SMĚRNICE KOMISE 2012/4/EU
ze dne 22. února 2012,
kterou se mění směrnice 2008/43/ES, kterou se podle směrnice Rady 93/15/EHS zřizuje systém pro identifikaci a sledovatelnost výbušnin pro civilní použití
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 93/15/EHS ze dne 5. dubna 1993 o harmonizaci předpisů týkajících se uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití (1), a zejména na druhou větu čl. 14 druhého pododstavce uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 93/15/EHS se vztahuje i na stopiny, včetně zápalnic, a na kalíškové zápalky, tyto výrobky se však spíše používají k pyrotechnickým účelům, nikoli jako výbušniny. Důsledky jejich případného zneužití by pravděpodobně byly stejné jako v případě pyrotechnických výrobků, které představují nízké nebezpečí, a uvedené důsledky jsou tak mnohem méně závažné v porovnání s ostatními typy výbušnin. Z důvodu přiměřenosti by stopiny, včetně zápalnic, a kalíškové zápalky měly být vyňaty ze systému identifikace a sledovatelnosti výbušnin pro civilní použití.
(2)
Vývoj počítačových systémů potřebných pro zavedení systému identifikace a sledovatelnosti výbušnin trvá déle, než se původně předpokládalo. Aby mělo odvětví výbušnin více času na to dokončit vývoj elektronických systémů nutných k provádění směrnice Komise 2008/43/ES (2), plně je otestovat a validovat, a zvýšit tak jejich bezpečnost, je třeba odložit začátek uplatňování směrnice 2008/43/ES. Za tímto účelem by povinnost výrobců a dovozců označovat výbušniny měla být odložena o jeden rok na 5. dubna 2013. Zavedení požadovaných elektronických sledovacích systémů všemi aktéry dodavatelského řetězce bude vyžadovat více času. Kromě toho zásoby výbušnin, které mají delší dobu skladování a které byly vyrobeny dříve a nebyly označeny v souladu se směrnicí 2008/43/ES, budou ještě v dodavatelském řetězci a není praktické, aby společnosti musely vést odlišné typy evidence. Požadavky týkající se shromažďování údajů a vedení evidence by proto měly být odloženy o tři roky na 5. dubna 2015.
(3)
Některé výrobky jsou příliš malé na to, aby bylo možné na ně připevnit kód místa výroby a elektronicky čitelné informace. U některých jiných výrobků není připevnění jednoznačné identifikace technicky možné kvůli jejich tvaru nebo provedení. V takových případech by měla být požadovaná identifikace připevněna na každou nejmenší balicí jednotku. Je možné, že díky technickému pokroku bude možné uvádět kód výrobního místa a elektronicky čitelné informace i na těchto výrobcích. Komise by proto do konce roku 2020 měla provést přezkum s cílem posoudit, zda je možné požadované informace uvádět přímo na těchto výrobcích.
(4)
Směrnice 2008/43/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(5)
Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 13 odst. 1 směrnice 93/15/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2008/43/ES se mění takto:
1)
V článku 2 se doplňují nová písmena d), e) a f), která zní:
„d)
stopiny, což jsou nedetonující iniciační prostředky v podobě šňůry;
e)
zápalnice, což jsou výrobky, které sestávají z duše z jemnozrnného černého prachu omotané ohebným textilním vláknem, mající jeden nebo více vnějších ochranných obalů; po iniciaci hoří předem stanovenou stálou rychlostí bez jakéhokoliv vnějšího výbušného účinku;
f)
kalíškové zápalky, což jsou výrobky, které sestávají z kovového nebo plastového kalíšku obsahujícího malé množství třaskaviny a/nebo třaskavé slože, jež je snadno iniciována nárazem; slouží jako iniciační prostředek v malorážových nábojích a v nárazových zápalkách hnacích náplní.“
2)
Článek 7 se nahrazuje tímto:
„Článek 7
Zážehové rozbušky
V případě zážehových rozbušek musí jednoznačná identifikace sestávat z nálepky, přímého tisku nebo otisku razítka přímo na plášť rozbušky. Každé balení obsahující rozbušky musí nést související označení.
