dodatečných bezpečnostních opatření. V souladu s rozhodnutím státní rady o zrušení povolení vydalo ministerstvo rozvoje dne 18. února 2003 další nařízení, kterým povolilo zahájení provozu ve Stratoni a zrušilo předchozí nařízení ze dne 7. a 29. ledna 2003. V době prodeje dolů společnosti Ellinikos Xrysos platilo nařízení ze dne 18. února 2003.
(14)
Výsledkem výše uvedeného zrušení povolení dolům Cassandra na těžbu a získávání zlata bylo, že společnost Kinross (kanadská těžební společnost) jako vlastník TVX Hellas ji přestala financovat, aby si zachovala hodnotu akciového podílu. To vedlo společnost TVX Hellas k podání návrhu na konkurz.
II.c. OPATŘENÍ 1: PRODEJNÍ CENA NIŽŠÍ NEŽ TRŽNÍ HODNOTA
(15)
Dne 12. prosince 2003 byly doly Cassandra převedeny z TVX Hellas na řecký stát za 11 milionů EUR v rámci mimosoudního vyrovnání, při němž došlo k vymazání vzájemných pohledávek (pohledávka TVX Hellas vůči Řecku dosahovala výše 293,5 milionu EUR). Stejného dne prodal řecký stát doly Cassandra společnosti Ellinikos Xrysos za 11 milionů EUR, a to bez předchozího ohodnocení majetku či veřejné soutěže. Prodej zahrnoval: a) doly ve Stratoni, Skouries a Olympii spolu s příslušnými horními právy, b) pozemky, c) nerostné zásoby a d) fixní aktiva (těžební a provozní zařízení, ubytovny pro pracovníky a průmyslové stavební objekty). Podle řeckých orgánů bylo cílem opatření nalézt majitele, který by byl ochoten provozovat doly, a zajistit tak pracovní místa a chránit životní prostředí.
II.d. OPATŘENÍ 2: PROMINUTÍ DANĚ A SNÍŽENÍ ZÁKONNÝCH POPLATKŮ
(16)
Řecko prodalo doly Cassandra společnosti Ellinikos Xrysos prostřednictvím smlouvy uzavřené mezi oběma stranami, jež byla potvrzena zákonem 3220/2004 (8). Podle tohoto právního předpisu byla společnost Ellinikos Xrysos osvobozena od jakékoliv daně. Došlo také ke snížení zákonných a dalších poplatků na 5 % skutečné výše, jež by měla být normálně uhrazena. Podle řeckých orgánů mělo opatření za cíl motivovat případné investory, protože hodnota dolů byla záporná.
(17)
Podle řeckých právních předpisů (9) činí daň z převodu nemovitosti 7 % hodnoty převáděného majetku u prvních 15 000 EUR a 9 % u zbývající částky. Podle řeckého horního zákona (10) k tomu existuje zvláštní daň z převodu horních práv ve výši 5 % hodnoty převáděných práv (tzn. hodnoty dolu).
(18)
Komise ve svém rozhodnutí dospěla u opatření 1 a 2 k celkové výši podpory v částce 15,34 milionu EUR, přičemž přezkoumala:
a)
hodnotu tří jednotlivých dolů (Stratoni, Olympie a Skouries), které tvoří doly Cassandra, založenou na hospodářských faktorech platných v době prodeje a také na provozuschopnosti těchto dolů (viz podrobná analýza v 63. až 79. bodě odůvodnění);
b)
hodnotu pozemku dolů Cassandra podle výpočtu uvedeného ve zprávě o ocenění (viz 19. bod odůvodnění) a ověřenou porovnáním s cenou zaplacenou za většinu tohoto pozemku ve veřejné soutěži z roku 1995 (viz podrobná analýza v 80. až 90. bodě odůvodnění);
c)
hodnotu nerostných zásob nabytých společností Ellinikos Xrysos při prodeji z roku 2003, jež je založena na stejné zprávě o ocenění (viz podrobná analýza v 91. až 97. bodě odůvodnění);
d)
výši splatné daně, od které byla společnost Ellinikos Xrysos v kupní smlouvě osvobozena (viz podrobnou analýzu ve 118. až 124. bodě odůvodnění).
(19)
V rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 10. prosince 2008 si Komise položila otázku, zda Řecko prodalo společnosti Ellinikos Xrysos doly Cassandra za jejich tržní hodnotu, protože k prodeji došlo bez vyhlášení veřejné soutěže či bez nezávislého ocenění majetku, a zda je tento prodej pod tržní hodnotou slučitelný se SFEU. Odvolávala se přitom na zprávu o ocenění aktiv dolů Cassandra, jež byla vypracována pro společnost European Goldfields, která je akcionářem Ellinikos Xrysos. Podle této zprávy dosahovala spravedlivá tržní hodnota aktiv dolů Cassandra částky 500 milionů USD (což odpovídá 411 milionům EUR při použití směnného kurzu 1,2155 USD/EUR (11) platného dne 30. června 2004). Zprávu (dále jen „zpráva Behre Dolbear“) vypracoval na základě zadání European Goldfields přední mezinárodní poradce v oblasti nerostných surovin společnost Behre Dolbear International Ltd (12).
(20)
Komise si také položila otázku, zda prominutí daně a snížení zákonných poplatků představují úlevu od finančních povinností vůči státu, jež je slučitelná se SFEU.
III PŘIPOMÍNKY ŘECKA A ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
III.a. PŘIPOMÍNKY ŘECKA A PŘÍJEMCE
(21)
Jelikož se připomínky Řecka a příjemce ve velké míře překrývají, uvede je Komise ve 22. až 31. bodě odůvodnění společně.
(22)
Podle řeckých orgánů a příjemce vystupovalo Řecko v prodeji z roku 2003 jako prostředník pouze proto, že společnost TVX Hellas se nacházela uprostřed konkurzního řízení a nemohla prodat doly společnosti Ellinikos Xrysos přímo. Tvrdí také, že Řecko doly nikdy nevlastnilo a z prodeje z roku 2003 nezískalo žádné peníze, protože částka 11 milionů EUR byla zaplacena přímo společnosti TVX Hellas. Uvádějí také, že v roce 1995 proběhla prodejní transakce mezi společností TVX Hellas a předchozím majitelem, což byla soukromá společnost, jež skončila v likvidaci, a že tak při prodeji v roce 2003 nebyly použity žádné státní prostředky.
(23)
Řecké orgány a příjemce dále tvrdí, že v době prodeje byla tržní hodnota dolů Cassandra snížená, či dokonce záporná, a to kvůli dlouhému přerušení provozu a zrušení povolení k těžbě. Zápornou tržní hodnotu dolů lze rovněž prokázat skutečností, že společnost Kinross, která je vlastníkem TVX Hellas a tržním hospodářským subjektem, kapitalizací výrazných ztrát ze své investice přidělila dolům zápornou hodnotu. Prohlašují, že kladná cena zaplacená společností Ellinikos Xrysos, která je také soukromou společností, je odůvodněna smluvní doložkou o zrušení, jež odstraňuje riziko nabyvatele. K tomu uvádějí, že pozemky získané těžařskou společností lze využívat pouze k těžbě a nemají žádnou tržní hodnotu, protože řecké právní předpisy v těchto oblastech upřednostňují těžbu. Tvrdí, že snížení hodnoty horních práv kvůli dlouhému přerušení provozu a zrušení povolení k těžbě proto také vedlo ke snížení hodnoty pozemků. Pokud jde konečně o zásoby zlata, které byly součástí aktiv prodaných společnosti Ellinikos Xrysos, tvrdí, že v roce 2003 měly zápornou hodnotu kvůli poměrně nízké ceně zlata a poměrně vysokým příslušným nákladům, jako je doprava a zpracování.
(24)
K doplnění výše uvedeného a s ohledem na kritéria tržního hospodaření, které je nutno v transakci zohlednit, tvrdí řecké orgány a příjemce, že tato kritéria zahrnují také environmentální a sociální otázky spojené s obrazem podniku a spokojeností jeho zaměstnanců. To dokládá skutečnost, že TVX Hellas, jež je tržním hospodářským subjektem, uhrazením příslušných vyrovnání zohlednila také pracovní a environmentální záležitosti. Tvrdí také, že neprodání dolů by znamenalo značné náklady v oblasti životního prostředí, které by musel nést řecký stát a jež by dosáhly částky přibližně 15,7 milionu EUR. Zároveň uvádějí, že cenu zaplacenou společností Ellinikos Xrysos opravňovala také kritéria tržního hospodaření, protože se rovnala ceně požadované TVX Hellas, která je soukromou společností. Podle Řecka a příjemce by TVX Hellas požadovala vyšší cenu, kdyby tak mohla učinit. K tomu tvrdí, že cena zaplacená společností Ellinikos Xrysos odpovídá účetní hodnotě aktivních položek v účetní závěrce TVX Hellas. A konečně tvrdí, že cena zaplacená při prodeji v roce 2003 představuje skutečnou hodnotu dolů, čímž míní hodnotu dolu v lokalitě Stratoni, protože se jednalo o jediný provozovaný důl. Pokud jde o Skouries, Řecko a příjemce uvádějí, že v této lokalitě nikdy nedošlo k žádné těžbě či investicím, s výjimkou těžebního průzkumu prováděného TVX Hellas před prodejem z roku 2003. Tvrdí také, že zřízení těžebního závodu v lokalitě Skouries vyžaduje značné investice. Z výše uvedených důvodů jsou názoru, že prodej z roku 2003 neposkytl společnosti Ellinikos Xrysos žádné zvýhodnění.
(25)
Pokud jde o zprávu Behre Dolbear, Řecko ani příjemce nepochybují o důvěryhodnosti společnosti Behre Dolbear. Oba proti zprávě ale vznášejí námitky a tvrdí, že na ni nelze brát ohled, protože jejím cílem bylo upoutat pozornost investorů a její referenční okamžik (červen 2004) nebyl stejný jako okamžik prodeje (prosinec 2003). Uvádějí také, že hodnota dolů podle odhadu společnosti Behre Dolbear se vztahuje k aktivům a zároveň příslušným povolením k těžbě, zatímco Ellinikos Xrysos nabyla pouze aktiva s tím, že řecký stát udělí povolení k těžbě později. Dále uvádějí, že se zpráva netýká prodaných aktiv, ale hodnoty společnosti Ellinikos Xrysos jako fungujícího podniku, a tak nic nevypovídá o hodnotě aktiv prodaných řeckým státem v prosinci 2003. Nakonec uvádějí, že v tabulce 5.3 na straně 37 zprávy oceňuje společnost Behre Dolbear čistou současnou hodnotu zprovoznitelných dolů Cassandra jako zápornou, a to na -2,59 milionu USD, a skutečně zaplacená cena (11 milionů EUR) tak byla vyšší než tržní hodnota dolů.
(26)
Řecko tvrdí, že v případě použití zprávy Behre Dolbear lze ze tří různých metod v ní použitých připustit pouze příjmový přístup, jelikož se jedná o primární, mezinárodně používanou metodu ocenění, a i to pouze při zohlednění jejího data platnosti a za předpokladu udělení povolení k těžbě a provedení značných investic.
(27)
Řecké orgány a příjemce uznávají, že Řecko prodalo majetek přímo společnosti Ellinikos Xrysos, aniž by byla vyhlášena veřejná soutěž nebo provedeno předchozí ocenění, a to z časových důvodů kvůli zajištění pracovních míst a ochraně životního prostředí. Prohlašují také, že TVX Hellas měla vůči Řecku pohledávky ve výši 293,5 milionu EUR kvůli odškodnění za investice do dolů (které zastavily provoz následkem rozhodnutí o zrušení povolení z roku 2002) a za náklady způsobené ochranou životního prostředí. Uvádějí, že v kupní smlouvě nebyla žádná doložka o minimálním počtu pracovních míst, protože těžba vyžaduje vysoký počet pracovníků, ale zároveň není možné závazek zachovat pracovní místa kvantifikovat. Nakonec tvrdí, že pokud by Komise vydala příkaz k navrácení podpory, mohla by být předložena žádost o zrušení smlouvy, což by znamenalo, že by po řeckém státu mohlo být požadováno splacení 11 milionů EUR společnosti a majetek by se mu mohl vrátit.
(28)
Řecké orgány dále tvrdí, že bylo možno použít hodnotu stanovenou při veřejné soutěži v roce 1995 a hodnotu pozemku považovat za nezměněnou. Uvádějí, že lze připustit metodu použitou ve zprávě Behre Dolbear (metodu příjmového přístupu), ale pouze ve spojení s datem zprávy (30. června 2004) a za předpokladu vydání povolení k těžbě a provedení značných investic. Řecké orgány nakonec souhlasí s tím, že v okamžiku prodeje měl důl v lokalitě Stratoni platná povolení k těžbě, a byl tak funkční a splňoval podmínku zprávy Behre Dolbear o „zprovoznitelném zařízení“.
(29)
Pokud jde o prominutí daně a snížení zákonných poplatků, nebyla podle příjemce zákonná daň z převodu dolů v tomto konkrétním případě použitelná. Dále byla podle Řecka hodnota dolů záporná, a proto bylo nutno motivovat případné investory. Řecko také tvrdí, že článek 173 řeckého horního zákona sice stanoví daňovou sazbu ve výši přibližně 5 %, ale pouze u transakcí „s protiplněním“ („με επαχθή αιτία“), což podle Řecka znamená u transakcí vyvolaných nešťastnou příhodou, jako např. úmrtím majitele, a v tomto konkrétním případě nebyl proto použitelný. Příjemce dále tvrdí, že kupní smlouva není kvůli doložce o zrušení konečná, a že by proto uložení jakékoliv daně bylo předčasné. Příjemce nakonec tvrdí, že snížení zákonných poplatků nemá dopad na státní prostředky, protože notáři jsou soukromé subjekty a daň a poplatky z jejich honorářů byly řádně uhrazeny.
(30)
Řecko přiznává, že se daň v sazbě od 7 % do 9 % ve skutečnosti vybírá ve všech případech prodeje pozemků, a to bez ohledu na to, zda se jedná o majetek společnosti, nebo majetek soukromých osob.
(31)
Jak Řecko, tak příjemce konečně tvrdí, že i pokud by měl prodej z roku 2003 představovat podporu ve prospěch Ellinikos Xrysos, byla tato společnost způsobilá pro podporu podle pokynů k vnitrostátní regionální podpoře z roku 1998 a víceodvětvového rámce pro regionální podporu velkým investičním projektům z roku 2002, které byly oba v okamžiku prodeje použitelné, protože společnost byla umístěna v oblasti způsobilé podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU. Příjemce také tvrdí, že by mohl být způsobilý pro podporu podle obecného nařízení o blokových výjimkách, pokynů ke státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 2008 a čl. 107 odst. 3 písm. c), protože se dotyčné investice týkaly odvětví a oblasti životního celostátního významu. Pokud jde o osvobození od daně, dosáhla daň podle příjemce výše 38 000 EUR, byla proto nižší než strop de minimis (100 000 EUR za období tří let) (13) a nepřinesla společnosti Ellinikos Xrysos žádný prospěch.
III.b. PŘIPOMÍNKY DALŠÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(32)
Komise obdržela také připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení od Hellenic Mining Watch (Řeckého důlního dozoru) (14). Hellenic Mining Watch tvrdí, že k aktivům dolů Cassandra patří také značný nemovitý majetek, který výrazně navyšuje celkovou hodnotu dolů, a nebyl přitom ve zprávě Behre Dolbear zohledněn. Hellenic Mining Watch odmítá ohledy na nezaměstnanost jako zdůvodnění převodu dolů v rozporu s právními postupy a tvrdí, že kupní smlouva neobsahuje žádnou povinnost pro společnost Ellinikos Xrysos přijmout určitý konkrétní nebo minimální počet pracovníků.
(33)
Hellenic Mining Watch podobně odmítá environmentální zdůvodnění převodu dolů v rozporu s právními postupy a tvrdí, že článek 1 kupní smlouvy z roku 2003 zbavuje Ellinikos Xrysos jakékoli odpovědnosti za škody způsobené na životním prostředí, pokud k těmto škodám nebo příčinám těchto škod došlo před zveřejněním právního předpisu, kterým se schvaluje kupní smlouva. Hellenic Mining Watch nakonec tvrdí, že k aktivům dolů patří také zásoby zlatonosných rud výrazné hodnoty, která dosahuje částky 80 milionů EUR, jež nejsou v kupní smlouvě uzavřené s Ellinikos Xrysos uvedeny.
(34)
V odpovědi na připomínky Hellenic Mining Watch Řecko opakuje názor, že společnost Ellinikos Xrysos neobdržela žádnou státní podporu. Řecko zejména tvrdí, že nikdy nebylo ani majitelem a ani prodejcem dolů a že vystupovalo pouze jako prostředník v transakci mezi dvěma soukromými stranami. Řecko dále uvádí, že tvrzení Hellenic Mining Watch jsou mlhavá, nepřesná a protiřečí si. Řecko závěrem tvrdí, že organizaci Hellenic Mining Watch jde o navrácení dolů Cassandra zpět státu, protože jejím konečným cílem je ochrana životního prostředí.
(35)
Komise nakonec dostala připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení od odborové organizace dolů Cassandra (15), která pochybuje, že opatření představují protiprávní státní podporu, a odvolává se na to, že doly přispívají k rozvoji hospodářství a zaměstnanosti.
IV POSOUZENÍ PODPORY
(36)
Na základě výše uvedených skutečností a argumentů Řecka a ostatních třetích stran posoudí Komise v následujícím oddíle dotyčná opatření. Komise za prvé posoudí existenci podpory v šetřených opatřeních, aby zjistila, zda jde o podporu, či nikoli (pododdíl IV.a). Pokud opatření skutečně obsahuje podporu, posoudí Komise za druhé její slučitelnost s vnitřním trhem (pododdíl IV.b).
IV.a. EXISTENCE PODPORY VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(37)
Ke zjištění, zda opatření představuje podporu, musí Komise posoudit, zda sporné opatření splňuje podmínky čl. 107 odst. 1 SFEU, který stanoví, že: „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“.
(38)
S ohledem na toto ustanovení Komise níže posoudí, zda sporná opatření ve prospěch společnosti Ellinikos Xrysos představují státní podporu.
OPATŘENÍ 1: PRODEJNÍ CENA NIŽŠÍ NEŽ TRŽNÍ HODNOTA
a. Zvýhodnění
(39)
Pokud stát prodá určitý majetek za cenu nižší, než je tržní hodnota, poskytne kupci (který získá majetek za dotovanou cenu) zvýhodnění, jež může představovat státní podporu. Určitý majetek je naopak prodán za tržní hodnotu (a státní podpora je tak vyloučena), pokud je cena stanovena nezávislým odhadcem a odpovídá prodejní ceně nebo pokud k prodeji dojde pomocí soutěžního, otevřeného, transparentního a bezpodmínečného nabídkového řízení a je vybrána nejvyšší nabídka (16).
(40)
V tomto konkrétním případě byly doly Cassandra prodány bez veřejné soutěže či jakéhokoli ocenění. Aby se stát vyhnul poskytnutí podpory, musí jednat jako racionální soukromý majitel, jenž se snaží maximalizovat zisk, tzn. jako „prodejce v tržním prostředí“, a snažit se o co nejlepší finanční výsledek prodeje. V tomto konkrétním případě tudíž Komise posoudila, zda řecký stát jednal jako prodejce v tržním prostředí.
(41)
Řecké orgány a příjemce tvrdí, že environmentální a sociální hlediska by měla také platit jako kritéria tržního hospodaření, protože se týkají obrazu společnosti a spokojenosti zaměstnanců. Podle jejich názoru toto tvrzení potvrzuje skutečnost, že společnost TVX Hellas jako hospodářský subjekt v tržním prostředí také zohlednila pracovní a environmentální hlediska vyplacením vyrovnání svým zaměstnancům, a to včetně za minulé závazky v oblasti životního prostředí (závazky z období před prodejem z roku 2003). Tvrdí, že stejným způsobem by prodejce v tržním prostředí souhlasil se sníženou cenou, aby uspokojil environmentální a sociální požadavky.
(42)
Komise nemůže výše uvedené tvrzení uznat. Environmentální a sociální hlediska jsou již svou podstatou záležitosti veřejné politiky, kterými se zabývají veřejné orgány. Prodejce v tržním prostředí může nejvýše v omezeném rozsahu zohledňovat nezaměstnanost a životní prostředí, aby chránil nebo pěstoval svou podnikatelskou pověst sociálně odpovědného subjektu nebo subjektu s odpovědností za životní prostředí, ale ne výrazně na úkor svých finančních zájmů. Každopádně by racionální prodejce v tržním prostředí posoudil a kvantifikoval v souvislosti s prodejem každou platbu nebo náklad plynoucí z těchto hledisek, aby rozhodl, jak by mohly ovlivnit přijatelnou cenu. V tomto konkrétním případě Komise zjišťuje, že smlouva neobsahuje žádná taková finanční upřesnění a že Řecko neprokázalo, že by v době prodeje bylo provedeno jakékoli vyhodnocení podobných finančních nákladů.
(43)
Řecké orgány a příjemce také tvrdí, že doly měly zápornou tržní hodnotu, což prokazuje skutečnost, že společnost Kinross, která je vlastníkem TVX Hellas a tržním hospodářským subjektem, kapitalizací výrazných ztrát ze své investice přidělila dolům zápornou hodnotu.
(44)
Komise nemůže výše uvedené tvrzení uznat. TVX Hellas ukončila své podnikání v dolech Cassandra kvůli zrušení povolení k těžbě státní radou. Ovšem v době prodeje Řecku společností TVX Hellas měl důl v lokalitě Stratoni platné povolení k těžbě (viz 13. bod odůvodnění), zatímco povolení dolu v Olympii bylo nadále zrušené. Komise se proto domnívá, že rozhodnutí TVX Hellas prodat doly Cassandra bylo spojeno s nezdarem její značné investice do dolu v Olympii. Jednání TVX Hellas se proto týkalo hodnoty investice do dolu v Olympii, a nikoli hodnoty dolu ve Stratoni.
(45)
Řecké orgány a příjemce uznávají, že Řecko prodalo majetek přímo společnosti Ellinikos Xrysos, aniž by byla vyhlášena veřejná soutěž nebo provedeno předchozí ocenění, a to z časových důvodů kvůli zajištění pracovních míst a ochraně životního prostředí. Pokud jde o životní prostředí, tvrdí, že neprodání dolů by znamenalo značné náklady v oblasti životního prostředí, které by musel nést řecký stát a jež by dosáhly částky přibližně 15,7 milionu EUR. Pokud jde o zaměstnanost, řecké orgány a příjemce uznávají, že v kupní smlouvě nebylo žádné ustanovení o minimálním počtu pracovních míst, ale tvrdí, že není možné kvantifikovat závazek ohledně zachování pracovních míst a že těžba vyžaduje značný počet pracovníků.
(46)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zjišťuje, že hodnota prodávaného majetku nebyla před prodejem žádným způsobem oceněna a že prodej nebyl uskutečněn pomocí otevřeného postupu, ale prostřednictvím přímého kontaktu s kupcem. Pokud jde o environmentální náklady, které by Řecko údajně muselo nést, Komise zjišťuje, že ve smlouvě ani v žádném dokumentu z té doby neexistuje žádná stopa po těchto nákladech. Komise také zaznamenává, že kromě povinností v oblasti ochrany životního prostředí stanovených platnými právními předpisy nebyly kupci uloženy žádné dodatečné povinnosti. Komise se domnívá, že pokud by environmentální náklady musely být zohledněny při stanovení prodejní ceny, posuzoval by je soukromý prodejce pečlivě před určením prodejní ceny a kvantifikoval by je. Řecko neprokázalo, že by v době prodeje takové vyhodnocení a kvantifikaci provedlo nebo že by takové environmentální náklady jiným způsobem zohlednilo.
(47)
Komise také zaznamenává, že kupní smlouva z roku 2003 neobsahuje doložku, která by po kupci požadovala zachování nebo vytvoření minimálního počtu pracovních míst. Komise proto nemůže uznat tvrzení, že kupec byl zatížen povinností zachovat více pracovních míst, než bylo hospodářsky nutno, protože kupní smlouva neobsahuje žádnou povinnost zachovat konkrétní počet pracovních míst. Komise se tak domnívá, že z hlediska soukromého prodejce nemůže být žádné tvrzení o počtu pracovních míst nebo o zajištění zaměstnanosti důvodem pro prodejní cenu, která je nižší než tržní hodnota dolů.
(48)
Na základě 46. a 47. bodu odůvodnění proto Komise nemůže uznat tvrzení Řecka a příjemce uvedená ve 45. bodě odůvodnění.
(49)
Pokud jde o zajištění zaměstnanosti a ochranu životního prostředí (viz 45. bod odůvodnění), Hellenic Mining Watch odmítá ohledy na nezaměstnanost jako zdůvodnění převodu dolů v rozporu s právními postupy a tvrdí, že kupní smlouva neobsahuje žádnou povinnost pro společnost Ellinikos Xrysos přijmout určitý konkrétní nebo minimální počet pracovníků. Hellenic Mining Watch také tvrdí, že společnost Ellinikos Xrysos byla zvýhodněna, protože článek 1 kupní smlouvy z roku 2003 zbavuje Ellinikos Xrysos jakékoli odpovědnosti za škody způsobené na životním prostředí, pokud k takovým škodám nebo příčinám těchto škod došlo před zveřejněním právního předpisu, kterým se schvaluje kupní smlouva.
(50)
Pokud jde o druhé výše uvedené tvrzení Hellenic Mining Watch, Komise zaznamenává, že kupní smlouva z roku skutečně zbavuje Ellinikos Xrysos jakékoli odpovědnosti za škody způsobené na životním prostředí, pokud k takovým škodám nebo příčinám těchto škod došlo před zveřejněním právního předpisu, kterým se schvaluje kupní smlouva. Komise se domnívá, že výše uvedené ustanovení smlouvy neposkytuje Ellinikos Xrysos zvláštní zvýhodnění nezávislé na kupní ceně. Doložky rozdělující různé finanční závazky z minulosti mezi prodejce a kupce nejsou v soukromých smlouvách neobvyklé. Strany podílející se na prodeji berou při stanovení prodejní ceny koneckonců takové doložky v úvahu. Zásadní otázkou v tomto případě proto zůstává, zda prodej při zohlednění jeho podmínek odrážel tržní cenu dolů.
(51)
Řecké orgány a příjemce tvrdí, že prodej z roku 2003 neposkytl společnosti Ellinikos Xrysos žádné zvýhodnění, protože cena zaplacená Ellinikos Xrysos se rovnala účetní hodnotě aktivních položek v účetní závěrce společnosti TVX Hellas, která vlastnila doly Cassandra před řeckým státem.
(52)
Komise nemůže výše uvedené tvrzení uznat. Komise se domnívá, že účetní hodnota u společnosti TVX Hellas nemůže být brána v úvahu pro posouzení hodnoty aktiv, protože je výsledkem odpisů hodnoty v účetnictví společnosti z důvodů zdanění (17) a představuje účetní hodnotu aktiv. Podle ustálené judikatury (18) není účetní hodnota vždy stejná jako tržní hodnota, pokud se jedná o ocenění aktiv za účelem stanovení jejich ceny při prodeji. Dotyčná aktiva tak byla převedena jako taková a odpisy provedené jejich předchozím vlastníkem se týkaly pouze jeho vlastního účetnictví a zdanění.
(53)
Řecké orgány a příjemce tvrdí, že cenu zaplacenou společností Ellinikos Xrysos opravňují kritéria tržního hospodaření, protože se rovnala ceně požadované TVX Hellas, která je soukromou společností. Ta by požadovala vyšší cenu, kdyby tak mohla učinit.
