NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 737/2010
ze dne 10. srpna 2010,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 o obchodování s produkty z tuleňů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 ze dne 16. září 2009 o obchodování s produkty z tuleňů (1), a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1007/2009 povoluje uvádět na trh Unie produkty z tuleňů získávané při tradičních lovech tuleňů pořádaných inuitskými a jinými původními společenstvími, které přispívají k jejich živobytí. Povoluje rovněž uvádět na trh produkty z tuleňů v případě, že se lov pořádal čistě za účelem udržitelného řízení mořských zdrojů, a v případě občasného dovozu produktů z tuleňů výlučně pro osobní potřebu cestujících a jejich rodin.
(2)
Je proto nutné stanovit podrobné podmínky pro dovoz takových produktů z tuleňů a jejich uvádění na trh Unie za účelem jednotného používání nařízení (ES) č. 1007/2009.
(3)
Mělo by být povoleno uvádět na trh produkty z tuleňů získávané při tradičních lovech tuleňů pořádaných inuitskými a jinými původními společenstvími, které přispívají k jejich živobytí, pokud jsou tyto lovy součástí kulturního dědictví společenství a produkty z tuleňů se alespoň zčásti používají, spotřebovávají nebo zpracovávají v rámci těchto společenství v souladu s jejich tradicemi.
(4)
Měly by být rovněž stanoveny podmínky, za kterých lze uvádět na trh produkty z tuleňů získané jako vedlejší produkt lovu pořádaného čistě za účelem udržitelného řízení mořských zdrojů, a podmínky dovozu produktů z tuleňů pro osobní potřebu cestujících nebo jejich rodin.
(5)
V rámci těchto výjimečných opatření by měl být zaveden účinný mechanismus k zajištění odpovídajícího ověření souladu s těmito požadavky. Uvedený mechanismus by neměl omezovat obchod více, než je to nutné.
(6)
Jinými způsoby by těchto cílů nebylo možno dosáhnout. Proto by měl existovat mechanismus, na jehož základě by uznané orgány vydávaly potvrzení osvědčující, že produkty z tuleňů splňují požadavky stanovené v nařízení (ES) č. 1007/2009, pokud dovoz není pro osobní potřebu cestujících nebo jejich rodin.
(7)
Je vhodné zajistit, aby subjekty, které splňují určité požadavky, byly zařazeny do seznamu uznaných orgánů vydávajících tato potvrzení.
(8)
Měly by být stanoveny vzory pro potvrzení a jejich kopie, aby se usnadnila správa a ověřování potvrzení.
(9)
Měly by se stanovit postupy pro kontrolu potvrzení. Tyto postupy by měly být co nejjednodušší a nejpraktičtější, aniž by se snížila důvěryhodnost a soudržnost systému.
(10)
Mělo by se povolit používání elektronických systémů, aby se usnadnila výměna údajů mezi příslušnými orgány, Komisí a uznanými orgány.
(11)
Zpracování osobních údajů pro účely tohoto nařízení, zejména pokud jde o zpracování osobních údajů obsažených v potvrzeních, by mělo být v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (2) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (3).
(12)
Jelikož toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k článku 3 nařízení (ES) č. 1007/2009, které se použije od 20. srpna 2010, mělo by bezodkladně vstoupit v platnost.
(13)
Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro ochranu druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi, který byl zřízen podle čl. 18 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 338/97 (4),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví podrobná pravidla pro uvádění produktů z tuleňů na trh podle článku 3 nařízení (ES) č. 1007/2009.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„jinými původními společenstvími“ se rozumí společenství v nezávislých zemích považovaná za původní na základě toho, že jsou potomky obyvatel, kteří obývali zemi nebo zeměpisnou oblast, do níž země patří, v době jejího podmanění nebo kolonizace či v době vytyčení současných hranic státu, a která si bez ohledu na své právní postavení udržují některé nebo všechny své sociální, ekonomické, kulturní a politické instituce.
