ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 10. prosince 2010
o státní podpoře k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů
(2010/787/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 107 odst. 3 písm. e) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Platnost nařízení Rady (ES) č. 1407/2002 ze dne 23. července 2002 o státní podpoře uhelnému průmyslu (2) končí dne 31. prosince 2010.
(2)
Malý podíl subvencovaného uhlí na celkové skladbě zdrojů energie již neodůvodňuje zachování těchto subvencí k zabezpečení zásobování energií na úrovni Unie.
(3)
Politiky Unie zaměřené na podporu obnovitelných zdrojů energie a udržitelného a bezpečného nízkouhlíkové hospodářství neodůvodňují časově neomezenou podporu pro nekonkurenceschopné uhelné doly. Kategorie podpory povolené podle nařízení (ES) č. 1407/2002 by proto neměly být stanoveny na neomezeně dlouhou dobu.
(4)
V případě neexistence odvětvových pravidel pro státní podporu se však na odvětví těžby uhlí použijí pouze obecná pravidla pro státní podporu. Za těchto podmínek může nastat situace, kdy nekonkurenceschopné uhelné doly využívající v současnosti podporu podle nařízení (ES) č. 1407/2002 již nemusí být způsobilé pro tuto podporu a mohou být nuceny ukončit svou činnost.
(5)
Aniž jsou dotčena obecná pravidla pro státní podporu, měly by mít členské státy možnost přijmout opatření ke zmírnění sociálních a regionálních důsledků uzavření těchto dolů, jako například postupné a řádné ukončení činností v rámci plánu na definitivní uzavření nebo financování mimořádných nákladů, zejména závazků vzniklých v minulosti.
(6)
Toto rozhodnutí znamená pro odvětví těžby uhlí přechod z odvětvových pravidel na obecná pravidla pro státní podporu vztahující se na všechna odvětví.
(7)
Aby na vnitřním trhu docházelo co nejméně k narušení hospodářské soutěže v důsledku státní podpory a aby bylo usnadněno uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů, je potřeba, aby tato podpora byla postupně snižována a aby byla důsledně omezena na uhelné těžební jednotky, u nichž se plánuje jejich definitivní uzavření.
(8)
V zájmu zmírnění dopadů těžby uhlí uhelními těžebními jednotkami, kterým je poskytnuta podpora na uzavření, na životní prostředí by měly členské státy přijmout plán vhodných opatření, například v oblasti energetické účinnosti, obnovitelných zdrojů energie nebo zachycování a ukládání uhlíku.
(9)
Podniky by rovněž měly být způsobilé k získání podpory určené k pokrytí nákladů, které v souladu s běžnou účetní praxí neovlivňují výrobní náklady přímo. Tato podpora je určena k pokrytí mimořádných nákladů vyplývajících z uzavření uhelných těžebních jednotek těchto podniků. S cílem předejít tomu, aby tuto podporu neoprávněně využívaly podniky, jež uzavírají pouze některé těžební lokality, měly by dotyčné podniky vést účetnictví odděleně pro každou uhelnou těžební jednotku.
(10)
Evropská komise by při plnění své úlohy podle tohoto rozhodnutí měla zajistit, aby byly zavedeny, zachovány a dodržovány obvyklé podmínky hospodářské soutěže. Zvláště pokud jde o trh s elektrickou energií, neměla by podpora poskytovaná uhelnému průmyslu být taková, aby ovlivňovala výrobce elektřiny při volbě zdrojů zásobování primární energií. Ceny a množství uhlí by tedy měly být určovány svobodnou dohodou smluvních stran na základě podmínek převládajících na světovém trhu.
(11)
Tímto rozhodnutím se nevylučuje, že podpora poskytnutá uhelnému průmyslu může být považována za slučitelnou s vnitřním trhem z jiných důvodů. Není-li stanoveno jinak, uplatňují se v této souvislosti i nadále v mezích maximální výše podpory další zvláštní pravidla, zejména pravidla týkající se státní podpory pro výzkum, rozvoj a inovace, podpory na ochranu životního prostředí či podpory pro vzdělávací činnosti.