(54)
Komise nemůže výše uvedené tvrzení uznat. Komise zaznamenává, že cena zaplacená Řeckem společnosti TVX Hellas byla výsledkem vzájemného vyrovnání pohledávek obou stran. Komise také zaznamenává, že pohledávka společnosti TVX Hellas vůči Řecku dosahovala částky 293,5 milionu EUR (viz 15. bod odůvodnění). Podle tohoto způsobu uvažování by v případě, kdy by pohledávky obou stran byly jiné, mohl být jiný i konečný výsledek vyrovnání, a to i v případě, kdyby byl spojen s prodejem stejných aktiv. Komise se proto domnívá, že vyrovnání pohledávek není reprezentativní pro hodnotu prodaných aktiv.
(55)
Komise zároveň zaznamenává, že obě strany předložily požadavky spočívající v žádostech o vyrovnání. Požadavek Řecka se zejména týkal škod na životním prostředí údajně způsobených společností TVX Hellas. Požadavek společnosti TVX Hellas se týkal výdajů na ochranu životního prostředí a investičních ztrát, které společnost údajně utrpěla kvůli zrušení povolení k těžbě v roce 2002. Komise také zaznamenává, že hodnota aktiv nebyla v době výše uvedeného vyrovnání žádným způsobem posouzena. Cena ve výši 11 milionů EUR za prodej dolů Cassandra Řecku byla proto spojena s údajnými závazky obou stran, a nikoli s hodnotou aktiva.
(56)
Komise konečně zaznamenává, že rozhodnutí společnosti TVX Hellas prodat doly Cassandra bylo spojeno s nezdarem jejích značných investic do dolu v Olympii, a tedy s hodnotou investice do dolu v Olympii, a nikoli s hodnotou dolu v lokalitě Stratoni. Společnost Ellinikos Xrysos žádné podobné investice neučinila, a tak nebyla nezdarem těchto investic dotčena. Komise se tak domnívá, že cena ve výši 11 milionů EUR za prodej dolů Cassandra Řecku byla pouze výrazem obchodního vztahu mezi TVX Hellas a Řeckem a konkrétní situace společnosti TVX Hellas v době prodeje. Nemohla proto představovat samostatné obchodní ujednání, jakým bylo ujednání mezi Řeckem a společností Ellinikos Xrysos.
(57)
Vzhledem k předchozímu (54. až 56. bod odůvodnění) dochází Komise k závěru, že neexistuje žádná spojitost mezi vyrovnáním pohledávek mezi Řeckem a TVX Hellas a hodnotou aktiva.
(58)
Na základě výše uvedeného a za účelem zjištění, zda prodejní cena vyjadřovala tržní hodnotu aktiv, rozdělila je Komise do tří kategorií: a) doly, b) pozemky a c) nerostné zásoby. Pro výpočet tržní hodnoty aktiv se Komise spolehla na zprávu Behre Dolbear (viz 19. bod odůvodnění). Pokud jde o pozemky, Komise ověřila hodnotu uvedenou ve zprávě pomocí ceny zaplacené za dotyčné pozemky při předchozí veřejné soutěži v roce 1995 (viz 11. bod odůvodnění).
(59)
Řecko a příjemce tvrdí, že zprávu Behre Dolbear nelze brát v úvahu, protože jejím cílem bylo přilákat pozornost investorů. Komise nemůže toto tvrzení uznat, protože přilákání pozornosti investorů je hlavní a oprávněný cíl každé zprávy o ocenění vypracované pro hospodářské subjekty v tržním prostředí, kteří hledají finanční prostředky na finančních trzích. Ověřovat platnost každého ocenění je sice zásadní, ale pouhá skutečnost, že zpráva o ocenění má přilákat investory, nestačí k jejímu zpochybnění.
(60)
Řecko a příjemce také tvrdí, že zprávu nelze brát v úvahu, protože její referenční okamžik (červen 2004) není stejný jako okamžik prodeje (prosinec 2003).
(61)
Komise nemůže výše uvedené tvrzení uznat. Komise zaznamenává, že zpráva Behre Dolbear je skutečně datována dne 30. června 2004, ovšem její obsah lze považovat soudobý s prodejem z prosince 2003, protože je založena na kolísání cen kovů v období 1993-2003.
(62)
Řecký stát a Ellinikos Xrysos tvrdí, že se zpráva netýká prodaných aktiv, ale hodnoty společnosti Ellinikos Xrysos jako fungujícího podniku, a tak nic nevypovídá o hodnotě aktiv prodaných řeckým státem v prosinci 2003. Komise toto tvrzení nemůže uznat, protože za účelem výpočtu celkové hodnoty společnosti zpráva uvádí podrobné posouzení hodnoty prodaných aktiv na podrobně rozepsaném základě.
a.a Výpočet hodnoty dolů
a.a.1. Tvrzení týkající se hodnoty dolů
(63)
Řecké orgány a příjemce tvrdí, že v době prodeje byla tržní hodnota dolů Cassandra snížená, či dokonce záporná, a to kvůli dlouhému přerušení provozu a zrušení povolení k těžbě. Tvrdí také, že cena zaplacená při prodeji v roce 2003 odrážela hodnotu dolu v lokalitě Stratoni, protože byl jediný v provozu. Řecko zejména souhlasí s tím, že v okamžiku prodeje měl důl v lokalitě Stratoni platná povolení k těžbě, a byl tak funkční a splňoval podmínku zprávy Behre Dolbear o „zprovoznitelném zařízení“.
(64)
Komise zaznamenává, že rozhodnutí o zrušení z roku 2002 měla dopad pouze na hodnotu dolu v Olympii, protože v době prodeje měl důl v lokalitě Stratoni platná povolení k těžbě, a tudíž měl určitou hodnotu. TVX Hellas zároveň přerušila provoz kvůli nezdaru své investice v oblasti těžby zlata, když byla zrušena povolení k těžbě v dolu v Olympii. Její jednání se proto týkalo pouze hodnoty investice do dolu v Olympii, a nikoli hodnoty dolu ve Stratoni.
(65)
Pokud jde o lokalitu ve Skouries, řecké orgány a příjemce tvrdí, že zde nikdy nedošlo k žádné těžební činnosti nebo k investicím, s výjimkou důlního průzkumu prováděného TVX Hellas před prodejem z roku 2003, a že zřízení těžebního zařízení v této lokalitě vyžaduje značné investice.
(66)
Komise zaznamenává, že lokalita ve Skouries neměla povolení k těžbě nebo připravenou těžební infrastrukturu. Řecké orgány a příjemce ale nepředložili žádnou informaci nebo zásadní argument, který by prokázal, že provoz ve Skouries nebyl úředně povolen nebo nebyl hospodářsky proveditelný. Podle zprávy Behre Dolbear představovaly v roce 2004 kapitálové náklady na rozvoj dolu ve Skouries a jeho výstavbu částku 268 milionů USD, tzn. 220 milionů EUR. Behre Dolbear ve své zprávě vyjadřuje názor, že se jedná o náklady „přiměřené“. Komise se proto domnívá, že v případě Skouries neexistovaly žádné úřední nebo ekonomické překážky pro udělení povolení k těžbě nebo pro výstavbu důlní infrastruktury a provozování těžby.
(67)
Na základě výše uvedeného (63. až 66. bod odůvodnění) se Komise domnívá, že v době prodeje byla tržní hodnota dolu v Olympii skutečně ohrožena rozhodnutími o zrušení z roku 2002, zato tržní hodnota dolů ve Stratoni a Skouries ohrožena nebyla. V době prodeje z roku 2003 bylo proto možno provést odhad tržní hodnoty dolů Cassandra.
a.a.2. Výpočet hodnoty dolů
(68)
Za účelem výpočtu hodnoty dolů Cassandra přistoupila Komise k přezkumu každého ze tří dolů, které tvoří doly Cassandra (Stratoni, Olympie a Skouries), z následujících dvou stránek: a) hodnoty dolu, jež musí být založena na hospodářských faktorech existujících v době prodeje, a b) provozuschopnosti dolu z hlediska vytvoření výše zmíněné hodnoty. Na základě těchto dvou faktorů dospěla Komise k závěru, že doly ve Stratoni a Skouries měly určitou hodnotu, již by bylo možno zjistit, zatímco hodnotu dolu v Olympii bylo v době prodeje z roku 2003 obtížné stanovit.
(69)
Za účelem ocenění hodnoty dolů použila Komise zprávu Behre Dolbear. Pro výpočet spravedlivé tržní hodnoty dolů Cassandra používá zpráva tři metody: a) ocenění na základě příjmového přístupu (19), b) ocenění na základě souvisejících transakcí (srovnatelných prodejů) a c) přístup na základě tržní kapitalizace (20). Hodnoty, k nimž se dospěje použitím těchto tří metod, jsou následující: a) 130,3 - 402,5 milionu USD čili 107,2 - 331,1 milionu EUR, b) 504,7 milionu USD čili 415,2 milionu EUR a c) 614,9 milionu USD čili 505,9 milionu EUR. Rozpětí ocenění v případě příjmového přístupu je zapříčiněno použitím různých cenových scénářů (viz 72. bod odůvodnění). Z těchto tří metod se Komise držela příjmového přístupu. Důvody jsou shrnuty v níže uvedené tabulce:
Tabulka
Důvody pro použití příjmového přístupu
Příjmový Přístup
Související Transakce
Tržní Kapitalizace
Příjmový přístup poskytuje podrobné hodnoty pro každý ze tří těžebních závodů na základě cen kovů známých v době prodeje dolů. Při oceňování hodnoty aktiva při transakci mohou být zohledněny pouze faktory platné v okamžiku transakce.
Výchozí základ přístupu založeného na souvisejících transakcích je sporný, protože dva různé doly nemohou být identické. Podle Behre Dolbear je metoda souvisejících transakcí kontroverzní, protože každé rudné ložisko, a to i stejného nerostu, se do určité míry liší od jiných ložisek z hlediska mineralogie, těžebních podmínek, metalurgie, životního prostředí, sociálních otázek, jakosti rudy atd.
Zpráva Behre Dolbear obsahuje také poznámku American Appraisal Associates ohledně metody tržní kapitalizace, podle které se tržní kapitalizace doporučuje jako sekundární metoda ocenění, nebo-li jako přibližný odhad vhodný pro kontrolu ocenění provedených pomocí primární metody.
U příjmového přístupu se jedná o primární metodu ocenění, a tudíž o spolehlivější metodu. V tomto konkrétním případě k tomu metoda tržní kapitalizace ověřuje pouze hodnotu vyplývající z tržních kapitalizací v první polovině roku 2004, které nelze přijmout, protože se jedná o informace až z doby po prodeji. Metodu tržní kapitalizace proto nelze použít ani jako sekundární metodu ocenění.
Behre Dolbear zřejmě přikládá větší důvěryhodnost hodnotě získané pomocí příjmového přístupu, protože uvádí: „Behre Dolbear po léta kladla zvláštní důraz na hodnotu získanou pomocí příjmového přístupu“ (shrnutí hodnot na straně 43 zprávy Behre Dolbear).
(70)
Řecko souhlasí s tím, že v případě použití zprávy Behre Dolbear lze připustit pouze příjmový přístup, jelikož se jedná o primární, mezinárodně používanou metodu ocenění, a to pouze při zohlednění jejího data (30. červen 2004) a za předpokladu udělení povolení k těžbě a provedení značných investic.
(71)
Na základě příjmového přístupu odhaduje Komise hodnotu dolů v době prodeje z roku 2003 následovně (viz 72. až 79. bod odůvodnění).
(72)
Příjmový přístup odhaduje spravedlivou tržní hodnotu dolů Cassandra na zprovoznitelné úrovni (21) prokázané provozem dolů, a to s přesně stanovenými náklady a prokázanými a pravděpodobnými zásobami (22). Pro určení hodnoty používá zpráva tři různé scénáře založené na cenách platných v následujících obdobích: a) průměr za období 1993-2003, b) pouze první polovina roku 2004 a c) průměr za období 1993-2003 a první polovina roku 2004 (děleno 2). Komise se domnívá, že může zohlednit pouze scénář průměru za období 1993-2003, a nikoli dva další, protože tento scénář vychází z cen a nákladů známých v době prodeje, k němuž došlo v prosinci 2003. Historické ceny v letech 1993 až 2003 použité společností Behre Dolbear navíc nevykazují za celé období 1993-2003 žádný zvláštní trend, tzn. že během různých let kolísají, a Komise se proto domnívá, že průměr za období 1993-2003 vyjadřuje lépe historický vývoj na trhu s kovy. Ceny v první polovině roku 2004 mimoto nevypovídají o hodnotě dolů, protože se jedná o okamžitý obrázek bez zohlednění kolísání. Zohlednění kolísání je přitom zásadní pro minimalizaci dopadu neobvyklých výkyvů nebo náhodných událostí a získání spolehlivého obrazu o hodnotě dolů.
(73)
Řecko a příjemce tvrdí, že společnost Behre Dolbear oceňuje čistou aktuální hodnotu zprovoznitelných dolů Cassandra jako zápornou, a to na -2,59 milionu USD, a skutečně zaplacená cena (11 milionů EUR) tak byla vyšší než tržní hodnota dolů.
(74)
Komise konstatuje, že na odděleném základě dosahují čisté aktuální hodnoty (na zprovoznitelné úrovni) přidělené v rámci příjmového přístupu třem důlním projektům následující částky: a) Olympie: -28,79 milionu USD, tj. -23,7 milionu EUR, b) Stratoni: 10,48 milionu USD, tj. 8,6 milionu EUR, a c) Skouries: 15,72 milionu USD, tj. 12,9 milionu EUR. Součet těchto tří hodnot se rovná záporné hodnotě ve výši -2,59 milionu USD.
(75)
Komise přesto neuznává výše uvedené tvrzení Řecka a příjemce. Z výše uvedených hodnot zaznamenává, že čistá aktuální hodnota (na zprovoznitelné úrovni) byla u dolu Olympie v době prodeje skutečně záporná. Nicméně se domnívá, že záporná čistá aktuální hodnota dolu v Olympii znamená, že v době prodeje by byl záporný předpokládaný zisk vyplývající z provozování dolu při úrovni cen pozorovaných za předchozích 11 let. Vzhledem k ceně zlata by se každý vlastník dolu v Olympii rozhodl důl neprovozovat a snažil by se co možná nejvíce vyhnout ztrátám. Jak je prokázáno, mohl kupec neprovozováním dolů omezit ztráty na 5,5 milionu EUR, což představuje výši nákladů, které musel nést ze smlouvy z důvodů ochrany životního prostředí a údržby. Z této pouhé skutečnosti ale nelze vyvozovat, že by hodnota dolu v Olympii měla být oceněna na -5,5 milionu EUR, protože z vlastnictví dolu v zásadě vyplývají i různé možnosti: vlastník může důl provozovat v příhodné době (ceny zlata jsou dostatečně vysoké) a rozhodnout se ho ve zlých časech neprovozovat (ceny zlata nejsou dostatečně vysoké). Společnost Ellinikos Xrysos se proto mohla rozhodnout převzít důl jako součást balíčku dolů Cassandra nebo s výhledem, že bude později schopna provést nutné investice do dolu v Olympii, aby obnovila ziskovou těžbu, pokud ceny zlata dosáhnou úrovně (značně) převyšující úroveň v období 1993-2003.
(76)
Získat spolehlivý odhad této opční hodnoty je skutečně obtížné. A co je ještě důležitější, každá podobná hodnota by musela být upravena, aby zohlednila (možná vysokou) pravděpodobnost, že i v případě, kdy by ceny zlata byly dostatečně vysoké, aby zajistily ziskový provoz, by nemuselo být uděleno povolení k těžbě. Jak je uvedeno výše (viz 12. bod odůvodnění), povolení k těžbě a získávání zlata v Olympii bylo zrušeno z environmentálních důvodů, které byly považovány za závažné. Bylo by proto vhodné nahlížet na Olympii jako na důl, u nějž je možno opatrně odhadnout opční hodnotu jako nulovou. Čistou hodnotu dolu v Olympii je proto nutno ocenit na -5,5 milionu EUR.
(77)
Komise se naopak domnívá, že se jednotlivé hodnoty dolů ve Stratoni a Skouries rovnají částce 21,5 milionu EUR, což představuje součet hodnot obou dolů podle zprávy Behre Dolbear (8,6 milionu EUR a 12,9 milionu EUR - viz 74. bod odůvodnění), protože:
a.
důl ve Stratoni měl platné povolení k těžbě, vytvořenou těžební infrastrukturu a kladnou hodnotu plynoucí z jeho provozování (kladnou čistou aktuální hodnotu), a byl tak v době prodeje funkční;
b.
pokud jde o Skouries, Komise se domnívá, že neexistovaly žádné úřední nebo hospodářské překážky pro udělení povolení k těžbě nebo pro výstavbu těžební infrastruktury a provozování těžby; důl ve Skouries měl také kladnou hodnotu vyplývající z jeho provozování (kladná čistá aktuální hodnota).
(78)
Řecko a příjemce tvrdí, že hodnotu dolů podle odhadu společnosti Behre Dolbear nelze brát v úvahu, protože se vztahuje k aktivům a zároveň příslušným povolením k těžbě, zatímco Ellinikos Xrysos nabyla pouze aktiva s tím, že řecký stát udělí povolení k těžbě později. Komise nepřijímá toto tvrzení, protože důl ve Stratoni vlastnil v době prodeje platné povolení k těžbě, jak je prokázáno výše. Výše je rovněž prokázáno, že pro udělení povolení k těžbě pro důl ve Skouries neexistovaly žádné úřední překážky. Náklady na podání žádosti a získání povolení k těžbě pro důl ve Skouries se omezovaly na honoráře geologům a dalším odborníkům za přípravu studií požadovaných pro povolení a poplatky za záruku požadovanou příslušným ministerstvem. Podle dokumentace předložené řeckými orgány dosahovaly výše uvedené náklady jednorázově částky přibližně 5 000 EUR a navíc nejvýše 600 000 EUR za rok. Ve srovnání s celkovými kapitálovými náklady na rozvoj dolu a výstavbu ve Skouries, které dosáhly v roce 2004 částky 268 milionů USD, tzn. 220 milionů EUR (viz 66. bod odůvodnění), považuje Komise tyto částky za nízké. Komise se proto domnívá, že výše uvedené náklady na povolení k těžbě nepředstavovaly překážku pro společnost ochotnou do dolu ve Skouries investovat. Komise rovněž zaznamenává, že zpráva Behre Dolbear zahrnuje do výpočtu čisté aktuální hodnoty dolu také „správní“ náklady. Komise se proto domnívá, že výše uvedené náklady (na podání žádosti a získání povolení k těžbě pro důl ve Skouries) byly ve zprávě Behre Dolbear zohledněny.
(79)
Na základě předchozího je hodnota dolů odhadnuta na 16 milionů EUR pro všechny tři doly (21,5 milionu EUR - 5,5 milionu EUR).
a.b Výpočet hodnoty pozemků
(80)
Řecké orgány a příjemce tvrdí, že pozemky získané těžařskou společností lze využívat pouze k těžbě a nemají žádnou tržní hodnotu, protože řecké právní předpisy v těchto oblastech upřednostňují těžbu. Snížení hodnoty horních práv kvůli dlouhému přerušení provozu a zrušení povolení k těžbě proto také vedlo ke snížení hodnoty pozemků.
(81)
Vzhledem k výše uvedenému považuje Komise dotyčné pozemky za aktivum těžebního podnikání, a nikoli za „nemovitý majetek“ v širším slova smyslu, a to vzhledem k zvláštní povaze těžební činnosti (znečištění, rozrušení životního prostředí atd.), která činí z možnosti obchodovat s tímto aktivem odděleně od dolů spornou záležitost.
(82)
Komise se ale přesto domnívá, že každé obchodní aktivum má určitou hodnotu, protože přispívá nebo může přispívat k činnosti společnosti a k vytváření příjmů. Doly Cassandra představovaly v době prodeje provozuschopný podnik, a Komise má proto za to, že pozemky mohly být využívány k provozu dolů, a měly tak určitou hodnotu. Komise proto nemůže uznat tvrzení předložené Řeckem a společností Ellinikos Xrysos.
(83)
Hellenic Mining Watch tvrdí, že k aktivům dolů Cassandra patří také značný nemovitý majetek, který výrazně navyšuje celkovou hodnotu dolů, a nebyl přitom ve zprávě Behre Dolbear zohledněn.
(84)
Komise ale konstatuje, že zpráva Behre Dolbear pozemky zohledňuje, a to odděleně od dolů. Zpráva Behre Dolbear považuje pozemky za jiné než nerostné aktivum dolů Cassandra a nezávisle na příjmovém přístupu je oceňuje na 6 milionů EUR (23).
(85)
Behre Dolbear ale ve své zprávě uvádí, že se u hodnoty přisouzené pozemkům jedná o hodnotu uvedenou společností Ellinikos Xrysos a že sama pozemky neoceňovala. Komise proto musí tuto hodnotu ověřit.
(86)
Komise za tím účelem použila cenu zaplacenou za pozemky při veřejné soutěži z roku 1995 na prodej dolů Cassandra společnosti TVX Hellas (viz 11. bod odůvodnění). Nejedná se o primární, ale o sekundární výpočet za účelem ověření platnosti hodnoty uváděné ve zprávě Behre Dolbear (6 milionů EUR).
(87)
Řecké orgány souhlasí s tím, že hodnota stanovená při veřejné soutěži z roku 1995 může být brána v úvahu a že hodnotu pozemků lze považovat za nezměněnou. Komise zaznamenává, že v souvislosti s prodejem dolů Cassandra společnosti TVX Hellas v roce 1995 byla za pozemky stanovena cena ve výši 1,2 miliardy GRD. Komise zdůrazňuje, že pro pozemky dolů Cassandra neexistují žádné platné cenové reference nebo cenové indexy a že tyto pozemky jsou považovány za aktivum těžebního podnikání, a nikoli za „nemovitý majetek“ v širším slova smyslu (viz 81. bod odůvodnění). Pokud by podobné platné cenové reference nebo cenové indexy existovaly, bylo by možné vypočítat aktualizovanou referenční hodnotu. Jelikož neexistují, považuje Komise cenu z roku 1995 v tomto konkrétním případě za nejlepší dostupné ocenění. Komise proto bere výchozí částku ve výši 1,2 miliardy GRD čili 3,5 milionu EUR (při použití směnného kurzu 340,75 GRD za 1 EUR, za kterého Řecko přistoupilo v roce 2001 k eurozóně) za spravedlivou tržní hodnotu pozemků.
(88)
Po roce 1995 získala společnost TVX Hellas dalších 70 parcel (v období 1997-2000, a to především v roce 1998 a 1999). Komise zaznamenává, že pořizovací hodnota těchto 70 dodatečných parcel dosahuje výše 1,1 milionu EUR, jak je uvedeno v účetních závěrkách TVX Hellas. Komise považuje tuto pořizovací cenu za tržní, protože ji stanovil trh. Sečtením obou výše uvedených hodnot (3,5 milionu EUR a 1,1 milionu EUR) lze stanovit celkovou spravedlivou tržní hodnotu pozemků na 4,6 milionu EUR.
(89)
Tato částka ve výši 4,6 milionu EUR představuje jmenovitou hodnotu pozemků v roce 2003, která vychází z cen v roce 1995 a v období 1997-2000. Komise se domnívá, že je nutno tuto hodnotu upravit v souladu s řeckým všeobecným indexem cen průmyslové výroby za období 1995-2003 a 1998-2003. Je použit index cen průmyslové výroby, protože dotyčné pozemky jsou aktivem průmyslové společnosti a úprava musí odpovídat cenovým změnám v odvětví průmyslu. Tato úprava prodejních cen z roku 1995 a období 1997-2000 vede ke konečné částce ve výši 5,9 milionu EUR v prosinci 2003.
(90)
Komise konstatuje, že výše uvedená hodnota ve výši 5,9 milionu EUR je téměř totožná s hodnotou ve výši 6 milionů EUR uváděnou Behre Dolbear v její zprávě o ocenění (viz 84. bod odůvodnění). Komise se domnívá, že tato těsná shoda potvrzuje spolehlivost ocenění pozemků společností Ellinikos Xrysos, které použila zpráva Behre Dolbear, a opravňuje tak použití částky ve výši 6 milionů EUR jako spravedlivé tržní hodnoty v prosinci 2003.
a.c Výpočet hodnoty nerostných zásob
(91)
Prodej z roku 2003 zahrnoval také množství nerostných zásob s koncentráty zlata (24). Řecké orgány a příjemce tvrdí, že výše uvedené zásoby měly v roce 2003 zápornou hodnotu kvůli poměrně nízké ceně zlata a poměrně vysokým souvisejícím nákladům.
(92)
Řecké orgány předložily výpočet cenového prahu rentability, při kterém by se těžba výše uvedených zásob stala ziskovou. Vzhledem ke koncentraci zlata v rudě, tzn. 0,7 unce zlata na tunu rudy, a ceně zlata dne 12. prosince 2003, tzn. 407 USD za unci, dosahovala hodnota zlata koncentrovaného ve zlatonosné rudě částky 284,9 USD na tunu. Řecké orgány také předložily údaje o nákladech spojených s těžbou výše uvedených zásob: provozní náklady ve výši 245 USD na unci a 171,5 USD na tunu, dopravní náklady ve výši 50 USD na tunu, pokuty za čištění ve výši 270 USD na tunu a výrobní poplatky ve výši 5 USD na unci a 4,1 USD na tunu. Součet výše uvedených údajů vede k záporné prodejní ceně ve výši -210,7 USD za tunu.
(93)
Komise výše uvedený výpočet ověřila. Domnívá se, že kvůli výše uvedeným důvodům ceny a nákladů nebyla cena nerostných zásob v době prodeje zisková. Těžba zásob zlatonosných rud by snad bývala mohla být zisková, kdyby se změnily přepravní náklady nebo by se dalo předpokládat, že se změní, to však bylo nepostižitelné. Ani zpráva Behre Dolbear hodnotu zásob zlatonosných rud neuvádí. Komise se proto domnívá, že hodnotu těchto zásob nelze vypočítat.
(94)
Hellenic Mining Watch uvádí, že zásoby zlatonosných rud mají výraznou hodnotu, která dosahuje částky 80 milionů EUR. Komise zaznamenává, že Hellenic Mining Watch nepředložila žádné důkazy nebo údaje, které by tuto hodnotu ve výši 80 milionů EUR prokazovaly. Na tomto základě a vzhledem k výše uvedenému výpočtu, ze kterého vyplývá, že hodnotu těchto zásob nelze vypočítat, Komise tvrzení Hellenic Mining Watch zamítá.
(95)
Komise zaznamenává, že aktiva prodaná v prosinci 2003 zahrnovala také dvě ložiska olova a zinku. Zpráva Behre Dolbear obsahuje odhad hodnoty stávajících koncentrátů olova a zinku k 30. červnu 2004 (25). Tento odhad je oddělen od výpočtu čisté aktuální hodnoty dolů a není součástí ocenění v rámci příjmového přístupu. Poskytuje údaj o čistém výnosu majitele dolu z tavení (26): za prvé se hodnota obsahu kovu (olova, stříbra a zinku) vypočítává na základě aktuálních cen a dostupných množství; za druhé se uplatňuje „platební rozvrh tavení“ (náklady na další zpracování, které kupec nerostů účtuje jejich producentovi), jenž zohledňuje konkrétní podmínky pro odvození těchto nákladů (konkrétní míry znehodnocení, náklady na zpracování a rafinování, dopravné); a na závěr je platební rozvrh tavení odečten od výše uvedené hodnoty obsahu kovu (27).
