NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1259/2011
ze dne 2. prosince 2011,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1881/2006, pokud jde o maximální limity pro dioxiny, PCB s dioxinovým efektem a PCB bez dioxinového efektu v potravinách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 ze dne 19. prosince 2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (2), stanoví maximální limity pro dioxiny a PCB s dioxinovým efektem v řadě potravin.
(2)
Dioxiny spadají do skupiny 75 kongenerů polychlorovaných dibenzo-p-dioxinů (PCDD) a 135 kongenerů polychlorovaných dibenzofuranů (PCDF), z nichž 17 je toxikologicky významných. Polychlorované bifenyly (PCB) představují skupinu 209 různých kongenerů, které lze podle toxikologických vlastností rozdělit do dvou skupin: 12 kongenerů má podobné toxikologické vlastnosti jako dioxiny, a jsou proto často označovány jako „PCB s dioxinovým efektem“. Ostatní polychlorované bifenyly nevykazují podobnou toxicitu jako dioxiny a mají odlišný toxikologický profil, a označují se tedy jako „PCB bez dioxinového efektu“.
(3)
Každý kongener dioxinů nebo PCB s dioxinovým efektem vykazuje odlišnou míru toxicity. Aby bylo možné provést součet toxicity těchto různých kongenerů, byl zaveden pojem faktorů toxické ekvivalence (TEF), který má usnadnit hodnocení rizik a kontrolu dodržování právních předpisů. Analytické výsledky týkající se všech jednotlivých toxikologicky významných kongenerů ze skupiny dioxinů, a PCB s dioxinovým efektem se tudíž vyjadřují pomocí kvantifikovatelné veličiny, jíž je toxický ekvivalent TCDD (TEQ).
(4)
Světová zdravotnická organizace (WHO) pořádala ve dnech 28.-30. června 2005 odborný seminář týkající se hodnot TEF, které schválila v roce 1998. Byla změněna řada hodnot TEF, zejména pak pro PCB, oktachlorované kongenery a pentachlorované furany. Údaje o účincích nových hodnot TEF a nedávném výskytu jsou shromážděny ve vědecké zprávě Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) nazvané Výsledky monitorování hodnot dioxinů v potravinách a krmivech (Results of the monitoring of dioxin levels in food and feed) (3). Proto je vhodné přezkoumat maximální limity PCB s přihlédnutím k těmto novým údajům.
(5)
Vědecká komise pro kontaminující látky v potravinovém řetězci při úřadu EFSA přijala na žádost Komise stanovisko týkající se přítomnosti PCB bez dioxinového efektu v krmivech a potravinách (4).
(6)
Suma šesti indikátorových PCB (PCB 28, 52, 101, 138, 153 a 180) zahrnuje přibližně polovinu celkového množství PCB bez dioxinového efektu přítomných v krmivech a potravinách. Tato suma se považuje za vhodný ukazatel výskytu PCB bez dioxinového efektu a expozice člověka těmto PCB, a měla by proto být stanovena jakožto maximální limit.
(7)
Maximální limity byly stanoveny s přihlédnutím k údajům o nedávném výskytu, které jsou shromážděny ve vědecké zprávě EFSA nazvané Výsledky monitorování PCB bez dioxinového efektu v potravinách a krmivech (Results of the monitoring of non dioxin-like PCBs in food and feed) (5). Přestože je možné dosáhnout nižších mezí kvantifikace, lze zaznamenat, že velká řada laboratoří používá mez kvantifikace 1 μg/kg tuku nebo dokonce 2 μg/kg tuku. Vyjádření analytického výsledku jako horní mez koncentrace by v některých případech vedlo k hodnotě blížící se maximálnímu limitu, pokud by byly stanoveny velmi přísné maximální limity, a to i tehdy, když by nebyly kvantifikovány žádné PCB. Bylo také konstatováno, že u některých kategorií potravin nebyly údaje dosti rozsáhlé. Proto by bylo namístě maximální limity po uplynutí tří let přezkoumat na základě rozsáhlejší databáze vytvořené s pomocí analytické metody, která bude dostatečně citlivá pro kvantifikaci nízkých hodnot.