(12)
Komise by měla posoudit opatření oznámená na základě tohoto rozhodnutí a přijmout rozhodnutí v souladu s požadavky podle nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (3).
(13)
V zájmu kontinuity mezi opatřeními stanovenými v nařízení (ES) č. 1407/2002 a opatřeními uvedenými v tomto rozhodnutí by se toto rozhodnutí mělo použít od 1. ledna 2011,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„uhlím“ uhlí vysoké, střední a nízké kvality, kategorie A a B, ve smyslu mezinárodního systému kodifikace uhlí stanoveného Evropskou hospodářskou komisí OSN (4);
b)
„uzavřením“ trvalé ukončení těžby a prodeje uhlí;
c)
„plánem na uzavření“ plán vypracovaný členským státem, který stanoví opatření vedoucí ke konečnému uzavření uhelných těžebních jednotek;
d)
„uhelnou těžební jednotkou“ podzemní nebo povrchové uhelné dílo a související infrastruktura, jež může vytěžit surové uhlí nezávisle na jiných částech podniku;
e)
„těžebním rokem“ kalendářní rok či jiné dvanáctiměsíční období, jež slouží ve smlouvách v uhelném průmyslu jako referenční období;
f)
„výrobními náklady“ celkové náklady spojené se stávající těžbou, včetně nákladů na těžební činnosti, na úpravu uhlí, zejména praní a třídění, a na přepravu uhlí do místa zužitkování, běžné odpisy a tržní úroky z vypůjčeného kapitálu;
g)
„běžnými výrobními ztrátami“ kladný rozdíl mezi náklady na těžbu uhlí a prodejní cenou v místě zužitkování svobodně dohodnutou mezi smluvními stranami s ohledem na podmínky na světovém trhu.
KAPITOLA II
SLUČITELNOST PODPORY
Článek 2
Zásada
1. V souvislosti s konečným uzavřením nekonkurenceschopných dolů může být podpora pro uhelný průmysl považována za slučitelnou s řádným fungováním vnitřního trhu, pokud je v souladu s ustanoveními tohoto rozhodnutí.
2. Podpora se vztahuje pouze na náklady spojené s uhlím určeným k výrobě elektřiny, ke kombinované výrobě tepla a elektřiny, k výrobě koksu a paliva pro vysoké pece v ocelářském průmyslu, pokud k jeho využití dochází v Unii.
Článek 3
Podpora na uzavření
1. Podporu podniku určenou výslovně k pokrytí běžných výrobních ztrát uhelných těžebních jednotek lze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem pouze tehdy, splňuje-li tyto podmínky:
a)
provoz dotčených uhelných těžebních jednotek musí být zahrnut do plánu na uzavření, jehož konečný termín je stanoven nejpozději na 31. prosince 2018;
b)
dotčené uhelné těžební jednotky musí být s konečnou platností uzavřeny v souladu s plánem na uzavření;
c)
oznámená podpora nesmí přesáhnout rozdíl mezi předvídatelnými výrobními náklady a předvídatelným výnosem za těžební rok. Skutečně vyplacená podpora podléhá roční korekci podle skutečných nákladů a výnosů, která se provede nejpozději do konce těžebního roku, jenž následuje po roce, na který byla podpora poskytnuta;
d)
výše podpory na tunu měrného paliva nesmí v místě zužitkování způsobit snížení cen uhlí pocházejícího z Unie pod úroveň cen uhlí podobné kvality ze třetích zemí;
e)
dotčené uhelné těžební jednotky musí vykazovat činnost ke dni 31. prosince 2009;
f)
celková výše podpory na uzavření poskytnutá členským státem musí mít klesající tendenci; ke konci roku 2013 musí být snížena alespoň o 25 %, ke konci roku 2015 o 40 %, ke konci roku 2016 o 60 % a ke konci roku 2017 o 75 % ve vztahu k podpoře poskytnuté v roce 2011;
g)
celková výše podpory na uzavření poskytnutá uhelnému průmyslu v členském státě nesmí v žádném roce následujícím po roce 2010 překročit výši podpory, která byla poskytnuta tímto členským státem a schválená Komisí v souladu s články 4 a 5 nařízení (ES) č. 1407/2002 na rok 2010;
h)
členské státy musí přijmout plán opatření zaměřených na zmírnění dopadů těžby uhlí uhelními těžebními jednotkami, kterým je poskytnuta podpora podle tohoto článku, na životní prostředí, například v oblasti energetické účinnosti, obnovitelných zdrojů energie nebo zachycování a ukládání uhlíku.