(96)
Komise zaznamenává, že výše uvedená metoda je standardní metodou pro výpočet úhrad za kovy. Komise proto použije výše uvedenou metodu pro odhad tržní hodnoty nerostných ložisek, které společnost Ellinikos Xrysos získala v prosinci 2003, a bude přitom vycházet z množství nerostů v ložiscích a cen kovů v prosinci 2003 (28). Uplatněním výše uvedené metody pro množství nerostů, ceny kovů v prosinci 2003 a konkrétních ustanovení platebního rozvrhu tavení společnosti Ellinikos Xrysos dochází Komise k závěru, že tržní hodnota nerostných ložisek nabytých společnosti Ellinikos Xrysos v prosinci 2003 dosahovala částky 3,7 milionu USD či 3 miliony EUR (při směnném kurzu 1,2254 USD za 1 EUR ze dne, kdy byly nerostné zásoby Ellinikos Xrysos prodány, tzn. ze dne 12. prosince 2003).
(97)
Komise zaznamenává, že podle sdělení příjemce byla ložiska olova a zinku nabytá v prosinci 2003 prodána v prosinci 2004 (1. prosince 2004 a 31. prosince 2004), tzn. po vypracování zprávy Behre Dolbear. Komise se proto domnívá, že konkrétní okolnosti použitelné pro výše uvedenou metodu (výpočet hodnoty ložisek v červnu 2004, viz 95. bod odůvodnění) platí také pro výpočet hodnoty nerostných ložisek v prosinci 2003, protože k jinému prodeji nerostů, který by mohl vytvořit nové okolnosti, mezi prosincem 2003 a červnem 2004 nedošlo.
a.d Závěr o zvýhodnění
(98)
Z výše uvedeného výpočtu vyplývá celková hodnota dolů Cassandra ve výši 25 milionů EUR, což představuje součet hodnoty dolů (16 milionů EUR), pozemků (6 milionů EUR) a nerostných zásob (3 miliony EUR).
(99)
Tato celková hodnota je výrazně nižší než hodnota uvedená ve zprávě Behre Dolbear jako spravedlivá tržní hodnota aktiv dolů Cassandra (500 milionů USD či 411 milionů EUR, viz 19. bod odůvodnění). Hodnota udaná ve zprávě Behre Dolbear byla uvedena v rozhodnutí Komise ze dne 10. prosince 2008 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení jako příznak, že prodejní cena byla nižší než tržní hodnota dolů.
(100)
Důvodem opuštění hodnoty uvedené ve zprávě Behre Dolbear (500 milionů USD) je, že vyplývá ze dvou metod ocenění, jež nejsou pro tento konkrétní případ vhodné (viz výše uvedená tabulka 1), a to konkrétně metody „souvisejících transakcí“ a metody „tržní kapitalizace“, které nelze přijmout z následujících důvodů: a) výchozí základ přístupu založeného na souvisejících transakcích je sporný, protože dva různé doly nemohou být identické: každé nerostné ložisko, a to i v případě stejné komodity, se do určité míry liší od jiných ložisek; b) tržní kapitalizace se doporučuje jako sekundární metoda ocenění či jako přibližný odhad vhodný pro ověření ocenění provedeného za použití primární metody, jako je příjmový přístup, a v tomto konkrétním případě nelze metodu tržní kapitalizace použít ani jako sekundární metodu ocenění, protože ověřuje pouze hodnotu příjmového přístupu vyplývající z tržních kapitalizací během prvního pololetí roku 2004, což nelze přijmout, protože se jedná o údaj až z doby po dni, kdy došlo k prodeji; c) Behre Dolbear přikládá větší důvěryhodnost hodnotě vyplývající z příjmového přístupu.
(101)
Celková hodnota, k níž dospěla Komise (25 milionů EUR), je také podstatně nižší než rozpětí vyplývající z příjmového přístupu (107,2 milionu EUR až 331,1 milionu EUR, viz 69. bod odůvodnění). Důvodem je, že posledně uvedená cena zahrnuje: a) hodnoty aktiv, která nebyla v prosinci 2003 převedena, např. pohledávky, peněžní toky a nerostné zásoby (hodnoty z června 2004 se liší od hodnot z prosince 2003, viz výpočet v 91. až 97. bodě odůvodnění), a b) nerostné zdroje, které zpráva Behre Dolbear označila za spekulativní a nejisté (29) (těžitelný materiál nebo potenciál průzkumu). Posledně uvedené není zahrnuto do peněžních toků při určení čisté aktuální hodnoty v rámci příjmového přístupu (viz 72. bod odůvodnění), který vychází pouze z prokázaných a pravděpodobných zásob a vylučuje všechny ostatní zdroje. Výše uvedené hodnotové rozpětí k tomu také zahrnuje pro důl v Olympii v rámci tří různých cenových scénářů různé hodnoty. Komise tyto hodnoty nepřijímá (viz 72. až 76. bod odůvodnění). A konečně výše uvedené hodnotové rozpětí ovlivňují různé cenové scénáře, z nichž Komise připouští pouze jeden (viz 72. bod odůvodnění).
(102)
Komise dochází k závěru, že v době jejich prodeje společnosti Ellinikos Xrysos dosahovala tržní hodnota aktiv dolů Cassandra výše 25 milionů EUR.
(103)
Komise se domnívá, že hodnota zvýhodnění ve prospěch společnosti Ellinikos Xrysos dosahuje výše 14 milionů EUR, což je rozdíl mezi celkovou spravedlivou tržní hodnotou aktiv dolů Cassandra (25 milionů EUR) a cenou zaplacenou při prodeji (11 milionů EUR).
(104)
Na základě výše uvedené analýzy argumentů předložených Řeckem a příjemcem a vzhledem k výpočtu tržní hodnoty prodaných aktiv a srovnání této tržní hodnoty s cenou, již Ellinikos Xrysos skutečně zaplatila, má Komise za to, že došlo ke splnění kritéria zvýhodnění.
b. Státní prostředky
(105)
Řecké orgány a příjemce tvrdí, že při prodeji v roce 2003 jednalo Řecko pouze jako prostředník a doly nikdy nevlastnilo. Tvrdí také, že Řecko neobdrželo při prodeji z roku 2003 žádné peníze, protože částka 11 milionů EUR byla zaplacena přímo společnosti TVX Hellas. Řecké orgány a příjemce konečně tvrdí, že prodejní transakce v roce 1995 proběhla mezi TVX Hellas a předchozím majitelem, kterým byla soukromá společnost, jež skončila v likvidaci.
(106)
Komise zaznamenává, že se Řecko podílelo aktivně na obou transakcích, které byly uskutečněny prostřednictvím dvou různých smluv. Ve druhé smlouvě na sebe Řecko přebírá povinnosti prodejce, ale má také nárok na příjem z prodeje. Tento příjem byl zaplacen přímo společnosti TVX Hellas, aby se pokryl konkrétní závazek řeckého státu, což znovu prokazuje úlohu Řecka jako prodejce, a nikoli pouhého prostředníka. Pokud jde o tvrzení, že prodej z roku 1995 proběhl mezi TVX Hellas a soukromou společností, považuje jej Komise v otázce státních prostředků v tomto konkrétním případě za nepodstatné, protože toto kritérium je posuzováno pouze u prodeje z roku 2003.
(107)
Komise proto argumenty uváděné řeckými orgány a příjemcem neuznává a má za to, že došlo ke splnění kritéria státních prostředků.
c. Selektivita
(108)
Doly Cassandra byly prodány společnosti Ellinikos Xrysos, a tato společnost tak měla selektivní prospěch z rozdílu mezi prodejní cenou a tržní hodnotou prodaných aktiv. Komise se proto domnívá, že se jedná o selektivní opatření, protože přináší prospěch pouze této konkrétní společnosti.
(109)
Řecko ani příjemce nevznesli proti tomuto bodu žádné námitky.
d. Narušení hospodářské soutěže a nepříznivý vliv na obchod mezi členskými státy
(110)
Ellinikos Xrysos působí v odvětví, s jehož produkty se mezi členskými státy hodně obchoduje. Kromě Řecka se zinek, měď, olovo, zlato a stříbro těží v jedenácti členských státech, a to konkrétně ve Spojeném království, Itálii, Finsku, Polsku, Rumunsku, Bulharsku, Španělsku, Irsku, Portugalsku, Švédsku a na Slovensku (30). Se zinkem, mědí, olovem, zlatem a stříbrem se obchoduje ve všech členských státech (31). Dotyčná opatření podpory k tomu poskytla společnosti Ellinikos Xrysos výhodu oproti jejím konkurentům (viz 39. až 104. bod odůvodnění). Pokud státní podpora posílí postavení určitého podniku ve srovnání s ostatními podniky zapojenými do hospodářské soutěže v obchodu mezi členskými státy, je nutno považovat tyto podniky za postižené touto podporou. Došlo tedy ke splnění kritéria narušení hospodářské soutěže a nepříznivého vlivu na obchod mezi členskými státy.
(111)
Řecko ani příjemce nevznesli proti tomuto bodu žádné námitky.
e. Závěr o existenci podpory v opatření 1
(112)
Vzhledem k předchozímu dochází Komise k závěru, že prodej dolů Cassandra společnosti Ellinikos Xrysos v roce 2003 představuje státní podporu ve prospěch Ellinikos Xrysos ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Výše podpory odpovídá částce 14 milionů EUR, což je rozdíl mezi cenou zaplacenou při prodeji z roku 2003, a to konkrétně 11 milionů EUR, a tržní hodnotou prodaných aktiv v okamžiku prodeje, a to konkrétně 25 milionů EUR.
OPATŘENÍ 2: PROMINUTÍ DANĚ A SNÍŽENÍ ZÁKONNÝCH POPLATKŮ
a. Státní prostředky
(113)
Podle Řecka a příjemce nemá snížení zákonných poplatků dopad na státní prostředky, protože notáři jsou soukromé subjekty, a nikoli veřejní zaměstnanci a daň a poplatky z jejich honorářů byly řádně uhrazeny. Podle Řecka stát nezaplatil žádné zákonné poplatky. Snížení zákonných poplatků je nicméně uvedeno v článku 5 kupní smlouvy, který stanoví, že zákonná práva a poplatky „budou omezeny na 5 % minimálního poplatku stanoveného v příslušných právních předpisech“.
(114)
Komise souhlasí s názorem, že notáři nejsou veřejní zaměstnanci. Na druhé straně Komise zaznamenává, že notáři skutečně poskytují veřejnou službu. Nedostávají ovšem mzdu a jejich příjem pochází výlučně od jejich zákazníků, a nikoli ze státního rozpočtu.
(115)
Komise také zaznamenává, že v kupních smlouvách hradí zákonné poplatky smluvní strany. V tomto konkrétním případě Komise přijímá tvrzení řeckých orgánů, že stát neuhradil výše zmíněné poplatky namísto kupce.
(116)
Komise tak má za to, že snížení zákonných poplatků nezahrnuje státní prostředky, a nepředstavuje tak státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(117)
Pokud jde o prominutí daně, cílem daní je financovat státní rozpočet. Nevybrání daní proto připravuje stát o prostředky. Komise má tak za to, že prominutí daně zahrnuje státní prostředky.
b. Zvýhodnění
(118)
Komise zaznamenává, že na prodej dolů Cassandra se vztahovaly dvě daně: 1) daň z převodu dolů se sazbou ve výši 5 % a 2) daň z převodu pozemků se sazbou ve výši 7 % až 9 %.
(119)
Ellinikos Xrysos tvrdí, že by uložení daně při prodeji v roce 2003 bylo předčasné, protože kupní smlouva nebyla kvůli doložce o zrušení konečná. Komise toto tvrzení neuznává, protože tato zvláštní doložka o zrušení stanoví zrušení prodeje pouze v případech, kdy smluvní strany nesplní určité závazky, a existuje tedy kvůli zabezpečení platnosti smlouvy. Jedná se o standardní doložku ve většině smluv a neznamená, že smlouvy nejsou konečné. Smlouva navíc stanoví, jak má vstoupit v platnost: její článek 9 stanoví, že smlouva má vstoupit v platnost v den zveřejnění schvalovacího zákona ve Věstníku řecké vlády. Smlouva k tomu nijak nezmiňuje, že by neměla konečný status. Komise se proto domnívá, že smlouva byla skutečně konečná a že příslušné daně měly být uloženy.
(120)
Řecké orgány a příjemce tvrdí, že hodnota dolů byla záporná, a proto bylo nutno motivovat případné kupce. K tomuto tvrzení Komise poznamenává, že hodnota dolů v době prodeje nebyla záporná, ale kladná a dosahovala výše 16 milionů EUR (jak je vypočítáno v 68. až 79. bodě odůvodnění).
(121)
Komise zaznamenává, že podle řeckého horního zákona je převod dolů zdaněn sazbou ve výši 5 % jejich hodnoty a že toto zdanění je použitelné pro transakce „s protiplněním“ („με επαχθή αιτία“). Řecké orgány tvrdí, že u transakcí „s protiplněním“ se jedná o transakce vyvolané nešťastnými událostmi, např. úmrtím majitele, a daň ve výši 5 % je tak použitelná pouze na tyto transakce, a nikoli v tomto konkrétním případě. Komise toto tvrzení nemůže uznat, protože se podle jejího šetření u transakcí „s protiplněním“ jedná o transakce, u nichž nabyvatel určitého aktiva něco vrátí v podobě vyrovnání, a obecněji u nichž existuje určitá forma vyrovnání za akvizici. Jedná se o ustálený a přijatý výklad (32).
(122)
V roce 2003 měly doly tržní hodnotu 16 milionů EUR (jak je vypočítáno v 68. až 79. bodě odůvodnění). Komise se proto domnívá, že odpovídající daň z prodeje dolů v roce 2003 měla dosahovat 0,8 milionu EUR.
(123)
Řecko k tomu přiznává, že se daň v sazbě od 7 % do 9 % ve skutečnosti vybírá ve všech případech prodeje pozemků, a to bez ohledu na to, zda se jedná o majetek společnosti, nebo majetek soukromých osob. Komise k této otázce obdržela dva různé dopisy, jeden od ministerstva financí a druhý od ministerstva životního prostředí, energie a změny klimatu (příslušného pro důlní záležitosti), které si navzájem protiřečí. Komise upozornila řecké orgány na tento rozpor, ale nikdy neobdržela dopis s konečným stanoviskem. Komise proto přijímá informaci podanou ministerstvem financí, které je odpovědné za problematiku zdanění.
(124)
V roce 2003 měly pozemky tržní hodnotu 6 milionů EUR (jak je vypočítáno v 80. až 90. bodě odůvodnění). Komise se proto domnívá, že z prodeje pozemků v roce 2003 měla vyplynout daň ve výši 0,54 milionu EUR (33).
(125)
Jelikož kupní smlouva z roku 2003 stanovila pro převod nulovou sazbu daně, má Komise za to, že výše uvedená částka (celkem 1,34 milionu EUR) představuje zvýhodnění ve prospěch společnosti Ellinikos Xrysos.
(126)
Řecko a příjemce tvrdí, že prominutí daně představovalo částku 38 000 EUR, a bylo proto pod prahem de minimis (34) a neposkytlo kupci zvýhodnění. Komise nemůže toto tvrzení uznat, protože práh de minimis, který byl v době prodeje z roku 2003 ve výši 100 000 EUR, se uplatňuje bez ohledu na podobu podpory nebo sledovaný cíl. Nelze proto napřed od sebe oddělit různá opatření podpory podle jejich obsahu, např. opatření 1 a 2, a potom vzít v úvahu pouze část opatření 2, tzn. prominutí daně. Komise zvážila v tomto konkrétním případě obě opatření podpory a shledala, že obě dohromady zahrnují podpůrné částky přesahující práh de minimis ve výši 100 000 EUR, a v souladu s tím dospěla k názoru, že poskytnutá podpora není v souladu s podmínkami podpory de minimis. Na základě výše uvedeného trvá Komise na závěru, k němuž dospěla ve 125. bodě odůvodnění.
c. Selektivita
(127)
Kritérium selektivity je splněno stejným způsobem jako ve 108. bodě odůvodnění.
d. Narušení hospodářské soutěže a nepříznivý vliv na obchod mezi členskými státy
(128)
Kritérium narušení hospodářské soutěže a nepříznivého vlivu na obchod mezi členskými státy je splněno stejným způsobem jako ve 110. bodě odůvodnění.
e. Závěr o existenci podpory v opatření 2
(129)
Vzhledem k předchozímu dochází Komise k závěru, že prominutí daně představuje státní podporu ve výši 1,34 milionu EUR ve prospěch společnosti Ellinikos Xrysos ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Na druhé straně má Komise za to, že snížení zákonných poplatků nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
IV.b. SLUČITELNOST PODPORY S VNITŘNÍM TRHEM
(130)
Protože opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, je nutno posoudit jejich slučitelnost vzhledem k výjimkám stanoveným v odstavcích 2 a 3 uvedeného článku.
(131)
Ustanovení čl. 107 odst. 2 a 3 stanoví výjimky z všeobecného pravidla uvedeného v čl. 107 odst. 1, podle kterého jsou státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem.
(132)
V následující části Komise posoudí slučitelnost opatření v rámci těchto výjimek.
(133)
Výjimky uvedené v čl. 107 odst. 2 SFEU nejsou v tomto konkrétním případě použitelné: toto opatření nemá sociální povahu, nebylo poskytnuto individuálním spotřebitelům, není určeno k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a nebylo poskytnuto hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením této země.
(134)
Další výjimky jsou uvedeny v čl. 107 odst. 3 SFEU. Výjimky uvedené v čl. 107 odst. 3 písm. b), d) a e) jasně nejsou použitelné a řecké orgány se jich nedovolávaly. V následující části posoudí Komise případnou slučitelnost opatření podle čl. 107 odst. 3 písm. a) a c).
(135)
V čl. 107 odst. 3 písm. a) je uvedeno, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, „které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností“. Doly Cassandra leží v oblasti způsobilé pro pomoc podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU, a společnost Ellinikos Xrysos by tak mohla být případně způsobilá pro regionální podporu.
(136)
Pokyny k vnitrostátní regionální podpoře platné v době prodeje z roku 2003 (pokyny k vnitrostátní regionální podpoře z roku 1998 (35)) stanoví podmínky pro schválení regionální investiční podpory.
(137)
Podle pokynů k vnitrostátní regionální podpoře z roku 1998 je cílem regionální podpory zajistit buď produktivní investici (počáteční investici), nebo vytvoření pracovních míst, která souvisejí s investicí.
(138)
Pokud jde o možnost považovat opatření za podporu na tvorbu pracovních míst, je nutno zdůraznit, že pro účely regionální podpory se tvorbou pracovních míst rozumí čistý nárůst v počtu pracovních míst v konkrétní provozovně v porovnání s průměrem po určité období, a veškerá pracovní místa ztracená v průběhu tohoto období tak musí být odečtena od zdánlivého počtu pracovních míst vytvořených v průběhu stejného období. Výše podpory musí být dále stanovena na základě mzdových nákladů a nesmí zejména přesáhnout určité procento nákladů na mzdu zaměstnané osoby, jež se vypočte za období dvou let.
(139)
V souvislosti s těmito požadavky Komise konstatuje, že kupní smlouva obsahovala pouze mlhavou doložku, která ponechávala na uvážení společnosti Ellinikos Xrysos rozhodnutí najmout jakýkoli počet zaměstnanců podle jejích potřeb, a výše uvedené podmínky nebyly tudíž splněny. Komise proto dospívá k názoru, že k vytvoření pracovních míst ve smyslu pokynů nedošlo.
(140)
Pokyny k vnitrostátní regionální podpoře z roku 1998 definují počáteční investici jako investici do fixního kapitálu, která se vztahuje ke zřizování nové provozovny, rozšíření existující provozovny nebo zahájení činnosti zahrnující zásadní změnu výrobku nebo výrobního procesu v existující provozovně (racionalizací, diverzifikací nebo modernizací) (36).
(141)
Na základě výše uvedené definice v pokynech Komise souhlasí s tím, že akvizice dolu v lokalitě Skouries je počáteční investicí. V době prodeje z roku 2003 neexistovala ve Skouries vytvořená těžební infrastruktura a bylo nutno investovat do fixního kapitálu za účelem zahájení provozu v novém dolu (viz 66. bod odůvodnění).
(142)
Pokud jde o důl ve Stratoni, Komise pochybuje o tom, zda lze prodej aktiv považovat za počáteční investici ve smyslu pokynů (37).
(143)
Podle pokynů k vnitrostátní regionální podpoře z roku 1998 lze však považovat za počáteční investici také investici do fixního kapitálu uskutečněnou ve formě koupě provozovny, která byla zavřena nebo která by byla zavřena, pokud by nebyla koupena.
(144)
V tomto ohledu Komise zaznamenává, že Řecko skutečně prokázalo, že doly byly zavřeny nebo by byly zavřeny, pokud by je společnost Ellinikos Xrysos nekoupila (38). Takovou investici by proto bylo možno považovat za počáteční.
(145)
Skutečnost, že je nutno prodej dolů Cassandra považovat za počáteční investici, nicméně neznamená, že je tato investice slučitelná podle pokynů k vnitrostátní regionální podpoře z roku 1998. Jak je ukázáno v níže uvedeném 146. až 152. bodě odůvodnění, nejsou splněny dvě podmínky stanovené pokyny:
(146)
Za prvé se u prodeje dolů Cassandra jedná o opatření ad hoc. V tomto ohledu pokyny k vnitrostátní regionální podpoře z roku 1998 výslovně stanoví následující: „Výjimka ze zásady neslučitelnosti, kterou stanoví čl. [107 odst. 1] Smlouvy, může být udělena u regionální podpory pouze v případě, že lze zaručit rovnováhu mezi výslednými narušeními soutěže a výhodami podpory ve smyslu rozvoje znevýhodněného regionu. […] Jednotlivá platba podpory ad hoc jednotlivému podniku nebo podpora omezená na jednu oblast činnosti může mít velký vliv na soutěž na daném trhu a její vliv na regionální rozvoj bude pravděpodobně příliš omezený. Taková podpora obecně spadá do okruhu specifických nebo odvětvových průmyslových politik a často není v souladu s duchem politiky regionální podpory jako takové. Politika regionální podpory musí zůstat, pokud jde o přidělení produktivních zdrojů mezi různá hospodářská odvětví a činnosti, neutrální. Komise se domnívá, že taková podpora nesplňuje podmínky stanovené v předešlém odstavci, pokud není prokázán opak“ (druhý odstavec bodu 2 pokynů).
(147)
Přestože bylo Řecko v době rozhodnutí Komise ze dne 10. prosince 2008 o zahájení řízení vyzváno, aby předneslo své stanovisko ohledně slučitelnosti podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU a podle pokynů k vnitrostátní regionální podpoře z roku 1998, Komise konstatuje, že žádným způsobem neprokázalo, že prodej dolů Cassandra zaručil rovnováhu mezi výslednými narušeními soutěže a výhodami podpory ve smyslu rozvoje znevýhodněného regionu.
(148)
Za druhé musí mít regionální podpora motivační účinek, tzn. musí být skutečnou pobídkou k investování, k němuž by jinak v podporovaných oblastech nedošlo. V tomto duchu pokyny uvádějí, že „režimy podpory musí stanovit, že před zahájením práce na projektu musí být předložena žádost o podporu“ (39). Tato podmínka platí také pro opatření podpory ad hoc (40). Řecko neprokázalo, že příjemce vyhověl výše uvedenému požadavku ani že podal žádost o podporu před zahájením projektu.
(149)
Pokud jde o motivační účinek podpory, Komise navíc zaznamenává, že Řecko neprovedlo pro prodej dolů Cassandra otevřenou a bezpodmínečnou veřejnou soutěž. Komise se domnívá, že by podobná otevřená a bezpodmínečná veřejná soutěž byla ověřením, zda na trhu existují subjekty ochotné do dolů investovat, či nikoli. Jelikož žádná podobná veřejná soutěž neproběhla, zastává Komise názor, že Řecko neověřilo míru ochoty trhu investovat do dolů Cassandra, a tím pádem neověřilo nutnost podpory s motivačním účinkem.
(150)
Komise k tomu zaznamenává, že akvizice dolů Cassandra představovala investici do důlního odvětví. Jedná se o průmysl náročný na kapitál, v němž rozvoj podnikání a provoz vyžadují značné investice. V tomto konkrétním případě představovaly podle zprávy Behre Dolbear kapitálové náklady na rozvoj a výstavbu dolu ve Skouries částku 220 milionů EUR (viz 66. bod odůvodnění). Komise zaznamenává, že tato částka je značně vyšší než výše dotyčné podpory, a to konkrétně 15,34 milionu EUR (viz sdružené částky ve 111. a 124. bodě odůvodnění). Výše uvedená částka podpory zejména představuje pouhých 7 % nutné investice do jednoho z dolů. Komise k tomu neobdržela žádný důkaz, který by prokazoval, že společnost Ellinikos Xrysos nebyla schopna investovat bez podpory. Řecko a společnost Ellinikos Xrysos se právě naopak dohodly, že Ellinikos Xrysos bude do rozvoje dolů investovat kapitál (41). Komise se proto domnívá, že dotyčná podpora neměla motivační účinek a pro investory přející si získat doly Cassandra nebyla nutná.
(151)
Řecko tedy žádným způsobem neprokázalo motivační účinek dotyčné podpory.
(152)
Na základě výše uvedeného se Komise domnívá, že prodej dolů Cassandra nevyhovuje prověrce pokynů k vnitrostátní regionální podpoře z roku 1998, aby mohla být podpora považována za slučitelnou jakožto podpora na počáteční investici.
(153)
Je možno také zvážit, zda nelze podporu prohlásit za slučitelnou jako podporu na provoz podle pokynů k vnitrostátní regionální podpoře z roku 1998. Pokyny definují podporu na provoz jako podporu zaměřenou na snížení stávajících nákladů podniku. V souladu s pokyny lze podporu na provoz poskytnout ve výjimečných případech v oblastech, které jsou způsobilé podle výjimky v čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU.
(154)
Podle pokynů je ale podpora na provoz podporou „zaměřenou na snížení stávajících nákladů podniku“ (bod 4.15). U stávajících nákladů se jedná o nekapitálové a obvykle se opakující výdaje nutné pro provozování podnikatelské činnosti. Dotyčná podpora nefinancovala stávající náklady v tomto smyslu, ale investici do fixního kapitálu (akvizice dolů a pozemků) a prominutí daně splatné z výše uvedené investice (daň z převodu). Dotyčná podpora tak nefinancovala stávající výdaje. Komise se proto domnívá, že dotyčná podpora neodpovídá definici podpory na provoz ve smyslu pokynů.
(155)
Navíc lze podle pokynů poskytnout podporu na provoz v oblastech, které jsou způsobilé, za předpokladu, že její úroveň proporcionálně odpovídá znevýhodněním, která mají být zmírněna, a je na členských státech, aby prokázaly znevýhodnění a posoudily jejich důležitost. V tomto konkrétním případě nepředložilo Řecko žádné měření nebo výpočet znevýhodnění oblasti a úrovně podpory, aby prokázalo, že je podpora úměrná znevýhodnění.
(156)
Podle pokynů musí být podpora na provoz časově omezená a musí se postupně snižovat. Komise konstatuje, že dotyčný prodej nebyl předmětem žádného časového omezení nebo postupného snižování. Jak prodejní cena, tak prominutí daně, v podobě stanovené v kupní smlouvě, byly určeny a schváleny bez odkazu na jakoukoli časovou lhůtu nebo snížení.
(157)
Komise proto dochází k názoru, že podporu nelze prohlásit za slučitelnou podle pokynů.
(158)
Komise má tedy za to, že podporu nelze prohlásit za slučitelnou podle pokynů k vnitrostátní regionální podpoře ze roku 1998.
