PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 404/2011
ze dne 8. dubna 2011,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008, (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (1), a zejména na čl. 6 odst. 5, čl. 7 odst. 5, čl. 8 odst. 1, čl. 9 odst. 5, čl. 14 odst. 10, čl. 15 odst. 9, čl. 16 odst. 2, čl. 21 odst. 7, čl. 22 odst. 7, čl. 23 odst. 5, čl. 24 odst. 8, čl. 25 odst. 2, článek 32, čl. 37 odst. 4, čl. 40 odst. 6, čl. 55 odst. 5, čl. 58 odst. 9, čl. 60 odst. 7, článek 61, čl. 64 odst. 2, čl. 72 odst. 5, čl. 73 odst. 9, čl. 74 odst. 6, čl. 75 odst. 2, čl. 76 odst. 4, čl. 78 odst. 2, čl. 79 odst. 7, čl. 92 odst. 5, čl. 103 odst. 8, čl. 105 odst. 6, čl. 106 odst. 4, čl. 107 odst. 4, čl. 111 odst. 3, čl. 116 odst. 6, čl. 117 odst. 4 a čl. 118 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1224/2009 (dále jen „nařízení o kontrolním režimu“) stanoví přijetí prováděcích pravidel a opatření k určitým ustanovením, která jsou v něm obsažena.
(2)
Aby bylo zajištěno jednotné uplatňování těchto prováděcích pravidel, je nezbytné zavést určité definice.
(3)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že rybářské plavidlo EU se smí používat k obchodnímu využívání živých vodních zdrojů, pouze pokud má platnou licenci k rybolovu. Ustanovení čl. 7 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že rybářské plavidlo EU je oprávněno provozovat určité rybolovné činnosti, pouze jsou-li uvedeny v platném oprávnění k rybolovu. Je vhodné stanovit společná pravidla pro vydávání a správu těchto licencí k rybolovu a oprávnění k rybolovu, aby byla zajištěna společná podoba informací, jež jsou v nich uvedeny.
(4)
Ustanovení čl. 8 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že velitel rybářského plavidla dodržuje podmínky a omezení týkající se označování a identifikace rybářských plavidel a jejich lovných zařízení. Jelikož se takové podmínky a omezení vztahují na vody EU, je nezbytné stanovit je na úrovni Evropské unie.
(5)
Podle čl. 9 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu provozují členské státy systém satelitního sledování plavidel za účelem účinného sledování rybolovných činností svých rybářských plavidel bez ohledu na to, kde se nacházejí, a sledování rybolovných činností ve svých vodách. Je vhodné stanovit pro tento systém společné specifikace na úrovni Evropské unie. Tyto specifikace by měly stanovit zejména charakteristiky zařízení pro satelitní sledování, podrobnosti ohledně přenosu údajů o poloze a pravidla pro případ technického selhání nebo nefunkčnosti zařízení pro satelitní sledování.
(6)
Ustanovení čl. 14 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že velitelé rybářských plavidel EU o celkové délce 10 metrů nebo větší vedou lodní deník rybolovu o svých operacích. Je nezbytné určit údaje, které se musí zaznamenávat do lodních deníků rybolovu, a jejich formát.
(7)
Ustanovení čl. 14 odst. 7 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že velitelé rybářských plavidel EU používají přepočítací koeficienty stanovené na úrovni EU pro přepočet hmotnosti uchovávaných nebo zpracovaných ryb na živou hmotnost. Je proto nezbytné stanovit tyto přepočítací koeficienty.
(8)
Ustanovení čl. 15 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že velitelé rybářských plavidel EU o celkové délce 12 metrů nebo větší musí údaje v lodním deníku rybolovu zaznamenávat elektronicky. Je vhodné stanovit požadavky na elektronické vyplňování a předávání těchto údajů a upřesnit jejich formát.
(9)
Ustanovení čl. 21 odst. 1 a čl. 23 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že velitelé rybářských plavidel EU o celkové délce 10 metrů nebo větší musí vyplňovat a předkládat prohlášení o překládce a vykládce. Je vhodné určit údaje, které musí být obsaženy v těchto prohlášeních, a upřesnit jejich předkládání.
(10)
Ustanovení čl. 22 odst. 1 a čl. 24 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví elektronické zaznamenávání a předávání údajů z prohlášení o překládce a vykládce. Je vhodné stanovit požadavky na elektronické vyplňování a předávání těchto údajů a upřesnit jejich formát.
(11)
Ustanovení čl. 16 odst. 1 a čl. 25 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že každý členský stát musí na základě namátkových kontrol sledovat činnosti rybářských plavidel, na která se nevztahují požadavky na lodní deník a prohlášení o vykládce. S cílem zajistit společné normy těchto namátkových kontrol by měla být na úrovni Evropské unie stanovena prováděcí pravidla.
(12)
Článek 37 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že Komise má přijmout nezbytná nápravná opatření, pokud zakázala rybolov z důvodu údajného vyčerpání rybolovných práv dostupných pro členský stát nebo skupinu členských států nebo pro Evropskou unii a zjistí se, že členský stát ve skutečnosti svá rybolovná práva nevyčerpal. Je nutné přijmout přiměřená pravidla pro přerozdělení těchto rybolovných práv, která berou v úvahu situace, kdy celkový přípustný odlov (TAC) pro EU je či není k dispozici, nebo kdy vzhledem k ročnímu stanovování rybolovných práv okolnosti takové přerozdělení nedovolují.
(13)
Články 39 až 41 nařízení o kontrolním režimu stanoví pravidla, která mají zajistit, aby nedocházelo k překračování výkonu motoru rybářských plavidel. Je nezbytné stanovit technická pravidla příslušného osvědčování a ověřování, které se má v této oblasti provádět.
(14)
Článek 55 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že členské státy by měly zajistit, aby byl rekreační rybolov provozován způsobem slučitelným s cíli společné rybářské politiky. Členské státy by měly shromažďovat údaje o úlovcích rekreačního rybolovu z populací, na které se vztahuje plán obnovy. Pokud má rekreační rybolov významný dopad na příslušné zdroje, může Rada rozhodnout o konkrétních řídicích opatřeních. Je vhodné stanovit prováděcí pravidla pro stanovení plánů namátkových kontrol, aby mohly členské státy sledovat úlovky populací, na které se vztahují plány obnovy, při rekreačním rybolovu provozovaném jejich plavidly ve vodách pod jejich svrchovaností nebo v jejich jurisdikci.
(15)
V zájmu stanovení komplexního kontrolního režimu by se tento režim měl týkat celého řetězce produkce a uvádění na trh. Článek 58 nařízení o kontrolním režimu stanoví jednotný systém sledovatelnosti, aby mohly být všechny partie produktů rybolovu a akvakultury sledovatelné ve všech fázích produkce, zpracování a distribuce, od odlovu nebo sběru až po maloobchodní prodej. Je nezbytné stanovit společná pravidla pro postupy identifikace dotyčného produktu.
(16)
Článek 60 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že veškeré produkty rybolovu se musí vážit za použití systémů schválených příslušnými orgány, ledaže členský stát přijal plán namátkových kontrol schválený Komisí. Je nezbytné stanovit ve všech členských státech společná pravidla pro vážení čerstvých a zmrazených produktů rybolovu, jakož i pro vážení překládaných produktů rybolovu a vážení produktů rybolovu po přepravě z místa vykládky.
(17)
Článek 61 nařízení o kontrolním režimu stanoví možnost vážit produkty rybolovu po přepravě z místa vykládky za předpokladu, že dotyčný členský stát respektive - pokud jsou produkty rybolovu převáženy do jiného členského státu - dotyčné členské státy přijaly společný kontrolní program schválený Komisí a založený na metodách vycházejících z posouzení míry rizika přijatých Komisí. Je nutno vymezit příslušné metody vycházející z posouzení míry rizika.
(18)
Lov sleďů obecných, makrel obecných a kranasů má určité zvláštnosti. Proto je vhodné stanovit zvláštní pravidla ohledně vážení a souvisejících prvků s přihlédnutím k těmto zvláštnostem.
(19)
Článek 64 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se obsahu prodejních dokladů. Taková pravidla je vhodné začlenit do tohoto nařízení.
(20)
Články 71 a 72 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že členské státy vykonávají dohled ve vodách EU a přijímají nutná opatření, pokud pozorování neodpovídají dostupným informacím. Je nezbytné stanovit společná pravidla ohledně obsahu zprávy o dohledu a způsobu jejího předávání.
(21)
Článek 73 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že Rada může zavést pozorovatelské kontrolní programy, a obecně stanoví profil a úkoly kontrolních pozorovatelů na palubách rybářských plavidel. Proto je nutno vypracovat prováděcí pravidla ohledně rozmisťování a povinností kontrolních pozorovatelů.
(22)
Podle hlavy VII kapitoly I nařízení o kontrolním režimu je třeba stanovit pravidla pro provádění inspekcí, aby se posílil standardizovaný přístup ke kontrolním činnostem prováděným členskými státy. Měla by se stanovit pravidla pro chování úředníků pověřených inspekcemi a povinnosti členských států, pokud jde o chování jejich úředníků oprávněných provádět takové inspekce. Zároveň by se měly vyjasnit povinnosti provozovatelů během inspekce. Je také nezbytné stanovit společné zásady pro postupy inspekce na moři, v přístavech, během přepravy, na tržištích a také pokud jde o inspekční zprávy a jejich předávání.
(23)
Článek 79 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že inspektoři Unie mohou provádět inspekce ve vodách EU a na rybářských plavidlech EU mimo vody EU. Je vhodné stanovit pravidla ohledně jmenování inspektorů Unie, jejich úkolů a povinností, jakož i typu následných opatření, která je třeba přijímat na základě jejich zpráv.
(24)
Článek 92 nařízení o kontrolním režimu stanoví zavedení bodového systému pro závažná porušení předpisů s cílem zajistit dodržování pravidel společné rybářské politiky a rovné podmínky ve všech vodách EU. Za účelem dosažení tohoto cíle je nezbytné stanovit na úrovni Evropské unie společná pravidla používání tohoto bodového systému, včetně přehledu, kolik sankčních bodů se má přidělovat za každé závažné porušení předpisů.
(25)
V souladu s čl. 5 odst. 6 a článkem 103 nařízení o kontrolním režimu je finanční pomoc podle nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 ze dne 27. července 2006 o Evropském rybářském fondu (2) a nařízení Rady (ES) č. 861/2006 ze dne 22. května 2006, kterým se stanoví finanční opatření Společenství pro provádění společné rybářské politiky a pro oblast mořského práva (3), podmíněna tím, aby členské státy dodržovaly své povinnosti v oblasti zachování rybolovných zdrojů a kontroly rybolovu, přičemž Komise má možnost za určitých podmínek tuto finanční pomoc pozastavit nebo zrušit. Pro tato opatření je nezbytné stanovit prováděcí pravidla.
(26)
Článek 107 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že pokud členské státy nedodržují pravidla týkající se populací, na které se vztahují víceleté plány, a takové porušení pravidel má za následek závažné ohrožení zachování těchto populací, může Komise provést odpočty z kvót. Proto by měla být vypracována pravidla ohledně výše odpočtu s přihlédnutím k povaze porušení předpisů, rozsahu jeho dopadu, jakož i závažnosti ohrožení daného zdroje.
(27)
Hlava XII kapitola I nařízení o kontrolním režimu stanoví pravidla pro zacházení s údaji zaznamenanými pro účely uvedeného nařízení, včetně povinnosti členských států zřídit počítačovou databázi a systém potvrzování údajů, a také ustanovení týkající se přístupu k takovým údajům a jejich výměny. Je nezbytné stanovit společná pravidla, která stanoví postupy zpracování těchto údajů a zajištění přístupu Komise k nim a konkretizují požadavky týkající se jejich výměny.
(28)
Článek 110 nařízení o kontrolním režimu se zabývá dálkovým přístupem Komise nebo subjektu jí určeného k počítačovým souborům, v nichž jsou uloženy údaje zaznamenané středisky pro sledování rybolovu členských států. Aby byl takový přístup zajištěn, je nezbytné stanovit jasná pravidla ohledně podmínek a postupů, které se mají dodržovat.
(29)
Články 114 až 116 nařízení o kontrolním režimu stanoví, že členské státy musí zřídit úřední internetové stránky. Aby byla zajištěna jejich přístupnost ve všech členských státech bez rozdílu, je vhodné stanovit na úrovni EU pravidla ohledně těchto internetových stránek.
(30)
Podle článku 117 nařízení o kontrolním režimu je nutno zavést systém vzájemné pomoci pro zajištění správní spolupráce mezi členskými státy a Komisí. Tato správní spolupráce je nezbytná k tomu, aby bylo zajištěno vytvoření rovných podmínek v EU a náležité vyšetřování protiprávních činností a použití sankcí. Je proto nutno vypracovat pravidla pro systematickou výměnu informací na základě žádosti nebo z vlastního podnětu a pro možnost požádat o donucovací opatření a doručení prostřednictvím správních orgánů jiného členského státu.
(31)
Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů členskými státy je upravena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (4). Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů Komisí je upravena nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (5), zejména co se týká požadavků na důvěrnost a bezpečnost zpracování, předávání osobních údajů z vnitrostátních systémů členských států Komisi, zákonnost zpracování a práv subjektů údajů na informace, na přístup k osobním údajům a jejich opravy.
(32)
Aby se usnadnilo provádění systému kontroly rybolovu, měla by se prováděcí pravidla soustředit do jednoho nařízení. Proto by měla být zrušena tato nařízení Komise:
-
nařízení (EHS) č. 2807/83 (6), kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států,
-
nařízení (EHS) č. 3561/85 (7) o údajích o kontrolách rybolovné činnosti prováděných vnitrostátními kontrolními orgány,
-
nařízení (EHS) č. 493/87 (8), kterým se stanoví podrobná pravidla pro nápravu škody způsobené pozastavením některých rybolovných činností,
-
nařízení (EHS) č. 1381/87 (9), kterým se stanoví prováděcí pravidla pro označování a dokumentaci rybářských plavidel,
-
nařízení (EHS) č. 1382/87 (10), kterým se stanoví prováděcí pravidla pro inspekce rybářských plavidel,
-
nařízení (EHS) č. 2943/95 (11), kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1627/94, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu,
-
nařízení (ES) č. 1449/98 (12), kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o hlášení o intenzitě rybolovu,
-
nařízení (ES) č. 356/2005 (13), kterým se stanoví prováděcí pravidla pro označování a identifikaci pasivních lovných zařízení a vlečných sítí s výložníky,
-
nařízení (ES) č. 2244/2003 (14), kterým se stanoví pravidla pro systémy satelitního sledování plavidel,
-
nařízení (ES) č. 1281/2005 (15) o správě licencí k rybolovu a nejnutnějších údajích, které musí být v licencích k rybolovu obsaženy,
-
nařízení (ES) č. 1042/2006 (16), kterým se stanoví prováděcí pravidla k čl. 28 odst. 3 a 4 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky,
-
nařízení (ES) 1542/2007 (17) o vykládce a vážení sledě obecného, makrely obecné a kranase obecného,
-
nařízení (ES) č. 1077/2008 (18), kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1966/2006 o elektronickém zaznamenávání a hlášení rybolovných činností a o zařízení pro dálkové snímání a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1566/2007, a
-
nařízení (ES) č. 409/2009 (19), kterým se stanoví vyrovnávací koeficienty Společenství a kódy úpravy používané k přepočítání zpracované hmotnosti na živou hmotnost a kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 2807/83.
(33)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro kontrolní systém Evropské unie zřízený nařízením o kontrolním režimu.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„rybářským plavidlem EU“ plavidlo ve smyslu čl. 3 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 (20);
2)
„vodami EU“ vody ve smyslu čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 2371/2002;
3)
„držitelem licence k rybolovu“ fyzická nebo právnická osoba, jíž byla vydána licence k rybolovu podle článku 6 nařízení o kontrolním režimu;
4)
„inspektory Unie“ inspektoři vymezení v čl. 4 odst. 7 nařízení o kontrolním režimu;
5)
„zařízením s uzavíracím mechanismem“ jakékoli zařízení plující při hladině moře nebo ukotvené zařízení, které slouží k přilákání ryb;
6)
„pasivním zařízením“ jakékoli rybolovné zařízení, které při odlovu nevyžaduje aktivní pohyb zařízení, a to včetně:
a)
tenatových sítí, třístěnných tenatových sítí, vězencových sítí;
b)
unášených tenatových sítí a unášených třístěnných tenatových sítí, přičemž kterékoli z nich mohou být opatřeny kotvícím, plovoucím a navigačním zařízením;
c)
dlouhých lovných šňůr, lovných šňůr, vrší a vězenců;
7)
„výložníkovou vlečnou sítí“ jakákoli vlečená síť, jejíž otvor je zajišťován výložníkem nebo podobným zařízením, bez ohledu na to, zda je při vlečení po mořském dně nadnášena, či nikoli;
8)
„systémem sledování plavidel“ (VMS) podle čl. 9 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu satelitní systém sledování plavidel poskytující rybolovným orgánům v pravidelných intervalech údaje o poloze, kurzu a rychlosti plavidel;
9)
„zařízením pro satelitní sledování“ podle čl. 4 odst. 12 nařízení o kontrolním režimu zařízení instalované na palubě rybářského plavidla, které automaticky přenáší polohu a související údaje do střediska pro sledování rybolovu podle zákonných požadavků a umožňuje neustálou detekci a identifikaci rybářského plavidla;
10)
„rybářským výjezdem“ jakákoli plavba rybářského plavidla, během které probíhá rybolovná činnost a která začíná okamžikem, kdy rybářské plavidlo opustí přístav, a končí vplutím do přístavu;
11)
„rybolovnou operací“ všechny činnosti související s vyhledáváním ryb, shazováním, vlečením a vytahováním aktivního lovného zařízení, kladením, ponořováním, vytahováním nebo přemísťováním pasivního lovného zařízení a vybíráním úlovku ze zařízení, ze sítí na uchovávání živých úlovků nebo z přepravní klece do výkrmných a chovných klecí;
12)
„elektronickým lodním deníkem rybolovu“ záznam údajů o rybolovné operaci provedený velitelem rybářského plavidla za použití počítačových prostředků a předaný orgánům členského státu;
13)
„obchodní úpravou produktu“ popis zpracovaného stavu produktu rybolovu nebo jeho části v souladu s kódy a popisy uvedenými v příloze I;
14)
„Evropskou agenturou pro kontrolu rybolovu“ agentura ve smyslu článku 1 nařízení (ES) č. 768/2005 (21);
15)
„pozorováním“ sledování rybářského plavidla kterýmkoli příslušným orgánem členského státu;
16)
„obchodně citlivými informacemi“ informace, jejichž zveřejnění může poškodit obchodní zájmy provozovatele;
17)
„počítačovým systémem potvrzování údajů“ systém, který je schopen ověřit, že veškeré údaje uložené v databázích členských států jsou přesné, úplné a předložené ve stanovených lhůtách;
18)
„internetovou službou“ softwarový systém určený k podpoře interoperabilní interakce mezi počítači prostřednictvím počítačové sítě.
HLAVA II
OBECNÉ PODMÍNKY PŘÍSTUPU DO VOD A KE ZDROJŮM
KAPITOLA I
Licence k rybolovu
Článek 3
Vydávání a správa licencí k rybolovu
1. Licence k rybolovu uvedená v článku 6 nařízení o kontrolním režimu je platná pouze pro jedno rybářské plavidlo EU.
2. Licence k rybolovu uvedené v článku 6 nařízení o kontrolním režimu vydávají, spravují a odebírají členské státy pro svá rybářská plavidla v souladu s tímto nařízením.
3. Licence k rybolovu uvedené v článku 6 nařízení o kontrolním režimu obsahují minimálně informace stanovené v příloze II.
4. Licence k rybolovu vydané v souladu s nařízením (ES) č. 1281/2005 se považují za licence k rybolovu vydané v souladu s tímto nařízením, pokud obsahují nejnutnější informace vyžadované odstavcem 3 tohoto článku.
5. Licence k rybolovu je platná, jen pokud jsou nadále dodržovány podmínky, na jejichž základě byla vydána.
6. Jestliže byla licence k rybolovu dočasně pozastavena nebo trvale odňata, orgány členského státu vlajky neprodleně informují jejího držitele.
7. V žádném okamžiku nesmí být celková kapacita odpovídající licencím k rybolovu vydaným členským státem, vyjádřená v hrubé prostornosti nebo v kW, vyšší než maximální úrovně kapacity pro daný členský stát stanovené v souladu s článkem 12 a 13 nařízení (ES) č. 2371/2002 a nařízenímKomise (ES) č. 1438/2003 (22), nařízením Rady (ES) č. 639/2004 (23) a nařízením Komise (ES) č. 2104/2004 (24).
KAPITOLA II
Oprávnění k rybolovu
Článek 4
Oprávnění k rybolovu
1. Oprávnění k rybolovu uvedené v článku 7 nařízení o kontrolním režimu je platné pouze pro jedno rybářské plavidlo EU.
2. Oprávnění k rybolovu uvedená v článku 7 nařízení o kontrolním režimu obsahují minimálně informace stanovené v příloze III. Členský stát vlajky zajistí, aby byly informace obsažené v oprávnění k rybolovu správné a v souladu s pravidly společné rybářské politiky.
3. Zvláštní povolení k rybolovu vydaná v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1627/94 (25) se považují za oprávnění k rybolovu vydaná v souladu s tímto nařízením, pokud obsahují nejnutnější informace vyžadované odstavcem 2 tohoto článku.
4. Oprávnění k rybolovu uvedené v odstavci 2 a licence k rybolovu uvedená v čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení mohou být obsaženy v témže dokladu.
5. Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla, jsou rybářská plavidla EU o celkové délce menší než 10 metrů, která provádějí rybolov výlučně v územních vodách svých členských států vlajky, vyňata z povinnosti mít oprávnění k rybolovu.