2. Zařazením opatření představujících státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy do plánu uvedeného v odst. 1 písm. h) nesmí být dotčeny oznamovací povinnost a povinnost neprovádět daná opatření, které mají ve vztahu k těmto opatřením podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy členské státy, ani slučitelnost těchto opatření s vnitřním trhem.
3. Nejsou-li uhelné těžební jednotky, kterým je poskytována podpora podle odstavce 1, uzavřeny ke dni stanovenému v plánu na uzavření, jenž schválila Komise, získá dotyčný členský stát zpět veškerou podporu poskytnutou za celé období, jehož se plán na uzavření týká.
Článek 4
Podpora na pokrytí mimořádných nákladů
1. Státní podporu poskytnutou podnikům, které provádějí nebo prováděly činnost související s těžbou uhlí, aby mohly pokrýt náklady, jež vznikají nebo vznikly v souvislosti s uzavřením uhelných těžebních jednotek a které nesouvisejí se současnou těžbou, lze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud její výše nepřesahuje zmíněné náklady. Tato podpora může být použita k pokrytí:
a)
nákladů a nákladových rezerv podniků, které uzavírají nebo uzavřely uhelné těžební jednotky, včetně podniků, které využívají podporu na uzavření;
b)
nákladů vzniklých několika podnikům.
2. Kategorie nákladů, na něž se vztahuje odstavec 1, jsou vymezeny v příloze. Odstavec 1 se nepoužije na náklady vyplývající z nedodržování předpisů v oblasti ochrany životního prostředí.
Článek 5
Kumulace
1. Maximální výše podpory schválená podle tohoto rozhodnutí platí bez ohledu na to, zda je podpora financována zcela členským státem nebo zda je částečně financována Unií.
2. Podporu schválenou podle tohoto rozhodnutí nelze kombinovat s jinou státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy nebo s jinými formami financování stejných způsobilých nákladů z prostředků Unie, pokud v důsledku tohoto překrývání je částka podpory vyšší než částka schválená podle ustanovení tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Oddělení účetnictví
Veškerá podpora, kterou podniky obdržely, se vykazuje v ve výsledovce jako zvláštní položka výnosů, odděleně od obratu. Podniky, jež jsou příjemci podpory podle tohoto rozhodnutí a jež po uzavření některých nebo všech uhelných těžebních jednotek pokračují v obchodní nebo provozní činnosti, vedou pro každou uhelnou těžební jednotku a pro hospodářské činnosti, které nesouvisejí s těžbou uhlí, přesné a oddělené účetnictví. Podpora poskytovaná podle tohoto rozhodnutí je spravována tak, aby ji nebylo možno převést na jiné uhelné těžební jednotky, jež nejsou součástí plánu na uzavření, nebo na jiné hospodářské činnosti téhož podniku.
KAPITOLA III
POSTUPY
Článek 7
Informace poskytované členskými státy
1. Kromě nařízení Rady (ES) č. 659/1999 se na podporu podle tohoto rozhodnutí použijí zvláštní pravidla stanovená v odstavcích 2 až 6.