2)
„uváděním na trh na neziskovém základě“ se rozumí uvádění na trh za cenu rovnající se náhradě nákladů vzniklých lovci po odečtení částky všech subvencí obdržených v souvislosti s lovem nebo za cenu nižší.
Článek 3
1. Produkty z tuleňů získané při lovech pořádaných inuitskými nebo jinými původními společenstvími lze uvádět na trh, pouze pokud je možné určit, že pocházejí z lovů tuleňů, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
lovy tuleňů pořádané inuitskými nebo jinými původními společenstvími, která mají tradici lovu tuleňů ve společenství a v zeměpisné oblasti;
b)
lovy tuleňů, jejichž produkty se alespoň zčásti používají, spotřebovávají nebo zpracovávají v rámci společenství v souladu s jejich tradicemi;
c)
lovy tuleňů, které přispívají k živobytí společenství.
2. V době uvádění na trh musí mít produkt z tuleňů potvrzení uvedené v čl. 7 odst. 1.
Článek 4
Produkty z tuleňů pro osobní potřebu cestujících nebo jejich rodin lze dovážet, pouze pokud jsou splněny tyto požadavky:
1)
cestující přijíždějící ze třetích zemí buď nosí produkty z tuleňů na sobě, nebo je vezou či nesou v osobních zavazadlech;
2)
produkty jsou součástí osobního majetku fyzické osoby, která mění místo svého obvyklého bydliště ze třetí země do Unie;
3)
produkty z tuleňů cestující získali na místě ve třetí zemi a později je dovezli, a to pod podmínkou, že při příjezdu na území Unie tito cestující předloží celním orgánům dotčeného členského státu tyto dokumenty:
a)
písemné oznámení dovozu;
b)
dokument s důkazem, že produkty byly získány v dotčené třetí zemi.
Pro účely bodu 3 musí písemné oznámení a dokument celní orgány schválit a vrátit cestujícím. Při dovozu musí být oznámení a dokument předloženy celním orgánům spolu s celním prohlášením pro příslušný produkt.
Článek 5
1. Produkty z tuleňů získané v rámci řízení mořských zdrojů lze uvádět na trh, pouze pokud je možné určit, že pocházejí z lovů tuleňů, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
lovy tuleňů pořádané podle vnitrostátního nebo regionálního plánu řízení přírodních zdrojů, který používá vědecké populační modely mořských zdrojů a uplatňuje ekosystémový přístup;
b)
lovy tuleňů, které nepřekračují celkovou přípustnou kvótu odlovu stanovenou v souladu s plánem uvedeným v písmenu a);
c)
lovy tuleňů, jejichž vedlejší produkty jsou uváděny na trh nesystematicky a na neziskovém základě.
2. V době uvádění na trh musí mít produkt z tuleňů potvrzení uvedené v čl. 7 odst. 1.
Článek 6
1. Subjekt je zařazen do seznamu uznaných orgánů, pokud prokáže, že splňuje tyto požadavky:
a)
má právní subjektivitu;
b)
je schopen ověřit, že požadavky článku 3 nebo článku 5 jsou splněny;
c)
je způsobilý vydávat a spravovat potvrzení uvedená v čl. 7 odst. 1, jakož i zpracovávat a vést záznamy;
d)
je schopen vykonávat své funkce tak, aby nedocházelo ke střetům zájmů;
e)
je schopen sledovat dodržování požadavků stanovených v článcích 3 a 5;
f)
je způsobilý odejmout potvrzení uvedená v čl. 7 odst. 1 nebo pozastavit jejich platnost v případě, že požadavky tohoto nařízení nejsou plněny, a učinit opatření za účelem informování příslušných orgánů a celních orgánů členských států o této skutečnosti;
g)
podléhá auditu prováděnému nezávislou třetí stranou;
h)
působí na celostátní nebo na regionální úrovni.
2. Aby byl subjekt zařazen do seznamu uvedeného v odstavci 1, musí Komisi předložit žádost a připojit k ní dokumenty, které prokazují, že splňuje požadavky stanovené v odstavci 1.