(159)
Pokud jde o slučitelnost podpory podle obecného nařízení o blokových výjimkách, jež prohlašuje určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem podle článků 107 a 108 SFEU (42), Komise se domnívá, že na základě finančních údajů předložených řeckými orgány se u Ellinikos Xrysos jedná o velký podnik, jak je prokázáno ve výše uvedeném 12. bodě odůvodnění. Podle čl. 1 odst. 5 obecného nařízení o blokových výjimkách je podpora ad hoc velkým podnikům vyloučena z oblasti působnosti nařízení.
(160)
Podle čl. 8 odst. 3 obecného nařízení o blokových výjimkách v případě, že je podpora, na kterou se nařízení vztahuje, poskytnuta velkému podniku, musí členský stát potvrdit materiální motivační účinek podpory na základě dokumentu, který analyzuje životaschopnost projektu nebo činnosti příjemce s podporou a bez ní. Komise žádný podobný důkaz neobdržela.
(161)
Podle obecného nařízení o blokových výjimkách nabytí kapitálového majetku přímo spojeného s provozovnou v případě, že provozovna byla zavřena nebo by byla zavřena, pokud by nedošlo k jejímu odkoupení, je považováno za způsobilý náklad, pokud transakce proběhla za tržních podmínek. Řecké orgány uznávají, že transakce proběhla bez otevřené, bezpodmínečné a transparentní veřejné soutěže nebo bez nezávislého ocenění tržní hodnoty aktiv dolů Cassandra. Komise se proto domnívá, že dotyčný prodej neproběhl podle tržních podmínek.
(162)
Z toho plyne, že podpora poskytnutá společnosti Ellinikos Xrysos není podle obecného nařízení o blokových výjimkách slučitelná.
(163)
V čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU je uvedeno, že „podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem“, mohou být považovány za slučitelné s vnitřním trhem.
(164)
Komise se domnívá, že výjimka uvedená v čl. 107 odst. 3 písm. c) není v tomto konkrétním případě použitelná a že společnost Ellinikos Xrysos není způsobilá pro podporu na záchranu a/nebo restrukturalizaci. Podle bodu 7 pokynů Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích z roku 1999, které byly použitelné v době prodeje v roce 2003 (43), „není nově vzniklý podnik způsobilý pro podporu na záchranu nebo restrukturalizaci, i když je jeho počáteční finanční situace nejistá. Tak je tomu například v případě, jestliže nový podnik vznikne na základě likvidace předcházejícího podniku nebo jestliže pouze převezme aktiva takového podniku“. Ellinikos Xrysos je společnost, jež vznikla tři dny před nabytím dolů Cassandra. Podpora na restrukturalizaci je navíc podmíněna existencí solidního restrukturalizačního plánu a Řecko žádný podobný plán nepředložilo. Závěr tak zní, že podpora poskytnutá společnosti Ellinikos Xrysos není podle pravidel podpory na záchranu a/nebo restrukturalizaci slučitelná.
(165)
Pokud jde konečně o podporu na ochranu životního prostředí, společnost Ellinikos Xrysos byla povinna splnit platné environmentální normy. Byla zejména povinna investovat do ochrany životního prostředí a provozovat těžební činnost v souladu s právními předpisy Řecka a EU v oblasti ochrany životního prostředí. Jelikož výše uvedené bylo stanoveno zákonem jako povinné, nebylo nutno poskytovat společnosti Ellinikos Xrysos podporu, aby právním předpisům dostála.
(166)
Vzhledem k předchozímu dochází Komise k závěru, že dotyčná opatření podpory nejsou slučitelná se SFEU.
(167)
Komise má zejména za to, že rozdíl mezi tržní hodnotou aktiv dolů Cassandra a cenou, za kterou byla tato aktiva prodána společnosti Ellinikos Xrysos, představují neslučitelnou podporu ve prospěch Ellinikos Xrysos. Komise má také za to, že výše daně, kterou by společnost Ellinikos Xrysos bývala měla zaplatit za akvizici dolů a pozemků, představuje neslučitelnou podporu ve prospěch Ellinikos Xrysos.
V ZÁVĚR
(168)
Vzhledem k předchozímu dochází Komise k závěru, že příslušná opatření představují státní podporu ve prospěch společnosti Ellinikos Xrysos ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Komise má zejména za to, že rozdíl mezi tržní hodnotou aktiv dolů Cassandra a cenou, za kterou byla prodána společnosti Ellinikos Xrysos, představuje podporu ve prospěch Ellinikos Xrysos a že výše daně, kterou by společnost Ellinikos Xrysos bývala měla zaplatit za akvizici dolů a pozemků, představuje podporu ve prospěch Ellinikos Xrysos.
(169)
Komise navíc dochází k závěru, že příslušná opatření podpory nejsou slučitelná s vnitřním trhem. Komise má zejména za to, že rozdíl mezi tržní hodnotou aktiv dolů Cassandra a cenou, za kterou byla prodána společnosti Ellinikos Xrysos, představuje neslučitelnou podporu ve prospěch Ellinikos Xrysos a že výše daně, kterou by společnost Ellinikos Xrysos bývala měla zaplatit za akvizici dolů a pozemků, představuje rovněž neslučitelnou podporu ve prospěch Ellinikos Xrysos.
(170)
Podle Smlouvy o fungování EU a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise poté, co zjistila, že podpora není slučitelná s vnitřním trhem, oprávněna rozhodnout, že dotyčný členský stát musí takovou podporu zrušit nebo upravit (44). Povinnost členského státu zrušit podporu považovanou Komisí za neslučitelnou se společným trhem slouží podle ustálené judikatury Soudního dvora k obnovení dřívějšího stavu (45). V této souvislosti Soudní dvůr stanovil, že je tohoto cíle dosaženo, jakmile příjemce vrátí částky poskytnuté formou protiprávní podpory, čímž ztrácí výhodu, kterou měl na trhu ve vztahu ke svým soutěžitelům, a obnoví se stav, který předcházel poskytnutí podpory (46).
(171)
V souladu s touto ustálenou judikaturou článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/99 (47) stanoví, že „je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil“.
(172)
Jelikož dotčená opatření jsou považována za protiprávní a neslučitelnou podporu, musí být tato podpora vrácena za účelem obnovení stavu, který na trhu existoval před jejím udělením. Výchozím okamžikem pro vrácení musí být okamžik, kdy bylo příjemci poskytnuto zvýhodnění, tj. odkdy mohl příslušnou podporu využívat, a příjemce musí uhradit úroky z vymáhané podpory až do jejího úplného navrácení.
(173)
Neslučitelným prvkem podpory příslušných opatření je součet a) rozdílu mezi tržní hodnotou aktiv dolů Cassandra a cenou, za kterou byla prodána společnosti Ellinikos Xrysos (14 milionů EUR), a b) výše daně, kterou by společnost Ellinikos Xrysos bývala musela zaplatit za nabytí aktiv, tj. dolů a pozemků (1,34 milionu EUR). Výše uvedený součet dosahuje částky 15,34 milionu EUR.
(174)
Pokud jde o navrácení, Komise navíc zaznamenává, že článek 4 kupní smlouvy z roku 2003 obsahuje dvě ustanovení o zrušení, ve kterých je upřesněno, že společnost Ellinikos může zrušit prodej v následujících případech: a) správního nebo právního aktu řeckých orgánů, kterým se mění status povolení k těžbě nebo b) soudního rozhodnutí (týkajícího se statusu povolení k těžbě) o zastavení provozu nebo provedení investičního plánu. V obou případech by společnost Ellinikos Xrysos vrátila aktiva řeckému státu a dostala by vrácenu celkovou částku ve výši 11 milionů EUR s možnou dodatečnou odměnou.
(175)
Řecké orgány uvedly, že obě tato ustanovení mohou být uplatněna v případě rozhodnutí Komise o vrácení neslučitelné podpory. Zda tomu tak skutečně je, je otázkou výkladu smlouvy a vnitrostátních právních předpisů. Pokud by však byla tato ustanovení uplatněna, nesmí to mít žádný vliv na povinnost Řecka získat zpět podporu ve výši uvedené v tomto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 15,34 milionu EUR, kterou Řecko v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie protiprávně poskytlo společnosti Ellinikos Xrysos prodejem aktiv a pozemků pod jejich hodnotou a prominutím návazných daní s cílem zajistit zaměstnanost, chránit životní prostředí a vytvořit motivační pobídku pro případné kupce dolů Cassandra, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Řecko zajistí, aby příjemce navrátil podporu uvedenou v článku 1.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly příjemci dány k dispozici, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Výše úroků se vypočte jako složený úrok podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (48) a nařízení Komise (ES) č. 271/2008 (49), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
4. S účinkem ode dne přijetí tohoto rozhodnutí Řecko zruší všechny neprovedené platby podpory uvedené v článku 1.
Článek 3
1. Podpora uvedená v článku 1 bude navrácena zpět okamžitě a účinně.
2. Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Řecko Komisi následující informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky z podpory, jež má být vrácena), kterou má příjemce navrátit;
b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných ke splnění požadavků tohoto rozhodnutí;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Řecko bude Komisi informovat o průběhu vnitrostátních opatření přijatých k provádění tohoto rozhodnutí, dokud nebude podpora uvedená v článku 1 zcela navrácena. Na žádost Komise neprodleně poskytne informace o opatřeních již přijatých a plánovaných ke splnění požadavků tohoto rozhodnutí. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z podpory, jež má být vrácena, které již příjemce navrátil.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Řecku.
V Bruselu dne 23. února 2011.
BESCHLUSS DER KOMMISSION
vom 23. Februar 2011
über die Staatliche Beihilfe C 48/08 (ex NN 61/08), die Griechenland Ellinikos Chrysos SA gewährt hat
(Bekannt gegeben unter Aktenzeichen K(2011) 1006)
(Nur der griechische Text ist verbindlich)
(Text von Bedeutung für den EWR)
(2011/452/EU)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union (AEUV), insbesondere auf Artikel 108 Absatz 2 Unterabsatz 1,
gestützt auf das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum, insbesondere auf Artikel 62 Absatz 1 Buchstabe a,
gestützt auf die Entscheidung der Kommission zur Einleitung eines Verfahrens nach Artikel 108 Absatz 2 des Vertrags (1) betreffend die staatliche Beihilfe C 48/08 (ex NN 61/08) (2),
nach Aufforderung der Beteiligten zur Äußerung gemäß den vorgenannten Artikeln und unter Berücksichtigung dieser Stellungnahmen,
in Erwägung nachstehender Gründe:
I VERFAHREN
(1)
Am 9. Juli 2007 ging bei der Kommission eine Beschwerde ein, wonach Griechenland dem Unternehmen Ellinikos Chrysos SA (nachstehend „Ellinikos Chrysos“) zwei staatliche Beihilfemaßnahmen gewährt haben soll. Im Anschluss an den Austausch von Informationen leitete die Kommission am 10. Dezember 2008 wegen der mutmaßlichen Maßnahmen das förmliche Prüfverfahren ein.
(2)
Am 23. Februar 2009 übermittelte Griechenland seine Stellungnahme zur Entscheidung der Kommission über die Einleitung des Verfahrens.
(3)
Die Entscheidung über die Einleitung des Verfahrens wurde am 10. März 2009 (3) im Amtsblatt der Europäischen Union veröffentlicht. Die Kommission hat Stellungnahmen von vier Beteiligten erhalten: am 10. April 2009 von Ellinikos Chrysos, dem Begünstigten der mutmaßlichen Maßnahmen; am 10. April 2009 von European Goldfields Ltd, dem größten Anteilseigner von Ellinikos Chrysos; am 2. April 2009 von den Gewerkschaftsvertretungen der Kassandra-Minen; und am 6. April 2009 von Hellenic Mining Watch, einer griechischen Gesellschaft, deren Ziel im „Schutz der Umwelt und der Öffentlichkeit vor den negativen Auswirkungen des Bergbaus und der Erhaltung des nationalen Wohlstands“ (4) besteht.
(4)
Die Stellungnahmen wurden Griechenland mit Schreiben vom 6. Mai 2009 und vom 7. Juli 2009 zugeleitet. Griechenland hat mit Schreiben vom 3. Juni 2009, 20. Juli 2009 und 23. September 2009 seine Bemerkungen zu den Stellungnahmen der Beteiligten abgegeben.
(5)
Am 19. Juni 2009, 11. Dezember 2009 und 22. April 2010 verlangte die Kommission von den griechischen Behörden weitere Auskünfte, die Griechenland und Ellinikos Chrysos mit Schreiben vom 23. Juli 2009, 29. Juli 2009, 15. Januar 2010, 11. Februar 2010, 12. Februar 2010, 4. Mai 2010 und 27. Mai 2010 übermittelten. Außerdem fand im Mai 2010 ein informeller Informationsaustausch per E-Mail zwischen Bediensteten der Kommission und den griechischen Behörden statt. Ferner wurden am 11. Februar 2009 und am 24. Juni 2010 Sitzungen zwischen Kommissionsbediensteten und den griechischen Behörden und am 2. Februar 2009 und 26. Juni 2009 zwischen Kommissionsbediensteten und dem mutmaßlichen Begünstigten abgehalten.
II AUSFÜHRLICHE BESCHREIBUNG DER BEIHILFE
II.a. HINTERGRUNDINFORMATIONEN ZU ABBAURECHTEN UND ABBAUGENEHMIGUNGEN
(6)
Bei einem Abbaurecht handelt es sich um das Recht, sich Zugang zu einem bestimmten Gelände zu verschaffen und dieses zum Zwecke des Abbaus von darin lagernden mineralischen Erzen zu nutzen. Dies kann in Form des Untertagebaus oder des Tagebaus geschehen. Das Abbaurecht wird als fester Bestandteil des für den Abbau bestimmten Geländes übertragen.
(7)
Das Abbaurecht ist zu unterscheiden von einer Abbaugenehmigung: Dabei handelt es sich um eine Lizenz für den Bergbaubetrieb. Diese wird von den zuständigen Behörden im Anschluss an eine Bewertung der eingereichten Machbarkeits- und Umweltstudien erteilt. Im vorliegenden Fall wurden die Abbaugenehmigungen zum Zeitpunkt der Veräußerung von 2003 vom griechischen Ministerium für Entwicklung erteilt.
II.b. DER BEGÜNSTIGTE
(8)
Ellinikos Chrysos ist ein großes griechisches Bergbauunternehmen, das den Abbau von Gold, Kupfer, Blei, Silber und Zink betreibt. 2009 verzeichnete es einen Umsatz von 44,7 Mio. EUR (Ergebnis nach Steuern: 1,7 Mio. EUR) und beschäftigte rund 350 Mitarbeiter. Zum Zeitpunkt der fraglichen Beihilfemaßnahmen (siehe Erwägungsgründe 11 und 16-18) war Ellinikos Chrysos als Großunternehmen einzustufen, da es ein verbundenes Unternehmen eines Großunternehmens war. Die Empfehlung der Kommission 2003/361/EG vom 6. Mai 2003 betreffend die Definition der Kleinstunternehmen sowie der kleinen und mittleren Unternehmen (5) besagt zu den Unternehmenskategorien Folgendes: a) Die Größenklasse der Kleinstunternehmen sowie der kleinen und mittleren Unternehmen (KMU) setzt sich aus Unternehmen zusammen, die weniger als 250 Personen beschäftigen und die entweder einen Jahresumsatz von höchstens 50 Mio. EUR erzielen oder deren Jahresbilanzsumme sich auf höchstens 43 Mio. EUR beläuft (Anhang, Titel 1 Artikel 2 Absatz 1); b) damit aus dieser Kategorie die Unternehmensgruppen ausgeklammert werden können, die über eine stärkere Wirtschaftskraft als ein KMU verfügen, empfiehlt es sich, die verschiedenen Unternehmenstypen danach zu unterscheiden, ob es sich um eigenständige Unternehmen handelt (Erwägungsgrund 9); c) ein „eigenständiges Unternehmen“ ist jedes Unternehmen, das nicht als verbundenes Unternehmen gilt (Anhang, Titel 1 Artikel 3 Absatz 1); d) ein „verbundenes Unternehmen“ ist ein Unternehmen, dessen Stimmrechte der Aktionäre mehrheitlich von einem anderen Unternehmen gehalten werden (Anhang, Titel 1 Artikel 3 Absatz 3 Buchstabe a). Im vorliegenden Fall befanden sich im Dezember 2003 (Zeitpunkt der Veräußerung von 2003) 53,3 % der Anteile an Ellinikos Chrysos (160 000 von insgesamt 300 000 Aktien) im Besitz des Unternehmens Greek Mines SA, einer Tochtergesellschaft der Aktor SA. Die seinerzeit jüngsten Umsatzzahlen, d. h. für 2001 und 2002, beliefen sich auf 120,9 Mio. EUR bzw. 302,6 Mio. EUR. Die Bilanzsumme für die entsprechenden Jahre lag bei 151,9 Mio. EUR bzw. 260 Mio. EUR (6). Diese Zahlen weisen Aktor als Großunternehmen aus. Damit war auch Ellinikos Chrysos zum Zeitpunkt der fraglichen Beihilfemaßnahmen als Großunternehmen einzustufen.
(9)
Die derzeitigen Anteilseigner von Ellinikos Chrysos sind European Goldfields Greece BV (65 %), Hellas Gold BV (30 %) und Aktor SA, ein griechisches Bau- und Energieversorgungsunternehmen (5 %). European Goldfields Greece BV und Hellas Gold BV sind Tochtergesellschaften von European Goldfields Ltd, einem kanadischen Unternehmen, das im Erwerb, der Exploration und Erschließung von Mineralvorkommen in der Balkanregion tätig ist.
(10)
Ellinikos Chrysos ist Eigentümer und Betreiber der Kassandra-Minen. Das Unternehmen erwarb sie und die zugehörigen Abbaurechte im Dezember 2003 vom griechischen Staat. Die Kassandra-Minen sind im Norden Griechenlands gelegen. Zu ihnen gehören auch die Goldminen von Olympias und Skouries und die Kupfer-Zink-Minen von Stratoni.
(11)
Vor 2003 befanden sich die Kassandra-Minen im Besitz des Unternehmens TVX Hellas SA, das sie 1995 im Wege einer öffentlichen Ausschreibung für 11 Mrd. GRD (rund 39,8 Mio. EUR (7)) erworben hatte.
(12)
2002 entzog der griechische Staatsrat den Kassandra-Minen die Abbau- und Goldaufbereitungsgenehmigungen, insbesondere für Olympias und Stratoni. Die Abbau- und Goldaufbereitungsgenehmigungen für Olympias wurden aufgrund von schwerwiegenden ökologischen Bedenken entzogen. Die Abbaugenehmigung für Stratoni wurde entzogen, weil der griechische Staat diese über eine dazu nicht befugte Behörde und damit unrechtmäßig erteilt hatte.
(13)
Im Anschluss an den vorstehend erwähnten Genehmigungsentzug durch den Staatsrat erließ das zuständige Ministerium für Entwicklung in Bezug auf Stratoni zwei Verordnungen: 1) am 7. Januar 2003 wurde die Unterbrechung des Betriebs in Stratoni angeordnet; 2) am 29. Januar 2003 wurde die Einführung zusätzlicher Sicherheitsmaßnahmen in Stratoni angeordnet. Am 18. Februar 2003 erließ das Ministerium für Entwicklung in Einklang mit dem Beschluss des Staatsrats über den Genehmigungsentzug eine weitere Verordnung, mit der die Aufnahme des Betriebs in Stratoni genehmigt und die früheren Anordnungen vom 7. und 29. Januar 2003 aufgehoben wurden. Zum Zeitpunkt der Veräußerung der Minen an Ellinikos Chrysos galt die Verordnung vom 18. Februar 2003.
(14)
Als weitere Folge des Entzugs der Abbau- und Goldaufbereitungsgenehmigungen der Kassandra-Minen stellte Kinross (ein kanadisches Bergbauunternehmen), der Eigentümer von TVX Hellas, die Finanzierung ein, um den Shareholder Value zu halten. Dadurch wurde TVX Hellas gezwungen, Insolvenz anzumelden.
II.c. MASSNAHME 1: VERKAUFSPREIS UNTERHALB DES MARKTWERTES
(15)
Am 12. Dezember 2003 wurden die Kassandra-Minen im Wege einer außergerichtlichen Regelung für 11 Mio. EUR von TVX Hellas an den griechischen Staat überschrieben. Im Rahmen dieser Regelung wurden die gegenseitigen Forderungen beider Seiten verrechnet (die Forderungen von TVX Hellas gegenüber dem griechischen Staat beliefen sich auf 293,5 Mio. EUR). Am selben Tag veräußerte der griechische Staat die Kassandra-Minen ohne vorherige Begutachtung der Vermögenswerte oder offene Ausschreibung für 11 Mio. EUR an Ellinikos Chrysos. Die Veräußerung umfasste a) die Minen von Stratoni, Skouries und Olympias sowie die zugehörigen Abbaurechte; b) den zugehörigen Grund und Boden; c) Mineralvorkommen und d) Sachanlagen (Bergbau- und Aufbereitungsausrüstung, Arbeiterwohnungen und Industriebauten). Nach Angaben der griechischen Behörden bestand der Zweck dieser Maßnahme darin, einen Eigentümer zu finden, der zum Betrieb der Minen bereit war und damit zur Sicherung von Arbeitsplätzen und zum Umweltschutz beitrug.
II.d. MASSNAHME 2: STEUERBEFREIUNGEN UND GEBÜHRENNACHLÄSSE
(16)
Die Kassandra-Minen wurden mittels eines Vertrags zwischen beiden Parteien vom griechischen Staat an Ellinikos Chrysos veräußert, der durch das Gesetz Nr. 3220/2004 ratifiziert wurde (8). Nach diesem Gesetz wurde Ellinikos Chrysos von Steuern jeder Art befreit. Außerdem wurden die Anwalts- und Notarkosten und sonstigen Gebühren auf nur 5 % des Betrags ermäßigt, der normalerweise zu entrichten gewesen wäre. Nach Angaben der griechischen Behörden sollte dies als Anreiz für potenzielle Käufer dienen, da die Minen einen negativen Wert aufwiesen.
(17)
Nach griechischem Recht (9) beläuft sich die Grunderwerbssteuer für die ersten 15 000 EUR auf 7 % und für den darüber hinausgehenden Betrag auf 9 % des Wertes des übertragenen Eigentums. Nach dem griechischen Bergbaugesetz (10) wird überdies eine Sondersteuer in Höhe von 5 % des Wertes der übertragenen Rechte (d. h. des Wertes der Mine) erhoben.
(18)
Im vorliegenden Beschluss ist die Kommission zu einem Beihilfebetrag von insgesamt 15,34 Mio. EUR für die Maßnahmen 1 und 2 gelangt, der auf folgenden Elementen beruht:
a)
Wert der drei einzelnen Minen (Stratoni, Olympias und Skouries), die die Kassandra-Minen bilden, bemessen auf der Grundlage von zum Zeitpunkt der Veräußerung vorliegenden wirtschaftlichen Faktoren, sowie der Betriebsfähigkeit dieser Minen (siehe eingehende Untersuchung in den Erwägungsgründen 63-79);
b)
Grundstückswert der Kassandra-Minen wie in einem Wertgutachten berechnet (siehe Erwägungsgrund 19) und verglichen mit dem Preis, der 1995 bei einer offenen Ausschreibung für den größten Teil dieses Geländes gezahlt wurde (siehe eingehende Untersuchung in den Erwägungsgründen 80-90);
c)
Wert der 2003 von Ellinikos Chrysos erworbenen Mineralvorkommen, bemessen auf der Grundlage desselben Wertgutachtens (siehe eingehende Untersuchung in den Erwägungsgründen 91-97);
d)
Fälliger Steuerbetrag, von dem Ellinikos Chrysos im Verkaufsvertrag befreit wurde (siehe eingehende Untersuchung in den Erwägungsgründen 118-124).
(19)
In der Entscheidung vom 10. Dezember 2008 über die Einleitung des Verfahrens äußerte die Kommission Zweifel daran, dass die Kassandra-Minen vom griechischen Staat zu ihrem Marktwert an Ellinikos Chrysos veräußert worden waren, da der Verkauf ohne offene Ausschreibung oder unabhängige Bewertung vonstatten gegangen war, und daran, dass eine solche Veräußerung zu einem Preis unter Marktwert mit dem AEUV vereinbar ist. Dabei wurde Bezug auf ein Wertgutachten über die Aktiva der Kassandra-Minen Bezug genommen, das im Auftrag von European Goldfields, einem der Anteilseigner von Ellinikos Chrysos, angefertigt worden war. Nach diesem Gutachten belief sich der Marktwert (Fair Value) der Kassandra-Minen auf 500 Mio. USD (das entspricht 411 Mio. EUR unter Zugrundelegung des Umrechnungskurses von 1,2155 USD/EUR; Stand: 30. Juni 2004 (11)). Das Gutachten (im Folgenden als „Behre Dolbear-Bericht“ bezeichnet) wurde von Behre Dolbear International Ltd erstellt, einem laut European Goldfields „hervorragenden internationalen Berater im Bereich der mineralischen Rohstoffindustrie“ (12).
(20)
Die Kommission äußerte ferner Zweifel, ob die Ermäßigung der finanziellen Verpflichtungen gegenüber dem Staat in Form von Steuerbefreiungen und Gebührennachlässen mit dem AEUV vereinbar war.
III STELLUNGNAHMEN GRIECHENLANDS UND ANDERER BETEILIGTER
III.a. STELLUNGNAHMEN DER GRIECHISCHEN BEHÖRDEN UND DES BEGÜNSTIGTEN
(21)
Die Stellungnahmen Griechenlands und des Begünstigten stimmen weitgehend überein, so dass de Kommission in den Erwägungsgründen 22-31 auf beide gemeinsam eingehen wird.
(22)
Nach Angaben der griechischen Behörden und des Begünstigten trat der griechische Staat bei der Veräußerung von 2003 nur deshalb als Vermittler auf, weil TVX Hellas sich inmitten eines Insolvenzverfahrens befand und daher die Minen nicht direkt an Ellinikos Chrysos veräußern konnte. Sie bringen ferner vor, dass der griechische Staat nie Eigentümer der Minen war und ihm aus der Veräußerung von 2003 keinerlei Gewinn entstanden sei, da die 11 Mio. EUR direkt an TVX Hellas gezahlt wurden. Sie führen weiter an, dass die Verkaufstransaktion von 1995 zwischen TVX Hellas und dem vorherigen Eigentümer, einem in Liquidation befindlichen Privatunternehmen, abgewickelt wurde und daher bei dem Verkauf von 2003 keine staatlichen Mittel geflossen seien.
(23)
Außerdem machen die griechischen Behörden und der Begünstigte geltend, dass die Kassandra-Minen zum Zeitpunkt der Veräußerung aufgrund der langwierigen Unterbrechung des Betriebs und des Entzugs der Abbaugenehmigungen einen geringeren oder gar negativen Marktwert aufwiesen. Der negative Marktwert der Minen ließe sich auch dadurch belegen, dass Kinross, Eigentümer von TVX Hellas und marktwirtschaftlich handelnder Wirtschaftsteilnehmer, den Minen einen negativen Wert beimaß, als das Unternehmen umfangreiche Verluste aus seinen Investitionen abschreiben musste. Sie führen an, dass der von Ellinikos Chrysos, ebenfalls einem Privatunternehmen, gezahlte positive Preis durch die vertraglich vorgesehene Aufhebungsklausel gerechtfertigt war, wodurch das Käuferrisiko ausgeschaltet wurde. Außerdem bringen sie vor, dass von einem Bergbauunternehmen gekauftes Gelände nur für den Bergbau genutzt werden könne und keinen Marktwert besitze, da nach griechischem Recht in diesen Gebieten Bergbauaktivitäten Vorrang eingeräumt werde. Daher habe die Verringerung des Wertes der Abbaurechte infolge der langwierigen Unterbrechung des Betriebs und des Entzugs der Abbaugenehmigungen auch zu einer Wertminderung des Geländes geführt. Schließlich weisen sie hinsichtlich der Goldvorkommen, die Bestandteil der an Ellinikos Chrysos veräußerten Vermögenswerte waren, darauf hin, dass diese 2003 aufgrund des relativ niedrigen Goldpreises und der relativ hohen Nebenkosten für Beförderung und Aufbereitung ebenfalls einen negativen Wert aufwiesen.