2. Členské státy, jež zamýšlejí poskytnout podporu na uzavření uvedenou v článku 3, předloží Komisi plán na uzavření dotčených uhelných těžebních jednotek. Tento plán obsahuje alespoň tyto prvky:
a)
identifikaci uhelných těžebních jednotek;
b)
skutečné nebo odhadované výrobní náklady každé uhelné těžební jednotky za těžební rok;
c)
odhad těžby uhlí za těžební rok za uhelné těžební jednotky, jichž se týká plán na uzavření;
d)
odhad výše podpory na uzavření za těžební rok.
3. Členské státy oznámí Komisi veškeré změny plánu na uzavření.
4. Členské státy oznámí veškerou podporu, kterou během těžebního roku zamýšlejí poskytnout uhelnému průmyslu podle tohoto rozhodnutí. Předloží Komisi všechny podrobnosti týkající se výpočtu předvídatelných výrobních nákladů a jejich vztahu k plánům na uzavření oznámeným Komisi podle odstavce 2.
5. Členské státy informují Komisi o výši podpory a o výpočtu podpory skutečně vyplacené v průběhu těžebního roku, a to nejpozději do šesti měsíců od konce tohoto těžebního roku. Členské státy informují Komisi o veškerých opravách částek původně vyplacených v průběhu daného těžebního roku před koncem následujícího těžebního roku.
6. Při oznámení podpor podle článků 3 a 4 a při informování Komise o skutečně vyplacených podporách poskytnou členské státy veškeré informace, jež Komise potřebuje k ověření toho, zda byla dodržena ustanovení tohoto rozhodnutí.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Prováděcí opatření
Komise přijme veškerá nezbytná opatření k provedení tohoto rozhodnutí. V mezích stanovených tímto rozhodnutím může vytvořit společný rámec pro sdělování informací podle článku 7.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2011.
Pozbývá platnosti dne 31. prosince 2027.
V Bruselu dne 10. prosince 2010.
BESCHLUSS DES RATES
vom 10. Dezember 2010
über staatliche Beihilfen zur Erleichterung der Stilllegung nicht wettbewerbsfähiger Steinkohlebergwerke
(2010/787/EU)
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 107 Absatz 3 Buchstabe e,
auf Vorschlag der Europäischen Kommission,
nach Stellungnahme des Europäischen Parlaments (1),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Verordnung (EG) Nr. 1407/2002 des Rates vom 23. Juli 2002 über staatliche Beihilfen für den Steinkohlenbergbau (2) tritt am 31. Dezember 2010 außer Kraft.
(2)
Angesichts des geringen Beitrags der subventionierten Steinkohle zum Gesamtenergiemix ist es nicht mehr gerechtfertigt, solche Subventionen zu Sicherung der Energieversorgung in der Union beizubehalten.
(3)
Im Sinne der Politik der Union, erneuerbare Energiequellen und eine nachhaltige und sichere emissionsarme Wirtschaft zu fördern, ist die zeitlich unbegrenzte Förderung nicht wettbewerbsfähiger Kohlebergwerke nicht gerechtfertigt. Die nach der Verordnung (EG) Nr. 1407/2002 zulässigen Arten von Beihilfen sollten deshalb nicht unbegrenzt fortgeführt werden.
(4)
Ohne sektorspezifische Beihilfevorschriften würden für die Kohleindustrie jedoch nur noch die allgemeinen Beihilferegeln gelten. Nicht wettbewerbsfähige Kohlebergwerke, die derzeit noch Beihilfen auf der Grundlage der Verordnung (EG) Nr. 1407/2002 erhalten, wären nicht mehr förderfähig und müssten vielleicht schließen.
(5)
Unbeschadet der allgemeinen Beihilfevorschriften sollte es den Mitgliedstaaten möglich sein, Maßnahmen zu ergreifen, um die sozialen und regionalen Auswirkungen der Stilllegung dieser Bergwerke abzufedern, d. h. Maßnahmen zur Unterstützung einer ordentlichen Abwicklung der Tätigkeiten anhand eines definitiven Stilllegungsplans und/oder Maßnahmen zur Finanzierung außergewöhnlicher Kosten, insbesondere in Verbindung mit Altlasten.