(8)
Finsko a Švédsko získaly odchylku pro uvádění na trh ryb pocházejících z oblasti Baltského moře a určených ke spotřebě na území uvedených států, jejichž obsah dioxinů je vyšší než maximální limity stanovené pro dioxiny a sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v rybách. Uvedené členské státy splnily podmínky týkající se informování spotřebitelů o stravovacích doporučeních. Každoročně Komisi oznamují výsledky monitorování hodnot dioxinů v rybách z oblasti Baltského moře a opatření přijatá ke snížení expozice člověka dioxinům z oblasti Baltského moře.
(9)
Na základě výsledků monitorování hodnot dioxinů a PCB s dioxinovým efektem, které provádí Finsko a Švédsko, by měla být udělená odchylka omezena na určité druhy ryb. Vzhledem k přetrvávající přítomnosti dioxinů a PCB v životním prostředí, a tudíž i v rybách, je žádoucí udělit tuto odchylku bez časového omezení.
(10)
V případě uloveného volně žijícího lososa obecného požádalo Lotyšsko o podobnou odchylku, jaká byla udělena Finsku a Švédsku. Za tímto účelem Lotyšsko prokázalo, že expozice člověka dioxinům a PCB s dioxinovým efektem na jeho území není vyšší než nejvyšší průměrná míra v kterémkoli jiném členském státě a že zde existuje systém zajišťující plnou informovanost spotřebitelů o stravovacích doporučeních týkajících se omezení konzumace ryb z oblasti Baltského moře určitými ohroženými skupinami populace s cílem vyhnout se možnému zdravotnímu riziku. Dále by mělo být prováděno monitorování hodnot dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v rybách z oblasti Baltského moře a o jeho výsledcích, jakož i o opatřeních přijatých ke snížení expozice člověka dioxinům a PCB s dioxinovým efektem z ryb pocházejících z oblasti Baltského moře by měla být informována Komise. Byla zavedena nezbytná opatření zajišťující, aby ryby a rybí produkty, jež nesplňují maximální limity EU pro PCB, nebyly uváděny na trh v jiných členských státech.
(11)
Vzhledem k tomu, že vzorec kontaminace PCB bez dioxinového efektu v rybách z oblasti Baltského moře vykazuje podobné rysy jako kontaminace dioxiny a PCB s dioxinovým efektem a že PCB bez dioxinového efektu jsou rovněž velmi perzistentní v životním prostředí, je žádoucí udělit podobnou odchylku týkající se přítomnosti PCB bez dioxinového efektu jako pro dioxiny a PCB s dioxinovým efektem v rybách z oblasti Baltského moře.
(12)
Úřad EFSA byl požádán o vydání vědeckého stanoviska ohledně přítomnosti dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v játrech ovcí a jelenovitých a ohledně vhodnosti stanovení maximálních limitů pro dioxiny a PCB v játrech a produktech z nich vyrobených, které budou vztaženy spíše na celý produkt než na tuk, jak je tomu v současnosti. Ustanovení týkající se jater a produktů z nich vyrobených by proto měla být přezkoumána, zvláště pak ustanovení týkající se jater ovcí a jelenovitých, poté, co bude k dispozici stanovisko EFSA. Do té doby je záhodno stanovit maximální limit pro dioxiny a PCB vztažený na tuk.
(13)
Na potraviny obsahující méně než 1 % tuku se až doposud maximální limit pro dioxiny a PCB s dioxinovým efektem nevztahoval, jelikož k expozici člověka obecně přispívají v zanedbatelné míře. Vyskytly se však případy potravin obsahujících méně než 1 % tuku, avšak s velmi vysokým obsahem dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v tuku. Proto je žádoucí na tyto potraviny uplatnit maximální limit, avšak vztažený na celý produkt. Vzhledem k tomu, že maximální limit se u některých potravin s nízkým obsahem tuku stanovuje vztažením na celý produkt, je namístě použít u potravin obsahujících méně než 2 % tuku maximální limit stanovený vztažením na celý produkt.