3. Na konci každého ohlašovacího období předloží uznaný orgán Komisi zprávu o auditu, kterou zpracuje nezávislá třetí strana uvedená v odst. 1 písm. g).
Článek 7
1. Jsou-li splněny požadavky pro uvedení na trh stanovené v čl. 3 odst. 1 nebo čl. 5 odst. 1, uznaný orgán vydá na základě žádosti potvrzení podle vzoru uvedeného v příloze.
2. Uznaný orgán doručí potvrzení žadateli a jeho kopii uchová po dobu tří let pro účely vedení záznamů.
3. S výhradou čl. 8 odst. 2 se originál potvrzení doručí s produktem z tuleňů v době jeho uvedení na trh. Žadatel si může ponechat jeho kopii.
4. Na každé další faktuře se uvede odkaz na číslo potvrzení.
5. Produkt z tuleňů spolu s potvrzením vydaným podle odstavce 1 se považuje za produkt, který je v souladu s čl. 3 odst. 1 nebo čl. 5 odst. 1.
6. Přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění produktu z tuleňů do volného oběhu podle článku 79 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (5) podléhá předložení potvrzení vydaného v souladu s odstavcem 1 tohoto článku. Aniž je dotčen čl. 77 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2913/92, celní orgány si ponechají kopii potvrzení ve svých záznamech.
7. V případě pochybností o věrohodnosti nebo správnosti potvrzení vydaného v souladu s odstavcem 1, a rovněž je-li potřeba další konzultace, se celní orgány a další úředníci vymáhacích orgánů spojí s příslušnými orgány, které určí dotčený členský stát v souladu s článkem 9. Příslušné orgány rozhodnou o tom, jaká opatření je třeba přijmout.
Článek 8
1. Potvrzení uvedená v čl. 7 odst. 1 jsou v papírové nebo elektronické podobě.
2. V případě elektronického potvrzení musí být k produktu z tuleňů v době jeho uvádění na trh připojena tištěná kopie potvrzení.
3. Používáním potvrzení nejsou dotčeny žádné další formality týkající se uvádění na trh.
4. Příslušný orgán určený podle článku 9 může požádat, aby potvrzení bylo přeloženo do úředního jazyka členského státu, v němž se produkt má uvést na trh.
Článek 9
1. Každý členské stát určí jeden nebo několik příslušných orgánů odpovědných za tyto úkoly:
a)
ověřování potvrzení pro produkty z tuleňů dovezené ze třetích zemí prováděné na žádost celních orgánů podle čl. 7 odst. 7;
b)
kontrola vydávání potvrzení uznaným orgánem zřízeným a činným v tomto členském státě;
c)
uchovávání kopie potvrzení vydaného pro produkty z tuleňů získaných lovem tuleňů v tomto členském státě.
2. Členský stát oznámí příslušné orgány určené podle odstavce 1 Komisi.
3. Komise zpřístupní seznam příslušných orgánů určených podle odstavce 1 na své internetové stránce. Seznam je pravidelně aktualizován.
Článek 10
1. Příslušné orgány mohou pro výměnu a záznam údajů obsažených v potvrzeních používat elektronické systémy.
2. Členské státy vezmou v úvahu komplementaritu, kompatibilitu a interoperabilitu elektronických systémů uvedených v odstavci 1.
Článek 11
Tímto nařízením není dotčena úroveň ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů podle právních předpisů Unie a jednotlivých členských států, a zejména se jím nemění povinnosti a práva stanovená ve směrnici 95/46/ES a v nařízení (ES) č. 45/2001. Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů je zajištěna, zejména pokud jde o jakékoli zveřejnění nebo sdělení osobních údajů obsažených v potvrzení.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 10. srpna 2010.