(6)
Dieser Beschluss markiert für den Kohlesektor den Übergang von der Anwendung sektorspezifischer Vorschriften zur Anwendung der allgemeinen Beihilfevorschriften, die für alle Sektoren gelten.
(7)
Die Beihilfen sollten degressiv ausgestaltet und ausnahmslos Steinkohleproduktionseinheiten vorbehalten sein, die unwiderruflich geschlossen werden sollen, um die durch die Beihilfen zur Erleichterung der Stilllegung nicht wettbewerbsfähiger Steinkohlebergwerke bedingten Wettbewerbsverzerrungen auf dem Binnenmarkt zu minimieren.
(8)
Um die umweltschädlichen Auswirkungen der Produktion von Kohle durch Steinkohleproduktionseinheiten, denen Stilllegungsbeihilfen gewährt werden, abzumildern, sollten die Mitgliedstaaten einen Plan mit geeigneten Maßnahmen z. B. in den Bereichen Energieeffizienz, erneuerbare Energien oder Kohlenstoffabscheidung und -speicherung aufstellen.
(9)
Die Unternehmen sollten Beihilfen zur Deckung von Kosten erhalten können, die nach der üblichen Kostenrechnungspraxis nicht unmittelbar den Produktionskosten zuzurechnen sind. Diese Beihilfen sollen dazu dienen, außergewöhnliche Kosten, die durch die Stilllegung ihrer Steinkohleproduktionseinheiten entstehen, zu decken. Damit solche Beihilfen nicht unberechtigterweise von Unternehmen in Anspruch genommen werden, die nur einige ihrer Steinkohleproduktionsstandorte schließen, sollten die betroffenen Unternehmen für jede Steinkohleproduktionseinheit getrennte Bücher führen.
(10)
Bei der Erfüllung ihrer Aufgaben gemäß diesem Beschluss sollte die Kommission gewährleisten, dass normale Wettbewerbsbedingungen herrschen und erhalten und respektiert werden. Vor allem im Hinblick auf den Strommarkt sollten die Beihilfen für die Kohleindustrie die Stromerzeuger nicht bei der Wahl ihrer Primärenergiequellen beeinflussen. Daher sollten die Kohlepreise und -mengen von den Vertragsparteien unter Berücksichtigung der Weltmarktbedingungen frei vereinbart werden.
(11)
Die Anwendung dieses Beschlusses sollte nicht ausschließen, dass Beihilfen an die Kohleindustrie aus anderen Gründen für mit dem Binnenmarkt vereinbar erklärt werden. In diesem Zusammenhang gelten andere spezifische Vorschriften - insbesondere betreffend Beihilfen für Forschung, Entwicklung und Innovation, Beihilfen für den Umweltschutz und Beihilfen für die Ausbildung - im Rahmen der Obergrenzen der Beihilfehöchstintensität weiter, sofern in diesen Vorschriften nichts anderes bestimmt ist.
(12)
Die Kommission sollte die auf der Grundlage dieses Beschlusses angemeldeten Maßnahmen prüfen und ihre Beschlüsse gemäß der Verordnung (EG) Nr. 659/1999 des Rates vom 22. März 1999 über besondere Vorschriften für die Anwendung von Artikel 93 des EG-Vertrags (3) fassen.