(14)
S ohledem na údaje z monitorování dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v potravinách pro kojence a malé děti je žádoucí stanovit zvláštní nižší maximální limity pro dioxiny a PCB s dioxinovým efektem v potravinách určených pro kojence a malé děti. Německý spolkový institut pro hodnocení rizik předložil úřadu EFSA zvláštní žádost o posouzení rizik, které pro kojence a malé děti představuje přítomnost dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v potravinách pro kojence a malé děti. Proto by poté, co bude stanovisko EFSA k dispozici, měla být ustanovení týkající se potravin pro kojence a malé děti přezkoumána.
(15)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a ani Evropský parlament ani Rada nevyjádřily s těmito opatřeními nesouhlas,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1881/2006 se mění takto:
1)
Článek 7 se mění takto:
a)
Nadpis „Dočasné odchylky“ se nahrazuje nadpisem „Odchylky“.
b)
Odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Odchylně od ustanovení článku 1 mohou Finsko, Švédsko a Lotyšsko udělovat povolení uvádět na vlastní trh uloveného volně žijícího lososa obecného (Salmo salar) a produkty z něj, pocházející z oblasti Baltského moře a určené ke spotřebě na jejich území, s obsahem dioxinů a/nebo PCB s dioxinovým efektem a/nebo PCB bez dioxinového efektu vyšším než maximální limity stanovené v bodě 5.3 přílohy za předpokladu, že existuje systém zajišťující plnou informovanost spotřebitelů o stravovacích doporučeních týkajících se omezení konzumace uloveného volně žijícího lososa obecného z oblasti Baltského moře a produktů z něj určitými ohroženými skupinami populace s cílem vyhnout se možnému zdravotnímu riziku.
Finsko, Švédsko a Lotyšsko budou nadále provádět nezbytná opatření, která zajistí, aby ulovený volně žijící losos obecný a produkty z něj, které nejsou v souladu s bodem 5.3 přílohy, nebyly uváděny na trh v jiných členských státech.
Finsko, Švédsko a Lotyšsko podají každoročně Komisi zprávu o opatřeních přijatých k účinnému informování určitých ohrožených skupin populace o stravovacích doporučeních a k zajištění toho, aby ulovený volně žijící losos obecný a produkty z něj, které nesplňují maximální limity, nebyly uváděny na trh v jiných členských státech. Doloží také účinnost těchto opatření.“
c)
Doplňuje se nový odstavec 5, který zní:
„5. Odchylně od ustanovení článku 1 mohou Finsko a Švédsko udělovat povolení uvádět na vlastní trh uloveného volně žijícího sledě obecného přesahujícího 17 cm (Clupea harengus), uloveného volně žijícího sivena (Salvelinus spp.), ulovenou volně žijící mihuli říční (Lampetra fluviatilis) a uloveného volně žijícího pstruha obecného (Salmo trutta) a produkty z nich, pocházející z oblasti Baltského moře a určené ke spotřebě na jejich území, s obsahem dioxinů a/nebo PCB s dioxinovým efektem a/nebo PCB bez dioxinového efektu vyšším než maximální limity stanovené v bodě 5.3 přílohy za předpokladu, že existuje systém zajišťující plnou informovanost spotřebitelů o stravovacích doporučeních týkajících se omezení konzumace uloveného volně žijícího sledě obecného přesahujícího 17 cm, uloveného volně žijícího sivena, ulovené volně žijící mihule říční a uloveného volně žijícího pstruha obecného z oblasti Baltského moře a produktů z nich určitými ohroženými skupinami populace s cílem vyhnout se možnému zdravotnímu riziku.
Finsko a Švédsko budou nadále provádět nezbytná opatření, která zajistí, aby ulovený volně žijící sleď obecný přesahující 17 cm, ulovený volně žijící siven, ulovená volně žijící mihule říční a ulovený volně žijící pstruh obecný a produkty z nich, které nejsou v souladu s bodem 5.3 přílohy, nebyly uváděny na trh v jiných členských státech.