VERORDNUNG (EU) Nr. 737/2010 DER KOMMISSION
vom 10. August 2010
mit Durchführungsvorschriften zur Verordnung (EG) Nr. 1007/2009 des Europäischen Parlaments und des Rates über den Handel mit Robbenerzeugnissen
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1007/2009 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 16. September 2009 über den Handel mit Robbenerzeugnissen (1), insbesondere auf Artikel 3 Absatz 4,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Verordnung (EG) Nr. 1007/2009 gestattet das Inverkehrbringen von Robbenerzeugnissen aus einer Jagd, die von Inuit und anderen indigenen Gemeinschaften traditionsgemäß betrieben wird und zu deren Lebensunterhalt beiträgt. Sie gestattet ebenfalls das Inverkehrbringen von Robbenerzeugnissen, wenn die Bejagung zum ausschließlichen Zweck der nachhaltigen Bewirtschaftung der Meeresressourcen erfolgte und wenn die Einfuhr von Robbenerzeugnissen gelegentlich erfolgt und sich ausschließlich aus Waren zusammensetzt, die zum persönlichen Gebrauch von Reisenden oder ihrer Familien bestimmt sind.
(2)
Im Interesse der einheitlichen Anwendung der Verordnung (EG) Nr. 1007/2009 ist es daher erforderlich, detaillierte Vorschriften für die Einfuhr und das Inverkehrbringen von diesen Robbenprodukten auf dem EU-Markt festzulegen.
(3)
Das Inverkehrbringen von Robbenerzeugnissen, die aus einer Jagd stammen, die von Inuit und anderen indigenen Gemeinschaften traditionsgemäß betrieben wird und zu deren Lebensunterhalt beiträgt, sollte gestattet werden, soweit diese Jagd Teil des Kulturerbes der betreffenden Gemeinschaft ist und die Robbenerzeugnisse traditionsgemäß zumindest teilweise von diesen Gemeinschaften verwendet, verbraucht oder verarbeitet werden.
(4)
Außerdem sollten Vorschriften für das Inverkehrbringen von Robbenerzeugnissen in denen die Robbenerzeugnisse aus Nebenprodukten einer Jagd stammen, die zu dem alleinigen Zweck der nachhaltigen Bewirtschaftung der Meeresressourcen betrieben wird sowie für die Einfuhr von Robbenerzeugnissen zum persönlichen Gebrauch von Reisenden oder ihren Familien festgelegt werden.
(5)
Im Rahmen dieses Systems der Ausnahmen sollte ein wirksames Verfahren festgelegt werden, das eine angemessene Überprüfung der Einhaltung dieser Vorschriften gewährleistet. Dieses Verfahren sollte den Handel nicht stärker beschränken, als erforderlich ist.
(6)
Da dieses Ziel auf andere Art und Weise nicht ausreichend zu verwirklichen wäre, sollte ein Verfahren festgelegt werden, nach dem anerkannte Stellen Bescheinigungen ausstellen, mit denen bestätigt wird, dass Robbenerzeugnisse den Anforderungen der Verordnung (EG) Nr. 1007/2009 entsprechen, es sei denn, sie werden zum persönlichen Gebrauch von Reisenden oder ihren Familien eingeführt.
(7)
Es empfiehlt sich, Stellen, die bestimmte Anforderungen erfüllen, in eine Liste der für die Ausstellung derartiger Bescheinigungen anerkannten Stellen aufzunehmen.
(8)
Es sollten Muster für die Originale und Abschriften der Bescheinigungen festgelegt werden, um den damit verbundenen Bearbeitungs- und Überprüfungsaufwand zu vereinfachen.
(9)
Es sollten Verfahrensvorschriften für die Kontrolle der Bescheinigungen festgelegt werden. Diese sollten möglichst einfach und zweckmäßig sein und die Glaubwürdigkeit und Kohärenz des Systems nicht in Frage stellen.
(10)
Um den Austausch von Daten zwischen den zuständigen Behörden, der Kommission und den anerkannten Stellen zu erleichtern, sollten elektronische Systeme zugelassen werden.