Dále mohou podniky označit každou rozbušku pasivním inertním elektronickým identifikátorem a souvisejícím identifikátorem označit každé balení obsahující rozbušky.“
3)
Články 9 a 10 se nahrazují tímto:
„Článek 9
Počinové a primární nálože
V případě počinových a primárních náloží jiných než těch, které jsou uvedeny v článku 2, musí jednoznačnou identifikaci tvořit nálepka nebo přímý tisk na počinové nebo primární náloží. Každé balení obsahující takové počinové nebo primární nálože musí nést související označení.
Dále mohou podniky označit každou takovou počinovou nebo primární nálož pasivním inertním elektronickým identifikátorem a souvisejícím identifikátorem označit každé balení obsahující takové počinové nebo primární nálože.
Článek 10
Bleskovice
V případě bleskovic musí jednoznačná identifikace sestávat z nálepky nebo přímého tisku na cívce. Jednoznačná identifikace bude vyznačena na každých pěti metrech buď na vnějším obalu bleskovice, nebo na vnitřní plastové vrstvě bezprostředně pod vnějším vláknem bleskovice. Každé balení obsahující bleskovice musí nést související označení.
Dále mohou podniky označit bleskovici pasivním inertním elektronickým identifikátorem a souvisejícím identifikátorem označit každé balení obsahující bleskovice.“
4)
Čl. 15 odst. 1. druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
„Budou tyto předpisy používat ode dne 5. dubna 2013. Předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 3 odst. 6 a články 13 a 14 však budou používat ode dne 5. dubna 2015.“
5)
Vkládá se nový článek 15a, který zní:
„Článek 15a
Do 31. prosince 2020 provede Komise přezkum za účelem posouzení, zda je díky technickému pokroku možné zrušit výjimky stanovené v bodě 3 přílohy.“
6)
V odstavci 3 přílohy se doplňují nové pododstavce, které zní:
„V případě předmětů, které jsou moc malé na to, aby k nim byly připojeny informace uvedené v odst. 1 písm. b) bodech i) a ii) a v odstavci 2, nebo u kterých není připevnění jednoznačné identifikace možné kvůli jejich tvaru nebo provedení, se jednoznačná identifikace připevní na každou nejmenší balicí jednotku.
Každá nejmenší balicí jednotka se zapečetí.
Každá zážehová rozbuška nebo primární nálož, na které se vztahuje výjimka stanovená ve druhém pododstavci, se označí informacemi podle odst. 1 písm. b) bodů i) a ii), a to trvalým způsobem a tak, aby tyto informace byly jasně čitelné. Počet zážehových rozbušek nebo primárních náloží se tiskem vyznačí na každé nejmenší balicí jednotce.
Každá zážehová rozbuška nebo primární nálož, na které se vztahuje výjimka stanovená ve druhém pododstavci, se označí jednoznačnou identifikací na cívce a v relevantních případech také na každé nejmenší balicí jednotce.“
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 4. dubna 2012. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat ode dne 5. dubna 2013.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 22. února 2012.
RICHTLINIE 2012/4/EU DER KOMMISSION
vom 22. Februar 2012
zur Änderung der Richtlinie 2008/43/EG zur Einführung eines Verfahrens zur Kennzeichnung und Rückverfolgung von Explosivstoffen für zivile Zwecke gemäß der Richtlinie 93/15/EWG des Rates
(Text von Bedeutung für den EWR)
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Richtlinie 93/15/EWG des Rates vom 5. April 1993 zur Harmonisierung der Bestimmungen über das Inverkehrbringen und die Kontrolle von Explosivstoffen für zivile Zwecke (1), insbesondere auf Artikel 14 Absatz 2 zweiter Satz,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Anzündschnüre, einschließlich Sicherheitsanzündschnüre und Anzündhütchen, fallen unter die Richtlinie 93/15/EWG, werden jedoch eher für pyrotechnische als für Explosivzwecke verwendet. Die potenziellen Auswirkungen ihres Missbrauchs dürften den Auswirkungen des Missbrauchs von pyrotechnischen Gegenständen ähneln, die einen geringen Gefährlichkeitsgrad aufweisen, sodass diese Auswirkungen im Vergleich zu anderen Arten von Explosivstoffen viel geringer ausfallen. Aus Gründen der Verhältnismäßigkeit sollten Anzündschnüre, einschließlich Sicherheitsanzündschnüre und Anzündhütchen, von dem Verfahren zur Kennzeichnung und Rückverfolgung von Explosivstoffen für zivile Zwecke ausgenommen werden.