Finsko a Švédsko podají každoročně Komisi zprávu o opatřeních přijatých k účinnému informování určitých ohrožených skupin populace o stravovacích doporučeních a k zajištění toho, aby ryby a rybí produkty, které nesplňují maximální limity, nebyly uváděny na trh v jiných členských státech. Doloží také účinnost těchto opatření.“
2)
Příloha se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. prosince 2011.
VERORDNUNG (EU) Nr. 1259/2011 DER KOMMISSION
vom 2. Dezember 2011
zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 1881/2006 hinsichtlich der Höchstgehalte für Dioxine, dioxinähnliche PCB und nicht dioxinähnliche PCB in Lebensmitteln
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 315/93 des Rates vom 8. Februar 1993 zur Festlegung von gemeinschaftlichen Verfahren zur Kontrolle von Kontaminanten in Lebensmitteln (1), insbesondere auf Artikel 2 Absatz 3,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
In der Verordnung (EG) Nr. 1881/2006 der Kommission vom 19. Dezember 2006 zur Festsetzung der Höchstgehalte für bestimmte Kontaminanten in Lebensmitteln (2) sind Höchstgehalte für Dioxine und dioxinähnliche PCB in einer Reihe von Lebensmitteln festgelegt.
(2)
Dioxine gehören zu einer Gruppe von 75 polychlorierten Dibenzo-p-dioxin-Kongeneren (PCDD) und 135 polychlorierten Dibenzofuran-Kongeneren (PCDF), von denen 17 toxikologisch relevant sind. Polychlorierte Biphenyle (PCB) sind eine Gruppe von 209 verschiedenen Kongeneren, die sich nach ihren toxikologischen Eigenschaften in zwei Gruppen unterteilen lassen: 12 Kongenere besitzen toxikologische Eigenschaften, die denen der Dioxine ähneln, weswegen sie oft als „dioxinähnliche PCB“ („DL-PCB“ - dioxin-like PCBs) bezeichnet werden. Die übrigen PCB weisen ein völlig anderes toxikologisches Profil auf, welches demjenigen der Dioxine nicht ähnelt, und werden daher als „nicht dioxinähnliche PCB“ („NDL-PCB“ - non dioxin-like PCBs) bezeichnet.
(3)
Kongenere aus der Gruppe der Dioxine und der DL-PCB sind in unterschiedlichem Maße toxisch. Um die Toxizität dieser unterschiedlichen Verbindungen addieren zu können, wurde der Begriff der Toxizitätsäquivalenzfaktoren (TEF) eingeführt, was Risikobewertungen und Kontrollen erleichtert. Damit lassen sich die Analyseergebnisse sämtlicher toxikologisch relevanter Dioxin-Kongenere und dioxinähnlicher PCB-Kongenere als quantifizierbare Einheit ausdrücken, die als „TCDD-Toxizitäts-Äquivalent“ (TEQ) bezeichnet wird.
(4)
Vom 28. bis 30. Juni 2005 hielt die Weltgesundheitsorganisation („WHO“) einen Experten-Workshop zu den 1998 von der WHO aufgestellten TEF-Werten ab. Einige TEF-Werte wurden geändert, insbesondere die der PCB, octachlorierten Kongenere und der Pentachlorfurane. Daten zur Auswirkung der neuen TEF-Werte sowie die jüngsten Vorkommensdaten können dem wissenschaftlichen Bericht „Results of the monitoring of dioxin levels in food and feed“ (3) (Ergebnisse der Überwachung der Dioxingehalte in Lebens- und Futtermitteln) der Europäischen Behörde für Lebensmittelsicherheit (EFSA) entnommen werden. Daher sollten die Höchstgehalte für PCB unter Berücksichtigung dieser neuen Daten überprüft werden.
(5)
Das Wissenschaftliche Gremium der EFSA für Kontaminanten in der Lebensmittelkette hat auf Ersuchen der Kommission ein Gutachten bezüglich des Vorkommens von NDL-PCB in Futter- und Lebensmitteln (4) abgegeben.