(11)
Die Verarbeitung personenbezogener Daten für die Zwecke dieser Verordnung, insbesondere personenbezogener Daten in Bescheinigungen, sollte mit den Vorschriften der Richtlinie 95/46/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 24. Oktober 1995 zum Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten und zum freien Datenverkehr (2) und der Verordnung (EG) Nr. 45/2001 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 18. Dezember 2000 zum Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten durch die Organe und Einrichtungen der Gemeinschaft und zum freien Datenverkehr (3) in Einklang stehen.
(12)
Diese Verordnung sollte unverzüglich in Kraft treten, da sie Vorschriften für die Durchführung von Artikel 3 der Verordnung (EG) Nr. 1007/2009 festlegt, der am 20. August 2010 gilt.
(13)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des gemäß Artikel 18 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 338/97 des Rates (4) eingesetzten Ausschusses -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Diese Verordnung regelt das Inverkehrbringen von Robbenerzeugnissen gemäß Artikel 3 der Verordnung (EG) Nr. 1007/2009.
Artikel 2
Zum Zwecke dieser Verordnung gelten die folgenden Begriffsbestimmungen:
1. „andere indigene Gemeinschaften“: in unabhängigen Staaten lebende Gemeinschaften, die aufgrund ihrer Abstammung von den Völkern, die das Land oder die geografische Region, zu der das Land gehört, zum Zeitpunkt der Eroberung oder Kolonialisierung oder zum Zeitpunkt der Festlegung der derzeitigen Staatsgrenzen bevölkert haben, als indigen angesehen werden und die, ungeachtet ihres Rechtsstatus, nach wie vor einige ihrer oder alle ihre ursprünglichen sozialen, wirtschaftlichen, kulturellen und politischen Strukturen beibehalten haben;
2. „gemeinnütziges Inverkehrbringen“: Inverkehrbringen zum gleichen oder zu einem niedrigeren Preis als die Selbstkosten des Jägers, abzüglich des Betrags etwaiger Jagdzuschüsse.
Artikel 3
(1) Robbenerzeugnisse aus einer von Inuit oder anderen indigenen Gemeinschaften betriebenen Robbenjagd dürfen nur in den Verkehr gebracht werden, wenn erwiesen ist, dass sie aus einer Jagd stamme, die jede der folgenden Bedingungen erfüllt:
a)
Die Robbenjagd wurde von Inuit oder anderen indigenen Gemeinschaften betrieben, die in der betreffenden geografischen Region eine Tradition der Robbenjagd pflegen;
b)
die im Rahmen der Robbenjagd gewonnenen Erzeugnisse werden traditionsgemäß zumindest teilweise in den betreffenden Gemeinschaften verwendet, verbraucht oder verarbeitet;
c)
die Robbenjagd trägt zum Lebensunterhalt der Gemeinschaft bei.
(2) Zum Zeitpunkt des Inverkehrbringens muss das Robbenerzeugnis von der Bescheinigung gemäß Artikel 7 Absatz 1 begleitet sein.
Artikel 4
Robbenerzeugnisse zum persönlichen Gebrauch von Reisenden oder ihren Familien dürfen nur eingeführt werden, wenn eine der folgenden Bedingungen erfüllt ist:
1.
Die Robbenerzeugnisse werden von Reisenden entweder als Kleidungsstück getragen oder als Handgepäck oder im persönlichen Reisegepäck mitgeführt;
2.
die Robbenerzeugnisse sind Teil des persönlichen Eigentums einer natürlichen Person, die ihren ersten Wohnsitz aus einem Drittland in ein Land der Union verlegt;
3.
die Robbenerzeugnisse wurden von Reisenden vor Ort in einem Drittland erworben und von diesen Reisenden zu einem späteren Zeitpunkt eingeführt, vorausgesetzt bei Ankunft der Reisenden im Gebiet der Union werden den Zollbehörden des betreffenden Mitgliedstaats folgende Dokumente vorgelegt:
a)
eine schriftlichen Einfuhrerklärung;
b)
ein Dokument, aus dem hervorgeht, dass die Erzeugnisse in dem betreffenden Drittland erworben wurden.