(24)
Des Weiteren machen die griechischen Behörden und der Begünstigte hinsichtlich der marktwirtschaftlichen Erwägungen, die bei einer derartigen Übertragung mit zu berücksichtigen sind, geltend, dass darunter auch ökologische und soziale Anliegen fallen, die wichtige Aspekte für das Image des Unternehmens und die Zufriedenheit der Mitarbeiter sind. Dafür spreche auch, dass sich TVX Hellas, ein marktwirtschaftlich handelndes Untenehmen, auch von arbeits- und umweltrechtlichen Erwägungen leiten ließ und erhebliche Ausgleichszahlungen geleistet habe. Sie argumentieren ferner, dass auf den griechischen Staat ohne den Verkauf der Minen erhebliche Umweltkosten in Höhe von rund 15,7 Mio. EUR zugekommen wären. Gleichzeitig führen sie an, der von Ellinikos Chrysos gezahlte Preis sei auch unter marktwirtschaftlichen Aspekten gerechtfertigt, da dies der von dem Privatunternehmen TVX Hellas verlangte Preis gewesen sei. Hätte TVX Hellas einen höheren Preis fordern können, hätte das Unternehmen dies getan. Außerdem habe der von Ellinikos Chrysos gezahlte Preis mit dem Wert der Aktiva in den Finanzausweisen von TVX Hellas übereingestimmt. Schließlich bringen sie vor, der 2003 gezahlte Verkaufspreis habe dem realen Wert der Minen entsprochen, d. h. dem Wert der Mine in Stratoni, die als einzige in Betrieb gewesen sei. In Bezug auf Skouries erklären die griechischen Behörden und der Begünstigte, dort haben abgesehen von gewissen Explorationstätigkeiten von TVX Hellas vor der Veräußerung von 2003 keinerlei Bergbauaktivitäten oder Investitionen stattgefunden. Ferner seien umfangreiche Investitionen erforderlich, um in Skouries den Abbaubetrieb aufnehmen zu können. Aus all diesen Gründen habe die Veräußerung von 2003 Ellinikos Chrysos keinerlei Vorteil verschafft.
(25)
Hinsichtlich des Behre Dolbear-Berichts bezweifeln weder die griechischen Behörden noch der Begünstige die Glaubwürdigkeit von Behre Dolbear. Dennoch erheben sie Einwände gegen den Bericht und machen geltend, er könne nicht berücksichtigt werden, da er auf die Anlockung von Investoren ausgerichtet gewesen sei und sein Bezugszeitpunkt (Juni 2004) zudem nicht mit dem der Veräußerung (Dezember 2003) übereinstimme. Sie argumentieren weiter, der von Behre Dolbear geschätzte Wert der Minen habe sich auf die Vermögenswerte einschließlich der Abbaugenehmigungen bezogen, wohingegen Ellinikos Chrysos ausschließlich die Vermögenswerte erworben habe, während die Abbaugenehmigungen erst später vom griechischen Staat erteilt werden sollten. Des Weiteren beziehe sich der Bericht nicht auf die veräußerten Vermögenswerte, sondern auf den Wert von Ellinikos Chrysos unter dem Aspekt der Unternehmensfortführung, und gebe daher keinen Hinweis auf den Wert der im Dezember 2003 vom griechischen Staat veräußerten Aktiva. Schließlich führen sie an, dass Behre Dolbear auf Seite 37 des Berichts in Tabelle 5.3 den Nettogegenwartswert der produktionsnahen Kassandra-Minen mit einem negativen Wert von -2,59 Mio. USD beziffert; daher habe der tatsächlich gezahlte Preis (11 Mio. EUR) sogar über dem Marktwert der Minen gelegen.
(26)
Wenn jedoch der Behre Dolbear-Bericht zugrunde gelegt wird, bringt Griechenland vor, dass von den drei im Bericht dargelegten Methoden lediglich das Ertragswertverfahren akzeptiert werden könne, da dies eine primäre, international anerkannte Bewertungsmethode darstelle, und auch dies nur in Bezug auf den Bewertungsstichtag und unter der Voraussetzung, dass die Abbaugenehmigungen erteilt und umfangreiche Investitionen vorgenommen werden.
(27)
Die griechischen Behörden und der Begünstigte räumen ein, dass der griechische Staat die Vermögenswerte ohne offene Ausschreibung oder vorheriges Wertgutachten direkt an Ellinikos Chrysos veräußert hat. Dies sei auf den durch beschäftigungs- und umweltpolitische Erwägungen bedingten Zeitdruck zurückzuführen. Sie weisen ferner darauf hin, dass TVX Hellas gegenüber dem griechischen Staat Forderungen in Höhe von 293,5 Mio. EUR hatte, die durch Verluste aus Investitionen in die Minen (die infolge des Entzugs der Abbaugenehmigungen 2002 außer Betrieb gesetzt wurden) und Umweltschutzaufwendungen entstanden waren. Sie argumentieren weiter, der Verkaufsvertrag habe keine Klausel über Mindestarbeitsplatzzahlen enthalten, da der Bergbau sehr arbeitskräfteintensiv sei, gleichzeitig eine quantitative Verpflichtung zur Sicherung von Arbeitsplätzen aber nicht möglich sei. Schließlich erklären sie, dass ein Antrag auf Vertragsaufhebung gestellt werden könnte, falls die Kommission eine Rückforderungsanordnung erlässt. In diesem Fall könnte der griechische Staat aufgefordert werden, dem Unternehmen 11 Mio. EUR zurückzuzahlen, und die Vermögenswerte könnten an ihn rückübertragen werden.
(28)
Außerdem führen die griechischen Behörden an, man könne auf den bei der offenen Ausschreibung von 1995 ermittelten Wert zurückgreifen, und der Wert des Geländes könne als unverändert angesehen werden. Sie erklären, die im Behre Dolbear-Bericht verwendete Methode (Ertragswertverfahren) könne akzeptiert werden, jedoch nur in Bezug auf den Bewertungsstichtag (30. Juni 2004) und unter der Voraussetzung, dass die Abbaugenehmigungen erteilt und umfangreiche Investitionen vorgenommen werden. Schließlich räumen die griechischen Behörden ein, dass Stratoni zum Zeitpunkt der Veräußerung über gültige Abbaugenehmigungen verfügte und damit in Betrieb war und folglich die Klausel zur „produktionsnahen Anlage“ erfüllte.
(29)
Hinsichtlich der Steuerbefreiung und Ermäßigung der Anwalts- und Notarkosten führt der Begünstigte an, dass die gesetzlich verankerte Steuer für die Übertragung von Minen im vorliegenden Fall nicht anwendbar sei. Außerdem war der Wert der Minen nach Aussage von Griechenland negativ, so dass ein Anreiz für potenzielle Käufer geschaffen werden musste. Ferner führt Griechenland an, dass Artikel 173 des griechischen Bergbaugesetzes zwar einen Steuersatz von rund 5 % vorsehe, dieser jedoch nur für Transaktionen „against consideration“ (με επαχθή αιτία) gelte, wobei es sich nach Aussage Griechenlands um Transaktionen handelt, die durch unglückliche Umstände wie beispielsweise den Tod des Eigentümers ausgelöst werden. Daher sei diese Steuer im vorliegenden Fall nicht anwendbar. Außerdem argumentiert der Begünstigte, der Verkaufsvertrag sei aufgrund einer Aufhebungsklausel noch nicht endgültig wirksam gewesen, so dass noch keine Steuern erhoben werden könnten. Schließlich macht er geltend, dass die Ermäßigung der Anwalts- und Notarkosten keine staatlichen Mittel implizierte, da Anwälte den freien Berufen angehören, und dass die Abgaben auf ihre Gebühren ordnungsgemäß entrichtet worden seien.
(30)
Griechenland bestätigt, dass bei allen Grundstücksverkäufen eine Steuer in Höhe von 7 % bis 9 % erhoben wird, ungeachtet dessen, ob der Verkauf Vermögenswerte von Unternehmen oder von Privatpersonen betrifft.
(31)
Schließlich machen sowohl die griechischen Behörden als auch der Begünstigte geltend, dass selbst für den Fall, dass die Veräußerung von 2003 eine staatliche Beihilfe zugunsten von Ellinikos Chrysos darstellte, dieses Unternehmen, dessen Standort in einem gemäß Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe a AEUV förderfähigen Gebiet gelegen ist, nach den Leitlinien für staatliche Beihilfen mit regionaler Zielsetzung von 1998 und nach dem Multisektoralen Regionalbeihilferahmen für große Investitionsvorhaben von 2002, die beide zum Zeitpunkt der Veräußerung anwendbar waren, für staatliche Beihilfen in Betracht kam. Der Begünstigte bringt ferner vor, dass er auch gemäß der Allgemeinen Gruppenfreistellungsverordnung, den Leitlinien für staatliche Umweltschutzbeihilfen von 2008 und Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe c AEUV für Beihilfen in Betracht kommen könnte, da das fragliche Investitionsvorhaben einen Wirtschaftszweig und ein Gebiet von maßgeblicher nationaler Bedeutung betrifft. Was die Steuerbefreiung anbelangt, so belief sich der Steuerbetrag nach Angaben des Begünstigten auf 38 000 EUR und lag damit unterhalb des Schwellenwertes für die De-Minimis-Regelung (100 000 EUR für jeden Dreijahreszeitraum) (13) und war somit für Ellinikos Chrysos mit keinem Vorteil verbunden.
III.b. STELLUNGNAHMEN ANDERER BETEILIGTER
(32)
Der Kommission wurde auch eine Stellungnahme der Gesellschaft Helenic Mining Watch zugeleitet (14). Helenic Mining Watch führt an, dass zu den Vermögenswerten der Kassandra-Minen auch umfangreicher Immobilienbesitz zählt, der den Gesamtwert der Minen beträchtlich erhöht, im Behre Dolbear-Bericht aber nicht berücksichtigt wurde. Ferner weist Helenic Mining Watch die Begründung zurück, die Minen seien zur Sicherung von Arbeitsplätzen unter Nichteinhaltung der rechtlich vorgeschriebenen Verfahren übertragen worden, und weist darauf hin, dass der Verkaufsvertrag keinerlei Auflagen enthalten habe, wonach Ellinikos Chrysos zur Einstellung einer bestimmten Zahl oder Mindestanzahl von Arbeitskräften verpflichtet gewesen wäre.
(33)
Desgleichen verwirft Helenic Mining Watch die ökologischen Gründe, die für die Übertragung der Minen unter Nichteinhaltung der rechtlich vorgeschriebenen Verfahren angeführt wurden, und weist darauf hin, dass Artikel 1 des Verkaufsvertrags Ellinikos Chrysos für den Fall von jeglicher Haftung für Umweltschäden entbindet, dass ein solcher Schaden oder die Ursache eines solchen Schadens vor der Veröffentlichung des Gesetzes zur Ratifizierung des Kaufvertrags eintritt. Schließlich bringt Helenic Mining Watch vor, dass zu den Aktiva der Minen auch goldhaltige mineralische Vorkommen von erheblichem Wert (rund 80 Mio. EUR) gehörten, die in dem Kaufvertrag mit Ellinikos Chrysos nicht erwähnt wurden.
(34)
Auf die Stellungnahme von Helenic Mining Watch reagiert Griechenland mit der Wiederholung seiner Aussage, dass Ellinikos Chrysos keine staatlichen Beihilfen erhalten habe. Insbesondere machen die griechischen Behörden geltend, dass der griechische Staat weder als Eigentümer noch als Verkäufer der Minen, sondern lediglich als Vermittler in einer Transaktion zwischen zwei privatwirtschaftlichen Parteien aufgetreten sei. Außerdem bezeichnet Griechenland die Aussagen von Helenic Mining Watch als vage, unrichtig und widersprüchlich. Schließlich führen die griechischen Behörden an, Helenic Mining Watch strebe die Rückübertragung der Kassandra-Minen an den Staat an, da sein übergeordnetes Ziel der Umweltschutz sei.
(35)
Schließlich wurde der Kommission auch von der Gewerkschaftsvertretung der Kassandra-Minen (15) eine Stellungnahme zugeleitet, in der unter Verweis auf den Beitrag der Minen zu Wirtschaft und Beschäftigung angezweifelt wird, dass es sich bei den Maßnahmen um rechtswidrige staatliche Beihilfen handelt.
IV WÜRDIGUNG DER MASSNAHME
(36)
Im folgenden Teil nimmt die Kommission eine wettbewerbsrechtliche Würdigung der fraglichen Maßnahmen auf der Grundlage der vorstehend angeführten Fakten und Argumente Griechenlands und sonstiger Beteiligter vor. Die Kommission prüft zunächst, ob mit der beanstandeten Maßnahme eine Beihilfe gewährt wurde und folglich der Tatbestand einer Beihilfe erfüllt ist (Unterabschnitt IV.a). Sollte bei einer Maßnahme tatsächlich eine Beihilfe mit im Spiel gewesen sein, prüft die Kommission anschließend deren Vereinbarkeit mit dem Binnenmarkt (Unterabschnitt IV.b).
IV.a. VORLIEGEN EINER BEIHILFE IM SINNE VON ARTIKEL 107 ABSATZ 1 AEUV
(37)
Um festzustellen, ob eine Maßnahme eine Beihilfe darstellt, hat die Kommission zunächst zu prüfen, ob die angefochtene Maßnahme die Bedingungen des Artikels 107 Absatz 1 AEUV erfüllt, wo es heißt: „Soweit in den Verträgen nicht etwas anders bestimmt ist, sind staatliche oder aus staatlichen Mitteln gewährte Beihilfen gleich welcher Art, die durch die Begünstigung bestimmter Unternehmen oder Produktionszweige den Wettbewerb verfälschen oder zu verfälschen drohen, mit dem Binnenmarkt unvereinbar, soweit sie den Handel zwischen Mitgliedstaaten beeinträchtigen“.
(38)
Im Lichte dieser Bestimmung wird die Kommission im Folgenden prüfen, ob die angefochtene Maßnahme zugunsten von Ellinikos Chrysos eine staatliche Beihilfe darstellt.
MASSNAHME 1: VERKAUFSPREIS UNTER DEM MARKTWERT
a. Vorteil
(39)
Wenn der Staat einen Vermögenswert zu einem Preis unter Marktwert veräußert, entsteht dem Käufer (der einen Vermögenswert zu einem subventionierten Preis erhält) ein Vorteil, der eine staatliche Beihilfe darstellen kann. Umgekehrt wird ein Vermögenswert zum Marktpreis veräußert (und eine staatliche Beihilfe ist folglich ausgeschlossen), wenn der Preis von einem unabhängigen Gutachter festgelegt wird und dem Verkaufspreis entspricht, oder wenn ein Ausschreibungswettbewerb stattfindet, der allen offensteht, transparent ist und an keine weiteren Bedingungen geknüpft ist, und bei dem der Vermögenswert an den Meistbietenden veräußert wird (16).
(40)
Im vorliegenden Fall wurden die Kassandra-Minen ohne offene Ausschreibung oder Wertgutachten jedweder Art veräußert. Um die Gewährung einer staatlichen Beihilfe zu vermeiden, muss der Staat als rationaler, auf Gewinnmaximierung ausgerichteter privater Eigentümer, d. h. als „marktwirtschaftlich handelnder Verkäufer“ auftreten, der mit der Veräußerung das bestmögliche finanzielle Ergebnis erzielen will. Daher hat die Kommission geprüft, ob der griechische Staat im vorliegenden Fall als marktwirtschaftlich handelnder Verkäufer aufgetreten ist.
(41)
Die griechischen Behörden und der Begünstigte argumentieren, dass auch ökologische und soziale Aspekte als marktwirtschaftliche Kriterien gewertet werden sollten, da sie mit dem Image eines Unternehmens und der Zufriedenheit der Mitarbeiter zusammenhängen. Ihrer Ansicht nach spricht für dieses Argument, dass TVX Hellas als marktwirtschaftliches Unternehmen auch arbeits- und umweltpolitische Aspekt berücksichtigt und seinen Beschäftigten Ausgleichszahlungen geleistet hat, und zwar auch aufgrund früherer Umweltverpflichtungen (d. h. aus der Zeit vor der Veräußerung von 2003). Sie führen an, dass sich ein marktwirtschaftlich handelnder Verkäufer ebenfalls auf einen geringeren Preis einlassen würde, um ökologischen und sozialen Anliegen nachzukommen.
(42)
Die Kommission kann diese Argumentation nicht akzeptieren. Ökologische und soziale Belange sind naturgemäß von den staatlichen Behörden verfolgte öffentlich-politische Anliegen. Ein marktwirtschaftlich handelnder Verkäufer dürfte Themen wie Arbeitslosigkeit und Umweltschutz bestenfalls in geringem Umfang mit berücksichtigen, um seinen Ruf als sozial und ökologisch verantwortungsbewusster Unternehmer zu pflegen, doch wird er dies nie zu spürbaren Lasten seiner finanziellen Interessen tun. In jedem Fall würde ein rationeller marktwirtschaftlich handelnder Verkäufer bei einer Veräußerung alle mit diesen Aspekten verbundenen Zahlungen und Kosten genau abwägen, bevor er entscheidet, wie sich diese auf den akzeptablen Preis auswirken könnten. Im vorliegenden Fall stellt die Kommission fest, dass der Vertrag keinerlei derartige finanzielle Klauseln enthält, und Griechenland hat nicht nachgewiesen, dass es zum Zeitpunkt der Veräußerung eine Bewertung solcher finanzieller Kosten vorgenommen hat.
(43)
Die griechischen Behörden und der Begünstigte führen weiter an, dass die Minen einen negativen Marktwert aufwiesen, was sie damit belegen wollten, dass Kinross, Eigentümer von TVX Hellas und marktwirtschaftlich handelnder Wirtschaftsteilnehmer, den Minen einen negativen Wert beimaß, als das Unternehmen umfangreiche Verluste aus seinen Investitionen abschreiben musste.
(44)
Die Kommission kann dieses Argument ebenfalls nicht akzeptieren. TVX Hellas setzte seine Geschäftstätigkeit in den Kassandra-Minen aus, weil der Staatsrat ihm die Abbaugenehmigungen für die Minen entzog. Für Stratoni hingegen lag zum Zeitpunkt der Veräußerung durch TVX Hellas an den griechischen Staat eine gültige Abbaugenehmigung vor (siehe Erwägungsgrund 13), während die Genehmigung für Olympias weiterhin aufgehoben blieb. Daher ist die Kommission der Ansicht, dass die Entscheidung von TVX Hellas, die Kassandra-Minen zu veräußern, mit dem Misserfolg seiner umfangreichen Investitionen in Olympias zusammenhing. Folglich bezog sich das Verhalten von TVX Hellas auf die Investitionen in Olympias und nicht in Stratoni.
(45)
Die griechischen Behörden und der Begünstigte räumen ein, dass der griechische Staat die Vermögenswerte ohne offene Ausschreibung oder vorheriges Wertgutachten direkt an Ellinikos Chrysos veräußert hat und führen als Grund dafür den Zeitdruck an, unter dem sie hinsichtlich der Sicherung von Arbeitsplätzen und des Umweltschutzes standen. In Bezug auf den Umweltschutz bringen sie vor, dass auf den griechischen Staat für den Fall, dass die Minen nicht verkauft worden wären, beträchtliche Umweltkosten (rund 15,7 Mio. EUR) zugekommen wären. Was den Beschäftigungsaspekt anbelangt, so geben sie zwar zu, dass der Verkaufsvertrag keine Klauseln über eine Mindestanzahl von Arbeitsplätzen enthielt, weisen jedoch darauf hin, dass sich eine Verpflichtung zur Sicherung von Arbeitsplätzen nicht quantifizieren lasse, und dass im Bergbau generell eine große Zahl von Arbeitskräften benötigt wird.
(46)
In diesem Zusammenhang stellt die Kommission fest, dass für die betreffenden Vermögenswerte vor der Veräußerung keinerlei Wertgutachten erstellt wurde, und dass der Verkauf nicht über ein offenes Verfahren, sondern über einen direkten Kontakt mit dem Käufer abgewickelt wurde. Was die vermeintlichen Umweltkosten anbelangt, die der griechische Staat zu tragen hätte, so stellt die Kommission fest, dass weder der Vertrag noch irgendeine zeitnahe Unterlage auch nur die geringste Spur von diesen Kosten aufweisen. Die Kommission stellt ferner fest, dass dem Käufer keine Umweltauflagen auferlegt wurden, die über das ohnehin gesetzlich festgelegte Maß hinausgingen. Wenn Umweltkosten als wesentlicher Faktor in die Festlegung eines Verkaufspreises einfließen sollen, so würde ein privatwirtschaftlicher Verkäufer diese Kosten nach Ansicht der Kommission sorgfältig prüfen und beziffern, bevor er seinen Preis ansetzt. Griechenland hat keinen Nachweis dafür geliefert, das es zum Zeitpunkt der Veräußerung eine derartige Prüfung und Bezifferung solcher Umweltkosten vorgenommen oder diese in anderer Weise berücksichtigt hat.
(47)
Die Kommission stellter ferner fest, dass der Verkaufsvertrag von 2003 keine Klausel enthielt, wonach der Käufer verpflichtet gewesen wäre, eine Mindestanzahl von Arbeitsplätzen zu sichern oder zu schaffen. Daher kann die Kommission das Argument, dem Käufer sei die Verpflichtung zur Erhaltung von mehr Arbeitsplätzen als unter betriebswirtschaftlichen Aspekten notwendig auferlegt worden, nicht akzeptieren, da der Vertrag keinerlei Verpflichtung zur Sicherung einer bestimmten Anzahl von Arbeitsplätzen enthielt. Folglich ist die Kommission der Auffassung, dass aus der Sicht eines privaten Verkäufers kein Argument im Zusammenhang mit der Zahl von Arbeitsplätzen oder dem Umweltschutz für einen Verkaufspreis spricht, der niedriger als der Marktwert der Minen anzusetzen ist.
(48)
Unter Berücksichtigung der Erwägungsgründe 46 und 47 kann die Kommission daher die in Erwägungsgrund 45 dargelegten Argumente Griechenlands und des Begünstigten nicht akzeptieren.
(49)
In der Frage der Sicherung von Arbeitsplätzen und des Umweltschutzes (siehe Erwägungsgrund 45) weist Helenic Mining Watch die Begründung zurück, die Minen seien zur Sicherung von Arbeitsplätzen unter Nichteinhaltung der rechtlich vorgeschriebenen Verfahren übertragen worden, und weist darauf hin, dass der Verkaufsvertrag keinerlei Auflagen enthalten habe, wonach Ellinikos Chrysos zur Einstellung einer bestimmten Zahl oder Mindestanzahl von Arbeitskräften verpflichtet gewesen wäre. Helenic Mining Watch macht ferner geltend, dass Ellinikos Chrysos insofern sogar ein Vorteil entstanden ist, als Artikel 1 des Verkaufsvertrags Ellinikos Chrysos für den Fall von jeglicher Haftung für Umweltschäden entbindet, dass ein solcher Schaden oder die Ursache eines solchen Schadens vor der Veröffentlichung des Gesetzes zur Ratifizierung des Kaufvertrags eintritt.
(50)
Bezugnehmend auf das zweite vorstehend dargelegte Argument von Helenic Mining Watch stellt die Kommission fest, dass der Verkaufsvertrag von 2003 Ellinikos Chrysos tatsächlich von jeglicher Haftung für Umweltschäden entbindet, sofern ein solcher Schaden oder die Ursache eines solchen Schadens vor der Veröffentlichung des Gesetzes zur Ratifizierung des Kaufvertrags eintritt. Die Kommission ist jedoch der Ansicht, dass diese Vertragsbestimmung Ellinikos Chrysos keinen vom Verkaufspreis unabhängigen separaten Vorteil verschafft. Klauseln, mit denen die finanzielle Haftung für die Vergangenheit auf Verkäufer und Käufer aufgeteilt wird, sind in privatrechtlichen Verträgen keine Seltenheit. Letztendlich werden solche Klauseln von den Vertragsparteien bei der Festlegung des Verkaufspreises mit berücksichtigt. Daher geht es in diesem Fall letzen Endes um die Frage, ob der Verkauf unter Berücksichtigung seiner Konditionen den tatsächlichen Marktwert der Minen widerspiegelt.
(51)
Die griechischen Behörden und der Begünstigte bringen vor, der Verkauf von 2003 habe Ellinikos Chrysos keinen Vorteil verschafft, da der von Ellinikos Chrysos gezahlte Preis mit dem Wert der Aktiva in den Finanzausweisen von TVX Hellas, der vor dem griechischen Staat Eigentümer der Kassandra-Minen war, übereinstimmte.
(52)
Die Kommission kann dieses Argument nicht akzeptieren. Nach dem Dafürhalten der Kommission kann der Buchwert von TVX Hellas bei der Bewertung der Vermögenswerte nicht berücksichtigt werden, da dieser das Ergebnis der steuerlichen Wertabschreibung in der Buchführung des Unternehmens ist (17) und dem Bilanzwert der Vermögenswerte entspricht. Nach der ständigen Rechtsprechung (18) stimmt der Bilanzwert nicht grundsätzlich mit dem Marktwert überein, wenn es um die Bewertung von Vermögenswerten zur Ermittlung ihres Preises bei einer Veräußerung geht. Außerdem erfolgte die Übertragung der betreffenden Vermögenswerte als Einzeltransaktion, und die vom vorherigen Eigentümer vorgenommene Abschreibung betraf ausschließlich dessen eigene Buchführung und Besteuerung.
(53)
Die griechischen Behörden und der Begünstigte führen weiter an, dass der von Ellinikos Chrysos gezahlte Preis unter marktwirtschaftlichen Aspekten gerechtfertigt sei, da dies der von dem Privatunternehmen TVX Hellas verlangte Preis gewesen sei. Hätte TVX Hellas einen höheren Preis fordern können, hätte das Unternehmen dies getan.
(54)
Auch dieses Argument kann die Kommission nicht akzeptieren. Die Kommission stellt fest, dass der vom griechischen Staat an TVX Hellas entrichtete Preis das Ergebnis einer Verrechnung der gegenseitigen Forderungen beider Seiten war. Die Kommission stellt ferner fest, dass sich die Forderungen von TVX Hellas gegenüber dem griechischen Staat auf 293,5 Mio. EUR beliefen (siehe Erwägungsgrund 15). Denkt man diesen Gedankengang konsequent weiter, so hätte sich im Falle von beiderseitigen Forderungen in anderer Höhe für den Verkauf derselben Vermögenswerte ein vollkommen anderes Ergebnis ergeben. Daher ist die Kommission der Ansicht, dass das Ergebnis der Verrechnung der Forderungen nicht repräsentativ für den Wert der veräußerten Vermögenswerte war.