6. Ustanovení čl. 3 odst. 2 a 5 tohoto nařízení se použijí přiměřeně.
Článek 5
Seznam oprávnění k rybolovu
1. Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla, jakmile budou zprovozněny internetové stránky uvedené v článku 114 nařízení o kontrolním režimu a nejpozději 1. ledna 2012, poskytnou členské státy v zabezpečené části svých úředních internetových stránek seznam rybářských plavidel, která obdržela oprávnění k rybolovu uvedená v článku 7 nařízení o kontrolním režimu, a to před nabytím platnosti těchto oprávnění k rybolovu. V případě jakýchkoli změn seznam před nabytím účinku aktualizují.
2. Za období od 1. ledna 2011 do 31. prosince 2011 členské státy poskytnou Komisi na požádání seznam svých rybářských plavidel, která obdržela oprávnění k rybolovu na rok 2011. Změny seznamu se oznamují Komisi před nabytím účinku.
KAPITOLA III
Značení a identifikace rybářských plavidel EU a jejich lovných zařízení
Oddíl 1
Značení a identifikace rybářských plavidel
Článek 6
Značení rybářských plavidel
Rybářská plavidla EU musí být označena tímto způsobem:
a)
písmeno nebo písmena přístavu nebo okresu, ve kterém je rybářské plavidlo EU zaregistrováno, a evidenční číslo nebo čísla jsou vyznačena na obou stranách přídě, pokud možno co nejvýše nad vodou tak, aby byla jasně viditelná z moře a ze vzduchu, v barvě kontrastující s pozadím, na kterém jsou vyznačena;
b)
v případě rybářských plavidel EU o celkové délce větší než 10 metrů a menší než 17 metrů musí být výška písmen a čísel alespoň 25 centimetrů a tloušťka linky alespoň 4 centimetry. V případě rybářských plavidel EU o délce 17 metrů nebo větší musí být výška písmen a čísel alespoň 45 centimetrů a tloušťka linky alespoň 6 centimetrů;
c)
členský stát vlajky může požadovat, aby mezinárodní rádiová volací značka (IRCS) nebo vnější registrační písmena a čísla byla vyznačena na střeše kormidelny tak, aby byla jasně viditelná ze vzduchu, v barvě kontrastující s pozadím, na kterém jsou vyznačena;
d)
kontrastními barvami jsou bílá a černá;
e)
vnější registrační písmena a čísla vyznačená na trupu rybářského plavidla EU nesmějí být snímatelná, smazaná, pozměněná, nečitelná, zacloněná nebo zakrytá.
Článek 7
Doklady uchovávané na palubě rybářského plavidla EU
1. Velitel rybářského plavidla o celkové délce 10 metrů nebo větší uchovává na palubě doklady vydané příslušným orgánem členského státu, v němž je plavidlo zaregistrováno, obsahující alespoň tyto údaje o plavidle:
a)
název, existuje-li;
b)
písmena přístavu nebo okresu, kde je zaregistrováno, a čísla, pod kterými je zaregistrováno;
c)
mezinárodní rádiovou volací značku, existuje-li;
d)
jména a adresy vlastníka/vlastníků a případně nájemce/nájemců;
e)
celkovou délku, výkon hnacího motoru, hrubou prostornost a u rybářských plavidel EU, která byla uvedena do provozu dne 1. ledna 1987 nebo později, datum uvedení do provozu.
2. Velitel rybářských plavidel EU o celkové délce 17 metrů nebo větší s prostorem pro ryby uchovává na palubě přesné výkresy s popisem prostoru pro ryby, včetně uvedení všech přístupových míst a jejich skladovací kapacity v krychlových metrech.
3. Velitel rybářského plavidla EU s mrazicími nebo chladírenskými nádržemi s mořskou vodou uchovává na palubě aktualizovaný doklad uvádějící kalibraci nádrží v krychlových metrech v dělení po 10 centimetrech.
4. Doklady uvedené v odstavci 2 a 3 musí být potvrzené příslušným orgánem členského státu vlajky. Každá úprava charakteristických znaků uvedených v dokladech podle odstavců 1 až 3 musí být potvrzena příslušným orgánem členského státu vlajky.
5. Doklady uvedené v tomto článku se předkládají za účelem kontroly a inspekce na žádost úředníků.
Oddíl 2
Značení a identifikace lovných zařízení a člunů
Článek 8
Značení člunů a lovných zařízení s uzavíracím mechanismem
Čluny přepravované na palubách rybářských plavidel EU a lovná zařízení s uzavíracím mechanismem musí být označena vnějšími registračními písmeny a čísly rybářského plavidla (rybářských plavidel) EU, které je používá (používají).
Článek 9
Obecná pravidla pro pasivní zařízení a výložníkové vlečné sítě
1. Ustanovení obsažená v článcích 9 až 12 tohoto nařízení se vztahují na rybářská plavidla EU provozující rybolov ve všech vodách EU a ustanovení obsažená v článcích 13 až 17 tohoto nařízení na vody EU nacházející se více než 12 námořních mil od základních linií pobřežních členských států.
2. Jak je stanoveno v odstavci 1, ve vodách EU se zakazuje provádět rybolov za použití pasivních zařízení, bójí a výložníkových vlečných sítí, které nejsou označené a identifikovatelné v souladu s ustanoveními článků 10 až 17 tohoto nařízení.
3. Jak je stanoveno v odstavci 1, ve vodách EU se zakazuje vozit na palubě:
a)
výložníky výložníkových vlečných sítí, na nichž nejsou vyznačena vnější registrační písmena a čísla podle článku 10 tohoto nařízení;
b)
pasivní zařízení, které není opatřeno štítkem podle čl. 11 odst. 2 tohoto nařízení;
c)
bóje, které nejsou označeny podle čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 10
Pravidla pro výložníkové vlečné sítě
Velitel rybářského plavidla EU nebo zástupce velitele zajistí, aby na každé sestavené výložníkové vlečné síti, která se nachází na palubě nebo je používána k rybolovu, byla jasně vyznačena vnější registrační písmena a čísla plavidla, ke kterému patří, a to na výložníku každé sestavené výložníkové vlečné sítě.
Článek 11
Pravidla pro pasivní zařízení
1. Velitel rybářského plavidla EU nebo zástupce velitele zajistí, aby každé pasivní zařízení, které se nachází na plavidle nebo je používáno k rybolovu, bylo jasně označené a identifikovatelné v souladu s tímto článkem.
2. Na každém pasivním zařízení používaném k rybolovu se trvale vyznačí vnější registrační písmena a čísla, která jsou vyznačena na trupu rybářského plavidla, k němuž zařízení patří, takto:
a)
u sítí na štítek připevněný k první horní řadě;
b)
u lovných šňůr a dlouhých lovných šňůr na štítek připevněný v místě kontaktu s uvazovací bójí;
c)
u vrší a vězenců na štítek připevněný k základnímu provazu;
d)
u pasivních zařízení, jejichž délka přesahuje 1 námořní míli, na štítek připevněný podle písmena a), b) a c) v pravidelných odstupech nepřevyšujících 1 námořní míli tak, aby žádná část pasivního zařízení o délce větší než 1 námořní míle nezůstala neoznačena.
Článek 12
Pravidla pro štítky
1. Každý štítek musí být:
a)
vyrobený z odolného materiálu;
b)
bezpečně připevněn k zařízení;
c)
široký alespoň 65 milimetrů;
d)
dlouhý alespoň 75 milimetrů.
2. Štítek nesmí být snímatelný, smazaný, pozměněný, nečitelný, zacloněný nebo zakrytý.
Článek 13
Pravidla pro bóje
1. Velitel rybářského plavidla EU nebo zástupce velitele zajistí, aby ke každému pasivnímu zařízení používanému k rybolovu byly připevněny dvě koncové signální bóje a vnitřní signální bóje, vybavené v souladu s přílohou IV, a rozmístěny podle ustanovení tohoto oddílu.
2. Na každé koncové a vnitřní signální bóji se trvale vyznačí vnější evidenční písmena a čísla, která jsou vyznačena na trupu rybářského plavidla EU, k němuž tyto bóje patří a jež je rozmístilo, takto:
a)
písmena a čísla musí být vyznačena co nejvýše nad vodní hladinou tak, aby byla jasně viditelná;
b)
barvou kontrastující s povrchem, na kterém jsou vyznačena.
3. Písmena a čísla vyznačená na signální bóji nesmějí být smazaná, pozměněná nebo nečitelná.
Článek 14
Pravidla pro lana
1. Lana spojující bóje s pasivním zařízením musí být z materiálu, který je schopen se ponořit, nebo musí být zatížena.
2. Lana spojující koncové signální bóje s každým zařízením se připevňují na konce tohoto zařízení.
Článek 15
Pravidla pro koncové signální bóje
1. Koncové signální bóje jsou rozmístěny tak, aby bylo možné kdykoli určit koncové body zařízení.
2. Stožár každé koncové signální bóje je vysoký alespoň 1 metr od hladiny moře, měřeno od vrchní části plováku ke spodnímu okraji nejnižší vlajky.
3. Koncové signální bóje jsou barevné, ale nesmějí být červené nebo zelené.
4. Na každé koncové signální bóji se musí nacházet:
a)
jedna nebo dvě obdélníkové vlajky; je-li nutné umístit na jednu bóji dvě vlajky, jsou od sebe umístěny ve vzdálenosti alespoň 20 centimetrů; vlajky označující konce téhož zařízení jsou stejné barvy, nesmějí být bílé a jsou stejné velikosti;
b)
jedno nebo dvě žlutá světla, která každých pět sekund zablesknou (F1 Y 5s) a jsou viditelná na vzdálenost nejméně dvou námořních mil;
5. Každá koncová signální bóje může mít koncovou značku na vrcholu bóje označenou jedním nebo dvěma svítivými proužky, jež nesmějí být červené nebo zelené a musí být alespoň 6 centimetrů široké.
Článek 16
Pravidla pro připevňování koncových signálních bójí
1. Koncové signální bóje musí být připevněny k pasivnímu zařízení takto:
a)
bóje v západním úseku (tj. polovina kruhu buzoly od jihu přes západ k severu včetně) musí být vybavena dvěma vlajkami, dvěma svítivými proužky, dvěma světly a štítkem podle článku 12 tohoto nařízení;
b)
bóje ve východním úseku (tj. polovina kruhu buzoly od severu přes východ k jihu včetně) musí být vybavena jednou vlajkou, jedním svítivým proužkem, jedním světlem a štítkem podle článku 12 tohoto nařízení.
2. Štítek musí obsahovat informace uvedené v čl. 13 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 17
Vnitřní signální bóje
1. Vnitřní signální bóje jsou umístěny na pasivním zařízení, jehož délka přesahuje pět námořních mil, následujícím způsobem:
a)
vnitřní signální bóje jsou rozmístěny ve vzdálenosti nepřesahující pět námořních mil tak, aby žádná část pasivního zařízení o délce pěti námořních mil nebo více nezůstala neoznačena;
b)
vnitřní signální bóje jsou vybaveny žlutým blikajícím světlem, které každých pět sekund zableskne (F1 Y 5s) a je viditelné na vzdálenost nejméně dvou námořních mil. Nesou stejné znaky jako koncová signální bóje ve východním úseku, avšak vlajka je bílá.
2. Odchylně od odstavce 1 jsou vnitřní signální bóje v Baltském moři umístěny na pasivním zařízení o délce přesahující jednu námořní míli. Vnitřní signální bóje se rozmísťují ve vzdálenosti nejvýše jedné námořní míle tak, aby žádná část pasivního zařízení o délce přesahující jednu námořní míli nezůstala neoznačená.
Vnitřní signální bóje nesou stejné znaky jako koncová signální bóje ve východním úseku, s výjimkou těchto znaků:
a)
vlajky jsou bílé;
b)
každá pátá vnitřní signální bóje je opatřena radarovým odražečem odrážejícím signál do vzdálenosti alespoň dvou námořních mil.
KAPITOLA IV
Systém sledování plavidel
Článek 18
Požadavky na vybavení rybářských plavidel EU zařízeními pro satelitní sledování
1. Aniž je dotčen čl. 25 odst. 3 tohoto nařízení, nesmí rybářské plavidlo EU, na které se vztahuje systém sledování plavidel, opustit přístav bez plně provozuschopného zařízení pro satelitní sledování instalovaného na palubě.
2. Nachází-li se rybářské plavidlo EU v přístavu, zařízení pro satelitní sledování může být vypnuto, pouze pokud:
a)
to bylo předem oznámeno středisku pro sledování rybolovu členského státu vlajky a středisku pro sledování rybolovu pobřežního členského státu a
b)
pokud příští zpráva potvrdí, že rybářské plavidlo EU nezměnilo svou polohu oproti předchozí zprávě.
Příslušné orgány členského státu vlajky mohou povolit nahrazení předchozího oznámení uvedeného v písmenu a) automatickou zprávou VMS nebo varováním systému, které oznamují, že rybářské plavidlo EU se nachází v předem vymezené zeměpisné oblasti přístavu.
3. Tato kapitola se nevztahuje na rybářská plavidla EU používaná výhradně pro účely akvakultury.
Článek 19
Vlastnosti zařízení pro satelitní sledování
1. Zařízení pro satelitní sledování instalovaná na rybářských plavidlech EU musí zajistit pravidelné automatické předávání následujících údajů středisku pro sledování rybolovu členského státu vlajky:
a)
identifikace rybářského plavidla;
b)
naposledy určená zeměpisná poloha rybářského plavidla se zaměřovací odchylkou nižší než 500 metrů při stupni přesnosti 99 %;
c)
datum a čas (univerzální koordinovaný čas, „UTC“), kdy byla tato poloha rybářského plavidla určena, a
d)
okamžitá rychlost a kurs rybářského plavidla.
2. Členské státy zajistí, aby zařízení pro satelitní sledování byla chráněna proti vstupu nebo výstupu chybných údajů o poloze a aby nemohla být ručně přenastavena.
Článek 20
Povinnosti velitelů plavidel v souvislosti se zařízeními pro satelitní sledování
1. Velitelé rybářského plavidla EU zajistí, aby zařízení pro satelitní sledování byla kdykoli plně provozuschopná a aby byly předávány údaje uvedené v čl. 19 odst. 1 tohoto nařízení.
2. Aniž je dotčeno ustanovení čl. 26 odst. 1 tohoto nařízení, velitel rybářského plavidla EU zejména zajistí, aby:
a)
údaje nebyly nijak pozměněny;
b)
anténa nebo antény zařízení pro satelitní sledování nebyly nijak rušeny, odpojeny nebo blokovány;
c)
dodávka elektrického proudu pro zařízení pro satelitní sledování nebyla nijak přerušena a
d)
zařízení pro satelitní sledování nebylo z rybářského plavidla odstraněno.
3. Zařízení pro satelitní sledování je zakázáno ničit, poškozovat, činit provozu neschopným nebo do něho jakkoli jinak zasahovat, pokud příslušné orgány členského státu vlajky nepovolily jeho opravu nebo výměnu.
Článek 21
Kontrolní opatření členských států vlajky
Každý členský stát vlajky zajistí průběžné a systematické sledování a kontrolu přesnosti údajů uvedených v článku 19 tohoto nařízení a neprodleně zasáhne, zjistí-li, že údaje jsou nepřesné nebo neúplné.
Článek 22
Četnost předávání údajů
1. Každý členský stát zajistí, aby jeho středisko pro sledování rybolovu nejméně jednou za dvě hodiny obdrželo prostřednictvím VMS informace uvedené v článku 19 tohoto nařízení týkající se jeho rybářských plavidel. Středisko pro sledování rybolovu může požadovat předávání informací v kratších časových intervalech.
2. Středisko pro sledování rybolovu musí mít schopnost vyžádat si aktuální polohu každého z rybářských plavidel tohoto členského státu.
Článek 23
Sledování vplutí do určitých oblastí a vyplutí z nich
Každý členský stát zajistí, aby jeho středisko pro sledování rybolovu prostřednictvím údajů VMS sledovalo u jeho rybářských plavidel datum a čas vplutí do a vyplutí z:
a)
jakékoli námořní oblasti, kde platí zvláštní pravidla přístupu do vod a ke zdrojům;
b)
oblastí omezeného rybolovu podle článku 50 nařízení o kontrolním režimu;
c)
regulačních oblastí regionálních organizací pro řízení rybolovu, jichž jsou Evropská unie nebo některé členské státy smluvní stranou;
d)
vod pod svrchovaností a v jurisdikci třetí země.
Článek 24
Předávání údajů pobřežnímu členskému státu
1. VMS zavedený každým členským státem zajišťuje, aby byly středisku pro sledování rybolovu pobřežního členského státu automaticky předávány údaje, které mají být poskytnuty v souladu s článkem 19 tohoto nařízení a které se týkají jeho rybářských plavidel po dobu, kdy se nacházejí ve vodách pobřežního členského státu. Toto předávání údajů probíhá současně s příjmem údajů střediskem pro sledování rybolovu členského státu vlajky a je v souladu s formátem stanoveným v příloze V.
2. Pobřežní členské státy, které oblast sledují společně, mohou určit společnou adresu, na kterou budou zasílány údaje, které mají být poskytnuty v souladu s článkem 19 tohoto nařízení. Informují o tom Komisi a ostatní členské státy.
3. Každý členský stát předá ostatním členským státům a Komisi pokud možno v elektronickém formátu, který je slučitelný se systémem World Geodetic System 1984 (WGS 84), úplný seznam zeměpisných souřadnic, jimiž je ohraničena jeho výlučná hospodářská zóna nebo výlučná rybolovná oblast. Rovněž sdělí ostatním členským státům a Komisi veškeré změny těchto souřadnic. Členské státy mohou případně tento seznam zveřejnit na internetových stránkách uvedených v článku 115 nařízení o kontrolním režimu.
4. Členské státy zajistí efektivní součinnost mezi svými příslušnými orgány, co se týče předávání údajů ze systému sledování plavidel v souladu s čl. 9 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu, mimo jiné také stanovením jasných a zdokumentovaných postupů, jež se mají k tomuto účelu používat.
Článek 25
Technické selhání nebo nefunkčnost zařízení pro satelitní sledování
1. V případě technického selhání nebo nefunkčnosti zařízení pro satelitní sledování instalovaného na palubě rybářského plavidla EU jeho velitel nebo jeho zástupce sdělí středisku pro sledování rybolovu členského státu vlajky každé čtyři hodiny od okamžiku, kdy byl výpadek zjištěn nebo kdy byl informován v souladu s odstavcem 4 nebo čl. 26 odst. 1 tohoto nařízení, vhodnými telekomunikačními prostředky aktuální zeměpisnou polohu rybářského plavidla. Členské státy zvolí telekomunikační prostředky, které použijí, a uvedou je na internetových stránkách podle článku 115 nařízení o kontrolním režimu.
2. Středisko pro sledování rybolovu členského státu vlajky po obdržení zeměpisných souřadnic podle odstavce 1 tyto souřadnice neodkladně zapíše do databáze VMS. Ručně odesílané údaje VMS musí být v databázi jasně odlišitelné od automatických zpráv. Tyto ručně odesílané údaje VMS musí být popřípadě neodkladně předány pobřežním členským státům.
3. V případě technického selhání nebo nefunkčnosti zařízení pro satelitní sledování smí rybářské plavidlo EU opustit přístav teprve tehdy, kdy je zařízení pro satelitní sledování instalované na palubě plně funkční ke spokojenosti příslušných orgánů státu vlajky. Odchylně může středisko pro sledování rybolovu členského státu vlajky povolit svým rybářským plavidlům s nefunkčním zařízením pro satelitní sledování opustit přístav za účelem jeho opravy nebo výměny.
4. Příslušné orgány členského státu vlajky či případně pobřežního členského státu se pokusí informovat velitele plavidla nebo osobu, která za ně zodpovídá, nebo jejich zástupce, jestliže se zdá, že došlo k závadě na zařízení pro satelitní sledování instalovaném na palubě rybářského plavidla EU nebo že toto zařízení není plně funkční.
5. Odstranění zařízení pro satelitní sledování za účelem jeho opravy nebo výměny podléhá povolení příslušnými orgány členského státu vlajky.
Článek 26
Neobdržení údajů
1. Neobdrží-li středisko pro sledování rybolovu členského státu vlajky údaje podle článku 22 nebo čl. 25 odst. 1 tohoto nařízení po dobu dvanácti po sobě následujících hodin, informuje o tom co nejdříve velitele nebo provozovatele rybářského plavidla EU nebo jejich zástupce. Nastane-li tato situace u určitého rybářského plavidla EU více než třikrát za kalendářní rok, členský stát vlajky zajistí, aby zařízení pro satelitní sledování u dotyčného rybářského plavidla bylo důkladně překontrolováno. Členský stát vlajky záležitost prošetří, aby zjistil, zda bylo se zařízením manipulováno. Odchylně od čl. 20 odst. 2 písm. d) tohoto nařízení může být zařízení za účelem tohoto šetření z plavidla odstraněno.
2. Neobdrží-li středisko pro sledování rybolovu členského státu vlajky údaje podle článku 22 nebo čl. 25 odst. 1 tohoto nařízení po dobu dvanácti hodin a byla-li poslední přijatá poloha ve vodách jiného členského státu, informuje o tom co nejdříve středisko pro sledování rybolovu tohoto pobřežního členského státu.
3. Pozorují-li příslušné orgány pobřežního členského státu rybářské plavidlo EU ve svých vodách a neobdrží-li údaje v souladu s čl. 24 odst. 1 nebo čl. 25 odst. 2 tohoto nařízení, informují o tom velitele rybářského plavidla a středisko pro sledování rybolovu členského státu vlajky.
Článek 27
Sledování a zaznamenávání rybolovných činností
1. Údaje obdržené podle článku 22, čl. 24 odst. 1 a článku 25 tohoto nařízení používají členské státy k účinnému sledování činnosti rybářských plavidel.
2. Členské státy vlajky:
a)
zajistí, aby údaje obdržené podle této kapitoly byly zaznamenány v podobě snímatelné počítačem a bezpečně uloženy v počítačových databázích alespoň po dobu tří let;
b)
přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby údaje byly používány pouze pro úřední účely, a
c)
přijmou veškerá nezbytná technická opatření k ochraně těchto údajů před náhodným nebo nedovoleným zničením, náhodnou ztrátou, znehodnocením, rozšířením nebo neoprávněným prohlížením.