Für die Zwecke von Nummer 3 müssen die schriftliche Erklärung und das Dokument von der Zollstelle mit einem Sichtvermerk versehen und den Reisenden zurückgegeben werden. Bei der Einfuhr werden die Erklärung und das Dokument zusammen mit der Zollanmeldung für die betreffenden Erzeugnisse den Zollbehörden vorgelegt.
Artikel 5
(1) Robbenerzeugnisse aus der Bewirtschaftung von Meeresressourcen dürfen nur in den Verkehr gebracht werden, wenn erwiesen ist, dass sie aus einer Robbenjagd stammen, die jede der folgenden Bedingungen erfüllt:
a)
Die Jagd erfolgte im Rahmen eines nationalen oder regionalen Plans zur Bewirtschaftung natürlicher Ressourcen, der auf wissenschaftlichen Populationsmodellen für Meeresressourcen beruht und dem Ökosystemansatz folgt;
b)
bei der Jagd wurde die nach dem Plan gemäß Buchstabe a festgesetzte Gesamtfangmenge nicht überschritten;
c)
die Nebenprodukte der Robbenjagd werden auf nicht systematische Weise gemeinnützig in den Verkehr gebracht.
(2) Zum Zeitpunkt des Inverkehrbringens muss das Robbenerzeugnis von der Bescheinigung gemäß Artikel 7 Absatz 1 begleitet sein.
Artikel 6
(1) In die Liste anerkannter Stellen werden nur solche Stellen aufgenommen, die nachweislich die folgenden Anforderungen erfüllen:
a)
Sie besitzen Rechtspersönlichkeit;
b)
sie sind in der Lage festzustellen, ob die Anforderungen des Artikel 3 oder 5 erfüllt sind;
c)
sie sind in der Lage, die Ausstellung und Bearbeitung von Bescheinigungen gemäß Artikel 7 Absatz 1 sowie die Erstellung und Archivierung von Akten wahrzunehmen;
d)
sie sind in der Lage, ihre Aufgaben so auszuführen, dass Interessenskonflikte vermieden werden;
e)
sie sind in der Lage, die Einhaltung der Anforderungen der Artikel 3 und 5 dieser Verordnung zu überwachen;
f)
sie sind in der Lage, die Bescheinigungen gemäß Artikel 7 Absatz 1 zu widerrufen oder deren Gültigkeit aufzuheben, wenn gegen die Vorschriften dieser Verordnung verstoßen wird, und Maßnahmen zu ergreifen, um die zuständigen Behörden und die Zollbehörden der Mitgliedstaaten entsprechend zu informieren;
g)
sie unterliegen der Prüfung durch eine unabhängige Prüfstelle;
h)
sie sind auf nationaler oder regionaler Ebene tätig.
(2) Um in die Liste gemäß Absatz 1 aufgenommen zu werden, reicht die betreffende Stelle bei der Kommission einen Antrag ein, zusammen mit Nachweisdokumenten, aus denen hervorgeht, dass die Stelle die Anforderungen gemäß Absatz 1 erfüllt.
(3) Die anerkannte Stelle legt der Kommission am Ende jedes Berichtszeitraums den Prüfbericht der in Absatz 1 Buchstabe g genannten unabhängigen Prüfstelle vor.
Artikel 7
(1) Soweit die Bedingungen für das Inverkehrbringen gemäß Artikel 3 Absatz 1 oder Artikel 5 Absatz 1 erfüllt sind, stellt die anerkannte Stelle auf Antrag und nach den im Anhang festgelegten Mustern eine Bescheinigung aus.
(2) Die anerkannte Stelle stellt dem Antragsteller d die aus und bewahrt drei Jahre lang eine Abschrift zu Dokumentationszwecken auf.
(3) Vorbehaltlich des Artikels 8 Absatz 2 ist bei Inverkehrbringen des Robbenerzeugnisses das Original der Bescheinigung zum Zeitpunkt des Inverkehrbringens zusammen mit dem Robbenerzeugnis zu übergeben. Der Antragsteller kann eine Abschrift der Bescheinigung aufbewahren.