(55)
Gleichzeitig stellt die Kommission fest, dass es sich bei den Forderungen um Ansprüche beider Seiten auf Ausgleichszahlungen handelte. Insbesondere die Forderung des griechischen Staates betraf vermeintlich von TVX Hellas verursachte Umweltschäden. Die Forderungen von TVX Hellas betrafen Umweltkosten und Verluste auf das eingesetzte Kapital, die dem Unternehmen angeblich aufgrund des Entzugs der Abbaugenehmigungen im Jahr 2002 entstanden waren. Die Kommission nimmt ferner zur Kenntnis, dass der Wert der Vermögenswerte zum Zeitpunkt dieser Verrechnung in keiner Weise geprüft wurde. Daher ergab sich der Preis von 11 Mio. EUR für den Verkauf der Kassandra-Minen allein aus den vermeintlichen Forderungen beider Seiten und nicht aus dem Wert der Vermögenswerte.
(56)
Schließlich stellt die Kommission fest, das die Entscheidung von TVX Hellas, die Kassandra-Minen zu veräußern, mit dem Misserfolg seiner umfangreichen Investitionen in Olympias und folglich mit dem Wert des Investitionsvorhabens von Olympias und nicht mit dem Wert von Stratoni zusammenhing. Ellinikos Chrysos hatte keine derartigen Investitionen getätigt und war daher nicht vom Misserfolg dieses Investitionsvorhabens betroffen. Daher ist die Kommission der Ansicht, dass der Preis von 11 Mio. EUR für den Verkauf der Kassandra-Minen an den griechischen Staat ausschließlich die Geschäftsbeziehung zwischen TVX Hellas und dem griechischen Staat und die besondere Lage von TVX Hellas zum Zeitpunkt der Veräußerung widerspiegelt. Daher konnte er nicht repräsentativ für einen separaten geschäftlichen Abschluss wie den Verkaufsvertrag zwischen dem griechischen Staat und Ellinikos Chrysos sein.
(57)
Angesichts dessen (Erwägungsgründe 54-56) gelangt die Kommission zu dem Schluss, dass zwischen der Verrechnung der gegenseitigen Forderungen des griechischen Staates und von TVX Hellas und dem Wert der betreffenden Vermögenswerte kein Zusammenhang bestand.
(58)
Auf dieser Grundlage hat die Kommission die Vermögenswerte in drei Kategorien - a) Minen, b) Gelände und c) Mineralvorkommen - eingeteilt, um feststellen zu können, ob der Verkaufspreis dem Marktwert der Vermögenswerte entspricht. Bei der Berechnung des Marktwertes der Vermögenswerte hat die Kommission den Behre Dolbear-Bericht zugrunde gelegt (siehe Erwägungsgrund 19). In Bezug auf das Gelände hat die Kommission den in dem Bericht angegebenen Wert anhand des Preises überprüft, der bei einer früheren Ausschreibung aus dem Jahr 1995 für den betreffenden Grund und Boden gezahlt worden war (siehe Erwägungsgrund 11).
(59)
Griechenland und der Begünstige machen geltend, der Behre Dolbear-Bericht könne nicht berücksichtigt werden, da er auf die Anlockung von Investoren ausgerichtet gewesen sei. Die Kommission kann dieses Argument nicht akzeptieren, denn die Erregung der Aufmerksamkeit von Investoren ist ein wesentliches und legitimes Ziel jedes Wertgutachtens, das im Auftrag von marktwirtschaftlich handelnden Wirtschaftbeteiligten erstellt wird, die sich auf den Finanzmärkten Mittel beschaffen wollen. Wichtig ist, dass die Richtigkeit jeglicher Bewertung überprüft wird, aber die Tatsache an sich, dass ein Wertgutachten auf die Anlockung von Investoren ausgerichtet ist, reicht nicht aus, um es in Misskredit zu bringen.
(60)
Griechenland und der Begünstigte führen ferner an, der Bericht könne nicht berücksichtigt werden, weil sein zeitlicher Bezugszeitpunkt (Juni 2004) nicht mit dem der Veräußerung (Dezember 2003) übereinstimme.
(61)
Auch dieses Argument kann von der Kommission nicht akzeptiert werden. Die Kommission stellt fest, dass das Datum der Veröffentlichung des Behre Dolbear-Berichts zwar tatsächlich der 30. Juni 2004 ist, sein Inhalt jedoch als zeitnah mit der Veräußerung vom Dezember 2003 angesehen werden kann, da er auf der Schwankung der Metallpreise während des Zeitraums 1993-2003 basiert.
(62)
Der griechische Staat und Ellinikos Chrysos weisen darauf hin, dass der Bericht nicht auf die veräußerten Vermögenswerte, sondern vielmehr auf den Wert von Ellinikos Chrysos unter dem Aspekt der Unternehmensfortführung Bezug nehme und daher keinen Hinweis auf den Wert der im Dezember 2003 vom griechischen Staat veräußerten Vermögenswerte gebe. Die Kommission kann dieses Argument nicht akzeptieren, denn der Bericht enthält im Rahmen der Berechnung des Gesamtwertes des Unternehmens eine detaillierte und nach einzelnen Posten aufgeschlüsselte Bewertung der veräußerten Vermögenswerte.
a.a Berechnung des Wertes der Minen
a.a.1. Argumente zum Wert der Minen
(63)
Die griechischen Behörden und der Begünstigte führen an, dass die Kassandra-Minen zum Zeitpunkt der Veräußerung aufgrund der langwierigen Unterbrechung des Betriebs und des Entzugs der Abbaugenehmigungen einen geringeren oder gar negativen Marktwert aufwiesen. Außerdem bringen sie vor, der 2003 gezahlte Verkaufspreis habe dem realen Wert der Mine in Stratoni entsprochen, die als einzige in Betrieb gewesen sei. Insbesondere räumt Griechenland ein, dass Stratoni zum Zeitpunkt der Veräußerung über gültige Abbaugenehmigungen verfügte und damit in Betrieb war und folglich die Klausel zur „produktionsnahen Anlage“ erfüllte.
(64)
Die Kommission stellt fest, dass die Entscheidung über den Entzug der Abbaugenehmigungen von 2002 lediglich den Wert von Olympias beeinträchtigte, da Stratoni seinerzeit über gültige Abbaugenehmigungen verfügte und folglich einen Wert hatte. Gleichzeitig stellte TVX Hellas aufgrund des Misserfolgs seiner Investition im Bereich der Goldgewinnung seinen Betrieb ein, als ihm die Abbaugenehmigung für Olympias entzogen wurde. Ausschlaggebend für das Verhalten des Unternehmens war folglich der Wert der Investition von Olympias und nicht der Wert von Stratoni.
(65)
In Bezug auf Skouries erklären die griechischen Behörden und der Begünstigte, dort haben abgesehen von gewissen Explorationstätigkeiten von TVX Hellas vor der Veräußerung von 2003 keinerlei Bergbauaktivitäten oder Investitionen stattgefunden. Ferner seien umfangreiche Investitionen erforderlich, um in Skouries den Abbaubetrieb aufnehmen zu können.
(66)
Die Kommission nimmt zur Kenntnis, dass in Skouries weder Abbaugenehmigungen vorlagen noch eine bestehende Bergbauinfrastruktur vorhanden war. Die griechischen Behörden und der Begünstigte haben es jedoch versäumt, Informationen darüber oder stichhaltige Argumente dafür vorzubringen, dass der Betrieb der Mine von Skouries nicht behördlich genehmigt oder wirtschaftlich war. Außerdem beliefen sich die Investitionskosten für die Erschließung der Mine von Skouries und die damit verbundenen Baumaßnahmen laut dem Behre Dolbear-Bericht 2004 auf 268 Mio. USD (d. h. 220 Mio. EUR). In dem Bericht vertritt Behre Dolbear die Auffassung, dass diese Kosten „vertretbar“ sind. Daher geht die Kommission davon aus, dass keine behördlichen oder wirtschaftlichen Hindernisse für die Erteilung von Abbaugenehmigungen oder den Aufbau einer Bergbauinfrastruktur und die Aufnahme des Bergbaubetriebs in Skouries bestanden.
(67)
Im Lichte der vorstehenden Ausführungen (Erwägungsgründe 63-66) kommt die Kommission zu dem Schluss, dass der Marktwert von Olympias zum Zeitpunkt der Veräußerung infolge des Entzugs der Abbaugenehmigungen von 2002 tatsächlich gefährdet war, dies jedoch auf den Marktwert von Stratoni und Skouries nicht zutraf. Daher war es zum Zeitpunkt der Veräußerung von 2003 durchaus möglich, einen Marktwert für die Kassandra-Minen zu ermitteln.
a.a.2. Berechnung des Wertes der Minen
(68)
Zur Berechnung des Wertes der Kassandra-Minen hat die Kommission jede der drei Minen, die zu den Kassandra-Minen gehören (Stratoni, Olympias und Skouries) auf die folgenden beiden Aspekte hin untersucht: a) Wert der Mine auf der Grundlage wirtschaftlicher Faktoren, die zum Zeitpunkt der Veräußerung vorlagen, und b) betriebliche Einsatzfähigkeit der Mine im Hinblick auf die Realisierung des vorstehend erwähnten Wertes. Anhand dieser beiden Faktoren ist die Kommission zu dem Schluss gelangt, dass Stratoni und Skouries ein bestimmtes Wertpotenzial aufwiesen, der Wert von Olympias jedoch zum Zeitpunkt der Veräußerung von 2003 schwer zu bestimmen war.
(69)
Bei der Bestimmung des Wertes der Minen hat die Kommission den Behre Dolbear-Bericht herangezogen. In dem Bericht kommen bei der Berechnung des Marktwertes (Fair Value) der Kassandra-Minen drei Methoden zum Einsatz: a) das Ertragswertverfahren (19), b) das Vergleichswertverfahren (vergleichbare Transaktionen); und c) das Marktkapitalisierungsverfahren (20). Die Anwendung dieser drei Methoden ergab folgende Werte: a) 130,3-402,5 Mio. USD, d. h. 107,2-331,1 Mio. EUR; b) 504,7 Mio. USD, d. h. 415,2 Mio. EUR; c) 614,9 Mio. USD, d. h. 505,9 Mio. EUR. Die beim Ertragswertverfahren ermittelte Spanne ist auf die verschiedenen verwendeten Preisszenarios zurückzuführen (siehe Erwägungsgrund 72). Die Kommission hat von diesen drei Methoden das Ertragswertverfahren angewendet. Die Gründe dafür sind nachstehend in der Tabelle aufgeführt:
Tabelle
Gründe für die Anwendung des Ertragswertverfahren
Ertragswert-Verfahren
Vergleichswert-Verfahren
Marktkapitalisierung
Beim Ertragswertverfahren lassen sich auf der Grundlage der Metallpreise, die zum Zeitpunkt der Veräußerung der Minen bekannt waren, genaue Werte für jede der drei Minen ermitteln. Bei der Wertbestimmung eines Vermögenswertes im Zusammenhang mit einer Übertragung können nur Faktoren berücksichtigt werden, die zum Zeitpunkt dieser Übertragung maßgeblich waren.
Die Grundlage für die Wertbestimmung nach dem Vergleichswertverfahren erscheint fragwürdig, da zwei verschiedene Minen nie identisch sind. Nach Behre Dolbear ist das Vergleichswertverfahren insofern umstritten, als sich jedes Mineralvorkommen - selbst des gleichen Rohstoffs - hinsichtlich seiner Mineralogie, der Abbaubedingungen, der Metallurgie sowie von Umwelt- und sozialen Aspekten und des Erzgehalts in gewisser Weise von anderen Vorkommen unterscheidet.
Der Behre Dolbear-Bericht enthält auch eine Bemerkung der Vereinigung American Appraisal Associates zum Marktkapitalisierungsverfahren, wonach sich die Marktkapitalisierung als nachrangige Bewertungsmethode oder als Faustregel anbietet, die sich für die Überprüfung von Bewertungen eignet, die nach primären Methoden durchgeführt wurden.
Das Ertragswertverfahren ist eine primäre Bewertungsmethode und damit das zuverlässigere Verfahren. Außerdem lässt sich im vorliegenden Fall nach dem Marktkapitalisierungsverfahren nur der Wert ermitteln, der sich aus Marktkapitalisierungen während der ersten Jahreshälfte 2004 ergeben hat. Dieser Wert kann jedoch nicht verwendet werden, weil er die Zeit nach der Veräußerung betrifft. Daher kann das Marktkapitalisierungs-Verfahren nicht einmal als nachrangige Bewertungsmethode angewendet werden.
Behre Dolbear scheint dem nach dem Ertragswertverfahren ermittelten Wert größere Glaubwürdigkeit beizumessen, denn in dem Bericht heißt es, „im Laufe der Jahre hat Behre Dolbear dem nach dem Ertragswertverfahren ermittelten Wert besondere Bedeutung beigemessen“ (Zusammenfassung der Wertbestimmungen auf S. 43 des Behre Dolbear-Berichts).
(70)
Griechenland stimmt zu, dass bei Zugrundelegung des Behre Dolbear-Berichts lediglich das Ertragswertverfahren akzeptiert werden kann, da dies eine primäre, international anerkannte Bewertungsmethode darstellt, und auch dies nur in Bezug auf den Bewertungsstichtag (30. Juni 2004) und unter der Voraussetzung, dass die Abbaugenehmigungen erteilt und umfangreiche Investitionen vorgenommen werden.
(71)
Nach dem Ertragswertverfahren gelangt die Kommission für den Zeitpunkt der Veräußerung von 2003 zu folgendem Wert der Minen (siehe Erwägungsgründe 72-79):
(72)
Nach dem Ertragswertverfahren wird der Marktwert (Fair Value) der Kassandra-Minen im produktionsnahen Stadium (21), das sich aus dem Betrieb der Minen ergibt, mit genau definierten Kosten und nachgewiesenen oder wahrscheinlichen Reserven an Mineralvorkommen (22) ermittelt. Im Bericht werden drei verschiedene Szenarien für die Wertbestimmung auf der Grundlage der in folgenden Zeiträumen geltenden Preise angesetzt: a) Durchschnittspreise 1993-2003; b) nur erste Hälfte 2004; c) Durchschnitt 1993-2003 plus erste Hälfte 2004 (dividiert durch 2). Die Kommission ist der Ansicht, dass sie von diesen drei Möglichkeiten nur das Szenario der Durchschnittspreise für den Zeitraum 1993-2003 berücksichtigen kann, da es auf Preisen und Kosten basiert, die zum Zeitpunkt der Veräußerung - Dezember 2003 - bekannt waren. Außerdem weisen die von Behre Dolbear verwendeten historischen Preise des Zeitraums 1993-2003 während des gesamten Betrachtungszeitraums keinen besonderen Trend auf, d. h. sie schwankten über die Jahre hinweg. Daher ist die Kommission der Ansicht, dass die Durchschnittspreise für den Zeitraum 1993-2003 repräsentativ für die historische Entwicklung des Metallmarktes sind. Die Preise der ersten Jahreshälfte 2004 dagegen sind nicht repräsentativ für den Wert der Minen, da sie nur eine Momentaufnahme sind, in der Schwankungen unberücksichtigt bleiben. Die Einbeziehung von Preisschwankungen ist jedoch eine maßgebliche Voraussetzung, um den Einfluss von ungewöhnlichen Veränderungen oder zufälligen Ereignissen auf ein Mindestmaß beschränken und einen verlässlichen Anhaltspunkt für den Wert der Minen ermitteln zu können.
(73)
Griechenland und der Begünstigte argumentieren, dass Behre Dolbear den Nettogegenwartswert der produktionsnahen Kassandra-Minen mit einem negativen Wert von -2,59 Mio. USD beziffert (Seite 37 des Berichts, Tabelle 5.3), so dass der tatsächlich gezahlte Preis (11 Mio. EUR) sogar über dem Marktwert der Minen gelegen habe.
(74)
Die Kommission nimmt zur Kenntnis, dass sich die Nettogegenwartswerte der drei Minenstandorte (im produktionsnahen Stadium) für sich genommen nach dem Ertragswertverfahren wie folgt darstellen: a) Olympias: -28,79 Mio. USD, d. h. -23,7 Mio. EUR; b) Stratoni: 10,48 Mio. USD, d. h. 8,6 Mio. EUR; und c) Skouries: 15,72 Mio. USD, d. h. 12,9 Mio. EUR. Die Summe dieser drei Werte ist ein negativer Betrag von -2,59 Mio. USD.
(75)
Allerdings kann die Kommission das vorstehend erwähnte Argument Griechenlands und des Begünstigten nicht akzeptieren. Aus den genannten Werten geht hervor, dass der Nettogegenwartswert (im produktionsnahen Stadium) von Olympias zum Zeitpunkt der Veräußerung tatsächlich negativ war. Dennoch ist sie der Auffassung, dass der negative Nettogegenwartswert von Olympias bedeutet, dass die erwarteten Erträge aus dem Betrieb der Mine auf der Basis des während der vorangegangnen 11 Jahre festgestellten Preisniveaus zum Zeitpunkt der Veräußerung negativ wären. In Anbetracht des damaligen Goldpreises hätte sich jeder Eigentümer von Olympias gegen den Betrieb der Mine entschieden und versucht, Verluste weitestgehend zu vermeiden. Wie sich gezeigt hat, konnte der Käufer die Verluste durch den Verzicht auf den Betrieb der Mine auf 5,5 Mio. EUR begrenzen. Dabei handelt es sich um Kosten für Umweltschutzmaßnahmen und Wartungsarbeiten, für die der Käufer aus vertraglichen Gründen aufkommen musste. Daraus allein lässt sich aber nicht folgern, dass der Wert von Olympias auf -5,5 Mio. EUR zu veranschlagen sei, denn mit dem Besitz einer Mine ist auch ein Optionswert verbunden: Der Eigentümer kann die Mine in guten Zeiten (wenn der Goldpreis hoch genug ist) in Betrieb nehmen und in schlechten Zeiten (wenn der Goldpreis zu niedrig ist) stilllegen. Demnach könnte Ellinikos Chrysos möglicherweise beschlossen haben, die Mine im Rahmen des Erwerbs der Kassandra-Minen oder im Hinblick darauf mit zu übernehmen, zu einem späteren Zeitpunkt die erforderlichen Investitionen in den Abbaubetrieb am Standort Olympias vornehmen zu können und den Abbau wieder aufzunehmen, sobald der Goldpreis (deutlich) über das Niveau angestiegen ist, das er während des vorangegangenen Zeitraums 1993-2003 aufwies, und damit wieder rentabel ist.
(76)
Die Ermittlung eines zuverlässigen Schätzwertes für diesen Optionswert ist relativ kompliziert. Zudem müsste ein solcher Wert dahingehend angepasst werden, dass der (möglicherweise hohen) Wahrscheinlichkeit Rechnung getragen wird, dass für die Mine keine Abbaugenehmigung erteilt werden könnte, selbst wenn die Höhe des Goldpreises auf einen rentablen Betrieb hindeutet. Wie vorstehend erwähnt (Erwägungsgrund 12) waren die Abbau- und Goldaufbereitungsgenehmigungen für Olympias aufgrund schwerwiegender Umweltbedenken entzogen worden. Daher erscheint es angemessen, Olympias einen Optionswert zuzuordnen, der nach konservativer Schätzung bei Null liegt. Daher sollte der Nettogegenwartswert von Olympias auf -5,5 Mio. EUR veranschlagt werden.
(77)
Hingegen ist die Kommission der Ansicht, dass sich die Einzelwerte von Stratoni und Skouries auf 21,5 Mio. EUR belaufen, d. h. die Summe der Werte, die den beiden Minen im Behre Dolbear-Bericht beigemessen werden (8,6 Mio. EUR plus 12,9 Mio. EUR, siehe Erwägungsgrund 74), denn:
a.
Stratoni verfügte über eine gültige Abbaugenehmigung, eine bestehende Bergbauinfrastruktur und erzielte mit seinem Betrieb einen positiven Wert (positiver Nettogegenwartswert); d. h. das Unternehmen war zum Zeitpunkt der Veräußerung betriebsfähig;
b.
in Bezug auf Skouries geht die Kommission davon aus, dass keine behördlichen oder wirtschaftlichen Hindernisse für die Erteilung von Abbaugenehmigungen oder den Aufbau einer Bergbauinfrastruktur und die Aufnahme des Bergbaubetriebs in Skouries bestanden; Skouries erzielte mit seinem Betrieb ebenfalls einen positiven Wert (positiver Nettogegenwartswert).
(78)
Griechenland und der Begünstigte machen geltend, dass der von Behre Dolbear ermittelte Wert der Minen nicht berücksichtigt werden könne, da sich dieser auf die Vermögenswerte einschließlich der Abbaugenehmigungen bezog, während Ellinikos Chrysos ausschließlich die Vermögenswerte erworben habe, während die Abbaugenehmigungen erst später vom griechischen Staat erteilt werden sollten. Die Kommission kann dieses Argument nicht akzeptieren, da Stratoni wie vorstehend nachgewiesen zum Zeitpunkt der Veräußerung über eine gültige Abbaugenehmigung verfügte. Wie ebenfalls vorstehend nachgewiesen bestanden ferner keine behördlichen Hindernisse, auch Skouries eine Abbaugenehmigung zu erteilen. Die Kosten für die Beantragung und Erteilung einer Abbaugenehmigung für Skouries beschränkten sich auf die Gebühren für Geologen und sonstige Sachverständige für die Erstellung der für die Genehmigung benötigten Gutachten und auf die Gebühren für den vom zuständigen Ministerium verlangten Garantiebrief. Nach Auskunft der griechischen Behörden belaufen sich diese Kosten auf einen einmaligen Betrag von rund 5 000 EUR plus maximal 600 000 EUR pro Jahr. Gemessen an den Gesamtkosten für die Erschließung der Mine in Skouries und den damit verbundenen Baumaßnahmen, die sich auf 268 Mio. USD, d. h. 220 Mio. EUR belaufen (siehe Erwägungsgrund 66), erscheinen der Kommission diese Beträge gering. Daher ist die Kommission der Ansicht, dass die vorstehend genannten Kosten für die Ausstellung einer Abbaugenehmigung für ein Unternehmen, das in Skouries investieren wollte, kein Hindernis darstellten. Die Kommission stellt ferner fest, dass in der Berechnung des Nettogegenwartswertes der Mine im Behre Dolbear-Bericht auch „Verwaltungskosten“ enthalten sind. Folglich geht die Kommission davon aus, dass die vorgenannten Kosten (für die Beantragung und Erteilung einer Abbaugenehmigung für Skouries) im Behre Dolbear-Bericht mit berücksichtigt wurden.
(79)
Im Lichte der vorstehenden Ausführungen wird der Gesamtwert der drei Minen auf 16 Mio. EUR veranschlagt (21,5 Mio. EUR - 5,5 Mio. EUR).
a.b Berechnung des Wertes des Bergbaugeländes
(80)
Die griechischen Behörden und der Begünstigte argumentieren, dass von Bergbauunternehmen gekauftes Land nur für den Bergbau genutzt werden könne und keinen Marktwert besitze, da nach griechischem Recht in diesen Gebieten Bergbauaktivitäten Vorrang eingeräumt werde. Daher habe die Minderung des Wertes der Abbaurechte infolge der langwierigen Unterbrechung des Betriebs und des Entzugs der Abbaugenehmigungen auch zu einer Wertminderung des Geländes geführt.
(81)
In diesem Punkt ist die Kommission der Ansicht, dass das betreffende Gelände als Vermögenswert eines Bergbauunternehmens zählt und nicht als „Grundstück“ im weiteren Sinne des Begriffs, was auf die besonderen Merkmale des Bergbaus zurückzuführen ist (Verschmutzung, Störung der Umwelt usw.). Daher ist fraglich, ob derartige Vermögenswerte gesondert von den Minen vermarktet werden könnten.
(82)
Allerdings ist die Kommission der Ansicht, dass jedes gewerbliche Vermögen einen Wert hat, da es einen Beitrag zum Geschäftsbetrieb des Unternehmens und zur Erzielung von Einkommen leistet. Die Kassandra-Minen waren ein Unternehmen, das zum Zeitpunkt der Veräußerung in Betrieb war. Die Kommission ist daher der Ansicht, dass das Bergbaugelände für den Abbaubetrieb genutzt werden konnte und somit einen Wert aufwies. Folglich kann die Kommission das von Griechenland und von Ellinikos Chrysos vorgebrachte Argument nicht akzeptieren.
(83)
Helenic Mining Watch führt an, dass zu den Vermögenswerten der Kassandra-Minen auch umfangreicher Immobilienbesitz zählt, der den Gesamtwert der Minen beträchtlich erhöht, im Behre Dolbear-Bericht aber nicht berücksichtigt wurde.
(84)
Die Kommission stellt jedoch fest, dass im Behre Dolbear-Bericht das Gelände gesondert von den Minen berücksichtigt wird. Nach dem Behre Dolbear-Bericht wird das Gelände als nicht-mineralisches Vermögen der Kassandra-Minen eingestuft und unabhängig vom Ertragswertverfahrensansatz mit 6 Mio. EUR bewertet (23).
(85)
Behre Dolbear erklärt jedoch in dem Bericht, dass dem Bergbaugelände ein Wert beigemessen wurde, der von Ellinikos Chrysos angegeben worden war, und dass man den Wert des Geländes nicht selbst bemessen habe. Daher muss die Kommission diese Wertangabe überprüfen.
(86)
Dazu hat die Kommission den Preis zugrunde gelegt, der im Rahmen der offenen Ausschreibung von 1995 bei der Veräußerung der Kassandra-Minen an TVX Hellas für das Land gezahlt wurde (siehe Erwägungsgrund 6). Dies ist keine Erstbewertung, sondern nur eine Nachberechnung, die der Überprüfung der Plausibilität des im Behre Dolbear-Bericht angegebenen Wertes (6 Mio. EUR) dient.
(87)
Die griechischen Behörden sind damit einverstanden, dass der 1995 in der offenen Ausschreibung ermittelte Wert mit berücksichtigt und unterstellt werden kann, und dass sich der Wert des Bergbaugeländes nicht verändert hat. Die Kommission stellt fest, dass dem Gelände im Rahmen der Veräußerung der Kassandra-Minen an TVX Hellas 1995 ein Wert von 1,2 Mrd. GDR beigemessen worden war. Sie weist besonders darauf hin, dass es keine brauchbaren Referenzpreise oder Preisindizes für das Gelände der Kassandra-Minen gibt. Sie gehören zu den Vermögenswerten eines Bergbauunternehmens und gelten nicht als „Grundstücke“ im weiteren Sinne des Begriffs (siehe Erwägungsgrund 81). Hätte es derartige Referenzpreise oder Preisindizes gegeben, hätte ein aktueller Referenzwert errechnet werden können. Daher hält die Kommission den Preis von 1995 im vorliegenden Fall für den besten verfügbaren Schätzwert. Die Kommission geht somit von einem Preis von 1,2 Mrd. GDR oder 3,5 Mio. EUR (unter Zugrundelegung des Umrechnungskurses von 340,75 GDR/EUR, der 2001 zum Zeitpunkt des Beitritts Griechenlands zur Eurozone galt) als angemessenem Marktwert (Fair Value) für das Bergbaugelände aus.
(88)
Nach 1995 erwarb TVX Hellas 70 weitere Grundstücke (im Zeitraum 1997-2000, die meisten davon 1998 und 1999). Die Kommission stellt fest, dass sich der Anschaffungswert dieser 70 zusätzlichen Grundstücke laut den Finanzausweisen von TVX Hellas auf 1,1 Mio. EUR belief. Die Kommission hält diesen Anschaffungswert für marktorientiert, da er vom Markt bestimmt worden war. Addiert man die beiden vorgenannten Werte (3,5 Mio. EUR plus 1,1 Mio. EUR), so ergibt sich ein Marktwert (Fair Value) des Bergbaugeländes von insgesamt 4,6 Mio. EUR.