(2)
Die Entwicklung von Computersystemen zur Umsetzung des Verfahrens zur Kennzeichnung und Rückverfolgung von Explosivstoffen hat länger gedauert als ursprünglich erwartet. Ein Aufschub der Anwendung der Richtlinie 2008/43/EG der Kommission (2) ist notwendig, um der Explosivstoffindustrie zusätzliche Zeit einzuräumen, um die für die Umsetzung der Richtlinie 2008/43/EG notwendigen elektronischen Systeme umfassend zu entwickeln, zu prüfen, zu validieren und somit deren Sicherheit zu erhöhen. Um dies zu ermöglichen, sollte die Verpflichtung der Hersteller und Einführer zur Kennzeichnung von Explosivstoffen um ein Jahr bis zum 5. April 2013 aufgeschoben werden. Zusätzliche Zeit ist notwendig, damit die notwendigen elektronischen Rückverfolgungssysteme von allen Akteuren in der Lieferkette eingerichtet werden können. Zudem befinden sich Bestände von Explosivstoffen mit längerer Haltbarkeitsdauer, die früher hergestellt und nicht gemäß der Richtlinie 2008/43/EG zu kennzeichnen waren, weiterhin in der Lieferkette und es ist nicht sinnvoll, die Unternehmen zu verpflichten, verschiedene Arten von Aufzeichnungen zu führen. Die Verpflichtungen zur Datenerfassung und Aufzeichnung sollten daher um drei Jahre bis zum 5. April 2015 aufgeschoben werden.
(3)
Bestimmte Artikel sind zu klein, um den Code der Produktionsstätte und die elektronisch lesbaren Informationen anzubringen. Auf bestimmten anderen Artikeln ist es technisch aufgrund ihrer Form oder ihres Designs nicht möglich, eine eindeutige Kennzeichnung anzubringen. In diesen Fällen sollten die erforderlichen Angaben auf jeder kleinsten Verpackungseinheit angebracht werden. Der künftige technische Fortschritt könnte es möglich machen, den Code der Produktionsstätte und die elektronisch lesbaren Informationen auf derartigen Artikeln anzubringen. Die Kommission sollte daher bis Ende 2020 eine Überprüfung durchführen, um zu beurteilen, ob die erforderlichen Angaben auf den Artikeln selbst angebracht werden können.
(4)
Die Richtlinie 2008/43/EG sollte daher entsprechend geändert werden.
(5)
Die in dieser Richtlinie vorgesehenen Maßnahmen stehen im Einklang mit der Stellungnahme des durch Artikel 13 Absatz 1 der Richtlinie 93/15/EG eingesetzten Ausschusses -
HAT FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
Die Richtlinie 2008/43/EG wird wie folgt geändert:
1.
In Artikel 2 werden die Buchstaben d, e und f angefügt:
„d)
Anzündschnüre, bei denen es sich um schnurartige, nicht detonierende Anzündvorrichtungen handelt;
e)
Sicherheitsanzündschnüre, die aus einer Seele aus feinkörnigem Schwarzpulver bestehen, die von einem biegsamen Textilgewebe mit einem oder mehreren äußeren Schutzüberzügen umhüllt sind; sie brennen nach dem Anzünden mit vorherbestimmter Geschwindigkeit und ohne jegliche explosive Wirkung ab;
f)
Anzündhütchen, die aus Metall- oder Kunststoffkapseln bestehen, in denen eine kleine Menge eines Gemisches aus Zünd- oder Anzündstoffen, die sich leicht durch Schlag entzünden lassen, enthalten ist. Sie dienen als Anzündmittel in Patronen für Handfeuerwaffen und als Perkussionsanzünder für Treibladungen.“
2.
Artikel 7 erhält folgende Fassung:
„Artikel 7
Sprengkapseln
Bei Sprengkapseln steht die eindeutige Kennzeichnung auf einem Klebeetikett oder wird direkt auf die Sprengkapselhülse aufgedruckt oder gestempelt. Ein dazugehöriges Etikett wird auf jedem Behälter mit Sprengkapseln angebracht.
Darüber hinaus können die Unternehmen ein passives inertes elektronisches Etikett benutzen, das auf jeder Sprengkapsel angebracht wird, sowie ein dazugehöriges elektronisches Etikett für jeden Behälter mit Sprengkapseln.“
3.