(6)
Die Summe von sechs Marker- oder Indikator-PCB (PCB 28, 52, 101, 138, 153 und 180) macht ungefähr die Hälfte der insgesamt in Futter- und Lebensmitteln vorkommenden NDL-PCB aus. Diese Summe wird als geeigneter Marker für das Vorkommen von NDL-PCB und die Exposition des Menschen diesen gegenüber betrachtet und sollte daher als Höchstgehalt festgelegt werden.
(7)
Die Höchstgehalte wurden unter Berücksichtigung neuester Vorkommensdaten festgelegt, die in dem wissenschaftlichen Bericht der EFSA „Results of the monitoring of non dioxin-like PCBs in food and feed“ (5) (Ergebnisse der Überwachung von nicht dioxinähnlichen PCB in Lebens- und Futtermitteln) zusammengestellt wurden. Obwohl es möglich ist, geringere Bestimmungsgrenzen (LOQ) zu erreichen, ist zu beobachten, dass eine beträchtliche Anzahl von Laboratorien eine LOQ von 1 μg/kg Fett oder sogar von 2 μg/kg Fett verwendet. Würden die Ergebnisse der Analysen als Obergrenze ausgedrückt, würde dies in einigen Fällen dazu führen, dass, falls sehr strenge Höchstgehalte festgelegt werden, der Gehalt dicht am Höchstgehalt liegt, obwohl keine PCB quantifiziert wurden. Es wurde auch festgestellt, dass für einige Lebensmittelkategorien nur wenig Datenmaterial vorliegt. Daher sollten die Höchstgehalte in drei Jahren auf der Grundlage von mehr Datenmaterial überprüft werden, das mit einem Analyseverfahren gewonnen wurde, das empfindlich genug ist, dass damit auch niedrige Gehalte quantifiziert werden können.
(8)
Im Rahmen einer Ausnahmeregelung ist es Finnland und Schweden gestattet, Fisch aus dem Ostseeraum, der zum Verzehr in ihrem Hoheitsgebiet bestimmt ist und höhere Dioxingehalte als die für Dioxine, die Summe von Dioxinen und für DL-PCB in Fisch festgelegten Höchstgehalte aufweist, in Verkehr zu bringen. Diese Mitgliedstaaten haben die Bedingungen hinsichtlich der Information der Verbraucher über Ernährungsempfehlungen erfüllt. Sie teilen der Kommission jedes Jahr die Ergebnisse ihrer Kontrollen des Dioxingehalts in Fisch aus dem Ostseeraum mit und berichten über die Maßnahmen, die ergriffen wurden, um die Belastung der Menschen durch Dioxine in Fisch aus dem Ostseeraum zu senken.
(9)
Aus den Ergebnissen der von Schweden und Finnland durchgeführten Überwachung des Dioxin- und DL-PCB-Gehalts ergibt sich, dass die Ausnahmeregelung auf bestimmte Fischarten beschränkt werden könnte. Da Dioxine und PCB in der Umwelt und daher auch in Fisch weiterhin vorkommen werden, sollte die Ausnahmeregelung keiner Befristung unterliegen.
(10)
Lettland hat für Wildlachs eine ähnliche Ausnahmeregelung wie die Finnland und Schweden zugestandene beantragt. Lettland hat dafür nachgewiesen, dass die Exposition des Menschen gegenüber Dioxinen und DL-PCB auf seinem Hoheitsgebiet nicht höher ist als der höchste Durchschnittswert in den anderen Mitgliedstaaten und dass es über ein System verfügt, durch das gewährleistet ist, dass die Verbraucher umfassend darüber informiert sind, dass bestimmten gefährdeten Bevölkerungsgruppen zur Vermeidung möglicher Gesundheitsgefahren eine Beschränkung des Verzehrs von Ostseefisch empfohlen wird. Ferner sollten Kontrollen des Gehalts an Dioxinen und DL-PCB in Fisch aus dem Ostseeraum durchgeführt und der Kommission jährlich die Ergebnisse sowie die zur Senkung der Belastung der Menschen durch Dioxine und DL-PCB durch Fisch aus dem Ostseeraum ergriffenen Maßnahmen mitgeteilt werden. Es wurden entsprechende Maßnahmen getroffen, durch die gewährleistet ist, dass Fisch und Fischereierzeugnisse, bei denen die zulässigen EU-Höchstgehalte für PCB nicht eingehalten werden, nicht in anderen Mitgliedstaaten in den Verkehr gebracht werden.