(89)
Dieser Wert von 4,6 Mio. EUR entspricht dem Nominalwert des Geländes im Jahr 2003 und basiert auf den Preisen von 1995 und 1997-2000. Die Kommission ist der Auffassung, dass dieser Wert nach dem allgemeinen griechischen Preisindex der industriellen Produktion für den Zeitraum 1995-2003 und 1998-2003 angepasst werden muss. Dieser Preisindex der industriellen Produktion ist deshalb zugrunde zu legen, weil der Grund und Boden ein Vermögenswert eines Industrieunternehmens ist und die Anpassung die Veränderung der Preise im Industriesektor widerspiegeln muss. Diese Anpassung der Verkaufspreise von 1995 und 1997-2000 ergibt für Dezember 2003 einen Endwert von 5,9 Mio. EUR.
(90)
Die Kommission weist darauf hin, dass dieser Wert von 5,9 Mio. EUR dem im Wertgutachten von Behre Dolbear angegebenen Wert von 6 Mio. EUR sehr nahe kommt (siehe Erwägungsgrund 84). Die Kommission ist daher der Ansicht, dass diese weitgehende Übereinstimmung die Solidität der im Behre Dolbear übernommenen Bewertung des Bergbaugeländes durch Ellinikos Chrysos bestätigt, weshalb der Wert von 6 Mio. EUR als Marktwert (Fair Value) per Dezember 2003 gerechtfertigt erscheint.
a.c Berechnung des Wertes der Reserven an mineralischen Rohstoffen
(91)
Die Veräußerung von 2003 umfasste auch Vorkommen mineralischer Rohstoffe mit Goldkonzentraten (24). Die griechischen Behörden und der Begünstigte bringen vor, diese Vorkommen hätten 2003 wegen des relativ niedrigen Goldpreises und der damit verbundenen relativ hohen Kosten einen negativen Wert gehabt.
(92)
Die griechischen Behörden haben eine Berechnung der Gewinnschwelle vorgelegt, d. h. des Preises, ab dem der Handel mit diesen Mineralvorkommen gewinnbringend geworden wäre. Unter Berücksichtigung des Goldmineralisierungsgrads, nämlich 0,7 Unzen Gold pro Tonne, und des Goldpreises vom 12. Dezember 2003, d. h. 407 USD pro Unze, belief sich der Wert des Goldes in den Goldkonzentratsvorkommen auf 284,9 USD pro Tonne. Die griechischen Behörden legten auch Kostenberechnungen für den Handel im Bereich dieser Vorkommen vor: Verarbeitungskosten 245 USD pro Unze und 171,5 USD pro Tonne; Transportkosten 50 USD pro Tonne, Reinigungsauflagen in Höhe von 270 USD pro Tonne und Aufbereitungsgebühren von 5 USD pro Unze und 4,1 USD pro Tonne. Zusammen ergeben diese Werte einen negativen Absatzpreis von - 210,7 USD pro Tonne.
(93)
Die Kommission hat diese Berechnungen überprüft. Sie geht davon aus, dass aus den oben genannten Preis- und Kostengründen der Preis der Vorkommen zum Zeitpunkt der Veräußerung nicht gewinnbringend war. Der Handel in mineralischen Goldvorkommen wäre vielleicht gewinnbringend, wenn sich die Transportkosten ändern würden oder deren Änderung zu erwarten wäre, doch war dies ein unwägbarer Faktor. Auch im Behre Dolbear-Bericht wird kein Wert für die mineralischen Goldvorkommen genannt. Daher stellt die Kommission fest, dass sich der Wert der Goldvorkommen nicht berechnen lässt.
(94)
Hellenic Mining Watch bringt vor, die goldhaltigen mineralischen Vorkommen hätten einen erheblichen Wert in Höhe von 80 Mio. EUR. Die Kommission stellt fest, dass sich dieser Wert von 80 Mio. EUR nicht anhand von Daten oder Nachweisen von Hellenic Mining Watch belegen lässt. Angesichts dieses Sachverhalts und der vorstehenden Berechnung, aus der hervorgeht, dass sich der Wert dieser Vorkommen nicht errechnen lässt, weist die Kommission das Argument von Hellenic Mining Watch zurück.
(95)
Die Kommission stellt fest, dass zu den im Dezember 2003 veräußerten Aktiva auch zwei Blei- und Zinklagerstätten gehörten. Im Behre Dolbear-Bericht ist eine Schätzung des Wertes der nachgewiesenen Blei- und Zinkkonzentrate vom 30. Juni 2004 enthalten (25). Diese Schätzung ist gesondert von der Berechnung des Nettogegenwartswertes der Minen zu sehen und ist kein Bestandteil der Bewertung nach dem Ertragswertverfahren. Sie liefert den Nettoschmelzertrag (26) für den Eigentümer der Mine: Zunächst wird der Wert des Metallgehalts (Blei, Silber und Zink) anhand der aktuellen Preise und der verfügbaren Mengen berechnet; anschließend wird der Zahlungsplan für das Schmelzen festgelegt (die Kosten für die Aufbereitung, die der Käufer der Mineralien den Förderbetrieben in Rechnung stellt), wobei bestimmte Konditionen für die Abzugsfähigkeit dieser Kosten berücksichtigt werden (bestimmte Abschreibungssätze, Aufbereitungs- und Raffinationsgebühren und Frachtkosten); und schließlich wird der Zahlungsplan für das Schmelzen vom vorstehend genannten Wert des Metallgehalts in Abzug gebracht (27).
(96)
Die Kommission stellt fest, dass die vorstehend dargelegte Methode standardmäßig für die Berechnung von Zahlungen für Metalle verwendet wird. Daher wird die Kommission diese Methode bei der Bestimmung des Marktwertes der von Ellinikos Chrysos im Dezember 2003 erworbenen Mineralvorkommen zugrunde legen. Dabei geht sie von den Mengen an Mineralvorkommen und den Metallpreisen vom Dezember 2003 aus (28). Unter Anwendung der vorstehend genannten Methode auf die Mengen an Mineralvorkommen, auf die Metallpreise vom Dezember 2003 und die besonderen Konditionen des Zahlungsplans von Ellinikos Chrysos für das Schmelzen kommt die Kommission zu dem Schluss, dass sich der Marktwert der Mineralvorkommen, die Ellinikos Chrysos im Dezember 2003 erworben hat, auf 3,7 Mio. USD oder 3 Mio. EUR belief (bei einem Umrechnungskurs von 1,2254 USD/EUR zum Zeitpunkt der Veräußerung der Mineralvorkommen an Ellinikos Chrysos, d. h. am 12. Dezember 2003).
(97)
Die Kommission weist darauf hin, dass nach Angaben des Begünstigten die im Dezember 2003 erworbenen mineralischen Blei- und Zinkvorkommen im Dezember 2004 (am 1. Dezember 2004 und am 31. Dezember 2004), d. h. nach der Erstellung des Behre Dolbear-Berichts, wieder verkauft wurden. Die Kommission geht daher davon aus, dass die besonderen Bedingungen der genannten Methode (Berechnung des Wertes der Lagerstätten im Juni 2004, siehe Erwägungsgrund 95) auch für die Berechnung des Wertes der Mineralvorkommen vom Dezember 2003 gelten, da in der Zeit von Dezember 2003 bis Juni 2004 keine Veräußerungen von Mineralien stattgefunden haben, die neue Bedingungen hätten bewirken können.
a.d Schlussfolgerungen betreffend den Vorteil
(98)
Die vorstehend erläuterte Berechnung ergibt einen Gesamtwert der Kassandra-Minen von 25 Mio. EUR, der sich aus der Summe des Wertes der Minen (16 Mio. EUR), des Bergbaugeländes (6 Mio. EUR) und dem Wert der Mineralvorkommen (3 Mio. EUR) zusammensetzt.
(99)
Dieser Gesamtwert liegt deutlich unter dem Wert, der im Behre Dolbear-Bericht als Marktwert (Fair Value) der Aktiva der Kassandra-Minen angegeben wird (500 Mio. USD oder 411 Mio. EUR, siehe Erwägungsgrund 19). Der im Behre Dolbear-Bericht genannte Wert war in der Entscheidung der Kommission vom 10. Dezember 2008 über die Einleitung des förmlichen Prüfverfahrens als Hinweis darauf genannt worden, dass der Verkaufspreis unter dem Marktwert der Abbaubetriebe lag.
(100)
Der Grund für die Abweichung vom im Behre Dolbear-Bericht angegebenen Wert (500 Mio. USD) liegt darin, dass dieser Wert aus zwei Bewertungsmethoden abgeleitet wurde, die für den vorliegenden Fall nicht geeignet sind (siehe vorstehend Tabelle 1), nämlich das Vergleichswertverfahren und das Marktkapitalisierungsverfahren, die aus folgenden Gründen nicht akzeptiert werden können: a) die Grundlage der vergleichbaren Transaktionen ist fraglich, da zwei verschiedene Minen nie identisch sind: jedes Mineralvorkommen, selbst wenn es sich um dasselbe Mineral handelt, unterscheidet sich in gewissem Maße von anderen Lagerstätten; b) die Marktkapitalisierung empfiehlt sich als eine nachrangige Bewertungsmethode oder als Faustregel und eignet sich für die Überprüfung der Bewertungen nach den primären Bewertungsmethoden wie dem Ertragswertverfahren. Im vorliegenden Fall kann die Marktkapitalisierungsmethode jedoch nicht einmal als nachrangige Bewertungsmethode verwendet werden, da damit nur der Wert des Ertragswertverfahrens überprüft werden kann, der sich aus der Marktkapitalisierung während der ersten Jahreshälfte 2004 ergab, was wiederum nicht akzeptiert werden kann, da diese Informationen aus einer Zeit nach dem Zeitpunkt der Veräußerung stammen; und c) Behre Dolbear misst dem aus dem Ertragswertverfahren abgeleiteten Wert ein höheres Maß an Glaubwürdigkeit bei.
(101)
Der Gesamtwert, zu dem die Kommission gelangt ist (25 Mio. EUR), ist also wesentlich niedriger als die Wertespanne, zu der man nach dem Ertragswertverfahren gelangt (107,2 Mio. EUR-331,1 Mio. EUR, siehe Erwägungsgrund 69). Der Grund dafür ist Folgender: dieser zuletzt genannte Preis schließt folgende Elemente ein: a) den Wert von Aktiva, die im Dezember 2003 nicht übertragen wurden, wie etwa Forderungen, Cashflows und Mineralvorkommen (die Werte von Juni 2004 weichen von denen von Dezember 2003 ab, siehe Berechnung in den Erwägungsgründe 91-97); und b) die im Behre Dolbear-Bericht genannten mineralischen Ressourcen basieren auf Spekulationen und sind nicht gesichert (29) (abbaubare Mineralvorkommen oder Explorationspotenzial). Letztere sind nicht im Cashflow zur Bestimmung des Nettogegenwartswertes nach dem Ertragswertverfahren enthalten (siehe Erwägungsgrund 72), der sich nur aus nachgewiesenen und wahrscheinlichen Vorkommen unter Ausschluss aller sonstigen Ressourcen ableiten lässt. Darüber hinaus enthält die obige Bewertungsspanne auch unterschiedliche Werte für Olympias, die nach drei verschiedenen Preisbestimmungsszenarien ermittelt wurden. Die Kommission kann diese Werte nicht akzeptieren (siehe Erwägungsgründe 72-76). Schließlich wird die vorstehend angegebene Wertespanne durch unterschiedliche Preisermittlungsszenarien beeinflusst, von denen die Kommission nur eines akzeptieren kann (siehe Erwägungsgrund 72).
(102)
Die Kommission kommt daher zu dem Schluss, dass sich der Marktwert der Aktiva der Kassandra-Minen zum Zeitpunkt ihrer Überschreibung auf Ellinikos Chrysos auf 25 Mio. EUR belief.
(103)
Die Kommission ist der Ansicht, dass sich der Wert des Vorteils, der Ellinikos Chrysos verschafft wurde, auf 14 Mio. EUR beläuft. Dies ist der Unterschied zwischen dem gesamten Marktwert (Fair Value) der Aktiva der Kassandra-Minen (25 Mio. EUR) und dem für die Veräußerung gezahlten Preis (11 Mio. EUR) ausmacht.
(104)
Aufgrund dieser Analyse der von Griechenland und vom Begünstigten vorgebrachten Argumente und angesichts der Berechnung des Marktwertes der veräußerten Aktiva und des Vergleichs dieses Marktwertes mit dem von Ellinikos Chrysos tatsächlich gezahlten Preises hält die Kommission das Kriterium der Verschaffung eines Vorteils für erfüllt.
b. Staatliche Mittel
(105)
Die griechischen Behörden und der Begünstigte bringen vor, dass Griechenland bei der Veräußerung von 2003 lediglich als Vermittler auftrat und nie Eigentümer der Minen war und ihm aus der Veräußerung von 2003 keinerlei Gewinn entstanden sei, da die 11 Mio. EUR direkt an TVX Hellas gezahlt wurden. Sie führen weiter an, dass die Verkaufstransaktion von 1995 zwischen TVX Hellas und dem vorherigen Eigentümer, einem in Liquidation befindlichen Privatunternehmen, abgewickelt wurde.
(106)
Die Kommission stellt fest, dass Griechenland an beiden Veräußerungen aktiv beteiligt war, die über zwei verschiedene Verträge abgewickelt wurden. Im zweiten Vertrag übernahm Griechenland die Verpflichtungen eines Verkäufers, hatte aber auch Anspruch auf die aus dem Verkauf erzielten Erlöse. Dieser Erlös wurde direkt an TVX Hellas weitergeleitet, womit der griechische Staat einer spezifischen Verpflichtung nachkam, was wiederum beweist, dass sich die Rolle Griechenlands nicht nur auf die eines Vermittlers beschränkte, sondern der eines Verkäufers entsprach. Was das Argument angeht, dass der Verkauf von 1995 zwischen TVX Hellas und einem Privatunternehmen stattfand, so ist die Kommission der Auffassung, dass dies für die Frage, ob in diesem Fall staatliche Mittel zum Einsatz kamen, nicht relevant ist, da dieses Kriterium nur für die Veräußerung von 2003 geprüft wird.
(107)
Somit kann die Kommission die von den griechischen Behörden und vom Begünstigten vorgebrachten Argumente nicht akzeptieren und stellt fest, dass das Kriterium der Verwendung staatlicher Mittel erfüllt ist.
c. Selektiver Charakter der Maßnahme
(108)
Die Kassandra-Minen wurden an Ellinikos Chrysos verkauft. Ellinikos Chrysos ist dabei aufgrund des Unterschieds zwischen dem Verkaufspreis und dem Marktwert der veräußerten Aktiva ein selektiver Vorteil erwachsen. Daher ist die Kommission der Ansicht, dass es sich um eine selektive Maßnahme handelt, da sie ein bestimmtes Unternehmen begünstigt.
(109)
Weder Griechenland noch der Begünstigte stellte diese Feststellung in Frage.
d. Verfälschung des Wettbewerbs und Beeinträchtigung des Handels zwischen Mitgliedstaaten
(110)
Ellinikos Chrysos ist in einem Wirtschaftssektor tätig, mit dessen Produkten ein reger Handel zwischen Mitgliedstaaten stattfindet. Außer in Griechenland werden Zink, Kupfer, Gold und Silber in elf weiteren Mitgliedstaaten abgebaut, nämlich im Vereinigten Königreich, in Italien, Finnland, Polen, in der Slowakei, in Rumänien, Bulgarien, Spanien, Irland, Portugal und Schweden (30). Zink, Kupfer, Blei, Gold und Silber werden in allen Mitgliedstaaten gehandelt (31). Darüber hinaus verschaffte die fragliche Beihilfemaßnahme Ellinikos Chrysos einen Vorteil gegenüber seinen Mitbewerbern (siehe Erwägungsgründe 39-104). Wenn staatliche Beihilfen die Stellung eines Unternehmens im Vergleich zu anderen Unternehmen stärken, die Mitbewerber im Handel zwischen Mitgliedstaaten sind, sind diese anderen Unternehmen als von der Beihilfe betroffen zu betrachten. Somit ist das Kriterium der Verfälschung des Wettbewerbs und der Beeinträchtigung des Handels zwischen Mitgliedstaaten erfüllt.
(111)
Weder Griechenland noch der Begünstigte stellte diese Feststellung in Frage.
e. Schlussfolgerung zum Vorliegen einer Beihilfe im Falle von Maßnahme 1
(112)
Angesichts der vorstehenden Ausführungen kommt die Kommission zu dem Schluss, dass der Verkauf der Kassandra-Minen von 2003 an Ellinikos Chrysos eine staatliche Beihilfe zugunsten von Ellinikos Chrysos im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV darstellt. Der Beihilfebetrag beläuft sich auf 14 Mio. EUR, d. h. die Differenz zwischen dem 2003 gezahlten Preis von 11 Mio. EUR und dem Marktwert der Aktiva zum Zeitpunkt des Verkaufs, nämlich 25 Mio. EUR.
MASSNAHME 2: STEUERBEFREIUNGEN UND GEBÜHRENNACHLÄSSE
a. Staatliche Mittel
(113)
Nach Ansicht von Griechenland und des Begünstigten sind für die Nachlässe von Anwaltsgebühren keine staatlichen Mittel aufgewendet worden, da Anwälte den freien Berufen angehören und keine Staatsbediensteten sind, und die Steuern und Abgaben auf ihre Gebühren ordnungsgemäß entrichtet wurden. Nach griechischer Argumentation wurden die Gebühren auch nicht vom Staat bezahlt. Dennoch ist in Artikel 5 des Verkaufsvertrags ein Nachlass der Gebühren festgelegt. Dort ist vorgesehen, dass die Anwalts- und Notarkosten „auf 5 % der Mindestgebühren wie in den entsprechenden Rechtsvorschriften festgelegt ermäßigt werden“.
(114)
Die Kommission stimmt der Argumentation zu, dass Anwälte keine Staatsbediensteten sind. Auf der anderen Seite stellt die Kommission aber fest, dass Notare sehr wohl Staatsbedienstete sind. Allerdings erhalten Notare kein Gehalt, sondern beziehen ihr Einkommen ausschließlich von ihren Kunden und nicht aus dem Staatshaushalt.
(115)
Die Kommission stellt außerdem fest, dass Anwaltskosten in Verkaufsverträgen von den Vertragsparteien getragen werden. Im vorliegenden Fall akzeptiert die Kommission das Vorbringen der griechischen Behörden, dass der Staat die angefallenen Gebühren nicht an Stelle des Käufers entrichtet hat.
(116)
Somit geht die Kommission davon aus, dass für den Nachlass der Anwalts- und Notarskosten keine staatlichen Mittel aufgewendet wurden und somit in diesem Zusammenhang keine staatliche Beihilfe im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV vorliegt.
(117)
Was die Steuerbefreiung anbelangt, so besteht der Zweck von Steuern in der Finanzierung des Staatshaushalts. Daher entgehen dem Staat bei einem Verzicht auf die Erhebung von Steuern staatliche Mittel. Daher ist die Kommission der Ansicht, dass die Steuerbefreiung mit dem Aufwand staatlicher Mittel verbunden ist.
b. Vorteil
(118)
Die Kommission stellt fest, dass auf den Verkauf der Kassandra-Minen zwei Steuern fällig waren: 1) eine Steuer auf die Übertragung der Minen in Höhe von 5 % und 2) eine Steuer auf den Erwerb des Geländes von 7 % bis 9 %.
(119)
Ellinikos Chrysos argumentiert, dass die Erhebung einer Steuer auf den Verkauf der Minen 2003 verfrüht gewesen sei, da der Verkaufsvertrag aufgrund der Aufhebungsklausel nicht als endgültig verbindlich betrachtet werden konnte. Die Kommission kann dieses Argument nicht akzeptieren, da nach dieser Aufhebungsklausel der Verkauf nur in Fällen für nichtig erklärt werden konnte, in denen die Parteien bestimmten Verpflichtungen zur Wahrung seiner Wirksamkeit nicht nachkommen konnten. Es handelt sich dabei um eine Standardklausel, die in den meisten Verträgen enthalten ist und die nicht bewirkt, dass diese Verträge somit nicht endgültig verbindlich sind. Außerdem wird im Vertrag selbst seine rechtliche Wirksamkeit festgelegt. In Artikel 9 des Vertrags heißt es, dass der Vertrag mit der Veröffentlichung des entsprechenden Ratifizierungsgesetzes im griechischen Staatsanzeiger wirksam wird. Im Vertrag wird in keiner Weise darauf hingewiesen, dass der Vertrag unter irgendeinem Aspekt nicht endgültig verbindlich wäre. Daher geht die Kommission davon aus, dass der Vertrag tatsächlich endgültig verbindlich war und die entsprechenden Steuern hätten erhoben werden müssen.
(120)
Die griechischen Behörden und der Begünstigte argumentieren, dass der Wert der Abbaubetriebe negativ war und folglich ein Anreiz für potenzielle Käufer geschaffen werden musste. In Bezug auf dieses Argument weist die Kommission darauf hin, dass der Wert der Minen zum Zeitpunkt des Verkaufs nicht negativ, sondern vielmehr positiv war und sich (wie in den Erwägungsgründen 68-79 berechnet) auf 16 Mio. EUR belief.
(121)
Die Kommission stellt fest, dass Übertragungen von Minen nach dem griechischen Bergbaugesetz auf der Grundlage ihres Wertes mit 5 % besteuert werden und dies für „belastende“ Umsätze (συναλλαγές εξ επαχθούς αιτίας) gilt. Die griechischen Behörden bringen vor, dass „belastende“ Transaktionen durch unglückliche Umstände wie z. B. den Tod des Eigentümers ausgelöst werden, so dass die Steuern in Höhe von 5 % nur auf derartige Transaktionen zu erheben sind, nicht jedoch auf die Transaktion im vorliegenden Fall. Die Kommission kann dieser Argumentation jedoch nicht folgen, da nach ihrer Prüfung unter den betreffenden Transaktionen Umsätze zu verstehen sind, bei denen derjenige, der einen Vermögenswert erwirbt, dafür eine wie auch immer geartete Gegenleistung erbringt und bei denen generell für den Erwerb eine Art Entgelt entrichtet wird. Dies entspricht der gefestigten und allgemein akzeptierten Auslegung dieses Begriffs (32).
(122)
2003 belief sich der Marktwert der Minen auf 16 Mio. EUR (wie in den Erwägungsgründen 68-79 berechnet). Folglich stellt die Kommission fest, dass auf die 2003 veräußerten Minen Steuern in Höhe von 0,8 Mio. EUR fällig gewesen wären.
(123)
Darüber hinaus erkennt Griechenland an, dass auf alle Verkäufe von Grundstücken eine Steuer zwischen 7 % und 9 % erhoben wird, ungeachtet der Frage, ob es sich dabei um Aktiva eines Unternehmens oder um Vermögenswerte von Privaten handelt. Der Kommission wurden zu dieser Frage zwei Schreiben zugeleitet, eines vom Finanzministerium und eines vom Ministerium für Umwelt, Energie und Klimawandel (das für Bergbaufragen zuständig ist), die sich allerdings widersprechen. Die Kommission hat die griechischen Behörden auf diesen Widerspruch hingewiesen, jedoch noch kein Schreiben mit einer endgültigen Stellungnahme erhalten. Daher hält sich die Kommission an die Angaben des Finanzministeriums als das für Steuerfragen zuständige Ministerium.
(124)
2003 belief sich der Marktwert der Grundstücke auf 6 Mio. EUR (wie in den Erwägungsgründen 80-90 berechnet). Demnach geht die Kommission davon aus, dass auf die 2003 veräußerten Grundstücke Steuern in Höhe von 0,54 Mio. EUR fällig gewesen wären (33).
(125)
Da die Übertragung der Grundstücke im Verkaufsvertrag von 2003 mit einem Steuersatz von Null belegt war, kommt die Kommission zu dem Schluss, dass die beiden vorstehenden Beträge (von insgesamt 1,34 Mio. EUR) Ellinikos Chrysos einen entsprechenden Vorteil verschafften.
(126)
Griechenland und der Begünstigte bringen vor, die Steuerbefreiung habe sich auf 38 000 EUR belaufen, läge damit unter der De minimis-Schwelle (34) und habe dem Käufer keinen Vorteil verschafft. Die Kommission kann dieses Argument nicht akzeptieren, da die De minimis-Schwelle, die zum Zeitpunkt des Verkaufs von 2003 bei 100 000 EUR lag, unabhängig von der Art der Beihilfe oder dem verfolgten Ziel gilt. Daher kann man nicht zunächst die verschiedenen Beihilfemaßnahmen voneinander trennen, d. h. in Maßnahme 1 und 2 aufteilen, und dann nur einen Teil der Maßnahme 2, d. h. die Steuerbefreiung, zugrunde legen. Die Kommission hat im vorliegenden Fall beide Maßnahmen zusammen betrachtet und festgestellt, dass sie insgesamt Beihilfebeträge beinhalten, die über der De minimis-Schwelle von 100 000 EUR liegen. Folglich ist die Kommission der Ansicht, dass die gewährten Beihilfen nicht die Bedingungen für die De-minimis-Regelung erfüllen. Daher bleibt die Kommission bei ihrer Schlussfolgerung, zu der sie in Erwägungsgrund 125 gelangte.
c. Selektiver Charakter der Maßnahmen
(127)
Das Kriterium der Selektivität ist in gleicher Weise wie in Erwägungsgrund 108 dargelegt erfüllt.
d. Verfälschung des Wettbewerbs und Beeinträchtigung des Handels zwischen Mitgliedstaaten
(128)
Das Kriterium der Verfälschung des Wettbewerbs und Beeinträchtigung des Handels zwischen Mitgliedstaaten ist in gleicher Weise wie in Erwägungsgrund 110 dargelegt erfüllt.
e. Schlussfolgerung zum Vorliegen einer Beihilfe im Falle von Maßnahme 2
(129)
Angesichts der vorstehenden Ausführungen kommt die Kommission zu dem Schluss, dass die Steuerbefreiung eine staatliche Beihilfe im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV in Höhe von 1,34 Mio. EUR zugunsten von Ellinikos Chrysos darstellt. Auf der anderen Seite ist die Kommission der Ansicht, dass der Nachlass der Anwalts- und Notarsgebühren keine staatliche Beihilfe im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV darstellt.
IV.b. VEREINBARKEIT DER BEIHILFE MIT DEM BINNENMARKT
(130)
Sofern die Maßnahme eine staatliche Beihilfe im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV darstellt, ist ihre Vereinbarkeit mit dem Binnenmarkt im Lichte der Ausnahmen in den Absätzen 2 und 3 dieses Artikels zu prüfen.
(131)
Artikel 107 Absatz 2 und Absatz 3 AEUV sehen Ausnahmen von der allgemeinen Regel vor, dass staatliche Beihilfen gemäß Artikel 107 Absatz 1 AEUV mit dem Binnenmarkt unvereinbar sind.
(132)
Im Folgenden würdigt die Kommission die Vereinbarkeit der Maßnahmen im Hinblick auf diese Ausnahmebestimmungen.
(133)
Die in Artikel 107 Absatz 2 AEUV vorgesehenen Ausnahmen treffen auf den vorliegenden Fall nicht zu. Bei den hier vorliegenden Maßnahmen handelt es sich nicht um Beihilfen sozialer Art an einzelne Verbraucher oder zur Beseitigung von Schäden, die durch Naturkatastrophen oder sonstige außergewöhnliche Ereignisse entstanden sind und nicht um Beihilfen für die Wirtschaft bestimmter, durch die Teilung Deutschlands betroffener Gebiete der Bundesrepublik Deutschland.