Die Artikel 9 und 10 erhalten folgende Fassung:
„Artikel 9
Primer und Booster
Bei anderen Primern als den in Artikel 2 genannten und bei Boostern steht die eindeutige Kennzeichnung auf einem Klebeetikett oder wird direkt auf derartige Primer oder Booster aufgedruckt. Ein dazugehöriges Etikett wird auf jedem Behälter mit derartigen Primern oder Boostern angebracht.
Darüber hinaus können die Unternehmen ein passives inertes elektronisches Etikett benutzen, das auf jedem derartigen Primer oder Booster angebracht wird, sowie ein dazugehöriges elektronisches Etikett für jeden Behälter mit derartigen Primern oder Boostern.
Artikel 10
Sprengschnüre
Bei Sprengschnüren steht die eindeutige Kennzeichnung auf einem Klebeetikett oder wird direkt auf die Rolle aufgedruckt. Die eindeutige Kennzeichnung wird alle fünf Meter entweder auf der äußeren Umhüllung der Sprengschnüre angebracht oder auf der gepressten inneren Plastikschicht unmittelbar unter der Außenfaser der Sprengschnüre. Ein dazugehöriges Etikett wird auf jedem Behälter mit Sprengschnüren angebracht.
Darüber hinaus können die Unternehmen ein passives inertes elektronisches Etikett benutzen, das in der Sprengschnur angebracht wird, sowie ein dazugehöriges elektronisches Etikett für jeden Behälter mit Sprengschnüren.“
4.
Artikel 15 Absatz 1 Unterabsatz 2 erhält folgende Fassung:
„Sie wenden diese Bestimmungen ab dem 5. April 2013 an. Die Bestimmungen gemäß Artikel 3 Absatz 6 und Artikel 13 und 14 wenden sie jedoch ab dem 5. April 2015 an.“
5.
Folgender Artikel 15a wird eingefügt:
„Artikel 15a
Die Kommission führt bis zum 31. Dezember 2020 eine Überprüfung durch, um zu beurteilen, ob es aufgrund des technischen Fortschritts möglich ist, die Ausnahmebestimmungen gemäß Nummer 3 des Anhangs zu widerrufen.“
6.
Der Nummer 3 des Anhangs werden folgende Absätze angefügt:
„Bei Artikeln, die zu klein sind, um die Angaben unter Nummer 1 Buchstabe b Ziffern i und ii sowie unter Nummer 2 anzubringen oder bei denen es aufgrund ihrer Form oder ihres Designs technisch nicht möglich ist, eine eindeutige Kennzeichnung anzubringen, wird eine eindeutige Kennzeichnung auf jeder kleinsten Verpackungseinheit angebracht.
Jede kleinste Verpackungseinheit wird versiegelt.
Jede Sprengkapsel oder Booster, der unter die Ausnahmeregelung nach Absatz 2 fällt, wird mit den Angaben unter Nummer 1 Buchstabe b Ziffern i und ii dauerhaft so gekennzeichnet, dass die Angaben gut leserlich sind. Die Anzahl der enthaltenen Sprengkapseln oder Booster wird auf der kleinsten Verpackungseinheit aufgedruckt.
Jede Sprengschnur, die unter die Ausnahmeregelung nach Absatz 2 fällt, wird auf der Rolle oder Spule und gegebenenfalls auf der kleinsten Verpackungseinheit mit der eindeutigen Kennzeichnung markiert.“
Artikel 2
(1) Die Mitgliedstaaten erlassen und veröffentlichen spätestens am 4. April 2012 die erforderlichen Rechts- und Verwaltungsvorschriften, um dieser Richtlinie nachzukommen. Sie teilen der Kommission unverzüglich den Wortlaut dieser Rechtsvorschriften mit und fügen eine Entsprechungstabelle dieser Rechtsvorschriften und der vorliegenden Richtlinie bei.
Sie wenden diese Rechtsvorschriften ab dem 5. April 2013 an.
Bei Erlass dieser Vorschriften nehmen die Mitgliedstaaten in den Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten dieser Bezugnahme.
(2) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der wichtigsten innerstaatlichen Rechtsvorschriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen.
Artikel 3
Diese Richtlinie tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Artikel 4
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Brüssel, den 22. Februar 2012