Článek 28
Přístup Komise k údajům
Komise může členské státy v souladu s čl. 111 odst. 1 písm. a) nařízení o kontrolním režimu požádat, aby zajistily automatické předávání údajů, které mají být poskytovány podle článku 19 tohoto nařízení, ohledně určité skupiny rybářských plavidel a za určitou dobu Komisi nebo subjektu jí určenému. Toto předávání údajů probíhá současně s příjmem údajů střediskem pro sledování rybolovu členského státu vlajky a je v souladu s formátem stanoveným v příloze V.
HLAVA III
KONTROLA RYBOLOVU
KAPITOLA I
Lodní deník rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě
Oddíl 1
Vyplňování a předkládání lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě
Článek 29
Rybářská plavidla EU, na něž se vztahuje povinnost vyplňovat a předkládat lodní deník rybolovu a prohlášení o překládce/vykládce v papírové podobě
1. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení obsažená ve víceletých plánech, vyplňují a předkládají velitelé rybářských plavidel EU o celkové délce 10 metrů nebo větší, na něž se nevztahuje povinnost vyplňovat a předkládat údaje z lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v elektronické podobě, údaje z lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce podle článků 14, 21 a 23 nařízení o kontrolním režimu v papírové podobě. Tato prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce může rovněž vyplnit a předložit jménem velitele jeho zástupce.
2. Požadavek vyplňovat a předkládat údaje z lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě se vztahuje také na rybářská plavidla EU o celkové délce menší než 10 metrů, pokud jejich členský stát vlajky požaduje, aby vedla lodní deník rybolovu a předkládala prohlášení o překládce a/nebo prohlášení o vykládce podle čl. 16 odst. 3 a čl. 25 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu.
Článek 30
Vzory lodních deníků rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě
1. Pro všechny rybolovné oblasti vyjma podoblasti NAFO 1 a divizí ICES Va a XIV vyplňují a předkládají lodní deník rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě velitelé rybářských plavidel EU v souladu se vzorem uvedeným v příloze VI. Vzor uvedený v příloze VII však mohou velitelé rybářských plavidel EU, na něž se nevztahuje povinnost vyplňovat a předkládat údaje z lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v elektronické podobě a která provádějí každodenní rybářské výjezdy v jedné rybolovné oblasti, použít pro rybolovné operace prováděné výlučně ve Středozemním moři.
2. Pro podoblast NAFO 1 a divize ICES Va a XIV se lodní deník rybolovu v papírové podobě vyplňuje a předkládá ve formátu uvedeném v příloze VIII a prohlášení o překládce a vykládce v papírové podobě se vyplňují a předkládají ve formátu uvedeném v příloze IX.
3. Lodní deník rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě uvedené v příloze VI a VII se také vedou v souladu s odstavcem 1 a článkem 31 tohoto nařízení, když taková rybářská plavidla EU provádějí rybolovnou činnost ve vodách třetí země, ve vodách regulovaných regionální organizací pro řízení rybolovu nebo ve vodách mimo vody EU, které nejsou regulovány regionální organizací pro řízení rybolovu, pokud daná třetí země nebo pravidla dotyčné regionální organizace pro řízení rybolovu výslovně nevyžadují, aby se vyplňoval a předkládal odlišný druh lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce nebo prohlášení o vykládce. Pokud třetí země nestanoví zvláštní lodní deník rybolovu, ale přitom vyžaduje údaje odlišné od požadavků Evropské unie, musí se takové údaje zaznamenávat.
4. Členské státy mohou nadále používat lodní deníky rybolovu v papírové podobě v souladu s nařízením (EHS) č. 2807/83 pro rybářská plavidla EU, na něž se nevztahuje povinnost elektronického vyplňování a předávání údajů z lodního deníku rybolovu podle článku 15 nařízení o kontrolním režimu, a to do doby vyčerpání zásob lodních deníků rybolovu v papírové podobě.
Článek 31
Pokyny pro vyplňování a předkládání lodních deníků rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě
1. Lodní deník rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě se vyplňují a předkládají v souladu s pokyny uvedenými v příloze X.
2. Pokud je v pokynech stanovených v příloze X uvedeno, že použití určitého pravidla je nepovinné, může je členský stát vlajky učinit povinným.
3. Všechny záznamy v lodním deníku rybolovu, prohlášení o překládce nebo prohlášení o vykládce musí být čitelné a nesmazatelné. Žádný záznam nesmí být vymazán nebo pozměněn. Dojde-li k chybě, musí být nesprávný záznam přeškrtnut jednou čarou a za ním musí následovat nový, správný záznam parafovaný velitelem. Velitel musí parafovat každý řádek.
4. Velitel rybářského plavidla EU nebo v případě prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce jeho zástupce svými iniciálami nebo podpisem osvědčí, že záznamy v lodním deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce jsou správné.
Článek 32
Lhůty pro předkládání lodního deníku rybolovu, prohlášení o vykládce a prohlášení o překládce v papírové podobě
1. Pokud rybářské plavidlo EU provedlo vykládku v přístavu nebo provedlo překládku v přístavu či v místě, které se nachází v blízkosti pobřeží jeho členského státu vlajky, velitel plavidla co nejdříve a nejpozději do 48 hodin po skončení překládky nebo vykládky předloží originál(y) lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce příslušným orgánům dotyčného členského státu. Originál(y) tohoto prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce může rovněž předložit jménem velitele jeho zástupce.
2. Pokud po rybářském výjezdu není vyložen žádný úlovek, předloží velitel originál(y) lodního deníku rybolovu a prohlášení o překládce co nejdříve a nejpozději 48 hodin po připlutí do přístavu. Originál(y) tohoto prohlášení o překládce může rovněž předložit jménem velitele jeho zástupce.
3. Pokud rybářské plavidlo EU provedlo překládku v přístavu či v místě, které se nachází v blízkosti pobřeží, nebo provedlo vykládku v přístavu jiného členského státu než členského státu vlajky, musí se první kopie lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce co nejdříve a nejpozději do 48 hodin po překládce nebo vykládce předložit příslušným orgánům členského státu, kde k překládce nebo vykládce došlo. Originál(y) lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce se musí co nejdříve a nejpozději do 48 hodin po překládce nebo vykládce odeslat příslušným orgánům členského státu vlajky.
4. Pokud rybářské plavidlo EU provedlo překládku v přístavu nebo ve vodách třetí země či na volném moři nebo provedlo vykládku v přístavu třetí země, musí se originál(y) lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce co nejdříve a nejpozději do 48 hodin po překládce nebo vykládce odeslat příslušným orgánům členského státu vlajky.
5. Pokud třetí země nebo pravidla regionální organizace pro řízení rybolovu vyžadují druh lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce nebo prohlášení o vykládce odlišný od vzorů uvedených v příloze VI, velitel rybářského plavidla EU co nejdříve a nejpozději do 48 hodin po překládce nebo vykládce předloží kopii takového dokladu svým příslušným orgánům.
Oddíl 2
Zvláštní pravidla pro lodní deník rybolovu v papírové podobě
Článek 33
Vyplňování lodního deníku rybolovu v papírové podobě
1. V lodním deníku rybolovu v papírové podobě se musí vyplňovat všechny povinné informace, i když nejsou žádné úlovky:
a)
každý den nejpozději do 24:00 hodin a před vplutím do přístavu;
b)
při každé inspekci na moři;
c)
při událostech stanovených právními předpisy Společenství nebo členským státem vlajky.
2. V lodním deníku rybolovu v papírové podobě se vyplňuje nový řádek:
a)
pro každý den na moři;
b)
pokud rybolov probíhá v tentýž den v nové divizi ICES nebo v jiné rybolovné oblasti;
c)
při zapisování údajů o intenzitě rybolovu.
3. V lodním deníku rybolovu v papírové podobě se vyplňuje nová stránka:
a)
při použití odlišného zařízení nebo sítě s odlišným rozsahem velikosti ok oproti předchozímu použitému zařízení;
b)
pro každý rybolov uskutečněný po překládce nebo mezivykládce;
c)
pokud je počet sloupců nedostatečný;
d)
při vyplutí z přístavu, kde nedošlo k vykládce.
4. Při vyplutí z přístavu nebo po dokončení překládky, a když úlovek zůstane na palubě, se uvede množství každého druhu na nové stránce lodního deníku rybolovu.
5. Pro záznamy o použitém lovném zařízení se pod příslušnými záhlavími lodního deníku rybolovu v papírové podobě použijí kódy uvedené v příloze XI.
Oddíl 3
Zvláštní pravidla pro prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové podobě
Článek 34
Předávání prohlášení o překládce v papírové podobě
1. V případě překládky mezi dvěma rybářskými plavidly EU předá velitel překládajícího rybářského plavidla nebo jeho zástupce po dokončení překládky kopii svého prohlášení o překládce v papírové podobě veliteli přijímajícího plavidla nebo jeho zástupci. Velitel přijímajícího rybářského plavidla nebo jeho zástupce rovněž předá po dokončení překládky kopii svého prohlášení o překládce v papírové podobě veliteli překládajícího plavidla nebo jeho zástupci.
2. Kopie uvedené v odstavci 1 se předkládají za účelem kontroly a inspekce na žádost úředníka.
Článek 35
Podepisování prohlášení o vykládce
Před předložením prohlášení o vykládce musí velitel rybářského plavidla nebo jeho zástupce podepsat každou stránku.
KAPITOLA II
Lodní deník rybolovu, prohlášení o vykládce a prohlášení o překládce v elektronické podobě
Oddíl 1
Vyplňování a předávání údajů z lodního deníku rybolovu, prohlášení o vykládce a prohlášení o překládce v elektronické podobě
Článek 36
Požadavek elektronického záznamového systému a systému hlášení na rybářských plavidlech EU
1. Aniž je dotčen čl. 39 odst. 4 tohoto nařízení, rybářskému plavidlu EU, na něž se vztahuje povinnost vyplňování a předávání lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v elektronické podobě v souladu s články 15, 21 a 24 nařízení o kontrolním režimu, se nepovolí vyplutí z přístavu bez plně provozuschopného elektronického záznamového systému a systému hlášení instalovaného na palubě.
2. Tato kapitola se nevztahuje na rybářská plavidla EU používaná výhradně pro účely akvakultury.
Článek 37
Formát pro předávání údajů z rybářského plavidla EU příslušnému orgánu jeho státu vlajky
Členské státy určí formát používaný mezi rybářskými plavidly EU plujícími pod jejich vlajkou a jejich příslušnými orgány pro vyplňování a předávání údajů z lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce, jak je uvedeno v článcích 15, 21 a 24 nařízení o kontrolním režimu.
Článek 38
Odpovědní zprávy
1. Rybářským plavidlům EU se vydávají odpovědní zprávy při každém předání údajů z lodního deníku rybolovu, údajů o překládce, údajů z předchozího oznámení a údajů o vykládce. Odpovědní zpráva obsahuje potvrzení o příjmu.
2. Velitel rybářského plavidla EU uchovává odpovědní zprávu do konce rybářského výjezdu.
Článek 39
Ustanovení pro případ technického selhání nebo nefunkčnosti elektronických záznamových systémů a systémů hlášení
1. V případě technického selhání nebo nefunkčnosti elektronického záznamového systému a systému hlášení instalovaného na palubě rybářského plavidla EU sděluje velitel rybářského plavidla nebo jeho zástupce údaje z lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce příslušným orgánům členského státu vlajky vhodnými telekomunikačními prostředky, a to od okamžiku, kdy byl výpadek zjištěn nebo kdy byl informován v souladu s čl. 40 odst. 1 tohoto nařízení, každý den nejpozději do 24:00 hodin, i když nejsou žádné úlovky. Členské státy zvolí telekomunikační prostředky, které použijí, a uvedou je na internetových stránkách podle článku 115 nařízení o kontrolním režimu.
2. V případě technického selhání nebo nefunkčnosti elektronického záznamového systému a systému hlášení se údaje z lodního deníku rybolovu a prohlášení o překládce zasílají také:
a)
na žádost příslušného orgánu státu vlajky;
b)
okamžitě po dokončení poslední rybolovné operace nebo po dokončení překládky;
c)
před vplutím do přístavu;
d)
při každé inspekci na moři;
e)
při událostech stanovených právními předpisy Společenství nebo státem vlajky.
V případech uvedených v písmenech a) a e) se rovněž zasílají údaje z předchozího oznámení a prohlášení o vykládce.
3. Příslušné orgány členského státu vlajky po obdržení údajů podle odstavce 1 tyto údaje neodkladně zapíší do elektronické databáze.
4. Při technickém selhání nebo nefunkčnosti elektronického záznamového systému a systému hlášení smí rybářské plavidlo EU vyplout z přístavu, pouze pokud je záznamový systém a systém hlášení instalovaný na palubě plně funkční ke spokojenosti příslušných orgánů členského státu vlajky nebo pokud příslušné orgány členského státu vlajky povolily vyplutí. Jakmile členský stát vlajky povolil svému rybářskému plavidlu vyplout s nefunkčním elektronickým záznamovým systémem a systémem hlášení z přístavu v pobřežním členském státě, okamžitě tuto skutečnost oznámí pobřežnímu členskému státu.
5. Odstranění elektronického záznamového systému a systému hlášení za účelem jeho opravy nebo výměny podléhá povolení příslušných orgánů členského státu vlajky.
Článek 40
Neobdržení údajů
1. Neobdrží-li příslušné orgány členského státu vlajky údaje podle článků 15, 22 a 24 nařízení o kontrolním režimu, informují o tom co nejdříve velitele nebo provozovatele rybářského plavidla EU nebo jejich zástupce. Nastane-li tato situace u určitého rybářského plavidla EU více než třikrát za kalendářní rok, členský stát vlajky zajistí, aby elektronický záznamový systém a systém hlášení u dotyčného rybářského plavidla byl důkladně překontrolován. Členský stát vlajky záležitost prošetří, aby zjistil, proč nebyly údaje obdrženy, a přijme vhodná opatření.
2. Neobdrží-li příslušné orgány členského státu vlajky údaje podle článků 15, 22 a 24 nařízení o kontrolním režimu a byla-li poslední poloha přijatá prostřednictvím systému sledování plavidel ve vodách pobřežního členského státu, informují o tom co nejdříve příslušné orgány tohoto pobřežního členského státu.
3. Velitel či provozovatel rybářského plavidla EU nebo jejich zástupce zašle všechny údaje, které dosud nebyly odeslány a v souvislosti s nimiž bylo obdrženo oznámení podle odstavce 1, příslušným orgánům členského státu vlajky okamžitě po přijetí oznámení.
Článek 41
Nemožnost přístupu k údajům
1. Pozorují-li příslušné orgány pobřežního členského státu rybářské plavidlo EU jiného členského státu ve svých vodách a nemají přístup k lodnímu deníku rybolovu nebo údajům o překládce podle článku 44 tohoto nařízení, požádají příslušné orgány členského státu vlajky o zajištění přístupu k těmto údajům.
2. Není-li přístup uvedený v odstavci 1 zajištěn do čtyř hodin od žádosti, pobřežní členský stát o tom uvědomí členský stát vlajky. Po obdržení oznámení členský stát vlajky neprodleně zašle údaje pobřežnímu členskému státu jakýmikoli dostupnými elektronickými prostředky.
3. Pokud pobřežní členský stát neobdrží údaje uvedené v odstavci 2, zašle velitel či provozovatel rybářského plavidla EU nebo jejich zástupce dotyčné údaje a kopii odpovědní zprávy uvedené v článku 38 tohoto nařízení příslušným orgánům pobřežního členského státu na vyžádání jakýmikoli dostupnými pokud možno elektronickými prostředky. Členské státy zvolí prostředky, které použijí, a uvedou je na internetových stránkách podle článku 115 nařízení o kontrolním režimu.
4. Pokud velitel či provozovatel rybářského plavidla EU nebo jejich zástupce nemůže příslušným orgánům pobřežního členského státu poskytnout kopii odpovědní zprávy uvedené v článku 38 tohoto nařízení, jsou rybolovné činnosti ve vodách pobřežního členského státu dotyčnému rybářskému plavidlu zakázány až do té doby, kdy velitel, provozovatel rybářského plavidla nebo jeho zástupce mohou uvedeným orgánům poskytnout kopii odpovědní zprávy či údaje uvedené v čl. 14 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu.
Článek 42
Údaje o fungování elektronického záznamového systému a systému hlášení
1. Členské státy vedou databáze o fungování svého elektronického záznamového systému a systému hlášení. Tyto databáze obsahují a jsou schopny automaticky vytvořit alespoň tyto informace:
a)
seznam jejich rybářských plavidel, jejichž elektronické záznamové systémy a systémy hlášení technicky selhaly nebo byly nefunkční;
b)
počet plavidel, která neučinila každodenní předání elektronického lodního deníku rybolovu, a průměrný počet obdržených předání elektronického lodního deníku rybolovu v přepočtu na jedno rybářské plavidlo v členění podle členského státu vlajky;
c)
počet obdržených předání prohlášení o překládce, prohlášení o vykládce, prohlášení o převzetí a prodejního dokladu v členění podle státu vlajky.
2. Souhrny informací vytvořených podle odstavce 1 se na vyžádání zašlou Komisi. Tyto informace mohou být rovněž zpřístupněny na zabezpečených internetových stránkách ve formátu a v časových intervalech, o kterých rozhodne Komise po konzultaci s členskými státy.
Článek 43
Formát pro výměnu informací mezi členskými státy
1. Informace uvedené v tomto oddílu se mezi členskými státy vyměňují za použití formátu stanoveného v příloze XII, od něhož se odvodí jazyk XML. O standardu jazyka XML, který je nutno používat pro všechny elektronické výměny údajů mezi členskými státy a také mezi členskými státy, Komisí a subjektem jí určeným, rozhodne Komise po konzultaci s členskými státy.
2. Změny formátu uvedeného v odstavci 1 jsou jasně označeny a opatřeny datem aktualizace. Tyto změny nabudou účinku nejdříve šest měsíců poté, kdy o nich bylo rozhodnuto.
3. Členský stát po obdržení elektronických údajů od jiného členského státu zajistí, aby příslušným orgánům tohoto členského státu byla vydána odpovědní zpráva. Odpovědní zpráva obsahuje potvrzení o příjmu.
4. Údaje podle přílohy XII, jež musí velitelé plavidel zaznamenávat do svých lodních deníků rybolovu v souladu s pravidly EU, musí být rovněž uvedeny ve výměnách údajů mezi členskými státy.
Článek 44
Přístup k údajům
1. Členský stát vlajky zajistí v reálném čase elektronickou výměnu informací uvedených v čl. 111 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu s pobřežním členským státem o údajích z lodního deníku rybolovu, z prohlášení o překládce, z předchozích oznámení a z prohlášení o vykládce od jeho rybářských plavidel, když provádějí rybolovné operace ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci pobřežního členského státu nebo vplouvají do přístavu daného pobřežního členského státu.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, může členský stát vlajky na vyžádání v reálném čase zajistit elektronickou výměnu informací uvedených v čl. 111 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu a týkajících se údajů z lodního deníku rybolovu a z prohlášení o překládce od jeho rybářských plavidel s členským státem, který v souladu s článkem 80 nařízení o kontrolním režimu provádí inspekci rybářských plavidel jiného členského státu ve vodách EU mimo vody žádajícího členského státu, v mezinárodních vodách nebo ve vodách třetích zemí.
3. Členský stát vlajky na vyžádání zpřístupní údaje uvedené v odstavcích 1 a 2 za posledních dvanáct měsíců.
4. Údaje uvedené v odstavci 1 zahrnují alespoň údaje od posledního vyplutí z přístavu do okamžiku, kdy je dokončena vykládka. Údaje uvedené v odstavci 2 zahrnují alespoň údaje od posledního vyplutí z přístavu do doby žádosti. Údaje uvedené v odstavcích 1 a 2 z rybářských výjezdů za předchozích dvanáct měsíců se poskytují na vyžádání.
5. Velitel rybářského plavidla EU musí mít kdykoli zabezpečený přístup ke svým vlastním údajům z elektronického lodního deníku rybolovu a z prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce uloženým v databázi členského státu vlajky.
6. Pobřežní členský stát poskytne přístup on-line do databáze údajů z lodních deníků rybolovu, z prohlášení o překládce, z předchozích oznámení a z prohlášení o vykládce rybářskému hlídkovému plavidlu jiného členského státu prostřednictvím střediska pro sledování rybolovu uvedeného členského státu v souvislosti s plánem společného nasazení nebo s jinými sjednanými společnými inspekčními činnostmi.
Článek 45
Výměna údajů mezi členskými státy
1. Přístup k údajům podle článku 44 tohoto nařízení musí být trvale zajištěn prostřednictvím zabezpečeného internetového připojení.
2. Členské státy si vyměňují příslušné technické informace pro zajištění vzájemného přístupu k údajům z elektronických lodních deníků rybolovu a z prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce.
3. Členské státy:
a)
zajistí, aby údaje obdržené podle této kapitoly byly zaznamenány v podobě snímatelné počítačem a bezpečně uloženy v počítačových databázích alespoň po dobu tří let;
b)
přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby údaje byly používány pouze pro úřední účely, a
c)
přijmou veškerá nezbytná technická opatření k ochraně těchto údajů před náhodným nebo nedovoleným zničením, náhodnou ztrátou, znehodnocením, rozšířením nebo neoprávněným prohlížením.
Článek 46
Jediný orgán
1. V každém členském státu je za předávání, přijímání, spravování a zpracovávání všech údajů, na něž se vztahuje tato kapitola, odpovědný jediný orgán uvedený v čl. 5 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu.
2. Členské státy si vyměňují kontaktní údaje orgánů uvedených v odstavci 1 a informují o tom Komisi a subjekt jí určený do tří měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
3. Jakékoli změny informací uvedených v odstavcích 1 a 2 je nutno sdělit Komisi, subjektu jí určenému a ostatním členským státům před nabytím účinku.