(134)
Artikel 107 Absatz 3 AEUV enthält weitere Ausnahmen. Die in Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe b, d und e aufgeführten Ausnahmen treffen im vorliegenden Fall eindeutig nicht zu, und die griechischen Behörden haben sich auch nicht darauf berufen. Im Folgenden würdigt die Kommission die potenzielle Vereinbarkeit der Maßnahmen mit den Regelungen in Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe a und c.
(135)
Artikel 107 Absatz 3 besagt, dass „Beihilfen zur Förderung der wirtschaftlichen Entwicklung von Gebieten, in denen die Lebenshaltung außergewöhnlich niedrig ist oder eine erhebliche Unterbeschäftigung herrscht“ als mit dem Binnenmarkt vereinbar angesehen werden können. Die Kassandra-Minen liegen in einem Gebiet, das für Hilfen gemäß Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe a AEUV in Betracht kommt. Ellinikos Chrysos könnte daher potenziell Anspruch auf Regionalbeihilfen haben.
(136)
Die zum Zeitpunkt des Verkaufs von 2003 geltenden Leitlinien für nationale Beihilfen mit regionaler Zielsetzung („Leitlinien für Beihilfen mit regionaler Zielsetzung von 1998“ (35)) enthalten die Bedingungen für die Genehmigung von Investitionsbeihilfen mit regionaler Zielsetzung.
(137)
Nach den Leitlinien für Beihilfen mit regionaler Zielsetzung von 1998 besteht das Ziel von Regionalbeihilfen in der Förderung von Produktivinvestitionen (Erstinvestitionen) oder der Schaffung von Arbeitsplätzen im Zusammenhang mit Investitionen.
(138)
Hinsichtlich der Möglichkeit, die Maßnahmen als Beihilfen für die Schaffung von Arbeitsplätzen zu betrachten, sei darauf hingewiesen, dass man unter Arbeitsplatzschaffung nach den Beihilfen mit regionaler Zielsetzung die Nettoerhöhung der Anzahl der direkt beschäftigten Arbeitnehmer des betreffenden Betriebs im Verhältnis zum Durchschnitt eines vorangegangenen Zeitraums zu verstehen hat. Von der Bruttozahl der in diesem Zeitraum geschaffenen Arbeitsplätze sind also gegebenenfalls während desselben Zeitraums gestrichene Arbeitsplätze abzuziehen. Außerdem ist der Beihilfebetrag auf der Grundlage der Lohnkosten zu errechnen. Er darf vor allem einen bestimmten Prozentsatz der Lohnkosten, die für die eingestellte Person während eines Zeitraums von zwei Jahren anfallen, nicht überschreiten.
(139)
Zu diesen Anforderungen bemerkt die Kommission, dass der Verkaufsvertrag nur eine vage Klausel enthielt, in der es Ellinikos Chrysos freigestellt war, neue Mitarbeiter je nach Bedarf einzustellen, und dass die vorstehend genannten Bedingungen damit nicht erfüllt sind. Die Kommission ist daher der Ansicht, dass die Beihilfen nicht auf das Ziel der Schaffung von Arbeitsplätzen im Sinne der Leitlinien ausgerichtet waren.
(140)
In den Leitlinien für Beihilfen mit regionaler Zielsetzung von 1998 werden Erstinvestitionen als Investition in materielle und immaterielle Anlagewerte bei der Errichtung einer neuen Betriebsstätte, der Erweiterung einer bestehenden Betriebsstätte oder der Aufnahme einer Produktionstätigkeit unter der Vornahme einer grundlegenden Änderung des Gesamtproduktionsverfahrens einer bestehenden Betriebsstätte (durch Rationalisierung, Diversifizierung oder Modernisierung) definiert (36).
(141)
Die Kommission erkennt an, dass der Erwerb von Skouries aufgrund der Definition in den Leitlinien als Erstinvestition gelten kann. Zum Zeitpunkt der Veräußerung von 2003 gab es in Skouries keine vorhandene Infrastruktur, weshalb Investitionen in Anlagen im Hinblick auf die Erschließung des neuen Abbaubetriebs erforderlich waren (siehe Erwägungsgrund 66).
(142)
Im Falle von Stratoni hat die Kommission Zweifel, ob der Verkauf der Aktiva als Erstinvestition im Sinne der Leitlinien betrachtet werden kann (37).
(143)
Nach den Leitlinien für Beihilfen mit regionaler Zielsetzung von 1998 kann eine Investition in Anlagen in Form des Erwerbs einer Betriebsstätte ebenfalls als Erstinvestition angesehen werden, wenn die Betriebsstätte geschlossen wurde oder geschlossen worden wäre, wäre sie nicht aufgekauft worden.
(144)
In diesem Zusammenhang stellt die Kommission fest, dass Griechenland nachgewiesen hat, dass die Minen geschlossen waren oder geschlossen worden wären, wenn sie nicht von Ellinikos Chrysos aufgekauft worden wären (38). Somit könnten derartige Investitionen als Erstinvestitionen angesehen werden.
(145)
Die Tatsache, dass der Verkauf der Kassandra-Minen als Erstinvestition zu betrachten ist, heißt dennoch nicht, dass diese Investition nach den Leitlinien für Beihilfen mit regionaler Zielsetzung von 1998 vereinbar ist. Zwei der in diesen Leitlinien vorgegebenen Bedingungen sind nämlich wie nachstehend in den Erwägungsgründen 146-152 aufgeführt nicht erfüllt:
(146)
Zunächst handelt es sich bei dem Verkauf der Kassandra-Minen um eine Ad hoc-Maßnahme. In diesem Zusammenhang sehen die Leitlinien für Regionalbeihilfen von 1998 ausdrücklich Folgendes vor: „Eine Freistellung von der in Artikel [107 Absatz 1 AEUV] festgestellten grundsätzlichen Unvereinbarkeit von Beihilfen mit dem Gemeinsamen Markt kann aufgrund der regionalen Zielsetzung einer Beihilfe nur gewährt werden, wenn zwischen den hieraus resultierenden Wettbewerbsverfälschungen und den Vorteilen der Beihilfe für die Entwicklung eines benachteiligten Gebiets ein Gleichgewicht gewährleistet werden kann … Eine einzelne Ad hoc-Beihilfe zugunsten nur eines Unternehmens oder Beihilfen, die auf einen einzigen Wirtschaftszweig begrenzt sind, können erhebliche Auswirkungen auf den Wettbewerb in dem betroffenen Markt haben, tragen jedoch möglicherweise nur geringfügig zur regionalen Entwicklung bei. Sie fallen im Allgemeinen unter punktuelle oder sektorale industriepolitische Maßnahmen und weichen vom Sinn und Zweck der eigentlichen Regionalbeihilfepolitik ab. Diese muss nämlich hinsichtlich der intersektoralen Allokation der wirtschaftlichen Ressourcen neutral bleiben. Die Kommission ist der Auffassung, dass diese Beihilfen die im vorstehenden Absatz erwähnten Voraussetzungen nicht erfüllen, solange nicht das Gegenteil nachgewiesen wird“ (zweiter Absatz von Punkt 2 der Leitlinien).
(147)
Trotz der Tatsache, dass Griechenland zum Zeitpunkt der Entscheidung der Kommission vom 10. Dezember 2008 über die Einleitung des Prüfverfahrens aufgefordert wurde, sich zur Vereinbarkeit der Beihilfen mit den Bestimmungen gemäß Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe a AEUV und den Leitlinien für Regionalbeihilfen von 1998 zu äußern, muss die Kommission feststellen, dass Griechenland keinen Nachweis dafür erbracht hat, dass beim Verkauf der Kassandra-Minen ein Gleichgewicht zwischen den hieraus resultierenden Wettbewerbsverfälschungen und den Vorteilen der Beihilfe für die Entwicklung eines benachteiligten Gebiets gewährleistet wurde.
(148)
Zweitens müssen Regionalbeihilfen eine Anreizwirkung entfalten, d. h. sie müssen einen echten Anreiz bieten, Investitionen zu tätigen, die ansonsten in den benachteiligten Regionen nicht zustande kämen. In diesem Sinne heißt es in den Leitlinien, dass die Beihilferegelungen vorsehen müssen, dass der Beihilfeantrag vor Beginn der Projektausführung gestellt wird (39). Diese Voraussetzung gilt auch für Ad hoc-Beihilfemaßnahmen (40). Griechenland hat weder nachgewiesen, dass der Begünstigte die vorstehend genannte Anforderung erfüllte, noch dass er einen Beihilfeantrag vor dem Beginn der Projektausführung gestellt hatte.
(149)
Darüber hinaus stellt die Kommission im Zusammenhang mit der Anreizwirkung der Beihilfe fest, dass Griechenland keine offene bedingungslose Ausschreibung für den Verkauf der Kassandra-Minen durchgeführt hat. Die Kommission ist der Ansicht, dass mit einer derartigen offenen und bedingungslosen Ausschreibung hätte getestet werden können, ob es auf dem Markt an den Minen interessierte Investoren gegeben hätte. Da eine derartige Ausschreibung nicht stattfand, ist die Kommission der Ansicht, dass Griechenland nicht den Bereitschaftsgrad des Marktes zur Investition in die Kassandra-Minen getestet und folglich auch nicht überprüft hat, ob eine Beihilfe mit Anreizwirkung erforderlich war.
(150)
Ferner stellt die Kommission fest, dass der Erwerb der Kassandra-Minen eine Investition im Bergbausektor darstellte. Der Sektor ist sehr kapitalintensiv, so dass umfangreiche Investitionsbeträge benötigt werden, um die Geschäftstätigkeit und den Abbaubetrieb aufnehmen zu können. Im vorliegenden Fall beliefen sich die Investitionskosten für die Erschließung der Minen und die Baumaßnahmen in Skouries nach dem Behre Dolbear-Bericht auf 220 Mio. EUR (siehe Erwägungsgrund 66. Die Kommission stellt fest, dass dieser Betrag deutlich höher als der Beihilfebetrag ist, der auf 15,34 Mio. EUR beziffert wurde (siehe die kombinierten Beträge in den Erwägungsgründen 111 und 124). Damit liegt der vorstehend genannte Beihilfebetrag bei nur 7 % der Investitionen, die allein in einem der Abbaubetriebe erforderlich waren. Des Weiteren wurden der Kommission keinerlei Nachweise übermittelt, aus denen hervorging, dass es Ellinikos Chrysos nicht möglich gewesen wäre, die Investitionen ohne die Beihilfe zu tätigen. Ganz im Gegenteil vereinbarten Griechenland und Ellinikos Chrysos, dass das Unternehmen das Investitionskapital zur Erschließung der Minen aufbringen würde (41). Daher ist die Kommission der Ansicht, dass die Beihilfe keine Anreizwirkung hatte und nicht erforderlich war, um Investoren zum Erwerb der Kassandra-Minen zu bewegen.
(151)
Schließlich hat Griechenland auch nie nachgewiesen, worin der Anreizeffekt der beanstandeten Beihilfe hätte bestehen sollen.
(152)
Vor diesem Hintergrund stellt die Kommission fest, dass der Verkauf der Kassandra-Minen nicht den Anforderungen der Leitlinien für Beihilfen mit regionaler Zielsetzung von 1998 entspricht, weil sie nicht als Beihilfen für Erstinvestitionen gelten können.
(153)
Erwogen werden könnte auch, ob die Beihilfen als Betriebsbeihilfen im Sinne der Leitlinien für Beihilfen mit regionaler Zielsetzung von 1998 betrachtet werden könnten. Nach den Leitlinien sollen mit Betriebsbeihilfen die laufenden Ausgaben eines Unternehmens gesenkt werden; sie können nur in Ausnahmefällen in Regionen gewährt werden, die für die Ausnahmetatbestände in Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe a AEUV in Frage kommen.
(154)
Nach den Leitlinien „sollen mit Betriebsbeihilfen die laufenden Ausgaben eines Unternehmens gesenkt werden“ (Punkt 4.15). Laufende Ausgaben sind jedoch keine Investitionen, sondern in der Regel ständig anfallende Ausgaben, die für den Betrieb eines Unternehmens erforderlich sind. Mit der vorliegenden Beihilfe wurden jedoch keine laufenden Ausgaben in diesem Sinne finanziert, sondern eine Investition in Anlagevermögen (Erwerb von Abbaubetrieben und Gelände) sowie eine Befreiung von den Steuern, die im Zusammenhang mit der getätigten Investition fällig wurden (Grunderwerbssteuer). Daher wurden mit der beanstandeten Beihilfe keine laufenden Ausgaben finanziert. Die Kommission geht daher davon aus, dass die Beihilfe nicht der Definition von Betriebsbeihilfen im Sinne der Leitlinien entspricht.
(155)
Darüber hinaus können nach den Leitlinien Betriebsbeihilfen in Fördergebieten gewährt werden, wenn ihre Höhe den auszugleichenden Nachteilen angemessen ist. Es obliegt den Mitgliedstaaten, die Existenz und den Umfang solcher Nachteile nachzuweisen. Im vorliegenden Fall hat Griechenland keinerlei Bewertung oder Berechnung der Nachteile der Region oder der Höhe der Beihilfe vorgelegt, um nachzuweisen, dass die Höhe den Nachteilen angemessen ist.
(156)
Schließlich müssen Betriebsbeihilfen nach den Leitlinien zeitlich begrenzt und degressiv gestaffelt sein. Die Kommission stellt fest, dass die Veräußerung nicht mit einer zeitlichen Befristung oder degressiven Staffelung verbunden war. Weder der im Verkaufsvertrag festgelegte Verkaufspreis noch die Steuerbefreiung war mit einer zeitlichen Befristung oder einer degressiven Staffelung versehen.
(157)
Daher vertritt die Kommission den Standpunkt, dass die Beihilfe nach den Leitlinien nicht für mit dem Binnenmarkt vereinbar erklärt werden kann.
(158)
Die Kommission kommt damit zu dem Schluss, dass die Beihilfe nach den Leitlinien für Beihilfen mit regionaler Zielsetzung von 1998 nicht für mit dem Binnenmarkt vereinbar erklärt werden kann.
(159)
Hinsichtlich der Vereinbarkeit der Beihilfe nach der Verordnung über die Gruppenfreistellung, wonach bestimmte Kategorien von Beihilfen in Anwendung von Artikel 107 und 108 AEUV (42) als mit dem Binnenmarkt vereinbar erklärt werden können, ist die Kommission der Ansicht, dass Ellinikos Chrysos nach den von den griechischen Behörden übermittelten Finanzdaten ein Großunternehmen ist, was auch in Erwägungsgrund 12 nachgewiesen wurde. Gemäß Artikel 1 Absatz 5 der Allgemeinen Gruppenfreistellungsverordnung gilt diese Verordnung nicht für Ad hoc-Beihilfen für Großunternehmen.
(160)
Gemäß Artikel 8 Absatz 3 der Allgemeinen Gruppenfreistellungsverordnung sollten die Mitgliedstaaten im Falle von Beihilfen für Großunternehmen, die unter diese Verordnung fallen, den Anreizeffekt der Beihilfe anhand eines Dokuments bestätigen, in dem die Tragfähigkeit des Vorhabens oder der Tätigkeit des Beihilfeempfängers mit und ohne Gewährung der Beihilfe analysiert wird. Der Kommission wurde kein derartiger Nachweis vorgelegt.
(161)
Nach der Allgemeinen Gruppenfreistellungsverordnung würde der Erwerb von unmittelbar mit einer Betriebsstätte verbundenen Vermögenswerten, sofern die Betriebsstätte geschlossen wurde oder geschlossen worden wäre, wenn ihr Erwerb nicht erfolgt wäre, als beihilfefähige Kosten gelten, wenn die Transaktion unter Marktbedingungen stattgefunden hätte. Die griechischen Behörden räumen jedoch ein, dass die Veräußerung ohne offene, bedingungslose und transparente Ausschreibung oder eine unabhängige Begutachtung des Marktwertes der Aktiva der Kassandra-Minen stattgefunden hat. Daher stellt die Kommission fest, dass der Verkauf in diesem Fall nicht zu Marktbedingungen erfolgt ist.
(162)
Abschließend lässt sich feststellen, dass die Beihilfe an Ellinikos Chrysos nach der Allgemeinen Gruppenfreistellungsverordnung nicht mit dem Binnenmarkt vereinbar ist.
(163)
In Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe c AEUV heißt es, dass „Beihilfen zur Förderung der Entwicklung gewisser Wirtschaftszweige oder Wirtschaftsgebiete, soweit sie die Handelsbedingungen nicht in einer Weise verändern, die dem gemeinsamen Interesse zuwiderläuft“, als mit dem Binnenmarkt vereinbar angesehen werden können.
(164)
Die Kommission ist der Auffassung, dass die Ausnahmeregel gemäß Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe c im vorliegenden Fall nicht zutrifft und dass Ellinikos Chrysos keine Rettungs- und/oder Umstrukturierungsbeihilfen geltend machen kann. Gemäß Punkt 7 der Leitlinien der Gemeinschaft von 1999 für Staatlichen Beihilfen zur Rettung und Umstrukturierung von Unternehmen in Schwierigkeiten, die zum Zeitpunkt des Verkaufs von 2003 galten (43), „kommen neugegründete Unternehmen nicht für Rettungs- und Umstrukturierungsbeihilfen in Betracht, und zwar auch dann nicht, wenn ihre anfängliche Finanzsituation prekär ist. Dies gilt insbesondere für neue Unternehmen, die aus der Abwicklung oder der Übernahme der Vermögenswerte eines anderen Unternehmens hervorgegangen sind“. Die Unternehmensgründung von Ellinikos Chrysos erfolgte drei Tage vor dem Erwerb der Kassandra-Minen. Darüber hinaus hängen Umstrukturierungsbeihilfen vom Vorliegen eines soliden Umstrukturierungsplans ab. Griechenland hat einen solchen Umstrukturierungsplan jedoch nicht vorgelegt. Somit lässt sich abschließend feststellen, dass die Ellinikos Chrysos gewährte Beihilfe nicht als Rettungs- und/oder Umstrukturierungsbeihilfe angesehen werden kann.
(165)
Was schließlich Umweltbeihilfen anbelangt, war Ellinikos Chrysos verpflichtet, die geltenden Umweltstandards einzuhalten. Insbesondere war das Unternehmen zur Durchführung von Investitionen in den Umweltschutz und zur Durchführung des Bergbaubetriebs in Einklang mit den griechischen und den EU-Umweltvorschriften verpflichtet. Da diese Standards gesetzlich vorgeschrieben waren, brauchten Ellinikos Chrysos keine Beihilfen zur Einhaltung der Gesetzesvorschriften gewährt zu werden.
(166)
Angesichts der vorstehenden Ausführungen kommt die Kommission zu dem Schluss, dass die beanstandete Beihilfemaßnahme nicht mit dem AEUV vereinbar ist.
(167)
Insbesondere ist die Kommission der Ansicht, dass der Unterschied zwischen dem Marktwert der Aktiva der Kassandra-Minen und dem Preis, zu dem diese an Ellinikos Chrysos veräußert wurden, eine mit dem Binnenmarkt nicht vereinbare Beihilfe zugunsten von Ellinikos Chrysos darstellt. Die Kommission ist auch der Ansicht, dass der Steuerbetrag, den Ellinikos Chrysos für den Erwerb der Minen und des Geländes hätte entrichten müssen, eine mit dem Binnenmarkt unvereinbare Beihilfe zugunsten von Ellinikos Chrysos darstellt.
V SCHLUSSFOLGERUNG
(168)
Aufgrund der vorstehenden Erwägungen gelangt die Kommission zu der Schlussfolgerung, dass die vorliegenden Maßnahmen als Beihilfe im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 AEUV zugunsten von Ellinikos Chrysos zu betrachten sind. Insbesondere ist die Kommission der Ansicht, dass der Unterschied zwischen dem Marktwert der Aktiva der Kassandra-Minen und dem Preis, zu dem diese an Ellinikos Chrysos veräußert wurden, eine Beihilfe zugunsten von Ellinikos Chrysos darstellt, und dass der Steuerbetrag, den Ellinikos Chrysos für den Erwerb der Abbaubetriebe und des Geländes hätte entrichten müssen, ebenfalls eine Beihilfe zugunsten von Ellinikos Chrysos darstellt.
(169)
Darüber hinaus kommt die Kommission zu dem Schluss, dass die beanstandeten Beihilfemaßnahmen mit dem Binnenmarkt unvereinbar sind. Insbesondere ist die Kommission der Ansicht, dass der Unterschied zwischen dem Marktwert der Aktiva der Kassandra-Minen und dem Preis, zu dem diese an Ellinikos Chrysos veräußert wurden, eine mit dem Binnenmarkt nicht vereinbare Beihilfe zugunsten von Ellinikos Chrysos darstellt, und dass der Steuerbetrag, den Ellinikos Chrysos für den Erwerb der Abbaubetriebe und des Geländes hätte entrichten müssen, ebenfalls eine mit dem Binnenmarkt unvereinbare Beihilfe zugunsten von Ellinikos Chrysos darstellt.
(170)
Nach dem AEUV und der ständigen Rechtsprechung des Gerichtshofs ist die Kommission, wenn sie die Unvereinbarkeit einer Beihilfe mit dem Gemeinsamen Markt feststellt, befugt zu entscheiden, dass der betreffende Staat sie aufzuheben oder umzugestalten hat (44). Außerdem hat der Gerichtshof stets argumentiert, dass die Verpflichtung eines Staates, Beihilfen aufzuheben, die von der Kommission als unvereinbar mit dem Binnenmarkt angesehen wurden, zur Wiederherstellung der früheren Lage gedacht ist (45). In diesem Zusammenhang hat der Gerichtshof festgestellt, dass dieses Ziel erreicht ist, sobald der Empfänger die rechtswidrig gewährten Beihilfen zurückgezahlt hat, denn durch diese Rückzahlung verliert der Empfänger den Vorteil, den er auf dem Markt gegenüber seinen Mitbewerbern besaß, und die Lage vor der Zahlung der Beihilfe wird wiederhergestellt (46).
(171)
In Anlehnung an die vorstehend genannten Urteile ist in Artikel 14 der Verordnung (EG) Nr. 659/99 (47) des Rates festgelegt, dass „in Negativentscheidungen hinsichtlich rechtswidriger Beihilfen die Kommission entscheidet, dass der betreffende Mitgliedstaat alle notwendigen Maßnahmen ergreift, um die Beihilfe vom Empfänger zurückzufordern“.
(172)
Da die Maßnahmen im vorliegenden Fall für rechtswidrig und als eine mit dem Binnenmarkt nicht vereinbare Beihilfe erachtet werden, sind die Beträge zurückzufordern, um die Lage wieder herzustellen, die vor der Gewährung der Beihilfe bestand. Als Ausgangspunkt für die Rückforderung sollte der Zeitpunkt gewählt werden, zu dem der Vorteil dem Begünstigten gewährt wurde, d. h. zu dem die Beihilfe dem Begünstigten zur Verfügung stand, der bis zur tatsächlichen Rückzahlung auch Rückforderungszinsen zu zahlen hat.
(173)
Das mit dem Binnenmarkt nicht vereinbare Element der Maßnahme besteht aus der Summe a) des Unterschieds zwischen dem Marktwert der Aktiva der Kassandra-Minen und dem Preis, zu dem sie an Ellinikos Chrysos verkauft wurden (14 Mio. EUR) und b) dem Steuerbetrag, den Ellinikos Chrysos für den Erwerb der Aktiva, d. h. der Minen und des Geländes (1,34 Mio. EUR) hätte entrichten müssen. Beide Beträge ergeben einen Gesamtbetrag von 15,34 Mio. EUR.
(174)
Des Weiteren stellt die Kommission hinsichtlich der Rückforderung fest, dass Artikel 4 des Verkaufsvertrags zwei Aufhebungsklauseln enthielt, die besagen, dass Ellinikos Chrysos den Verkauf in folgenden Fällen wieder rückgängig machen kann: a) wenn sich der Status der Abbaugenehmigungen durch einen Verwaltungs- oder Rechtsakt der griechischen Behörden ändert; oder b) wenn der Betrieb oder die Durchführung des Investitionsplans durch eine gerichtliche Entscheidung gestoppt wird. In beiden Fällen könnte Ellinikos Chrysos die Aktiva an den griechischen Staat rückübertragen und würde den Gesamtbetrag von 11 Mio. EUR möglicherweise zuzüglich einer weiteren Vergütung erstattet bekommen.
(175)
Die griechischen Behörden brachten vor, dass diese beiden Bestimmungen durch einen Beschluss der Kommission über die Rückforderung der mit dem Binnenmarkt unvereinbaren Beihilfe ausgelöst werden könnten. Ob dies tatsächlich der Fall ist, ist eine Frage der Auslegung des Vertrags und des nationalen Rechts. Sollte diese Bestimmung jedoch aktiviert werden, dürfte dies keinerlei Auswirkung auf die Verpflichtung Griechenlands haben, den in diesem Beschluss angegebenen Beihilfebetrag zurückzufordern.
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Artikel 1
Die staatliche Beihilfe im Betrag von 15,34 Mio. EUR, die Griechenland unter Verletzung des Artikels 108 Absatz 3 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union im Wege des Verkaufs von Aktiva und Gelände unter ihrem Wert und unter Befreiung von den damit verbundenen Steuern mit dem Ziel der Erhaltung der Beschäftigung und der Umwelt und der Schaffung eines Anreizes für potenzielle Käufer der Kassandra-Minen rechtswidrig zugunsten von Ellinikos Chrysos gewährt hat, ist mit dem Binnenmarkt unvereinbar.
Artikel 2
1. Griechenland fordert die in Artikel 1 genannte Beihilfe vom Begünstigten zurück.
2. Der Rückforderungsbetrag umfasst Zinsen, die von dem Zeitpunkt, ab dem die Beihilfe dem Begünstigten zur Verfügung stand, bis zu deren tatsächlicher Rückzahlung berechnet werden.
3. Die Zinsen werden gemäß Kapitel V der Verordnung (EG) Nr. 794/2004 (48) des Kommission und gemäß der Verordnung (EG) Nr. 271/2008 (49) des Kommission zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 794/2004 nach der Zinseszinsformel berechnet.
4. Griechenland stellt mit dem Tag des Erlasses dieses Beschlusses alle ausstehenden Zahlungen für die in Artikel 1 genannte Beihilfe ein.
Artikel 3
1. Die in Artikel 1 genannte Beihilfe wird sofort und tatsächlich zurückgefordert.
2. Griechenland stellt sicher, dass dieser Beschluss binnen vier Monaten nach seiner Bekanntgabe umgesetzt wird.
Artikel 4
1. Griechenland übermittelt der Kommission binnen zwei Monaten nach Bekanntgabe dieses Beschlusses die folgenden Informationen:
a)
Gesamtbetrag (Hauptforderung und Zinsen), der vom Begünstigten zurückzufordern ist;
b)
ausführliche Beschreibung der Maßnahmen, die ergriffen wurden bzw. beabsichtigt sind, um diesem Beschluss nachzukommen;
c)
Unterlagen, aus denen hervorgeht, dass an den Begünstigten eine Rückzahlungsanordnung ergangen ist.
2. Griechenland unterrichtet die Kommission über den Fortgang seiner Maßnahmen zur Umsetzung dieses Beschlusses, bis die Rückzahlung der in Artikel 1 genannten Beihilfe abgeschlossen ist. Auf Anfrage der Kommission legt Griechenland unverzüglich Informationen über die Maßnahmen vor, die ergriffen wurden bzw. beabsichtigt sind, um diesem Beschluss nachzukommen. Ferner übermittelt Griechenland ausführliche Angaben über die Beihilfebeträge und die Zinsen, die vom Begünstigten bereits zurückgezahlt wurden.
Artikel 5
Dieser Beschluss ist an Griechenland gerichtet.
Brüssel, den 23. Februar 2011