(13)
Um einen reibungslosen Übergang von den Maßnahmen nach der Verordnung (EG) Nr. 1407/2002 zu den in dem vorliegenden Beschluss vorgesehenen Maßnahmen zu gewährleisten, sollte der vorliegende Beschluss ab dem 1. Januar 2011 gelten -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
KAPITEL 1
EINLEITENDE BESTIMMUNGEN
Artikel 1
Begriffsbestimmungen
Im Sinne dieses Beschlusses bezeichnet der Ausdruck
a)
„Steinkohle“ oder „Kohle“ die höher und mittel inkohlten Kohlesorten sowie die niedriger inkohlten „A“- und „B“-Sorten im Sinne des internationalen Kohle-Klassifizierungssystems der UN-Wirtschaftskommission für Europa (4);
b)
„Stilllegung“ die dauerhafte Einstellung der Produktion und des Verkaufs von Steinkohle;
c)
„Stilllegungsplan“ den von einem Mitgliedstaat aufgestellten Plan mit den Maßnahmen zur endgültigen Stilllegung von Steinkohleproduktionseinheiten;
d)
„Steinkohleproduktionseinheit“ die Gesamtheit aller Kohlegewinnungsorte und ihre Infrastruktur, untertage oder übertage, die dazu geeignet ist, Steinkohle unabhängig von anderen Teilen des Unternehmens zu fördern;
e)
„Geschäftsjahr“ das Kalenderjahr oder jeden anderen Zwölfmonatszeitraum, der für Verträge in der Kohleindustrie als Bezugszeitraum verwendet wird;
f)
„Produktionskosten“ alle Kosten der laufenden Produktion; hierunter fallen neben den Förderkosten auch die Kosten für die Aufbereitung der Kohle, insbesondere Waschen, Klassieren und Sortieren, die Kosten für den Transport zum Ort der Verwendung sowie die normale Abschreibung und die marktkonforme Zinsbelastung des geliehenen Kapitals;
g)
„Verluste aus der laufenden Produktion“ die positive Differenz zwischen den Steinkohleproduktionskosten und dem Verkaufspreis am Ort der Verwendung, der zwischen den Vertragsparteien entsprechend den Bedingungen auf dem Weltmarkt frei vereinbart wurde.
KAPITEL 2
VEREINBARKEIT DER BEIHILFE
Artikel 2
Grundsatz
(1) Im Rahmen einer Stilllegung nicht wettbewerbsfähiger Steinkohlebergwerke können Beihilfen an die Kohleindustrie als mit dem ordnungsgemäßen Funktionieren des Binnenmarkts vereinbar angesehen werden, wenn sie mit den Bestimmungen dieses Beschlusses im Einklang stehen.
(2) Die Beihilfen decken ausschließlich die Kosten für Steinkohle, die in der Europäischen Union für die Erzeugung von Elektrizität, die kombinierte Erzeugung von Wärme und Elektrizität, die Koksproduktion sowie für den Einsatz in den Hochöfen der Stahlindustrie verwendet wird.
Artikel 3
Stilllegungsbeihilfe
(1) Beihilfen an Unternehmen, die speziell zur Deckung von Verlusten aus der laufenden Produktion in Steinkohleproduktionseinheiten bestimmt sind, können nur dann als mit dem Binnenmarkt vereinbar angesehen werden, wenn sie folgende Voraussetzungen erfüllen:
a)
Der Betrieb der betreffenden Steinkohleproduktionseinheiten ist in einen Stilllegungsplan einbezogen, der nicht über den 31. Dezember 2018 hinausgeht.
b)
Die betreffenden Steinkohleproduktionseinheiten müssen nach den Vorgaben des Stilllegungsplans definitiv geschlossen werden.
c)
Die angemeldete Beihilfe darf die Differenz zwischen den voraussichtlichen Produktionskosten und den voraussichtlichen Erlösen eines Geschäftsjahres nicht übersteigen. Die tatsächlich gezahlte Beihilfe unterliegt einer jährlichen Berichtigung anhand der tatsächlichen Kosten und Erlöse; diese Berichtigung erfolgt spätestens zum Ende des Geschäftsjahres, das auf das Jahr folgt, für das die Beihilfe gewährt wurde.
d)
Der Beihilfebetrag pro Tonne Kohleneinheit darf nicht dazu führen, dass für Kohle aus der Union am Ort der Verwendung niedrigere Preise gezahlt werden als für Kohle ähnlicher Qualität aus Drittländern.
e)
Die betreffenden Steinkohleproduktionseinheiten müssen am 31. Dezember 2009 in Betrieb gewesen sein.