Oddíl 2
Zvláštní pravidla pro lodní deník rybolovu v elektronické podobě
Článek 47
Četnost předávání údajů
1. Když je rybářské plavidlo EU na moři, jeho velitel předává údaje z elektronického lodního deníku rybolovu příslušným orgánům členského státu vlajky nejméně jednou denně a nejpozději do 24:00 hodin, i když nejsou žádné úlovky. Tyto údaje rovněž zasílá:
a)
na žádost příslušného orgánu členského státu vlajky;
b)
okamžitě po dokončení poslední rybolovné operace;
c)
před vplutím do přístavu;
d)
při každé inspekci na moři;
e)
při událostech stanovených právními předpisy EU nebo státem vlajky.
Jestliže poslední rybolovná operace proběhla nejpozději jednu hodinu před vplutím do přístavu, mohou být předání údajů uvedená v písmenech b) a c) zaslána v jedné zprávě.
2. Velitel může předávat opravy údajů z lodního deníku rybolovu a prohlášení o překládce až do posledního předání údajů podle odst. 1 písm. c). Opravy musí být snadno rozpoznatelné. Všechny původní údaje elektronického lodního deníku rybolovu a jejich opravy jsou uchovávány příslušnými orgány členského státu vlajky.
3. Velitel plavidla uchovává kopii údajů uvedených v odstavci 1 na palubě rybářského plavidla během každé doby trávené mimo přístav až do okamžiku, kdy bylo předáno prohlášení o vykládce.
4. Nachází-li se plavidlo EU v přístavu, nemá-li na palubě produkty rybolovu a předložil-li jeho velitel prohlášení o vykládce za všechny rybolovné operace posledního rybářského výjezdu, může být předávání údajů podle odstavce 1 tohoto článku pozastaveno pod podmínkou předchozího oznámení středisku pro sledování rybolovu členského státu vlajky. Předávání se obnoví v okamžiku, kdy rybářské plavidlo EU vypluje z přístavu. Předchozí oznámení se nepožaduje u rybářských plavidel EU vybavených systémem sledování plavidel a předávajících údaje jeho prostřednictvím.
KAPITOLA III
Společná pravidla pro lodní deník rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce v papírové nebo elektronické podobě
Oddíl 1
Společná pravidla pro určení živé hmotnosti
Článek 48
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
1)
„úpravou“ podoba, do jaké je ryba zpracována na palubě rybářského plavidla a před vykládkou, jak je popsáno v příloze I;
2)
„celkovou úpravou“ úprava sestávající ze dvou nebo více částí získaných z téže ryby.
Článek 49
Přepočítací koeficienty
1. Pro vyplňování a předkládání lodních deníků rybolovu podle článků 14 a 15 nařízení o kontrolním režimu se přepočítací koeficienty EU stanovené v přílohách XIII, XIV a XV použijí pro přepočet hmotnosti uchovávaných nebo zpracovaných ryb na živou hmotnost. Tyto koeficienty se použijí na produkty rybolovu nacházející se na palubě nebo přeložené či vyložené rybářskými plavidly EU.
2. Odchylně od ustanovení odstavce 1 platí, že pokud regionální organizace pro řízení rybolovu, jejichž smluvní stranou nebo nesmluvní spolupracující stranou je Evropská unie, pro svou regulační oblast, případně třetí zemi, s níž má Evropská unie dohodu o provozování rybolovu ve vodách pod její svrchovaností nebo v její jurisdikci, stanovily přepočítací koeficienty, použijí se tyto koeficienty.
3. V případech, kdy pro daný druh a úpravu nejsou stanoveny přepočítací koeficienty, se použije přepočítací koeficient přijatý členským státem vlajky.
4. Aniž je dotčen odstavec 2, použijí příslušné orgány členských států přepočítací koeficienty EU uvedené v odstavci 1 k výpočtu živé hmotnosti překládek a vykládek s cílem sledovat čerpání kvót.
Článek 50
Způsob výpočtu
1. Živá hmotnost ryb se vypočítá tak, že pro každý druh a úpravu se hmotnost zpracovaných ryb vynásobí přepočítacími koeficienty podle článku 49 tohoto nařízení.
2. V případě celkové úpravy se použije pouze jeden přepočítací koeficient odpovídající jedné z částí celkové úpravy ryby.
Oddíl 2
Společná pravidla pro vyplňování a předkládání lodního deníku rybolovu
Článek 51
Obecná pravidla pro lodní deníky rybolovu
1. Míra odchylky podle čl. 14 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu pro odhad množství v kilogramech živé hmotnosti každého druhu ryb uchovávaného na palubě se vyjádří jako procentuální podíl z údajů v lodním deníku rybolovu.
2. V případě úlovků, které jsou vykládány netříděné, může být míra odchylky vypočítána na základě jednoho nebo více reprezentativních vzorků pro celkové množství uchovávané na palubě.
3. Pro účely použití článku 14 nařízení o kontrolním režimu se druh ulovený za účelem použití jako živá návnada považuje za druh ulovený a uchovávaný na palubě.
4. Velitel rybářského plavidla EU křižujícího oblast intenzity rybolovu, kde je oprávněno provádět rybolov, zaznamená a nahlásí příslušné informace uvedené v čl. 14 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu, i když v této oblasti neprovádí žádné rybolovné činnosti.
Oddíl 3
Společná pravidla pro vyplňování a předkládání prohlášení o překládce/vykládce
Článek 52
Míra odchylky v prohlášení o překládce
Míra odchylky podle čl. 21 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu pro odhad množství v kilogramech živé hmotnosti každého přeloženého nebo obdrženého druhu ryb se vyjádří jako procentuální podíl z údajů v prohlášení o překládce.
Článek 53
Rozdíly v přeložených úlovcích
Existuje-li rozdíl mezi množstvím úlovku přeloženého z překládajícího plavidla a množstvím převzatým na palubu přijímajícího plavidla, považuje se za přeložené množství větší z obou těchto hodnot. Členské státy zajistí, aby byla podniknuta následná opatření za účelem určení skutečné hmotnosti produktů rybolovu přeložených z překládajícího na přijímající plavidlo.
Článek 54
Dokončení vykládky
Když jsou v souladu s článkem 61 nařízení o kontrolním režimu produkty rybolovu před vážením přepravovány z místa vykládky, považuje se vykládka pro účely použití čl. 23 odst. 3 a čl. 24 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu po zvážení produktů rybolovu za dokončenou.
Článek 55
Rybolovné operace za účasti dvou nebo více rybářských plavidel EU
Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla pro případ rybolovných operací za účasti dvou nebo více rybářských plavidel EU
-
z různých členských států nebo
-
z téhož členského státu, avšak při vykládce úlovků v členském státě, pod jehož vlajkou neplují,
vyložený úlovek se připíše rybářskému plavidlu EU, z něhož se produkty rybolovu vykládají.
KAPITOLA IV
Plány namátkových kontrol a shromažďování údajů o rybářských plavidlech EU, na něž se nevztahují požadavky ohledně lodního deníku rybolovu a prohlášení o vykládce
Článek 56
Stanovení plánů namátkových kontrol
Plány namátkových kontrol uvedené v čl. 16 odst. 2 a čl. 25 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu pro sledování rybářských plavidel EU, na něž se nevztahují požadavky ohledně lodního deníku rybolovu a prohlášení o vykládce, stanoví členské státy v souladu s touto kapitolou s cílem určit vykládky populací nebo skupiny populací ulovených těmito rybářskými plavidly a případně jejich intenzitu rybolovu. Tyto údaje se použijí pro zaznamenávání úlovků a, kde je to vhodné, intenzity rybolovu, jak je uvedeno v článku 33 nařízení o kontrolním režimu.
Článek 57
Metodika namátkových kontrol
1. Plány namátkových kontrol podle článku 56 tohoto nařízení se vypracovávají v souladu s přílohou XVI.
2. Velikost vzorku, který má být zkontrolován, se určí na základě rizika takto:
a)
„velmi nízké“ riziko: 3 % vzorku;
b)
„nízké“ riziko: 5 % vzorku;
c)
„střední“ riziko: 10 % vzorku;
d)
„vysoké“ riziko: 15 % vzorku;
e)
„velmi vysoké“ riziko: 20 % vzorku.
3. Denní úlovek sektoru loďstva se pro danou populaci odhadne vynásobením celkového počtu aktivních rybářských plavidel EU dotyčného sektoru loďstva průměrným denním úlovkem z dané populace na jedno rybářské plavidlo EU založeným na úlovcích vzorku kontrolovaných rybářských plavidel EU.
4. O členských státech, které shromažďují systematicky alespoň jednou měsíčně za každé rybářské plavidlo, na které se nevztahují požadavky ohledně lodního deníku rybolovu a prohlášení o vykládce, údaje
a)
o všech vykládkách úlovků všech druhů v kilogramech, včetně nulových úlovků;
b)
o statistických obdélnících, ve kterých byly tyto úlovky odloveny, se má za to, že splnily požadavky plánu namátkových kontrol podle článku 56 tohoto nařízení.
KAPITOLA V
Kontrola intenzity rybolovu
Článek 58
Hlášení o intenzitě rybolovu
1. Hlášení o intenzitě rybolovu uvedené v článku 28 nařízení o kontrolním režimu se zasílá v souladu s přílohou XVII.
2. Pokud velitel rybářského plavidla EU předává zprávu příslušným orgánům rádiem podle čl. 28 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, rozhodnou členské státy o používaných rádiových stanicích a oznámí je na internetových stránkách uvedených v článku 115 nařízení o kontrolním režimu.
KAPITOLA VI
Nápravná opatření
Článek 59
Obecné zásady
Aby mohly využívat nápravných opatření uvedených v článku 37 nařízení o kontrolním režimu, sdělí členské státy Komisi co nejdříve a v každém případě do jednoho měsíce ode dne zveřejnění ukončení rybolovu podle článku 36 nařízení o kontrolním režimu v Úředním věstníku rozsah utrpěné újmy.
Článek 60
Přidělování dostupných rybolovných práv
1. Pokud utrpěná újma nebyla postupem podle čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002 odstraněna zcela nebo byla odstraněna jen částečně, Komise co nejdříve po obdržení informací podle článku 59 tohoto nařízení přijme nezbytná opatření s cílem náležitě napravit způsobenou újmu.
2. V opatření podle odstavce 1 se uvede:
a)
které členské státy utrpěly újmu („poškozené členské státy“) a rozsah újmy (po odečtení případných výměn kvót);
b)
případně které členské státy přečerpaly svá rybolovná práva („přečerpávající členské státy“) a množství přečerpání rybolovných práv (snížené o výměny v souladu s čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002);
c)
případně odpočty od rybolovných práv přečerpávajících členských států v poměru k množství přečerpaných rybolovných práv;
d)
případně navýšení, které se má připočítat k rybolovným právům poškozených členských států, v poměru k rozsahu utrpěné újmy;
e)
případně datum nebo data, kdy navýšení nebo odpočty nabývají účinnosti;
f)
případně jakékoli jiné nezbytné opatření pro nápravu utrpěné újmy.
KAPITOLA VII
Výkon motoru
Článek 61
Osvědčování výkonu hnacího motoru
1. Osvědčování maximálního trvalého výkonu nového, náhradního nebo technicky upraveného hnacího motoru podle čl. 40 odst. 1 a 2 nařízení o kontrolním režimu se provádí v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2930/86 (26).
2. Hnací motor se považuje za technicky upravený ve smyslu odstavce 1, pokud kterékoli z jeho hlavních součástí (dílů), včetně zejména vstřikovacího zařízení, ventilů, turbodmychadla, pístů, vložek válců, ojnic a hlav válců, byly upraveny nebo nahrazeny novými díly s odlišnými technickými parametry, což vede ke změněnému jmenovitému výkonu, nebo pokud bylo změněno seřízení motoru, jako například nastavení vstřikování, konfigurace turbodmychadla nebo časování ventilů. Povaha technické úpravy musí být jasně vysvětlena v osvědčení podle odstavce 1.
3. Držitel licence k rybolovu před instalací nového hnacího motoru nebo před nahrazením nebo technickou úpravou stávajícího hnacího motoru informuje příslušné orgány.
4. Tento článek se vztahuje na rybářská plavidla podléhající režimu intenzity rybolovu ode dne 1. ledna 2012. Na ostatní rybářská plavidla se vztahuje ode dne 1. ledna 2013. Vztahuje se pouze na rybářská plavidla, na kterých byly nainstalovány nové hnací motory nebo jejichž stávající hnací motory byly nahrazeny nebo technicky upraveny po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 62
Ověřování a plán namátkových kontrol
1. Za účelem ověření výkonu motoru v souladu s článkem 41 nařízení o kontrolním režimu stanoví členské státy plán namátkových kontrol pro určení rybářských plavidel nebo skupin rybářských plavidel v jejich loďstvu, u kterých hrozí riziko vykázání podhodnoceného výkonu hnacího motoru. Plán namátkových kontrol musí být založen přinejmenším na těchto kritériích vysokého rizika:
a)
rybářská plavidla působící v rybolovných oblastech podléhajících režimům intenzity rybolovu, zejména rybářská plavidla, kterým byla přidělena jednotlivá výše intenzity rybolovu v kW*dnech;
b)
rybářská plavidla podléhající omezením výkonu plavidla vyplývajícím z vnitrostátních právních předpisů nebo z práva Evropské unie;
c)
rybářská plavidla, u nichž je poměr výkonu plavidla (kW) k jeho hrubé prostornosti (GT) o 50 % nižší než průměrná hodnota tohoto poměru u stejného druhu rybářských plavidel, druhu zařízení a cílového druhu lovených ryb. Pro účely tohoto rozboru mohou členské státy rozdělit loďstvo podle jednoho nebo několika z těchto kritérií:
i)
členění loďstva nebo správních jednotek vymezených vnitrostátním právem,
ii)
kategorie plavidel podle jejich délky,
iii)
kategorie plavidel podle jejich prostornosti,
iv)
použitá lovná zařízení,
v)
cílové druhy lovených ryb.
2. Členské státy mohou zvážit použití dalších kritérií rizika na základě svého vlastního posouzení.
3. Členské státy vypracují seznam svých rybářských plavidel, která splňují jedno nebo více kritérií rizika uvedených v odstavci 1 a případně kritérií rizika podle odstavce 2.
4. Z každé skupiny rybářských plavidel odpovídajících jednomu z kritérií rizika podle odstavců 1 a 2 vyberou členské státy namátkový vzorek rybářských plavidel. Velikost vzorku se rovná druhé odmocnině zaokrouhlené na nejbližší celý počet rybářských plavidel v dotyčné skupině.
5. U každého rybářského plavidla zahrnutého v namátkovém vzorku členské státy ověří všechny technické doklady uvedené v čl. 41 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, jež mají k dispozici. Z dalších dokladů podle čl. 41 odst. 1 písm. g) nařízení o kontrolním režimu věnují členské státy zvláštní pozornost specifikacím uvedeným v katalogu od výrobce motoru, pokud je k dispozici.
6. Tento článek se použije ode dne 1. ledna 2012. Fyzické ověření uvedené v čl. 41 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu upřednostní trawlery, které působí v rybolovné oblasti podléhající režimu intenzity rybolovu.
Článek 63
Fyzické ověření
1. Pokud se měření výkonu hnacího motoru provádí na rybářském plavidle v rámci fyzického ověření výkonu hnacího motoru podle čl. 41 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu, lze výkon hnacího motoru změřit v nejpřístupnějším místě mezi lodním šroubem a motorem.
2. Pokud se výkon hnacího motoru měří za redukční převodovkou, použije se pro výpočet výkonu hnacího motoru na výstupní přírubě motoru podle definice v čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2930/86 vhodná korekce naměřené hodnoty. Na základě úředních technických údajů poskytnutých výrobcem převodovky zohlední tato korekce ztráty výkonu vyplývající z použití převodovky.
KAPITOLA VIII
Kontrola rekreačního rybolovu
Článek 64
Stanovení plánů namátkových kontrol
1. Aniž je dotčeno použití údajů uvedených v odstavci 5, plány namátkových kontrol, jež mají členské státy stanovit podle čl. 55 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu za účelem sledování úlovků populací, na které se vztahují plány obnovy, plavidly provozujícími rekreační rybolov, stanoví shromažďování údajů každé dva roky.
2. Metody používané v rámci plánů namátkových kontrol musí být stanoveny jednoznačně a musí být pokud možno:
a)
neměnné v průběhu času;
b)
standardizované v rámci regionů;
c)
v souladu s normami kvality stanovenými příslušnými mezinárodními vědeckými institucemi a případně regionálními organizacemi pro řízení rybolovu, jejichž smluvní stranou nebo pozorovatelem je Evropská unie.
3. Plán namátkových kontrol zahrnuje návrh namátkových kontrol pro odhad úlovků populací, na které se vztahují plány obnovy, používané lovné zařízení a příslušnou zeměpisnou oblast plánu obnovy, kde byl úlovek získán.
4. Členské státy systematicky odhadují správnost a přesnost shromažďovaných údajů.
5. Pro účely plánů namátkových kontrol podle odstavce 1 mohou členské státy využívat údaje shromážděné v souladu s víceletým programem Společenství stanoveným v nařízení Rady (ES) č. 199/2008 (27) v rozsahu, v jakém jsou tyto údaje k dispozici.
6. Toto ustanovení se nepoužije, jestliže členský stát zakázal rekreační rybolov populací, na něž se vztahuje plán obnovy.
Článek 65
Oznamování a hodnocení plánů namátkových kontrol
1. Členské státy oznámí své plány namátkových kontrol Komisi do dvanácti měsíců po vstupu plánu obnovy v platnost. V případě plánů obnovy, které jsou již v platnosti v okamžiku vstupu tohoto nařízení v platnost, musí být plán namátkových kontrol oznámen ve lhůtě dvanácti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost. Změny plánu namátkových kontrol se oznamují před nabytím účinku.
2. Kromě hodnocení požadovaného v čl. 55 odst. 4 nařízení o kontrolním režimu Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství hodnotí také:
a)
po oznámení podle odstavce 1 a poté každých pět let shodu oznámených plánů namátkových kontrol s kritérii a požadavky uvedenými v čl. 64 odst. 2 a 3 tohoto nařízení;
b)
shodu jakýchkoli změn plánu namátkových kontrol podle odstavce 1 s kritérii a požadavky uvedenými v čl. 64 odst. 2 a 3 tohoto nařízení.
3. Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství vydá v případě potřeby doporučení ke zlepšení plánu namátkových kontrol.
HLAVA IV
KONTROLA UVÁDĚNÍ NA TRH
KAPITOLA I
Sledovatelnost
Článek 66
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
„produkty rybolovu a akvakultury“ veškeré produkty, které spadají pod kapitolu 03 a sazební položky 1604 a 1605 kombinované nomenklatury stanovené nařízením Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (28).
Článek 67
Informace o partiích
1. Provozovatelé poskytnou informace o produktech rybolovu a akvakultury uvedené v čl. 58 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu v okamžiku, kdy se produkty rybolovu a akvakultury slučují do partií, a nejpozději při prvním prodeji.
2. Kromě ustanovení odstavce 1 provozovatelé aktualizují příslušné informace uvedené v čl. 58 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu, které vyplynou ze sloučení nebo rozdělení partií produktů rybolovu a akvakultury po prvním prodeji, a to v okamžiku, kdy jsou informace dostupné.
3. V případě, kdy v důsledku sloučení nebo rozdělení partií po prvním prodeji dojde ke smíšení produktů rybolovu a akvakultury z několika rybářských plavidel, musí být provozovatelé schopni identifikovat každou partii původu alespoň prostřednictvím identifikačních čísel uvedených v čl. 58 odst. 5 písm. a) nařízení o kontrolním režimu a v souladu s čl. 58 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu musí umožnit jejich sledování zpětně do fáze odlovu nebo sběru.
4. Systémy a postupy uvedené v čl. 58 odst. 4 nařízení o kontrolním režimu umožní provozovatelům identifikovat přímého dodavatele / přímé dodavatele a přímého odběratele / přímé odběratele produktů rybolovu a akvakultury, pokud se nejedná o konečné spotřebitele.
5. Informace o produktech rybolovu a akvakultury uvedené v čl. 58 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu se poskytují na štítcích nebo balení partie nebo v obchodním dokladu, který partii fyzicky doprovází. K partii může být připojen prostřednictvím identifikačního nástroje, jako je například kód, čárový kód, elektronický čip nebo podobné zařízení či označovací systém. Informace o partii zůstávají dostupné ve všech fázích produkce, zpracování a distribuce takovým způsobem, aby k nim příslušné orgány členských států měly kdykoli přístup.
6. Provozovatelé připojí informace o produktech rybolovu a akvakultury uvedené v čl. 58 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu prostřednictvím identifikačního nástroje, jako je například kód, čárový kód, elektronický čip nebo podobné zařízení či označovací systém:
a)
od 1. ledna 2013 k produktům rybolovu, na které se vztahuje víceletý plán;
b)
od 1. ledna 2015 k ostatním produktům rybolovu a akvakultury.
7. Jsou-li informace uvedené v čl. 58 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu poskytovány v obchodním dokladu, který fyzicky doprovází partii, k odpovídající partii se připojí alespoň identifikační číslo.
8. Členské státy ve vzájemné spolupráci zajistí, aby k informacím připojeným k partii a/nebo partii fyzicky doprovázejícím mohly získat přístup příslušné orgány jiného členského státu, než ve kterém byly produkty rybolovu a akvakultury sloučeny do partie, zejména pokud se informace k partii připojují prostřednictvím identifikačního nástroje, jako je například kód, čárový kód, elektronický čip nebo podobné zařízení. Provozovatelé, kteří používají tyto nástroje, zajistí, aby byly vyvinuty na základě mezinárodně uznaných norem a specifikací.
9. Informace o datu odlovu uvedená v čl. 58 odst. 5 písm. d) nařízení o kontrolním režimu může zahrnovat několik kalendářních dnů nebo období odpovídající několika dnům odlovu.
10. Informace o dodavatelích uvedená v čl. 58 odst. 5 písm. f) nařízení o kontrolním režimu se týká přímého dodavatele / přímých dodavatelů provozovatele uvedených v odstavci 4 tohoto článku. Tato informace může být poskytnuta případně prostřednictvím identifikačního označení uvedeného v příloze II oddíle I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (29).