(4) Jede weitere Warenrechnung muss einen Hinweis auf die Nummer der Bescheinigung enthalten.
(5) Ein Robbenerzeugnis, dass von einer gemäß Absatz 1 ausgestellten Bescheinigung begleitet wird, gilt als mit den Anforderungen des Artikels 3 Absatz 1 oder Artikel 5 Absatz 1 übereinstimmend.
(6) Voraussetzung für die Annahme einer Zollanmeldung für die Überführung eines Robbenerzeugnisses in den zollrechtlich freien Verkehr gemäß Artikel 79 der Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 des Rates (5) ist die Vorlage einer gemäß Absatz 1 des vorliegenden Artikels ausgestellten Bescheinigung. Unbeschadet von Artikel 77 Absatz 2 der Verordnung (EWG) Nr. 2913/92 bewahren die Zollbehörden eine Abschrift der Bescheinigung auf.
(7) Bei Zweifeln an der Echtheit oder Richtigkeit einer gemäß Absatz 1 ausgestellten Bescheinigung oder wenn weitere Auskünfte erforderlich werden, kontaktieren die Zollbehörden und andere für den Vollzug verantwortliche Personen die von dem betreffenden Mitgliedstaat gemäß Artikel 9 benannten zuständigen Behörden. Die zuständigen Behörden entscheiden über die zu treffenden Maßnahmen.
Artikel 8
(1) Die Bescheinigungen gemäß Artikel 7 Absatz 1 werden in Papierform oder elektronisch erstellt.
(2) Im Falle einer elektronischen Bescheinigung muss das Robbenerzeugnis zum Zeitpunkt seines Inverkehrbringens von einem Ausdruck dieser Bescheinigung begleitet sein.
(3) Die Verwendung der Bescheinigung erfolgt unbeschadet etwaiger anderer, das Inverkehrbringen betreffender Vorschriften.
(4) Die gemäß Artikel 9 benannte zuständige Behörde kann verlangen, dass die Bescheinigung in die Amtssprache des Mitgliedstaats übersetzt wird, in dem das Erzeugnis in den Verkehr gebracht werden soll.
Artikel 9
(1) Die Mitgliedstaaten benennen eine oder mehrere für die Erfüllung folgender Aufgaben zuständige Behörden:
a)
Überprüfung der Bescheinigungen für eingeführte Robbenerzeugnisse auf Anfrage der Zollbehörden gemäß Artikel 7 Absatz 7;
b)
Kontrolle der Ausstellung von Bescheinigungen durch in dem betreffenden Mitgliedstaat ansässige und dort tätige anerkannte Stellen;
c)
Aufbewahrung von Abschriften der Bescheinigungen, die für Robbenerzeugnisse ausgestellt wurden, die aus einer in dem betreffenden Mitgliedstaat betriebenen Robbenjagd stammen.
(2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission die gemäß Absatz 1 benannten zuständigen Behörden mit.
(3) Die Kommission veröffentlicht die Liste der gemäß Absatz 1 benannten zuständigen Behörden auf ihrer Webseite. Die Liste wird regelmäßig aktualisiert.
Artikel 10
(1) Die zuständigen Behörden können für den Austausch und die Aufzeichnung der Angaben in den Bescheinigungen elektronische Systeme verwenden.
(2) Die Mitgliedstaaten achten darauf, dass sich die elektronischen Systeme gemäß Absatz 1 untereinander ergänzen sowie kombinierbar und dialogfähig sind.
Artikel 11
Diese Verordnung gilt unbeschadet des durch das Recht der Union und das nationale Recht garantierten Schutzes natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten und berührt insbesondere nicht die in der Richtlinie 95/46/EG und in der Verordnung (EG) Nr. 45/2001 festgelegten Rechte und Pflichten. Der Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten muss insbesondere bei der Offenlegung oder Mitteilung persönlicher Daten in einer Bescheinigung gewährleistet sein.
Artikel 12
Diese Verordnung tritt am dritten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 10. August 2010