(11)
Da die Belastung von Fisch aus dem Ostseeraum mit NDL-PCB der Belastung mit Dioxinen und DL-PCB ähnelt, und da auch NDL-PCB weiterhin in der Umwelt vorkommen werden, sollten ähnliche Ausnahmeregelungen wie für Dioxine und DL-PCB in Fisch aus dem Ostseeraum auch für NDL-PCB zugestanden werden.
(12)
Die EFSA wurde um ein wissenschaftliches Gutachten zum Vorkommen von Dioxinen und dioxinähnlichen PCB in Schafs- und Hirschleber sowie dazu ersucht, ob es geraten erscheint, die Höchstgehalte für Dioxine und PCB in Leber und deren Verarbeitungserzeugnissen für das Erzeugnis an sich und nicht für dessen Fettgehalt festzulegen, wie dies derzeit der Fall ist. Daher sollten die Bestimmungen für Leber und deren Verarbeitungserzeugnisse - und insbesondere die Bestimmungen für Schafs- und Hirschleber - überprüft werden, sobald das EFSA-Gutachten vorliegt. In der Zwischenzeit sollten die Höchstgehalte für Dioxine und PCB auf Grundlage des Fettgehalts festgelegt werden.
(13)
Lebensmittel, die weniger als 1 % Fett enthalten, waren bisher von den Höchstgehalten für Dioxine und DL-PCB befreit, da diese Lebensmittel im Allgemeinen nur geringfügig zur menschlichen Exposition beitragen. Es gibt jedoch Fälle, in denen Lebensmittel mit weniger als 1 % Fett sehr hohe Gehalte an Dioxin und DL-PCB aufweisen. Daher sollten die Höchstgehalte auch für solche Lebensmittel gelten, allerdings bezogen auf das gesamte Erzeugnis. Da für bestimmte Lebensmittel mit geringem Fettgehalt bereits Höchstgehalte bezogen auf das gesamte Erzeugnis festgelegt werden, sollten auf das gesamte Erzeugnis bezogene Höchstgehalte für alle Lebensmittel mit weniger als 2 % Fett gelten.
(14)
Aus den Überwachungsdaten für Dioxine und DL-PCB in Lebensmitteln für Säuglinge und Kleinkinder ergibt sich, dass besondere, niedrigere Höchstgehalte für Dioxine und DL-PCB in Lebensmitteln für Säuglinge und Kleinkinder festgelegt werden sollten. Das deutsche Bundesinstitut für Risikobewertung hat die EFSA speziell ersucht, die von Dioxinen und dioxinähnlichen PCB in Lebensmitteln für Säuglinge und Kleinkinder für diese ausgehenden Risiken zu bewerten. Daher sollten die für Lebensmittel für Säuglinge und Kleinkinder geltenden Bestimmungen überprüft werden, sobald das EFSA-Gutachten vorliegt.
(15)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Ständigen Ausschusses für die Lebensmittelkette und Tiergesundheit und weder das Europäische Parlament noch der Rat haben ihnen widersprochen -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Die Verordnung (EG) Nr. 1881/2006 wird wie folgt geändert:
1.