11. Informace uvedené v čl. 58 odst. 5 písm. a) až f) nařízení o kontrolním režimu se nevztahují na:
a)
dovezené produkty rybolovu a akvakultury vyjmuté z oblasti působnosti provádění osvědčení o úlovku v souladu s čl. 12 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 (30);
b)
produkty rybolovu a akvakultury odlovené nebo chované ve sladké vodě a
c)
okrasné ryby, korýše a měkkýše.
12. Informace uvedené v čl. 58 odst. 5 písm. a) až h) nařízení o kontrolním režimu se nevztahují na produkty rybolovu a akvakultury, které spadají pod sazební položky 1604 a 1605 kombinované nomenklatury.
13. Pro účely článku 58 nařízení o kontrolním režimu jsou informace o příslušné zeměpisné oblasti následující:
a)
příslušná zeměpisná oblast vymezená v čl. 4 bodu 30 nařízení o kontrolním režimu pro úlovky populací nebo skupiny populací, na které se podle právních předpisů EU vztahuje kvóta a/nebo minimální velikost, nebo
b)
oblast odlovu podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 2065/2001 (31) pro ostatní populace nebo skupinu populací.
14. Hodnota malých množství produktů rybolovu a akvakultury uvedená v čl. 58 odst. 8 nařízení o kontrolním režimu se vztahuje na přímý prodej prováděný rybářským plavidlem na kalendářní den a konečného spotřebitele.
Článek 68
Informace pro spotřebitele
1. Členské státy zajistí, aby na štítku nebo příslušném označení produktů rybolovu a akvakultury nabízených k maloobchodnímu prodeji, včetně dovezených produktů, byly uvedeny informace podle čl. 58 odst. 6 nařízení o kontrolním režimu týkající se obchodního označení, vědeckého názvu druhu, oblasti odlovu podle článku 5 nařízení (ES) č. 2065/2001 a způsobu produkce.
2. Odchylně od odstavce 1 může být vědecký název druhu sdělen spotřebitelům na maloobchodní úrovni prostřednictvím obchodních informací, například billboardů nebo plakátů.
3. Jestliže byl produkt rybolovu nebo akvakultury dříve zmrazen, na štítku nebo příslušném označení podle odstavce 1 se rovněž uvede slovo „rozmrazeno“. Není-li toto slovo na maloobchodní úrovni uvedeno, má se za to, že produkty rybolovu a akvakultury nebyly dříve zmrazeny a později rozmrazeny.
4. Odchylně od odstavce 3 nemusí být slovo „rozmrazeno“ uvedeno na:
a)
produktech rybolovu a akvakultury dříve zmrazených pro účely ochrany zdraví a bezpečnosti v souladu s přílohou III oddílem VIII nařízení (ES) č. 853/2004 a
b)
produktech rybolovu a akvakultury, které byly rozmrazeny před uzením, solením, vařením, konzervováním, sušením nebo kombinací těchto postupů.
5. Tento článek se nevztahuje na produkty rybolovu a akvakultury spadající pod sazební položky 1604 až 1605 kombinované nomenklatury.
6. Produkty rybolovu a akvakultury a balení opatřené štítkem nebo označené před dnem vstupu tohoto článku v platnost, které nejsou v souladu s čl. 58 odst. 5 písm. g), pokud jde o vědecký název, a písm. h) nařízení o kontrolním režimu a s odstavci 1, 2 a 3 tohoto článku, je možné uvádět na trh až do vyčerpání zásob.
KAPITOLA II
Vážení produktů rybolovu
Oddíl 1
Obecná pravidla pro vážení
Článek 69
Oblast působnosti
Aniž jsou dotčeny články 78 až 89 tohoto nařízení, vztahují se ustanovení této kapitoly na vykládky z rybářských plavidel EU prováděné v členském státě a překládky mezi rybářskými plavidly EU prováděné v přístavech nebo v místech, která se nacházejí v blízkosti pobřeží členského státu, a rovněž na vážení produktů rybolovu na palubě rybářských plavidel EU ve vodách EU.
Článek 70
Záznamy o vážení
1. Registrovaní odběratelé, registrovaná dražební střediska nebo jiné subjekty či osoby, které zodpovídají za první uvedení produktů rybolovu na trh nebo za jejich skladování před prvním uvedením na trh, či případně velitel rybářského plavidla EU musí zaznamenat vážení provedené v souladu s články 60 a 61 nařízení o kontrolním režimu, přičemž je třeba uvést tyto informace:
a)
třímístné písmenné kódy FAO váženého druhu;
b)
výsledek vážení u každého množství jednotlivého druhu v kilogramech hmotnosti produktu;
c)
vnější identifikační číslo a název rybářského plavidla, ze kterého vážené množství pochází;
d)
úpravu vážených produktů rybolovu;
e)
datum vážení (RRRR-MM-DD).
2. Registrovaní odběratelé, registrovaná dražební střediska nebo jiné subjekty či osoby, které zodpovídají za první uvedení produktů rybolovu na trh nebo za jejich skladování před prvním uvedením na trh, či případně velitel rybářského plavidla EU musí uchovávat záznamy podle odstavce 1 po dobu tří let.
Článek 71
Načasování vážení
1. Pokud se produkty rybolovu překládají mezi rybářskými plavidly EU a první vykládka přeložených produktů rybolovu se má uskutečnit v přístavu mimo Evropskou unii, musí se produkty rybolovu zvážit před odvozem z přístavu nebo místa překládky.
2. Pokud se produkty rybolovu váží na palubě rybářského plavidla EU v souladu s čl. 60 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu a znovu se váží na pevnině po vykládce, použije se údaj o vážení na pevnině pro účely čl. 60 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu.
3. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení pro rybářská plavidla EU, na něž se nevztahuje povinnost vyplňovat a předkládat údaje z lodního deníku rybolovu v elektronické podobě podle článku 15 nařízení o kontrolním režimu, může členský stát požadovat, aby velitel rybářského plavidla před vážením předal kopii lodního deníku rybolovu příslušným orgánům členského státu vykládky.
Článek 72
Vážicí systémy
1. Všechny vážicí systémy musí být příslušnými orgány členského státu zkalibrovány a zapečetěny v souladu s vnitrostátními systémy.
2. Fyzická nebo právnická osoba odpovědná za vážicí systém musí uchovávat záznamy o kalibraci.
3. Pokud se vážení provádí na systému s pásovým dopravníkem, musí být tento systém opatřen viditelným počítadlem, které zaznamenává celkový součet hmotnosti. Zaznamenává se stav počítadla na počátku vážení a také celkový součet. Veškeré použití systému zaznamenává fyzická nebo právnická osoba odpovědná za vážení do lodního deníku vážení.
Článek 73
Vážení zmrazených produktů rybolovu
1. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení a zejména články 70 až 74 tohoto nařízení, pokud se váží vyložená množství zmrazených produktů rybolovu, může se hmotnost zmrazených produktů rybolovu vyložených v bednách nebo blocích určit pro každý druh a případně úpravu vynásobením celkového počtu beden nebo bloků průměrnou čistou hmotností bedny nebo bloku vypočítanou podle metodiky stanovené v příloze XVIII.
2. Fyzické nebo právnické osoby, které váží produkty rybolovu, vedou pro každou vykládku záznam, v němž jsou uvedeny tyto informace:
a)
jméno a vnější registrační písmena a čísla plavidla, z něhož byly produkty rybolovu vyloženy;
b)
druh a případně úprava vyložených ryb;
c)
velikost partie a vzorku palet podle druhu a případně úpravy v souladu s ustanoveními bodu 1 přílohy XVIII;
d)
hmotnost každé palety ve vzorku a průměrná hmotnost palet;
e)
počet beden nebo bloků na každé paletě ve vzorku;
f)
vlastní hmotnost obalu u jedné bedny, pokud se liší od vlastní hmotnosti obalu stanovené v bodu 4 přílohy XVIII;
g)
průměrná hmotnost prázdné palety v souladu s ustanoveními bodu 3 písm. b) přílohy XVIII;
h)
průměrná hmotnost jedné bedny nebo bloku produktů rybolovu podle druhu a případně úpravy.
Článek 74
Led a voda
1. Před vážením registrovaný odběratel, registrované dražební středisko nebo jiný subjekt či osoba, která zodpovídá za první uvedení produktů rybolovu na trh, zajistí, aby byly produkty rybolovu přiměřeně očištěny od ledu, aniž by to způsobilo jejich zkažení nebo snížení kvality.
2. Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla pro pelagické druhy uvedené v článcích 78 až 89 tohoto nařízení, které se vykládají hromadně za účelem přepravy do místa prvního uvedení na trh, uskladnění nebo zpracování, nesmí odpočet vody a ledu od celkové hmotnosti přesáhnout 2 %. Ve všech případech se procentní podíl pro odpočet vody a ledu zaznamenává na stvrzence o vážení s údajem o hmotnosti. U nepelagických druhů se odpočet vody nebo ledu neprovádí.
Článek 75
Přístup příslušných orgánů
Příslušné orgány musí mít kdykoli úplný přístup k vážicím systémům, záznamům o vážení, písemným prohlášením a do všech prostor, kde se produkty rybolovu skladují nebo zpracovávají.
Článek 76
Plány namátkových kontrol
1. Plán namátkových kontrol podle čl. 60 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu a jeho veškeré podstatné změny přijímají členské státy v souladu s metodikou vycházející z posouzení míry rizika popsanou v příloze XIX.
2. Plán namátkových kontrol podle čl. 60 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu a jeho veškeré podstatné změny přijímají členské státy v souladu s metodikou vycházející z posouzení míry rizika popsanou v příloze XX. Pokud jsou úlovky váženy na palubě, míra odchylky uvedená v čl. 14 odst. 3 a čl. 21 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu se nepoužije, jestliže je údaj o vážení po vykládce vyšší než odpovídající údaj o vážení na palubě.
3. Mají-li členské státy v úmyslu přijmout plány namátkových kontrol podle čl. 60 odst. 1 a 3 nařízení o kontrolním režimu, nejlépe do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží jediný plán namátkových kontrol zahrnující všechny dotyčné postupy vážení na období tří let. Plán namátkových kontrol se může skládat z různých částí pro různé rybolovné činnosti.
4. Jakékoli nové plány namátkových kontrol, které mají být přijaty po datu uvedeném v odstavci 3, nebo jakékoli změny těchto plánů musí být předloženy ke schválení tři měsíce před koncem dotyčného roku.
Článek 77
Kontrolní plány a programy pro vážení produktů rybolovu po přepravě z místa vykládky
1. Kontrolní program podle čl. 61 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu a jeho veškeré podstatné změny přijímají členské státy v souladu s metodikou vycházející z posouzení míry rizika popsanou v příloze XXI.
2. Mají-li členské státy v úmyslu přijmout kontrolní programy podle čl. 61 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, předloží každý členský stát jediný kontrolní program zahrnující všechny případy přepravy produktů rybolovu, které se mají vážit po přepravě. Tento kontrolní program se předkládá do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost. Jediný kontrolní program se může skládat z různých částí pro různé rybolovné činnosti.
3. Společný kontrolní program podle čl. 61 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu a jeho veškeré podstatné změny přijímají členské státy v souladu s metodikou vycházející z posouzení míry rizika popsanou v příloze XXII.
4. Mají-li členské státy v úmyslu přijmout společné kontrolní programy podle čl. 61 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu, předloží je do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
5. Jakékoli nové kontrolní programy podle odstavce 2 nebo společné kontrolní programy podle odstavce 4, které mají být přijaty po datu uvedeném v odstavcích 2 a 4, nebo jakékoliv změny těchto plánů nebo programů se předkládají tři měsíce před koncem roku, který předchází dni vstupu daného plánu nebo programu v platnost.
Oddíl 2
Zvláštní pravidla pro vážení určitých pelagických druhů
Článek 78
Rozsah postupů vážení úlovků sleďů obecných, makrel obecných a kranasů
Pravidla stanovená v tomto oddílu se vztahují na vážení úlovků vyložených v Evropské unii nebo rybářskými plavidly EU ve třetích zemích, a to sleďů obecných (Clupea harengus), makrel obecných (Scomber scombrus) a kranasů (Trachurus spp.) nebo jejich kombinace, ulovených
a)
v případě sleďů obecných v oblastech ICES I, II, IIIa, IV, Vb, VI a VII;
b)
v případě makrel obecných v oblastech ICES IIa, IIIa, IV, Vb, VI, VII, VIII, IX, XII, XIV a ve vodách EU patřících do podoblastí CECAF;
c)
v případě kranasů v oblastech ICES IIa, IV, Vb, VI, VII, VIII, IX, X, XII, XIV a ve vodách EU patřících do podoblastí CECAF,
jestliže množství na jednu vykládku přesahuje 10 tun.
Článek 79
Přístavy vážení úlovků sleďů obecných, makrel obecných a kranasů
1. Úlovky druhů uvedených v článku 78 tohoto nařízení se váží okamžitě po vykládce. Úlovky těchto druhů však mohou být váženy po přepravě, pokud:
-
u místa určení v členském státě dotyčný členský stát přijal kontrolní program podle čl. 61 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu v souladu s metodikou vycházející z posouzení míry rizika popsanou v příloze XXI,
-
u místa určení v jiném členském státě dotyčné členské státy přijaly společný kontrolní program podle čl. 61 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu v souladu s metodikou vycházející z posouzení míry rizika popsanou v příloze XXII,
a pokud byl tento kontrolní program nebo společný kontrolní program schválen Komisí.
2. Každý dotčený členský stát stanoví, v kterých z jeho přístavů se váží druhy uvedené v článku 78 tohoto nařízení, a zajistí, aby se všechny vykládky těchto druhů prováděly v těchto přístavech. Tyto přístavy musí mít:
a)
stanovené doby vykládky a překládky;
b)
stanovená místa vykládky a překládky;
c)
stanovené postupy inspekce a dohledu.
3. Dotyčné členské státy sdělí Komisi seznam těchto přístavů a postupů inspekce a dohledu uplatňovaných v těchto přístavech, včetně podmínek pro zaznamenávání a předávání množství každého z těchto druhů při každé vykládce.
4. Jakékoli změny seznamu přístavů a postupů inspekce a dohledu podle odstavce 3 se předávají Komisi nejméně 15 dní před jejich vstupem v platnost.
5. Členské státy zajistí, aby všechny vykládky druhů uvedených v článku 78 tohoto nařízení z jejich plavidel mimo Evropskou unii probíhaly v přístavech výslovně vybraných pro účely vážení třetími zeměmi, které ohledně těchto druhů uzavřely dohody s Evropskou unií.
6. Informace uvedené v odstavcích 3 a 4, jakož i seznam přístavů vybraných třetími zeměmi, předá Komise všem dotčeným členským státům.
7. Komise a dotčené členské státy zveřejní seznam přístavů a jeho změny na svých úředních internetových stránkách.
Článek 80
Vplutí do přístavu členského státu
1. Pro účely vážení oznámí velitel rybářského plavidla nebo jeho zástupce příslušným orgánům členského státu, ve kterém má dojít k vykládce, nejméně čtyři hodiny před vplutím do přístavu vykládky tyto údaje:
a)
přístav, do kterého hodlá vplout, název plavidla a jeho vnější registrační písmena a čísla;
b)
předpokládaný čas připlutí do tohoto přístavu;
c)
množství sleďů obecných, makrel obecných a kranasů uchovávaná na palubě, vyjádřená v kilogramech živé hmotnosti;
d)
příslušnou zeměpisnou oblast / zeměpisné oblasti, v níž / nichž byl úlovek chycen; tato oblast musí být uvedena jako podoblast a divize nebo subdivize, ve které platí omezení odlovu podle práva Unie.
2. Velitel rybářského plavidla EU, na něž se vztahuje povinnost zaznamenávat údaje do lodního deníku rybolovu elektronicky, zasílá informace uvedené v odstavci 1 v elektronické podobě členskému státu vlajky. Členské státy tyto informace neodkladně předají členskému státu, kde má dojít k vykládce. Elektronické údaje z lodního deníku rybolovu podle článku 15 nařízení o kontrolním režimu a informace uvedené v odstavci 1 lze zasílat v rámci jediného elektronického přenosu.
3. Členské státy mohou stanovit kratší oznamovací lhůtu, než která je stanovena v odstavci 1. V takovém případě dotyčné členské státy informují Komisi 15 dní před vstupem kratší oznamovací lhůty v platnost. Komise a dotyčné členské státy uvedou tuto informaci na svých internetových stránkách.
Článek 81
Vykládka
Příslušné orgány dotyčného členského státu musí vyžadovat, aby vykládka jakýchkoli úlovků uvedených v článku 78 tohoto nařízení nezačala, dokud není výslovně povolena. Je-li vykládka přerušena, je k jejímu opětovnému zahájení nezbytné povolení.
Článek 82
Lodní deník rybolovu
1. Ihned po připlutí do přístavu a před zahájením vykládky předloží velitel rybářského plavidla, na něž se nevztahuje povinnost zaznamenávat údaje do lodního deníku rybolovu elektronicky, vyplněnou příslušnou stránku nebo stránky lodního deníku rybolovu ke kontrole příslušnému orgánu členského státu v přístavu vykládky.
2. Množství sleďů obecných, makrel obecných a kranasů uchovávaných na palubě, která byla nahlášena před vykládkou podle čl. 80 odst. 1 písm. c) tohoto nařízení, se musí rovnat množstvím zaznamenaným v lodním deníku rybolovu po jejím dokončení.
Článek 83
Zařízení pro vážení čerstvých sleďů obecných, makrel obecných a kranasů provozovaná veřejným subjektem
Aniž jsou dotčena ustanovení článku 72 tohoto nařízení, pokud se využívají zařízení pro vážení provozovaná veřejným subjektem, musí fyzické nebo právnické osoby, jež váží úlovky uvedené v článku 78 tohoto nařízení, odběrateli vydat stvrzenku o vážení, na které je uvedeno datum a čas vážení a identifikační číslo cisternového vozu. Kopie stvrzenky o vážení se připojí k prodejnímu dokladu nebo k prohlášení o převzetí.
Článek 84
Zařízení pro vážení čerstvých ryb provozovaná soukromým subjektem
1. Kromě ustanovení článku 72 tohoto nařízení podléhá využívání zařízení pro vážení provozovaných soukromým subjektem rovněž požadavkům tohoto článku.
2. Fyzické nebo právnické osoby, které váží jakékoli úlovky uvedené v článku 78 tohoto nařízení, musí pro každý vážicí systém vést vázaný záznam s číslovanými stránkami. Ten musí být vyplněn ihned po ukončení vážení jednotlivých vykládek, a to nejpozději do 23:59 hodin místního času v den ukončení vážení. V tomto záznamu se uvádí:
a)
jméno a vnější evidenční písmena a čísla plavidla, z něhož byly vyloženy jakékoli úlovky uvedené v článku 78 tohoto nařízení;
b)
jedinečné identifikační číslo cisternového vozu a jeho náklad v případech, kdy byly jakékoli úlovky uvedené v článku 78 tohoto nařízení převezeny před vážením z přístavu vykládky v souladu s článkem 79 tohoto nařízení. Každý náklad cisternového vozu se zváží a zaznamená zvlášť. Celkovou hmotnost všech nákladů cisternového vozu ze stejného plavidla lze však zaznamenat společně, pokud se tyto náklady váží postupně jeden po druhém a bez přerušení;
c)
druh ryb;
d)
hmotnost každé vykládky;
e)
datum a čas zahájení a ukončení vážení.
3. Aniž je dotčeno ustanovení čl. 72 odst. 3 tohoto nařízení, pokud se vážení provádí na systému s pásovým dopravníkem, zaznamenává se veškeré použití systému ve vázaném záznamu o vážení s očíslovanými stránkami.
Článek 85
Vážení zmrazených ryb
Pokud se váží vyložená množství zmrazených sleďů obecných, makrel obecných a kranasů, určí se hmotnost zmrazených ryb vyložených v bednách pro každý druh v souladu s článkem 73 tohoto nařízení.
Článek 86
Uchovávání záznamů o vážení
Všechny záznamy o vážení podle čl. 84 odst. 3 a článku 85 tohoto nařízení a kopie veškerých přepravních dokladů v rámci kontrolního programu nebo společného kontrolního programu podle v čl. 79 odst. 1 tohoto nařízení se uchovávají po dobu šesti let.
Článek 87
Prodejní doklad a prohlášení o převzetí
Fyzické nebo právnické osoby odpovědné za předkládání prodejních dokladů a prohlášení o převzetí předkládají tato prohlášení týkající se druhů uvedených v článku 78 tohoto nařízení příslušným orgánům dotyčného členského státu na vyžádání.
Článek 88
Křížové kontroly
Do doby zřízení počítačové databáze v souladu s článkem 109 nařízení o kontrolním režimu, provádějí příslušné orgány správní křížové kontroly všech vykládek, přičemž navzájem porovnávají tyto údaje:
a)
množství sleďů obecných, množství makrel obecných a množství kranasů, která byla nahlášena před vykládkou podle čl. 80 odst. 1 písm. c) tohoto nařízení, s množstvími zaznamenanými v lodním deníku rybolovu;
b)
množství sleďů obecných, množství makrel obecných a množství kranasů zaznamenaná v lodním deníku rybolovu s množstvími zaznamenanými v prohlášení o vykládce;
c)
množství sleďů obecných, množství makrel obecných a množství kranasů zaznamenaná v prohlášení o vykládce s množstvími zaznamenanými v prohlášení o převzetí nebo v prodejním dokladu;
d)
oblast odlovu zaznamenanou v lodním deníku rybolovu plavidla s údaji systému VMS pro dotyčné plavidlo.
Článek 89
Sledování vážení
1. Vážení úlovků sleďů obecných, makrel obecných a kranasů vyložených z plavidla se sleduje podle druhů. V případě plavidel, která úlovek čerpají na břeh, se sleduje vážení celého vyloženého úlovku. V případě vykládek zmrazených sleďů obecných, makrel obecných a kranasů se spočítají všechny bedny a sleduje se metodika výpočtu průměrné čisté hmotnosti beden stanovená v příloze XVIII.