f)
Der Gesamtbetrag der von einem Mitgliedstaat gewährten Stilllegungsbeihilfen muss abnehmende Tendenz aufweisen: der Rückgang darf Ende 2013 nicht weniger als 25 %, Ende 2015 nicht weniger als 40 %, Ende 2016 nicht weniger als 60 % und Ende 2017 nicht weniger als 75 % der 2011 gewährten Beihilfen betragen.
g)
Der Gesamtbetrag einer Stilllegungsbeihilfe für die Kohleindustrie eines Mitgliedstaats darf in keinem Jahr nach 2010 den Betrag übersteigen, der 2010 von diesem Mitgliedstaat gewährt und von der Kommission im Einklang mit den Artikeln 4 und 5 der Verordnung (EG) Nr. 1407/2002 genehmigt wurde.
h)
Die Mitgliedstaaten müssen einen Plan mit Maßnahmen zur Milderung der ökologischen Folgen der Produktion von Kohle durch Steinkohleproduktionseinheiten aufstellen, denen Stilllegungsbeihilfen gemäß diesem Artikel z. B. in den Bereichen Energieeffizienz, erneuerbare Energien oder Kohlenstoffabscheidung und -speicherung gewährt werden.
(2) Die Einbeziehung von Maßnahmen, die staatliche Beihilfen im Sinne des Artikels 107 Absatz 1 des Vertrags darstellen in einen Plan gemäß Absatz 1 Buchstabe h berührt nicht die Anmeldungspflicht und das Durchführungsverbot, die den Mitgliedstaaten hinsichtlich solcher Maßnahmen gemäß Artikel 108 Absatz 3 des Vertrags auferlegt sind, sowie das Erfordernis, dass solche Beihilfen mit dem Binnenmarkt vereinbar sein müssen.
(3) Werden die Steinkohleproduktionseinheiten, für die eine Beihilfe nach Absatz 1 gewährt wird, nicht zu dem Termin geschlossen, der in dem von der Kommission genehmigten Stilllegungsplan festgelegt ist, so fordert der betreffende Mitgliedstaat den gesamten Beihilfebetrag zurück, der für den vom Stilllegungsplan abgedeckten Zeitraum gewährt wurde.
Artikel 4
Beihilfen zur Deckung außergewöhnlicher Kosten
(1) Erhalten Unternehmen, die eine Tätigkeit im Zusammenhang mit der Steinkohleproduktion durchführen oder durchgeführt haben, staatliche Beihilfen für die Deckung der Kosten, die durch die Stilllegung von Kohleproduktionseinheiten verursacht werden oder wurden und nicht mit der laufenden Produktion in Zusammenhang stehen, so können diese Beihilfen als mit dem Binnenmarkt vereinbar angesehen werden, wenn ihr Betrag die Höhe dieser Kosten nicht übersteigt. Mit diesen Beihilfen dürfen folgende Kosten abgedeckt werden:
a)
Kosten und Rückstellungen lediglich von Unternehmen, die Steinkohleproduktionseinheiten stilllegen oder stillgelegt haben, einschließlich Unternehmen, die Stilllegungsbeihilfen erhalten;
b)
Kosten mehrerer Unternehmen.
(2) Die in Absatz 1 erfassten Kostenarten sind im Anhang definiert. Absatz 1 gilt nicht für Kosten, die durch die Nichteinhaltung von Umweltvorschriften entstanden sind.
Artikel 5
Kumulierung
(1) Es gelten die in diesem Beschluss festgelegten Beihilfeobergrenzen, und zwar unabhängig davon, ob die Beihilfe vollständig von den Mitgliedstaaten oder zum Teil von der Union finanziert wird.
(2) Nach diesem Beschluss genehmigte Beihilfen dürfen nicht mit anderen staatlichen Beihilfen im Sinne von Artikel 107 Absatz 1 des Vertrags oder anderen Finanzierungen der Union für dieselben beihilfefähigen Kosten kombiniert werden, wenn eine solche Überschneidung dazu führt, dass der Beihilfebetrag den nach diesem Beschluss zulässigen Höchstbetrag überschreitet.