Artikel 7 wird wie folgt geändert:
a)
Im Titel werden die Worte „befristete Ausnahmeregelungen“ durch das Wort „Ausnahmeregelungen“ ersetzt.
b)
Absatz 4 erhält folgende Fassung:
„(4) Abweichend von Artikel 1 dürfen Finnland, Schweden und Lettland gestatten, dass Wildlachs (Salmo salar) aus dem Ostseeraum und dessen Erzeugnisse, die zum Verzehr in ihrem Hoheitsgebiet bestimmt sind und höhere Gehalte an Dioxin und/oder dioxinähnlichen PCB und/oder nicht dioxinähnlichen PCB als die in Nummer 5.3 des Anhangs aufgeführten aufweisen, in ihrem Hoheitsgebiet in Verkehr gebracht werden, sofern ein System vorhanden ist, durch das gewährleistet ist, dass die Verbraucher umfassend über die Ernährungsempfehlungen informiert werden, die die Einschränkung des Verzehrs von Wildlachs aus dem Ostseeraum und dessen Erzeugnissen durch bestimmte gefährdete Bevölkerungsgruppen betreffen, um so potenzielle Gesundheitsrisiken zu vermeiden.
Finnland, Schweden und Lettland treffen weiterhin die nötigen Maßnahmen, um sicherzustellen, dass Wildlachs und dessen Erzeugnisse, die nicht den Anforderungen von Nummer 5.3 des Anhangs entsprechen, nicht in anderen Mitgliedstaaten vermarktet werden.
Finnland, Schweden und Lettland berichten der Kommission jedes Jahr über die Maßnahmen, die sie ergriffen haben, um die bestimmten gefährdeten Bevölkerungsgruppen wirksam über die Ernährungsempfehlungen zu unterrichten und um zu gewährleisten, dass Wildlachs und dessen Erzeugnisse, die nicht den Höchstgehalten entsprechen, nicht in anderen Mitgliedstaaten vermarktet werden. Darüber hinaus müssen sie die Wirksamkeit dieser Maßnahmen nachweisen.“
c)
Folgender Absatz 5 wird angefügt:
„(5) Abweichend von Artikel 1 dürfen Finnland und Schweden gestatten, dass Wildheringe (Clupea harengus), die größer sind als 17 cm, Wildsaiblinge (Salvelinus spp), wild gefangene Flussneunaugen (Lampetra fluviatilis) und Wildforellen (Salmo trutta) aus dem Ostseeraum sowie deren Erzeugnisse, die zum Verzehr in ihrem Hoheitsgebiet bestimmt sind und höhere Gehalte and Dioxin und/oder dioxinähnlichen PCB und/oder nicht dioxinähnlichen PCB als die in Nummer 5.3 des Anhangs aufgeführten aufweisen, in ihrem Hoheitsgebiet in Verkehr gebracht werden, sofern ein System vorhanden ist, durch das gewährleistet ist, dass die Verbraucher umfassend über die Ernährungsempfehlungen informiert werden, die die Einschränkung des Verzehrs von Wildheringen, die größer sind als 17 cm, von Wildsaiblingen, von wild gefangenen Flussneunaugen und Wildforellen aus dem Ostseeraum sowie von deren Erzeugnissen durch bestimmte gefährdete Bevölkerungsgruppen betreffen, um so potenzielle Gesundheitsrisiken zu vermeiden.
Finnland und Schweden treffen weiterhin die nötigen Maßnahmen, um sicherzustellen, dass Wildheringe, die größer sind als 17 cm, Wildsaiblinge, wild gefangene Flussneunaugen und Wildforellen sowie deren Erzeugnisse, die nicht den Anforderungen von Nummer 5.3 des Anhangs entsprechen, nicht in anderen Mitgliedstaaten vermarktet werden.
Finnland und Schweden berichten der Kommission jedes Jahr über die Maßnahmen, die sie ergriffen haben, um die bestimmten gefährdeten Bevölkerungsgruppen wirksam über die Ernährungsempfehlungen zu unterrichten und um zu gewährleisten, dass Fisch und dessen Erzeugnisse, die nicht den Höchstgehalten entsprechen, nicht in anderen Mitgliedstaaten vermarktet werden. Darüber hinaus müssen sie die Wirksamkeit dieser Maßnahmen nachweisen.“
2.
Der Anhang wird gemäß dem Anhang der vorliegenden Verordnung geändert.
Artikel 2
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Sie gilt ab 1. Januar 2012.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 2. Dezember 2011