2. Kromě údajů uvedených v článku 88 tohoto nařízení se křížově kontrolují ještě tyto údaje:
a)
množství sleďů obecných, množství makrel obecných a množství kranasů uvedená v záznamech o vážení ze zařízení pro vážení provozovaných veřejnými nebo soukromými subjekty a množství jednotlivých druhů zaznamenaná v prohlášení o převzetí nebo v prodejním dokladu;
b)
množství sleďů obecných, množství makrel obecných a množství kranasů zaznamenaná v jakýchkoli přepravních dokladech v rámci kontrolního programu nebo společného kontrolního programu uvedeného v čl. 79 odst. 1 tohoto nařízení;
c)
jedinečná identifikační čísla cisternových vozů uvedená v záznamu podle čl. 84 odst. 2 písm. b) tohoto nařízení.
3. Po dokončení vykládky se ověří, že na plavidle nezůstaly žádné ryby.
4. Veškeré sledování podle tohoto článku a článku 107 tohoto nařízení se zdokumentuje. Tato dokumentace se uchovává po dobu šesti let.
KAPITOLA III
Prodejní doklady
Článek 90
Obecná pravidla
1. V prodejním dokladu se uvede počet jedinců podle čl. 64 odst. 1 písm. f) nařízení o kontrolním režimu, pokud se příslušná kvóta spravuje na základě počtu jedinců.
2. Druh úpravy podle čl. 64 odst. 1 písm. g) nařízení o kontrolním režimu zahrnuje stav úpravy podle přílohy I.
3. Cena podle čl. 64 odst. 1 písm. l) nařízení o kontrolním režimu se uvádí v měně platné v členském státu, kde se prodej uskutečňuje.
Článek 91
Formáty prodejních dokladů
1. Členské státy určí formát používaný pro elektronické vyplňování a předávání prodejních dokladů uvedených v článku 63 nařízení o kontrolním režimu.
2. Informace uvedené v této kapitole se mezi členskými státy vyměňují za použití formátu stanoveného v příloze XII, od něhož se odvodí jazyk XML. O standardu jazyka XML, který je nutno používat pro všechny elektronické výměny údajů mezi členskými státy a také mezi členskými státy, Komisí a subjektem jí určeným, rozhodne Komise po konzultaci s členskými státy.
3. Změny formátu uvedeného v odstavci 1 jsou jasně označeny a opatřeny datem aktualizace. Tyto změny nabudou účinku nejdříve šest měsíců poté, kdy o nich bylo rozhodnuto.
4. Členský stát po obdržení elektronických údajů od jiného členského státu zajistí, aby příslušným orgánům tohoto členského státu byla vydána odpovědní zpráva. Odpovědní zpráva obsahuje potvrzení o příjmu.
5. Údaje podle přílohy XII, jež musí registrovaní odběratelé, registrovaná dražební střediska nebo jiné subjekty či osoby schválené členskými státy zaznamenávat do svých prodejních dokladů v souladu s pravidly EU, musí být rovněž uvedeny ve výměnách údajů mezi členskými státy.
6. Členské státy:
a)
zajistí, aby údaje obdržené podle této kapitoly byly zaznamenány v podobě snímatelné počítačem a bezpečně uloženy v počítačových databázích alespoň po dobu tří let;
b)
přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby údaje byly používány pouze pro úřední účely, a
c)
přijmou veškerá nezbytná technická opatření k ochraně těchto údajů před náhodným nebo nedovoleným zničením, náhodnou ztrátou, znehodnocením, rozšířením nebo neoprávněným prohlížením.
7. V každém členském státu je za předávání, přijímání, spravování a zpracovávání všech údajů, na něž se vztahuje tato kapitola, odpovědný jediný orgán uvedený v čl. 5 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu.
8. Členské státy si vyměňují kontaktní údaje orgánů uvedených v odstavci 7 a informují o tom Komisi a subjekt jí určený do tří měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
9. Jakékoli změny informací uvedených v odstavcích 7 a 8 je nutno sdělit Komisi, subjektu jí určenému a ostatním členským státům před nabytím účinku.
10. Formát prodejních dokladů, na něž se nevztahuje elektronické vyplňování a předávání, určí členské státy. Tyto prodejní doklady musí obsahovat alespoň informace uvedené v čl. 64 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu.
HLAVA V
DOHLED
KAPITOLA I
Zprávy o dohledu
Článek 92
Informace, které mají být uvedeny ve zprávě o dohledu
1. Zprávy o dohledu podle čl. 71 odst. 3 a 4 nařízení o kontrolním režimu se vypracují v souladu s přílohou XXIII tohoto nařízení.
2. Členské státy vloží údaje obsažené ve svých zprávách o dohledu do elektronické databáze podle článku 78 nařízení o kontrolním režimu a zabezpečí funkce uvedené v bodu 2 přílohy XXIV tohoto nařízení. V této databázi musí být zaznamenány alespoň informace uvedené v příloze XXIII. Do databáze se kromě toho rovněž mohou vložit naskenované zprávy o dohledu vypracované v papírové podobě.
3. Údaje z těchto zpráv zůstávají v databázi k dispozici po dobu nejméně tří let.
4. Po obdržení zprávy o dohledu podle odstavce 1 členský stát vlajky co nejdříve zahájí vyšetřování činností svých rybářských plavidel, na která se zpráva o dohledu vztahuje.
5. Ustanovení odstavce 1 se použijí, aniž jsou dotčena pravidla přijatá regionálními organizacemi pro řízení rybolovu, jejichž smluvní stranou je Evropská unie.
KAPITOLA II
Kontrolní pozorovatelé
Článek 93
Obecná pravidla ohledně kontrolních pozorovatelů
1. Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla stanovená regionálními organizacemi pro řízení rybolovu nebo sjednaná s třetí zemí, rybářská plavidla EU určená pro uplatnění pozorovatelského kontrolního programu musí mít na palubě alespoň jednoho kontrolního pozorovatele po dobu stanovenou tímto programem.
2. Členské státy určí kontrolní pozorovatele a zajistí, aby byli schopni plnit své úkoly. Členské státy zejména zajistí rozmístění kontrolních pozorovatelů na dotyčná rybářská plavidla EU a jejich následné stažení z těchto plavidel.
3. Kontrolní pozorovatelé nesmí vykonávat jiné úkoly, než které jsou stanoveny v článku 73 nařízení o kontrolním režimu a v článku 95 tohoto nařízení, vyjma jiných úkolů, jež mají být prováděny v souladu s pozorovatelským kontrolním programem EU nebo jako součást pozorovatelského programu probíhajícího v rámci regionální organizace pro řízení rybolovu nebo stanoveného v rámci dvoustranné dohody s třetí zemí.
4. Příslušné orgány zajistí, aby kontrolní pozorovatelé měli pro účely své mise komunikační prostředky nezávislé na komunikačním systému rybářského plavidla.
5. Těmito pravidly nejsou dotčeny pravomoci velitele rybářského plavidla jako jediné osoby odpovědné za činnosti plavidla.
Článek 94
Nezávislost kontrolních pozorovatelů
Aby byli nezávislí na majiteli, provozovateli i veliteli rybářského plavidla EU a jakémkoli členu posádky, jak stanoví čl. 73 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu, nesmí být kontrolní pozorovatelé:
-
příbuzným ani zaměstnancem velitele rybářského plavidla EU nebo jakéhokoli člena posádky, zástupce velitele nebo vlastníka nebo provozovatele rybářského plavidla EU, na které byli přiděleni,
-
zaměstnancem společnosti kontrolované velitelem nebo jakýmkoli členem posádky, zástupcem velitele nebo vlastníka nebo provozovatele rybářského plavidla EU, na které byli přiděleni.
Článek 95
Povinnosti kontrolních pozorovatelů
1. Kontrolní pozorovatelé ověřují příslušné doklady a zaznamenávají rybolovné činnosti rybářského plavidla EU, na které jsou přiděleni, podle seznamu v příloze XXV.
2. Kontrolní pozorovatelé na palubě dotyčného rybářského plavidla EU v případě potřeby seznámí úředníky, kteří se chystají přistoupit k inspekci rybářského plavidla, se situací poté, co vstoupí na palubu. Pokud to prostory na palubě rybářského plavidla EU dovolují, uskuteční se případně seznámení se situací na uzavřeném setkání.
3. Kontrolní pozorovatelé vypracují zprávu uvedenou v čl. 73 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu za použití formátu stanoveného v příloze XXVI. Tuto zprávu předají bez prodlení a v každém případě do 30 dnů po dokončení svého pověření svým orgánům a příslušným orgánům členského státu vlajky. Jejich příslušné orgány zprávu na požádání poskytnou pobřežnímu členskému státu, Komisi nebo subjektu jí určenému. Kopie zpráv poskytnuté ostatním členským státům nesmí obsahovat údaje o místech, kde byly úlovky získány, pokud jde o počáteční a konečnou polohu každé rybolovné činnosti, ale mohou zahrnovat denní úhrny úlovku v ekvivalentu živé hmotnosti vyjádřené v kilogramech v členění podle jednotlivých druhů a divizí ICES, případně jiných oblastí.
Článek 96
Pilotní projekty
Unie může poskytnout finanční pomoc na provádění pilotních projektů zahrnujících rozmístění kontrolních pozorovatelů v souladu s čl. 8 písm. a) bodem iii) nařízení (ES) č. 861/2006.
HLAVA VI
INSPEKCE
KAPITOLA I
Provádění inspekcí
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 97
Úředníci oprávnění provádět inspekce na moři nebo na pevnině
1. Úředníci odpovědní za provádění inspekcí podle článku 74 nařízení o kontrolním režimu musí být oprávněni příslušnými orgány členských států. Za tímto účelem poskytnou členské státy svým úředníkům služební průkaz s uvedením jejich totožnosti a funkce, kterou zastávají. Každý úředník ve službě nosí tento služební průkaz a předkládá jej při nejbližší příležitosti během inspekce.
2. Členské státy přenesou na své úředníky dostatečné pravomoci nezbytné pro plnění jejich úkolů v oblasti kontroly, inspekce a vymáhání práva v souladu s tímto nařízením a k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky.
Článek 98
Obecné zásady
1. Aniž jsou dotčena ustanovení obsažená ve víceletých plánech, přijmou příslušné orgány členských států za použití všech dostupných informací přístup založený na posouzení míry rizika pro výběr cílů inspekce. V souladu s tímto přístupem provádějí úředníci inspekce v souladu s pravidly stanovenými v této kapitole.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení obsažená ve víceletých plánech, koordinují členské státy své činnosti v oblasti kontroly, inspekce a vymáhání práva. Za tímto účelem přijmou a provádějí národní kontrolní akční programy podle článku 46 nařízení o kontrolním režimu a společné kontrolní programy podle článku 94 nařízení o kontrolním režimu, které zahrnují činnosti na moři i na pevnině nezbytné k zajištění souladu s pravidly společné rybářské politiky.
3. Podle strategie kontroly a vymáhání práva založené na posouzení míry rizika provádí každý členský stát objektivním způsobem nezbytné inspekční činnosti s cílem zabránit uchovávání na plavidle, překládce, vykládce, přemísťování do klecí a na farmy, zpracování, přepravě, skladování, uvádění na trh a prodeji produktů rybolovu pocházejících z činností, které nejsou v souladu s pravidly společné rybářské politiky.
4. Inspekce se provádějí tak, aby v nejvyšší míře zabránily jakémukoli negativnímu dopadu na hygienu a kvalitu kontrolovaných produktů rybolovu.
5. Členské státy zajistí, aby vnitrostátní informační systémy související s rybolovem umožňovaly podle potřeby přímou elektronickou výměnu informací o inspekcích státu daného přístavu mezi jednotlivými systémy navzájem, s ostatními členskými státy, Komisí a subjektem jí určeným v souladu s článkem 111 nařízení o kontrolním režimu.
Článek 99
Povinnosti úředníků ve fázi před inspekcí
Ve fázi před inspekcí úředníci pokud možno shromažďují veškeré příslušné informace, včetně:
a)
licencí k rybolovu a oprávnění k rybolovu;
b)
informací ze systému sledování plavidel týkajících se aktuálního rybářského výjezdu;
c)
údajů z leteckého dohledu a jiných pozorování;
d)
záznamů z předchozích inspekcí a informací o dotyčném rybářském plavidle EU dostupných v zabezpečené části internetových stránek členského státu vlajky.
Článek 100
Povinnosti úředníků oprávněných provádět inspekce
1. Úředníci oprávnění provádět inspekce ověřují a zaznamenávají odpovídající položky vymezené v příslušném modulu inspekční zprávy stanovené v příloze XXVII. Za tímto účelem mohou pořizovat fotografie, videozáznamy a zvukové záznamy v souladu s vnitrostátním právem a případně odebírat vzorky.
2. Úředníci nesmí zasahovat do práva každého provozovatele komunikovat během inspekční činnosti s příslušnými orgány státu vlajky.
3. Úředníci zohlední všechny informace poskytnuté podle čl. 95 odst. 2 tohoto nařízení kontrolním pozorovatelem na palubě rybářského plavidla, jehož inspekci mají provést.
4. Po skončení inspekce úředníci podle potřeby vyslechnou provozovatele ohledně rybářských předpisů relevantních pro stávající okolnosti.
5. Pokud nebyly zjištěny žádné důkazy o očividném porušení předpisů, úředníci rybářské plavidlo nebo kontrolované prostory po ukončení inspekce co nejdříve opustí.
Článek 101
Povinnosti členských států, Komise a Evropské agentury pro kontrolu rybolovu
1. Příslušné orgány členských států a případně Komise a Evropské agentury pro kontrolu rybolovu zajistí, aby jejich úředníci prováděli inspekce profesionálně a na vysoké úrovni a zároveň se chovali zdvořile a citlivě.
2. Příslušné orgány každého členského státu stanoví postupy, které zajistí, aby případné stížnosti provozovatelů ohledně průběhu inspekcí prováděných jejich úředníky byly spravedlivě a důkladně prošetřeny v souladu s vnitrostátním právem.
3. Pobřežní členské státy mohou, s výhradou vhodných ujednání s členským státem vlajky rybářského plavidla, vyzvat úředníky příslušných orgánů tohoto členského státu k účasti na inspekcích rybářských plavidel tohoto členského státu, dokud tato plavidla působí ve vodách daného pobřežního členského státu nebo provádějí vykládku v jeho přístavech.
Oddíl 2
Inspekce na moři
Článek 102
Obecná ustanovení ohledně inspekcí na moři
1. Každé plavidlo používané ke kontrolním účelům včetně dohledu musí mít viditelným způsobem vyvěšený praporek nebo symbol znázorněný v příloze XXVIII.
2. Naloďovací člun, který slouží k usnadnění převozu úředníků provádějících inspekce, musí mít vyvěšenu podobnou vlajku nebo praporek o velikosti přiměřené rozměrům naloďovacího člunu, čímž oznamuje, že se podílí na plnění úkolů v rámci inspekce rybolovu.
3. Osoby odpovědné za inspekční plavidla řádně dodržují námořní pravidla a manévrují v bezpečné vzdálenosti od rybářského plavidla v souladu s mezinárodními pravidly pro předcházení srážkám na moři.
Článek 103
Naloďování na rybářská plavidla na moři
1. Úředníci odpovědní za provádění inspekce zajistí, že nebudou přijata žádná opatření, která mohou ohrozit bezpečnost rybářského plavidla a jeho posádky.
2. Úředníci nevyžadují po veliteli rybářského plavidla, na které se naloďují nebo z něhož se vyloďují, aby zastavil nebo manévroval během rybolovu nebo přerušil shazování či vytahování lovného zařízení. Aby však bylo umožněno bezpečné nalodění nebo vylodění, mohou úředníci požadovat přerušení nebo pozdržení shazování lovného zařízení, dokud se nenalodí na rybářské plavidlo nebo nevylodí. V případě naloďování toto zpoždění nesmí překročit 30 minut po nalodění úředníků na rybářské plavidlo, pokud nebylo zjištěno porušení předpisů. Toto ustanovení se nedotýká možnosti úředníků vyžadovat, aby lovné zařízení bylo vytaženo za účelem inspekce.
Článek 104
Činnosti na palubě plavidla
1. Při provádění inspekcí úředníci ověří a zaznamenají všechny odpovídající položky uvedené v příslušném modulu inspekční zprávy stanovené v příloze XXVII tohoto nařízení.
2. Úředníci mohou po veliteli požadovat vytažení lovného zařízení za účelem inspekce.
3. Inspekční týmy jsou obvykle tvořeny dvěma úředníky. V případě potřeby mohou inspekční týmy doplnit další úředníci.
4. Inspekce může trvat nejvýše čtyři hodiny nebo až do vytažení a kontroly sítě a úlovku, vyžaduje-li to dobu delší než čtyři hodiny. To neplatí v případě, že je zjištěno očividné porušení předpisů nebo pokud úředníci potřebují další informace.
5. V případě zjištění očividného porušení předpisů mohou být na kteroukoli část lovného zařízení nebo rybářského plavidla, včetně kontejnerů s produkty rybolovu a prostoru/prostorů, ve kterých mohou být uloženy, připevněny identifikační značky a pečeti a úředník nebo úředníci mohou zůstat na palubě po dobu nezbytnou k dokončení příslušných opatření k zabezpečení a zachování trvalosti veškerých důkazů o očividném porušení předpisů.
Oddíl 3
Inspekce v přístavu
Článek 105
Příprava inspekce
1. Aniž jsou dotčeny standardy vymezené ve zvláštních kontrolních a inspekčních programech a v článku 9 nařízení (ES) č. 1005/2008, provádí se inspekce rybářského plavidla v přístavu nebo při vykládce v těchto případech:
a)
běžně za použití metodiky namátkových kontrol založené na posouzení míry rizika; nebo
b)
pokud existuje podezření na porušení pravidel společné rybářské politiky.
2. V případech uvedených v odst. 1 písm. b) a aniž je dotčena poslední věta čl. 106 odst. 2 tohoto nařízení, příslušné orgány členských států zajistí, aby rybářské plavidlo, které má být podrobeno inspekci v přístavu, při připlutí očekávali jejich úředníci.
3. Odstavec 1 nevylučuje možnost členských států provádět namátkové inspekce.
Článek 106
Inspekce v přístavu
1. Při provádění inspekcí úředníci ověří a zaznamenají všechny příslušné položky uvedené v odpovídajícím modulu inspekční zprávy stanovené v příloze XXVII tohoto nařízení. Úředníci náležitě zohlední zvláštní požadavky, které se vztahují na kontrolované rybářské plavidlo, zejména příslušná ustanovení víceletých plánů.
2. Při provádění inspekce vykládky úředníci sledují celý postup vykládky od začátku až do konce příslušné činnosti. Křížová kontrola se provádí vzájemným porovnáním množství jednotlivých druhů zaznamenaných v předchozím oznámení o připlutí za účelem vykládky produktů rybolovu, množství jednotlivých druhů zaznamenaných v lodním deníku rybolovu a množství jednotlivých druhů vyložených nebo přeložených, podle toho, co přichází v úvahu. Toto ustanovení nevylučuje možnost provedení inspekce po zahájení vykládky.
3. Členské státy zajistí účinnou inspekci a kontrolu prostor používaných v souvislosti s rybolovnými činnostmi a následným zpracováním produktů rybolovu.
Článek 107
Inspekce vykládek určitých pelagických druhů
U vykládky sleďů obecných, makrel obecných a kranasů podle hlavy IV kapitoly II oddílu 2 tohoto nařízení příslušné orgány členského státu zajistí, aby bylo zkontrolováno nejméně 15 % množství těchto vyložených ryb a nejméně 10 % vykládek těchto ryb.
Oddíl 4
Inspekce přepravy
Článek 108
Obecné zásady
1. Aniž jsou dotčena ustanovení obsažená ve víceletých plánech, mohou inspekce přepravy probíhat kdekoli a kdykoli od vykládky až do okamžiku, kdy produkty rybolovu dorazí na místo prodeje nebo zpracování. Při vykonávání inspekcí se přijmou nezbytná opatření, aby se u kontrolovaných produktů rybolovu zajistilo zachování chladicího řetězce.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení obsažená ve víceletých plánech a vnitrostátních kontrolních programech nebo zvláštních kontrolních a inspekčních programech, inspekce přepravy pokud možno zahrnují fyzickou kontrolu přepravovaných produktů.
3. Fyzická kontrola přepravovaných produktů rybolovu zahrnuje odběr vzorků, které představují reprezentativní zastoupení jednotlivých částí přepravované partie nebo partií.
4. Při provádění inspekce přepravy úředníci ověří a zaznamenají všechny položky uvedené v čl. 68 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu a všechny příslušné položky v modulu inspekční zprávy stanovené v příloze XXVII tohoto nařízení. To zahrnuje ověření, že přepravovaná množství produktů rybolovu odpovídají údajům zapsaným v přepravním dokladu.
Článek 109
Zapečetěná přepravní vozidla
1. Jsou-li vozidlo nebo kontejner zapečetěny, aby se zabránilo manipulaci s nákladem, příslušné orgány členských států zajistí, aby byla na přepravním dokladu uvedena pořadová čísla pečetí. Úředníci zkontrolují, že pečeti jsou neporušené a že pořadová čísla odpovídají údajům v přepravním dokladu.
2. V případě odstranění pečetí, aby se usnadnila kontrola nákladu předtím, než náklad dorazí na konečné místo určení, nahradí úředníci původní pečeť novou pečetí, přičemž v přepravním dokladu zaznamenají její údaje a důvody pro odstranění původní pečeti.
Oddíl 5
Inspekce trhu
Článek 110
Obecné zásady
Při návštěvě chladíren, velkoobchodních a maloobchodních trhů, restaurací nebo jiných prostor, kde se ryby po vykládce skladují a/nebo prodávají, úředníci ověřují a zaznamenávají všechny příslušné položky uvedené v odpovídajícím modulu inspekční zprávy stanovené v příloze XXVII tohoto nařízení.