Artikel 6
Getrennte Buchführung
Jede Beihilfe, die ein Unternehmen erhält, ist in der Gewinn- und Verlustrechnung vom Umsatz getrennt als Einnahme auszuweisen. Unternehmen, die im Rahmen dieses Beschlusses eine Beihilfe erhalten und die ihre Handels- oder Geschäftstätigkeit nach der Stilllegung einiger oder aller ihrer Steinkohleproduktionseinheiten fortsetzen, führen sorgfältig und getrennt Buch über jede ihrer Steinkohleproduktionseinheiten und alle anderen, nicht mit dem Steinkohlebergbau verbundenen wirtschaftlichen Tätigkeiten. Die auf der Grundlage dieses Beschlusses gewährten Beihilfen werden so verwaltet, dass sie nicht auf andere, nicht vom Stilllegungsplan erfasste Steinkohleproduktionseinheiten oder andere wirtschaftliche Tätigkeiten desselben Unternehmens übertragen werden können.
KAPITEL 3
VERFAHREN
Artikel 7
Von den Mitgliedstaaten bereitzustellende Informationen
(1) Neben der Verordnung (EG) Nr. 659/1999 unterliegen die Beihilfen im Rahmen dieses Beschlusses den besonderen Vorschriften der Absätze 2 bis 6.
(2) Mitgliedstaaten, die beabsichtigen, eine Stilllegungsbeihilfe nach Artikel 3 zu gewähren, notifizieren der Kommission den Stilllegungsplan für die betroffenen Steinkohleproduktionseinheiten. Der Plan muss mindestens die folgenden Angaben enthalten:
a)
genaue Bezeichnung der Steinkohleproduktionseinheiten;
b)
für jede Steinkohleproduktionseinheit die tatsächlichen oder geschätzten Produktionskosten je Geschäftsjahr;
c)
für jede Steinkohleproduktionseinheit, die unter einen Stilllegungsplan fällt, die geschätzte Steinkohlenproduktion je Geschäftsjahr;
d)
geschätzter Umfang der Stilllegungsbeihilfe je Geschäftsjahr.
(3) Die Mitgliedstaaten notifizieren der Kommission sämtliche Änderungen des Stilllegungsplans.
(4) Die Mitgliedstaaten notifizieren alle Beihilfen, die sie der Kohleindustrie im Laufe eines Geschäftsjahres auf der Grundlage dieses Beschlusses gewähren wollen. Sie übermitteln der Kommission alle Informationen zur Berechnung der Vorausschätzung der Produktionskosten und stellen einen Bezug zu den der Kommission gemäß Absatz 2 übermittelten Stilllegungsplänen her.
(5) Die Mitgliedstaaten unterrichten die Kommission spätestens sechs Monate nach Abschluss eines Geschäftsjahres über den Betrag und die Berechnung der während dieses Geschäftsjahres tatsächlich gezahlten Beihilfen. Werden in einem Geschäftsjahr die ursprünglich gezahlten Beträge korrigiert, teilen die Mitgliedstaaten dies der Kommission vor Ablauf des darauf folgenden Geschäftsjahres mit.
(6) Die Mitgliedstaaten übermitteln bei der Notifizierung einer Beihilfe nach den Artikeln 3 und 4 und bei der Unterrichtung der Kommission über die tatsächlich gezahlten Beihilfen alle Informationen, die die Kommission benötigt, um festzustellen, ob die Bestimmungen dieses Beschlusses erfüllt sind.
KAPITEL 4
SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 8
Durchführungsmaßnahmen
Die Kommission trifft alle für die Anwendung dieses Beschlusses erforderlichen Maßnahmen. Sie kann innerhalb der in diesem Beschluss festgelegten Grenzen einen gemeinsamen Rahmen für die Übermittlung der in Artikel 7 genannten Informationen festlegen.
Artikel 9
Inkrafttreten
Dieser Beschluss tritt am Tag nach seiner Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Er gilt ab dem 1. Januar 2011.
Er gilt bis zum 31. Dezember 2027.
Geschehen zu Brüssel am 10. Dezember 2010.