Článek 111
Další metody a technologie
Kromě položek uvedených v příloze XXVII mohou členské státy využít dostupné metody a technologie pro identifikaci a ověřování produktů rybolovu, jejich zdroje nebo původu a dodavatelů a plavidel provádějících odlov nebo produkčních jednotek.
Článek 112
Kontrola produktů rybolovu stažených z trhu
Úředníci ověřují, že produkty rybolovu stažené z prodeje v souladu s článkem 17 nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (32) jsou likvidovány v souladu s ustanoveními nařízení Komise (ES) č. 2493/2001 (33).
KAPITOLA II
Povinnosti provozovatelů
Článek 113
Všeobecné povinnosti provozovatelů
1. Všichni provozovatelé působící pod jurisdikcí členského státu mohou být podrobeni inspekci týkající se jejich povinností podle pravidel společné rybářské politiky.
2. Všichni provozovatelé, kteří jsou podrobeni kontrole:
a)
usnadňují činnost úředníků a poskytují jim na požádání nezbytné informace a doklady (včetně pokud možno jejich kopií, nebo přístupu k příslušným databázím) ohledně rybolovných činností vyplněné a uchovávané v požadované elektronické či papírové podobě v souladu s pravidly společné rybářské politiky;
b)
usnadňují přístup do všech částí plavidel, prostor a jakýchkoli přepravních prostředků včetně letadel a vznášedel používaných ve spojení s rybolovnými a zpracovatelskými činnostmi nebo s nimi souvisejících;
c)
zajišťují v každém okamžiku bezpečnost úředníků a aktivně napomáhají úředníkům při výkonu jejich inspekčních povinností a spolupracují s nimi;
d)
nebrání úředníkům v provádění inspekce, nezastrašují je ani do jejich činnosti nezasahují a zamezují kterékoli jiné osobě v bránění úředníkům v provádění inspekce, v jejich zastrašování a zasahování do jejich činnosti;
e)
poskytují pokud možno prostory, kde mohou být úředníci nerušeně informováni kontrolním pozorovatelem o situaci, jak je uvedeno v čl. 95 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 114
Povinnosti velitele během inspekcí
1. Velitel rybářského plavidla, které je podrobeno inspekci, nebo jeho zástupce:
a)
usnadní bezpečné a účelné nalodění úředníků v souladu s námořními pravidly, když je vydán příslušný signál v mezinárodním signálním kódu nebo když plavidlo nebo vrtulník s úředníkem prostřednictvím rádiové komunikace oznámí záměr provést jeho nalodění;
b)
poskytne naloďovací žebřík splňující požadavky přílohy XXIX k usnadnění bezpečného a pohodlného přístupu na jakékoli plavidlo, kde je nezbytné vylézt do výše 1,5 metru nebo více;
c)
usnadní úředníkům plnění jejich inspekčních povinností, přičemž poskytuje pomoc v požadovaném a přiměřeném rozsahu;
d)
umožní úředníku/úředníkům spojit se s orgány státu vlajky, pobřežního státu a státu provádějícího inspekci;
e)
upozorní úředníky na konkrétní bezpečnostní rizika na palubě rybářských plavidel;
f)
poskytne úředníkům přístup do všech prostor plavidla, ke všem zpracovaným nebo nezpracovaným úlovkům, všem lovným zařízením a všem relevantním informacím a dokladům;
g)
usnadní bezpečné vylodění úředníků po ukončení inspekce.
2. Po velitelích rybářských plavidel se nesmí požadovat, aby sdělovali obchodně citlivé informace prostřednictvím volně přístupných rádiových kanálů.
KAPITOLA III
Inspekční zpráva
Článek 115
Společná pravidla ohledně inspekčních zpráv
1. Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla v rámci regionálních organizací pro řízení rybolovu, musí inspekční zprávy podle článku 76 nařízení o kontrolním režimu obsahovat příslušné informace uvedené v odpovídajícím modulu stanoveném v příloze XXVII. Zprávy úředníci sepisují během inspekce nebo co nejdříve po jejím ukončení.
2. Pokud je v průběhu inspekce zjištěno očividné porušení předpisů, začlení se do inspekční zprávy příslušné právní a faktické prvky spolu s dalšími informacemi, které se daného porušení týkají. Je-li v průběhu inspekce zjištěno několik porušení, zaznamenají se do inspekční zprávy příslušné prvky každého porušení.
3. Úředníci sdělí svá zjištění fyzické osobě odpovědné za rybářské plavidlo, vozidlo, letadlo, vznášedlo nebo prostory, které jsou předmětem inspekce, (provozovateli) na konci inspekce. Provozovatel má možnost vyjádřit se k inspekci a jejím výsledkům. Připomínky provozovatele se zaznamenají do inspekční zprávy. Pokud úředníci nemluví stejným jazykem jako kontrolovaný provozovatel, přijmou vhodná opatření, která zajistí, aby byla jejich zjištění pochopitelná.
4. Pokud o to požádá, musí mít provozovatel právo kontaktovat svého zástupce nebo příslušné orgány svého státu vlajky, jestliže se vyskytnou závažné problémy týkající se porozumění výsledkům inspekce a výsledné zprávě.
5. Formát pro elektronický přenos informací podle čl. 76 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu se stanoví po konzultaci mezi členskými státy a Komisí.
Článek 116
Vyplňování inspekčních zpráv
1. Je-li inspekční zpráva vypracována ručně v papírovém formátu, musí být čitelná, nesmazatelná a zřetelně zapsaná. Žádný záznam ve zprávě nesmí být vymazán nebo pozměněn. Dojde-li v ručně vypracované zprávě k chybě, nesprávný záznam se úhledně přeškrtne a dotyčný úředník jej potvrdí parafováním.
2. Úředník odpovědný za provedení inspekce zprávu podepíše. Provozovatel je vyzván, aby podepsal zprávu. Aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy, podpis provozovatele představuje potvrzení zprávy, avšak nepovažuje se za souhlas s jejím obsahem.
3. Inspekční zprávy podle článku 115 tohoto nařízení mohou úředníci vypracovávat elektronickými prostředky.
Článek 117
Kopie inspekční zprávy
Kopie inspekční zprávy podle článku 116 tohoto nařízení se zašle provozovateli nejpozději 15 pracovních dnů po ukončení inspekce a v souladu s vnitrostátními právními předpisy členského státu, který má svrchovanost nebo jurisdikci v místě inspekce. Je-li zjištěno porušení předpisů, podléhá zveřejnění zprávy zákonům o zveřejňování informací v dotyčném členském státě.
KAPITOLA IV
Elektronická databáze
Článek 118
Elektronická databáze
1. Členské státy zahrnou do svých národních kontrolních programů postupy, které se týkají zaznamenávání inspekčních zpráv v papírové nebo elektronické podobě jejich úředníky. Členské státy vloží tyto zprávy do elektronické databáze podle článku 78 nařízení o kontrolním režimu a zabezpečí funkce uvedené v bodu 2 přílohy XXIV tohoto nařízení. V elektronické databázi musí být obsaženy alespoň informace zaznamenané v souladu s čl. 115 odst. 1 tohoto nařízení a uvedené jako povinné v příloze XXVII. Do databáze se rovněž vloží naskenované inspekční zprávy vypracované v papírové podobě.
2. Databáze musí být přístupná Komisi a subjektu jí určenému v souladu s postupy uvedenými v článcích 114, 115 a 116 nařízení o kontrolním režimu. Příslušné údaje v databázi musí být rovněž přístupné jiným členským státům v souvislosti s plánem společného nasazení.
3. Údaje z těchto inspekčních zpráv zůstávají v databázi k dispozici po dobu nejméně tří let.
KAPITOLA V
Inspektoři Unie
Článek 119
Nahlášení inspektorů Unie
1. Členské státy a Evropská agentura pro kontrolu rybolovu oznámí Komisi elektronicky do tří měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost jména svých úředníků, kteří mají být zapsáni do seznamu inspektorů Unie podle článku 79 nařízení o kontrolním režimu.
2. Úředníci, kteří mají být zapsáni do seznamu:
a)
mají rozsáhlé zkušenosti v oblasti kontroly a inspekce rybolovu;
b)
mají hluboké znalosti právních předpisů Evropské unie týkajících se rybolovu;
c)
mají důkladnou znalost jednoho z úředních jazyků Evropské unie a dostatečnou znalost druhého;
d)
jsou fyzicky schopni plnit své úkoly;
e)
absolvovali případně nezbytnou odbornou přípravu v oblasti bezpečnosti na moři.
Článek 120
Seznam inspektorů Unie
1. Na základě oznámení od členských států a Evropské agentury pro kontrolu rybolovu přijme Komise šest měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost seznam inspektorů Unie.
2. Po sestavení počátečního seznamu členské státy a Evropská agentura pro kontrolu rybolovu do října každého roku oznámí Komisi jakékoli změny, které by chtěly provést v seznamu pro následující kalendářní rok. Komise do 31. prosince každého roku odpovídajícím způsobem seznam změní.
3. Seznam a jeho změny se zveřejní na úředních internetových stránkách Evropské agentury pro kontrolu rybolovu.
Článek 121
Sdělení inspektorů Unie regionálním organizacím pro řízení rybolovu
Subjekt určený Komisí sdělí sekretariátu regionální organizace pro řízení rybolovu seznam inspektorů Unie, kteří provedou inspekce v rámci této organizace.
Článek 122
Pravomoci a povinnosti inspektorů Unie
1. Při plnění svých úkolů inspektoři Unie dodržují právo Evropské unie a v nezbytném rozsahu také vnitrostátní právo členského státu, v němž inspekce probíhá, nebo - pokud se inspekce provádí mimo vody EU - členského státu vlajky rybářského plavidla podrobeného inspekci a příslušná mezinárodní pravidla.
2. Inspektoři Unie předloží služební průkaz, který uvádí jejich totožnost a funkci, ve které pracují. Pro tento účel jsou vybaveni průkazem vydaným Komisí nebo Evropskou agenturou pro kontrolu rybolovu s uvedením jejich totožnosti a funkce.
3. Členské státy usnadňují plnění povinností inspektorů Unie a poskytují jim pomoc, kterou potřebují pro plnění svých úkolů.
4. Příslušné orgány členských států mohou inspektorům Unie povolit, aby pomáhali vnitrostátním inspektorům při výkonu jejich povinností.
5. Články 113 a 114 tohoto nařízení se použijí odpovídajícím způsobem.
Článek 123
Zprávy
1. Denní souhrn svých inspekčních činností s uvedením jména a identifikačního čísla každého kontrolovaného rybářského plavidla nebo člunu a typu provedené inspekce předloží inspektoři Unie příslušným orgánům členského státu, v jehož vodách se inspekce uskutečnila, nebo - pokud byla inspekce provedena mimo vody EU - členskému státu vlajky rybářského plavidla EU podrobeného inspekci a Evropské agentuře pro kontrolu rybolovu.
2. Pokud inspektoři Unie zjistí v průběhu inspekce porušení předpisů, bez prodlení předloží souhrnnou inspekční zprávu příslušným orgánům pobřežního členského státu nebo - pokud byla inspekce provedena mimo vody EU - příslušným orgánům státu vlajky rybářského plavidla podrobeného inspekci a Evropské agentuře pro kontrolu rybolovu. V této souhrnné inspekční zprávě se uvede alespoň datum a místo inspekce, identifikace inspekční platformy, identifikace kontrolovaného cíle a druh zjištěného porušení předpisů.
3. Inspektoři Unie předloží kopii celkové inspekční zprávy se záznamem příslušných položek do odpovídajícího inspekčního modulu inspekční zprávy v příloze XXVII příslušným orgánům státu vlajky rybářského plavidla nebo člunu podrobeného inspekci a členského státu, v jehož vodách inspekce proběhla, do sedmi dnů od data inspekce. Pokud inspektoři Unie zjistili porušení předpisů, kopie celkové inspekční zprávy se zašle také Evropské agentuře pro kontrolu rybolovu.
4. Denní zprávy a inspekční zprávy uvedené v tomto článku se na žádost předávají Komisi.
Článek 124
Následná opatření vyplývající ze zpráv
1. Členské státy na základě zpráv předložených inspektory Unie v souladu s článkem 123 tohoto nařízení přijímají opatření stejným způsobem jako na základě zpráv od svých vlastních úředníků.
2. Členský stát, který jmenoval inspektora Unie či případně Komise nebo Evropská agentura pro kontrolu rybolovu spolupracuje s členským státem, který přijímá opatření na základě zprávy předložené inspektorem Unie, s cílem usnadnit soudní a správní řízení.
3. Inspektor Unie na žádost poskytne svou pomoc a důkazy v řízení pro porušení právních předpisů zahájeném kterýmkoli členským státem.
HLAVA VII
VYMÁHÁNÍ
BODOVÝ SYSTÉM PRO ZÁVAŽNÁ PORUŠENÍ PŘEDPISŮ
Článek 125
Zřízení a provozování bodového systému pro závažná porušení předpisů
Každý členský stát určí příslušné vnitrostátní orgány, které jsou odpovědné za:
a)
zřízení systému pro přidělování sankčních bodů za závažná porušení předpisů, jak je uvedeno v čl. 92 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu;
b)
přidělování příslušného počtu bodů držiteli licence k rybolovu;
c)
převod přidělených bodů jakémukoli budoucímu držiteli licence k rybolovu pro dotyčné rybářské plavidlo, je-li toto plavidlo prodáno, převedeno nebo změní-li jiným způsobem majitele, a
d)
vedení příslušných záznamů o bodech přidělených nebo převedených držiteli každé licence k rybolovu.
Článek 126
Přidělování sankčních bodů
1. Počet sankčních bodů za závažná porušení předpisů přiděluje v souladu s přílohou XXX držiteli licence k rybolovu pro dotyčné rybářské plavidlo příslušný orgán členského státu vlajky.
2. Jsou-li během jedné inspekce zjištěna dvě či více závažných porušení předpisů u téže fyzické nebo právnické osoby, která je držitelem licence, přidělí se držiteli licence k rybolovu uvedenému v odstavci 1 za každé dotyčné závažné porušení předpisů body až do maximální výše 12 bodů.
3. Držitel licence k rybolovu musí být vyrozuměn, že mu byly body přiděleny.
4. Body se držiteli licence přidělují v den stanovený v rozhodnutí o jejich přidělení. Členské státy zajistí, aby použití vnitrostátních pravidel týkajících se odkladného účinku přezkumného řízení nečinilo bodový systém neúčinným.
5. Pokud je závažné porušení zjištěno v jiném členském státu než v členském státu vlajky, přidělí příslušné orgány členského státu vlajky uvedené v článku 125 tohoto nařízení body po oznámení podle čl. 89 odst. 4 nařízení o kontrolním režimu.
Článek 127
Oznámení rozhodnutí
Pokud orgán určený v souladu s článkem 125 tohoto nařízení neodpovídá jedinému orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu, musí být jediný orgán informován o všech rozhodnutích přijatých podle této hlavy.
Článek 128
Převod vlastnictví
V případě, že je rybářské plavidlo nabídnuto k prodeji nebo k jinému druhu převodu vlastnictví, informuje držitel licence k rybolovu možného budoucího držitele licence o počtu bodů, které má stále přiděleny, prostřednictvím ověřené kopie obdržené od příslušných orgánů.
Článek 129
Pozastavení a trvalé odnětí licence k rybolovu
1. Při nashromáždění 18, 36, 54 nebo 72 bodů držitelem licence k rybolovu dojde automaticky k prvnímu, druhému, třetímu a čtvrtému pozastavení licence k rybolovu na příslušná období podle čl. 92 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu.
2. Nashromážděním 90 bodů držitelem licence k rybolovu dojde automaticky k trvalému odnětí licence k rybolovu.
Článek 130
Následná opatření vyplývající z pozastavení a trvalého odnětí licence k rybolovu
1. Jestliže je licence k rybolovu pozastavena nebo trvale odňata v souladu s článkem 129 tohoto nařízení, příslušné orgány členského státu vlajky neprodleně informují držitele licence, že jeho licence k rybolovu byla pozastavena nebo trvale odňata.
2. Po obdržení informace uvedené v odstavci 1 držitel licence k rybolovu zajistí, aby rybolovná činnost dotyčného rybářského plavidla okamžitě skončila. Zajistí, aby plavidlo okamžitě pokračovalo do svého domovského přístavu nebo přístavu určeného příslušnými orgány členského státu vlajky. Během plavby musí být lovná zařízení přivázána a uložena v souladu s článkem 47 nařízení o kontrolním režimu. Držitel licence k rybolovu zajistí, aby se s případným úlovkem na palubě rybářského plavidla naložilo v souladu s pokyny příslušných orgánů členského státu vlajky.
Článek 131
Vyřazení licencí k rybolovu z příslušných seznamů
1. Jestliže je licence k rybolovu pozastavena nebo trvale odňata v souladu s čl. 129 odst. 1 nebo 2 tohoto nařízení, označí se rybářské plavidlo, na něž se pozastavená nebo trvale odňatá licence k rybolovu vztahuje, ve vnitrostátním rejstříku uvedeném v čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 2371/2002 jako plavidlo bez licence k rybolovu. Toto rybářské plavidlo se rovněž tímto způsobem označí v rejstříku rybářského loďstva EU uvedeného v čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 2371/2002.
2. Trvalým odnětím licence k rybolovu v souladu s čl. 129 odst. 2 tohoto nařízení nejsou dotčeny referenční úrovně členského státu, který licenci vydal, podle článku 12 nařízení (ES) č. 2371/2002.
3. Příslušné orgány členských států neprodleně zaktualizují seznam uvedený v čl. 116 odst. 1 písm. d) nařízení o kontrolním režimu s uvedením všech přidělených sankčních bodů a výsledných pozastavení a trvalých odnětí licencí k rybolovu včetně dat, od kterých pozastavení či odnětí platí, a jejich trvání.
Článek 132
Protiprávní rybolov během doby pozastavení nebo po trvalém odnětí licence k rybolovu
1. Pokud rybářské plavidlo, jehož licence k rybolovu je pozastavena nebo byla trvale odňata v souladu s článkem 129 tohoto nařízení, provádí rybolovné činnosti v průběhu doby pozastavení nebo po trvalém odnětí licence k rybolovu, přijmou příslušné orgány okamžitá donucovací opatření v souladu s článkem 91 nařízení o kontrolním režimu.
2. Rybářské plavidlo uvedené v odstavci 1 může být případně zařazeno do seznamu EU plavidel provádějících nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov podle článku 27 nařízení (ES) č. 1005/2008.
Článek 133
Vymazání sankčních bodů
1. Jestliže byla licence k rybolovu pozastavena v souladu s článkem 129 tohoto nařízení, sankční body, na jejichž základě byla licence k rybolovu pozastavena, se nevymažou. Pro účely článku 129 tohoto nařízení se všechny nové body přidělené držiteli licence k rybolovu přidají ke stávajícím bodům.
2. Pokud byly body vymazány v souladu s čl. 92 odst. 4 nařízení o kontrolním režimu, má se pro účely použití čl. 92 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu za to, že licence k rybolovu nebyla držiteli pozastavena v souladu s článkem 129 tohoto nařízení.
3. Dva body se vymažou za předpokladu, že celkový počet bodů přidělených držiteli licence k rybolovu pro dotyčné rybářské plavidlo překročí dva, jestliže:
a)
rybářské plavidlo použité při spáchání porušení předpisů, za něž byly body přiděleny, poté používá systém sledování plavidel nebo poté elektronicky zaznamenává a předává údaje z lodního deníku rybolovu, prohlášení o překládce a prohlášení o vykládce, přestože se na ně podle práva tyto technologie nevztahují; nebo
b)
držitel licence k rybolovu se po přidělení bodů dobrovolně zapojí do vědecké kampaně ke zlepšení selektivity rybolovných zařízení; nebo
c)
držitel licence k rybolovu je členem organizace producentů a držitel licence k rybolovu přijme plán rybolovu přijatý organizací producentů v roce následujícím po přidělení bodů a zahrnující snížení rybolovných práv pro tohoto držitele licence k rybolovu o 10 %; nebo
d)
držitel licence k rybolovu se zapojí do rybolovu, na který se vztahuje režim udělování ekoznačky, který slouží k osvědčování a propagaci značek pro produkty z řádně spravovaných mořských rybolovných úlovků a zaměřuje se na otázky spojené s udržitelným využíváním rybolovných zdrojů.
Za každé tříleté období od data posledního závažného porušení předpisů může držitel licence k rybolovu pouze jedenkrát využít jedné z možností v písmenech a), b), c) nebo d) a snížit počet přidělených bodů za předpokladu, že toto snížení nepovede k vymazání všech bodů v licenci k rybolovu.
4. Jestliže byly body vymazány v souladu s odstavcem 3, musí být držitel licence k rybolovu o tomto výmazu informován. Držitel licence k rybolovu musí být rovněž informován o zbývajícím počtu bodů.
Článek 134
Bodový systém pro velitele rybářských plavidel
Šest měsíců ode dne, od kterého se použije tato hlava, členské státy informují Komisi o vnitrostátních bodových systémech pro velitele uvedených v čl. 92 odst. 6 nařízení o kontrolním režimu.
HLAVA VIII
OPATŘENÍ PRO ZAJIŠTĚNÍ SOULADU ČLENSKÝCH STÁTŮ S CÍLI SPOLEČNÉ RYBÁŘSKÉ POLITIKY
KAPITOLA I
Pozastavení a zrušení finanční pomoci unie
Článek 135
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
1)
„platbou“ jakýkoli finanční příspěvek, který má být Komisí vyplacen v návaznosti na žádost o platbu předloženou členským státem v průběhu nebo na konci provádění operačního programu v rámci nařízení (ES) č. 1198/2006 nebo projektu podle čl. 8 písm. a) nařízení (ES) č. 861/2006;
2)
„přerušením“ přerušení běhu lhůty splatnosti;
3)
„pozastavením“ pozastavení plateb na základě zvláštních žádostí o platbu, jak je uvedeno v čl. 103 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu;
4)
„zrušením“ zrušení celého pozastaveného příspěvku Unie na operační program podle nařízení (ES) č. 1198/2006 nebo na konkrétní projekt, na který se vztahuje čl. 8 písm. a) nařízení (ES) č. 861/2006, nebo jeho části.
Článek 136
Přerušení lhůty splatnosti
1. Pověřená schvalující osoba ve smyslu nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (34) může přerušit lhůtu splatnosti na dobu nejvýše šesti měsíců, pokud:
a)
existují zjištění o nedodržení pravidel společné rybářské politiky; nebo
b)
pověřená schvalující osoba musí provést dodatečná ověření poté, co obdrží zjištění, které ji upozorní na skutečnost, že existují nedostatky v kontrolním systému členského státu a/nebo nesoulad rybolovu a s ním souvisejících činností s pravidly společné rybářské politiky.
2. Dotyčný členský stát je podle čl. 103 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu písemně vyrozuměn o důvodech pro přerušení lhůty splatnosti. Je požádán, aby do jednoho měsíce od obdržení uvedeného dopisu sdělil Komisi přijatá nápravná opatření a/nebo informace týkající se finanční pomoci poskytnuté na činnosti související s rybolovem, který je předmětem porušení předpisů, jak je stanoveno v příloze XXXI tohoto nařízení.
3. Pokud dotyčný členský stát neodpoví na žádost Komise ve lhůtě uvedené v odstavci 2 nebo pokud poskytne neuspokojivou odpověď, může Komise zaslat upomínku povolující dodatečnou lhůtu v trvání nejvýše 15 dnů.
4. Přerušení lhůty splatnosti se ukončí, pokud členský stát ve své odpovědi prokáže, že přijal nápravná opatření k zajištění souladu s pravidly společné rybářské politiky nebo že zjištění naznačující, že existují nedostatky v jeho kontrolním systému a/nebo nesoulad rybolovu a s ním souvisejících činností s pravidly společné rybářské politiky, byla nepodložená.
Článek 137
Pozastavení plateb
1. Pokud dotyčný členský stát neodpoví na žádost Komise ve lhůtě uvedené v článku 136 tohoto nařízení nebo pokud poskytne neuspokojivou odpověď, může Komise na základě informací dostupných v dané době přijmout rozhodnutí pozastavit veškeré platby nebo část plateb finanční pomoci z Evropské unie danému členskému státu (dále jen „rozhodnutí o pozastavení“), jak je uvedeno v čl. 103 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu.
2. V rozhodnutí o pozastavení plateb jsou shrnuty relevantní faktické a právní otázky spolu s posouzením Komise s ohledem na podmínky uvedené v čl. 103 odst. 1 a 6 nařízení o kontrolním režimu a stanovením části platby, která je pozastavena. V rozhodnutí o pozastavení je dotyčný členský stát vyzván, aby přijal nápravná opatření ve stanovené lhůtě, která nesmí být delší než šest měsíců.
3. Výše plateb, které mají být pozastaveny, se určí použitím sazby, která se stanoví s přihlédnutím ke kritériím stanoveným v čl. 103 odst. 5 nařízení o kontrolní režimu.
Článek 138
Zrušení finanční pomoci
1. Pokud během období pozastavení členský stát nadále není schopen prokázat, že napravil situaci, která vedla k rozhodnutí o pozastavení podle čl. 103 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu, může jej Komise informovat o svém záměru přijmout rozhodnutí o zrušení. Ustanovení čl. 136 odst. 2 a 3 tohoto nařízení se použijí odpovídajícím způsobem.
2. Pokud dotyčný členský stát neodpoví na žádost Komise uvedenou v odstavci 1 nebo pokud poskytne neuspokojivou odpověď, může Komise na základě informací dostupných v dané době přijmout rozhodnutí zrušit veškeré pozastavené platby tomuto členskému státu nebo jejich část.
3. Rozhodnutí o zrušení podle odstavce 2 může zahrnovat vrácení části nebo celé již zaplacené případné zálohy na finanční příspěvek související s projekty podle čl. 8 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 861/2006, na které byly platby pozastaveny.
4. Výše pozastavených plateb, které mají být zrušeny, se určí použitím sazby, která se stanoví s přihlédnutím ke kritériím stanoveným v čl. 103 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu.
5. Výše zálohy na finanční příspěvek, která má být vrácena u projektů, na něž byly platby pozastaveny, musí být vrácena Komisi postupem stanoveným v čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 861/2006 a článku 72 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
KAPITOLA II
Odpočet rybolovných práv
Článek 139
Obecná pravidla pro odpočet rybolovných práv z důvodu jejich přečerpání
1. Míra přečerpání rybolovných práv oproti dostupným kvótám a intenzitě rybolovu stanoveným pro dané období podle čl. 105 odst. 1 a čl. 106 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu se určí na základě údajů dostupných k patnáctému dni druhého měsíce po vypršení regulovaného období.
2. Míra přečerpání rybolovných práv se určí s ohledem na rybolovná práva, která má dotyčný členský stát ke konci každého daného období k dispozici, s přihlédnutím k výměnám rybolovných práv v souladu s čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002, převodům kvót v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 847/96 (35), přerozdělení dostupných rybolovných práv v souladu s článkem 37 nařízení o kontrolním režimu a odpočtu rybolovných práv v souladu s články 105, 106 a 107 nařízení o kontrolním režimu.
3. Výměna rybolovných práv v souladu s čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002 pro dané období se nepovoluje po posledním dni prvního měsíce po vypršení uvedeného období.
Článek 140
Konzultace o snížení rybolovných práv
V případě odpočtu rybolovných práv podle čl. 105 odst. 4 a 5 a čl. 106 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu se Komise s dotyčným členským státem poradí o navrhovaných opatřeních. Dotyčný členský stát na tento dotaz Komise odpoví do 10 pracovních dnů.
KAPITOLA III
Odpočet kvót za nedodržení pravidel společné rybářské politiky
Článek 141
Pravidla pro odpočet kvót za nedodržení cílů společné rybářské politiky
1. Lhůta, ve které má členský stát prokázat, že rybolov lze bezpečně využívat, uvedená v čl. 107 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu se počítá ode dne dopisu Komise členskému státu.
2. Členské státy ve své odpovědi podle čl. 107 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu uvedou věcné důkazy, které mohou Komisi prokázat, že rybolov lze bezpečně využívat.
Článek 142
Stanovení množství, která se mají odečíst
1. Případný odpočet kvót podle článku 107 nařízení o kontrolním režimu musí být přiměřený rozsahu a povaze nedodržení pravidel o populacích, na které se vztahují víceleté plány, a závažnosti ohrožení zachování těchto populací. Musí zohlednit škody způsobené těmto populacím nedodržením pravidel týkajících se populací, na které se vztahují víceleté plány.
2. Pokud odpočet podle odstavce 1 nelze provést z kvóty, přídělu nebo podílu na populaci nebo skupině populací, které se nedodržení předpisů týká, protože danou kvótu, příděl nebo podíl na populaci nebo skupině populací nemá dotyčný členský stát k dispozici vůbec nebo v dostatečném množství, může Komise po konzultaci s dotyčným členským státem provést v souladu s odstavcem 1 odpočet v následujícím roce nebo následujících letech z kvót na jiné populace nebo skupiny populací, které jsou pro členský stát dostupné v téže zeměpisné oblasti nebo které mají stejnou komerční hodnotu.
HLAVA IX
ÚDAJE A INFORMACE
KAPITOLA I
Analýza a audit údajů
Článek 143
Předmět
Počítačový systém potvrzování údajů podle čl. 109 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu zahrnuje zejména:
a)
databázi nebo databáze s veškerými údaji, které mají být tímto systémem potvrzeny, uvedené v článku 144 tohoto nařízení;
b)
postupy potvrzování včetně kontrol kvality údajů, analýzy a křížových kontrol všech těchto údajů, uvedené v článku 145 tohoto nařízení;
c)
postupy pro přístup Komise nebo subjektu jí určeného ke všem těmto údajům, uvedené v článku 146 tohoto nařízení.
Článek 144
Potvrzované údaje
1. Pro účely počítačového systému potvrzování údajů členské státy zajistí, aby všechny údaje uvedené v čl. 109 odst. 2 nařízení o kontrolním režimu byly uloženy v počítačové databázi nebo databázích. Zahrnuty mají být alespoň položky uvedené v příloze XXIII, položky stanovené jako povinné v příloze XXVII, položky uvedené v příloze XII a položky uvedené v příloze XXXII. Systém potvrzování údajů může rovněž zohledňovat jakékoli další informace považované za nezbytné pro účely postupů potvrzování údajů.
2. Údaje v databázích uvedených v odstavci 1 musí být pro systém potvrzování přístupné průběžně a v reálném čase. Systém potvrzování musí mít přímý přístup ke všem těmto databázím bez jakéhokoli lidského zásahu. Za tímto účelem musí být všechny databáze nebo systémy v členském státě, které obsahují údaje uvedené v odstavci 1, navzájem propojeny.
3. Pokud se údaje uvedené v odstavci 1 neukládají do databáze automaticky, musí členské státy počítat s jejich ručním zadáváním do databází nebo s jejich digitalizací, která musí probíhat bezodkladně a při dodržení lhůt stanovených v příslušných právních předpisech. V databázi musí být řádně zaznamenáno datum přijetí údajů a datum jejich zadání do databáze.
Článek 145
Postupy potvrzování
1. Počítačový systém potvrzování průběžně systematicky a důkladně potvrzuje každý soubor údajů uvedený v čl. 144 odst. 1 tohoto nařízení na základě automatizovaných počítačových algoritmů a postupů. Potvrzování zahrnuje postupy pro kontrolu kvality základních údajů, kontrolu formátu údajů a minimálních požadavků na údaje, jakož i pokročilejší ověřování na základě podrobné analýzy několika záznamů souboru údajů pomocí statistických metod nebo křížovou kontrolu údajů z různých zdrojů.
2. Pro každý postup potvrzování musí být pracovní pravidlo nebo soubor pracovních pravidel, který vymezuje, která potvrzování daný postup provádí a kam se ukládají výsledky těchto potvrzování. Případně se uvede příslušný odkaz na právní předpisy, jejichž použití se ověřuje. Komise může na základě konzultace s členskými státy stanovit standardní soubor pracovních pravidel, která se mají používat.
3. Všechny výsledky automatizovaného systému potvrzování, a to jak kladné, tak i záporné, se ukládají do databáze. Musí být možné okamžitě identifikovat jakékoli nesrovnalosti nebo případy porušení předpisů zjištěné prostřednictvím postupů potvrzování, jakož i následná opatření vyplývající z těchto nesrovnalostí. Musí být také možné získat informace o identifikaci rybářských plavidel a totožnosti velitelů plavidel nebo provozovatelů, u nichž byly nesrovnalosti a případy možného porušení předpisů zjištěny opakovaně v průběhu posledních tří let.
4. Následná opatření vyplývající z nesrovnalostí zjištěných systémem potvrzování musí být spojena s výsledky potvrzování, přičemž se uvede datum potvrzení a následná opatření.
Pokud je zjištěná nesrovnalost identifikována jako důsledek nesprávného zadání údajů, příslušný údaj se v databázi opraví, přičemž se údaje jasně označí jako opravené, a zároveň se uvede původní hodnota nebo položka a důvod opravy údaje.
Pokud zjištěná nesrovnalost vede k přijetí následných opatření, výsledek potvrzování musí případně obsahovat odkaz na inspekční zprávu a následná opatření přijatá na jejím základě.
Článek 146
Přístup Komise
1. Členské státy zajistí, aby Komise nebo subjekt jí určený měl kdykoli přístup v reálném čase k:
a)
veškerým údajům uvedeným v čl. 144 odst. 1 tohoto nařízení;
b)
veškerým pracovním pravidlům definovaným pro systém potvrzování, s uvedením definice, příslušných právních předpisů a místa, kde jsou uloženy výsledky potvrzování;
c)
veškerým výsledkům potvrzování a následným opatřením spolu s označením, zda byl údaj opraven, a případně s odkazem na příslušné řízení pro porušení právních předpisů.
2. Členské státy zajistí, aby údaje uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) byly přístupné pro automatizovanou výměnu údajů prostřednictvím zabezpečených internetových služeb vymezených v článku 147 tohoto nařízení.
3. Tyto údaje musí být k dispozici ke stažení v souladu s formátem pro výměnu údajů a všemi prvky údajů vymezenými v příloze XII a ve formátu XML. Další položky údajů, které musí být přístupné a nejsou vymezeny v příloze XII, musí být k dispozici ve formátu vymezeném v příloze XXXII.
4. Komise nebo subjekt jí určený musí mít možnost stahovat za libovolné období a pro jakoukoli zeměpisnou oblast údaje uvedené v odstavci 1, které se týkají jednotlivého rybářského plavidla nebo seznamu rybářských plavidel.
5. Na odůvodněnou žádost Komise dotyčný členský stát neprodleně opraví údaje, u kterých Komise zjistila nesrovnalosti. Dotyčný členský stát o této opravě neprodleně informuje ostatní příslušné členské státy.
KAPITOLA II
Internetové stránky členských států
Článek 147
Provozování internetových stránek a internetových služeb
1. Pro účely úředních internetových stránek podle článků 115 a 116 nařízení o kontrolním režimu vytvoří členské státy internetové služby. Tyto internetové služby generují dynamický obsah v reálném čase na úředních internetových stránkách a poskytují automatický přístup k údajům. V případě potřeby přizpůsobí členské státy své stávající databáze nebo vytvoří databáze nové s cílem poskytnout požadovaný obsah internetových služeb.
2. Tyto internetové služby umožní Komisi a subjektu jí určenému kdykoli stahovat všechny dostupné údaje uvedené v článcích 148 a 149 tohoto nařízení. Tento automatizovaný mechanismus stahování je založen na protokolu a formátu pro elektronickou výměnu údajů uvedeném v příloze XII. Internetové služby musí být vytvořeny v souladu s mezinárodními normami.
3. Každá podstránka na úředních internetových stránkách uvedených v odstavci 1 obsahuje na levé straně menu, ve kterém jsou uvedeny hypertextové odkazy ke všem ostatním podstránkám. Ve spodní části podstránky je rovněž uvedena definice souvisejících internetových služeb.
4. Internetové služby a internetové stránky jsou nasazeny centralizovaným způsobem a poskytují pouze jeden unikátní přístupový bod pro každý členský stát.
5. Komise může stanovit společné normy, technické specifikace a postupy pro rozhraní internetových stránek, technicky slučitelné počítačové systémy a internetové služby mezi členskými státy, Komisí a subjektem jí určeným. Komise koordinuje proces vytváření těchto specifikací a postupů na základě konzultací s členskými státy.
Článek 148
Veřejně přístupné internetové stránky a internetové služby
1. Veřejně přístupná část internetových stránek obsahuje přehledovou stránku a jednotlivé podstránky. Veřejná stránka s přehledem obsahuje seznam hypertextových odkazů uvedených v čl. 115 písm. a) až g) nařízení o kontrolním režimu a odkazujících na podstránky poskytující informace vyjmenované v uvedeném článku.
2. Každá veřejná podstránka obsahuje alespoň jednu z položek informací uvedených v čl. 115 písm. a) až g) nařízení o kontrolním režimu. Podstránky jakož i související internetové služby musí obsahovat alespoň informace stanovené v příloze XXXIII.
Článek 149
Zabezpečené internetové stránky a internetové služby
1. Zabezpečená část internetových stránek obsahuje přehledovou stránku a jednotlivé podstránky. Zabezpečená stránka s přehledem obsahuje seznam hypertextových odkazů uvedených v čl. 116 odst. 1 písm. a) až h) nařízení o kontrolním režimu a odkazujících na podstránky poskytující informace vyjmenované v uvedeném článku.
2. Každá zabezpečená podstránka obsahuje alespoň jednu z položek informací uvedených v čl. 116 odst. 1 písm. a) až h) nařízení o kontrolním režimu. Podstránky jakož i související internetové služby musí obsahovat alespoň informace stanovené v příloze XXIV.
3. Zabezpečené internetové stránky i zabezpečené internetové služby využívají elektronické certifikáty uvedené v čl. 116 odst. 3 nařízení o kontrolním režimu.
HLAVA X
PROVÁDĚNÍ
KAPITOLA I
Vzájemná pomoc
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 150
Oblast působnosti
1. Tato kapitola stanoví podmínky, za nichž probíhá správní spolupráce mezi členskými státy navzájem, s třetími zeměmi, Komisí a subjektem jí určeným k zajištění účinného uplatňování nařízení o kontrolním režimu a tohoto nařízení. Nebrání členským státům v zavedení jiných forem správní spolupráce.
2. Tato kapitola neukládá členským státům povinnost poskytovat si vzájemně pomoc, pokud by to bylo na újmu jejich vnitrostátnímu právnímu systému, veřejnému pořádku, bezpečnosti či jiným základním zájmům. Před zamítnutím žádosti o pomoc konzultuje dožádaný členský stát žádající členský stát, aby určil, zda lze pomoc poskytnout částečně s výhradou zvláštních podmínek. Nelze-li žádosti o pomoc vyhovět, jsou o této skutečnosti neprodleně vyrozuměny žádající členský stát a Komise nebo subjekt jí určený s uvedením důvodů.
3. Touto kapitolou není dotčeno uplatňování pravidel v oblasti trestního řízení a vzájemné pomoci v trestních věcech v jednotlivých členských státech, včetně pravidel týkajících se utajení soudního vyšetřování.
Článek 151
Náklady
Členské státy hradí vlastní náklady na vyřízení žádosti o pomoc a vzdávají se veškerých nároků na proplacení výdajů, které vznikly při uplatňování této hlavy.
Článek 152
Jediný orgán
Jediný orgán uvedený v čl. 5 odst. 5 nařízení o kontrolním režimu působí jako jediný styčný úřad odpovědný za uplatňování této kapitoly.
Článek 153
Následná opatření
1. Pokud vnitrostátní orgány v reakci na žádost o pomoc podle této kapitoly nebo na základě výměny informací z vlastního podnětu rozhodnou o přijetí opatření, která lze provést pouze se souhlasem nebo na žádost soudního orgánu, sdělí dotyčnému členskému státu a Komisi nebo subjektu jí určenému veškeré informace o těchto opatřeních, které souvisí s porušením pravidel společné rybářské politiky.
2. Toto sdělení musí nejprve povolit soudní orgán, je-li toto povolení nutné podle vnitrostátních právních předpisů.
Oddíl 2
Informace bez předchozí žádosti
Článek 154
Informace bez předchozí žádosti
1. Pokud se určitý členský stát dozví o jakémkoli možném porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména o závažných porušeních uvedených v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, nebo má důvodné podezření, že k takovému porušení může dojít, neprodleně uvědomí ostatní dotčené členské státy a Komisi nebo subjekt jí určený. V oznámení jsou uvedeny veškeré nezbytné informace a toto oznámení je doručeno prostřednictvím jediného orgánu uvedeného v článku 152 tohoto nařízení.
2. Přijme-li členský stát v souvislosti s porušením předpisů uvedeným v odstavci 1 donucovací opatření, uvědomí ostatní dotčené členské státy a Komisi nebo subjekt jí určený prostřednictvím jediného orgánu uvedeného v článku 152 tohoto nařízení.
3. Veškerá oznámení podle tohoto článku je nutno učinit písemně.
Oddíl 3
Žádosti o pomoc
Článek 155
Definice
Pro účely tohoto oddílu se „žádostí o pomoc“ rozumí žádost zaslaná jedním členským státem jinému členskému státu nebo Komisí či subjektem jí určeným některému členskému státu, která se týká:
a)
informací včetně informací podle čl. 93 odst. 2 a 3 nařízení o kontrolním režimu;
b)
donucovacích opatření nebo
c)
doručení prostřednictvím správních orgánů.
Článek 156
Obecné požadavky
1. Žádající členský stát zajistí, aby veškeré žádosti o pomoc obsahovaly dostatečné informace, aby dožádaný členský stát mohl žádosti vyhovět, včetně případných důkazů, které lze získat na území žádajícího členského státu.
2. Žádosti o pomoc jsou omezeny na opodstatněné případy, kdy existuje přiměřený důvod pro domněnku, že došlo k porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména k závažným porušením uvedeným v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, a žádající členský stát není schopen získat požadované informace nebo přijmout požadovaná opatření vlastními prostředky.
Článek 157
Předávání žádostí a odpovědí
1. Žádosti zasílá pouze jediný orgán žádajícího členského státu nebo Komise nebo subjekt jí určený jedinému orgánu dožádaného členského státu. Stejným způsobem jsou sdělovány veškeré odpovědi.
2. Žádosti o vzájemnou pomoc a příslušné odpovědi se podávají písemně.
3. Jazyky použité při podávání žádostí a odpovědí dohodnou dotyčné jediné orgány před podáním žádosti. Nebylo-li dosaženo dohody, žádosti jsou předávány v úředním jazyce (jazycích) žádajícího členského státu a odpovědi v úředním jazyce (jazycích) dožádaného členského státu.
Článek 158
Žádosti o informace
1. Dožádaný členský stát na žádost žádajícího členského státu nebo Komise nebo subjektu jí určeného poskytne veškeré příslušné informace, které jsou nezbytné ke zjištění, zda došlo k porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména k závažným porušením předpisů uvedeným v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, nebo ke zjištění, zda existuje důvodné podezření, že by k nim mohlo dojít. Tyto informace jsou předávány prostřednictvím jediného orgánu uvedeného v článku 152 tohoto nařízení.
2. Dožádaný členský stát na žádost žádajícího členského státu nebo Komise nebo subjektu jí určeného provede příslušná správní šetření týkající se činností, které představují nebo o nichž se žádající členský stát domnívá, že představují porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména závažná porušení uvedená v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu. Dožádaný členský stát sdělí výsledky tohoto správního šetření žádajícímu členskému státu a Komisi nebo subjektu jí určenému.
3. Na žádost žádajícího členského státu, Komise nebo subjektu jí určeného může dožádaný členský stát povolit, aby příslušný úředník žádajícího členského státu doprovázel úředníky dožádaného členského státu, Komise nebo subjektu jí určeného v průběhu správních šetření uvedených v odstavci 2. Pokud vnitrostátní předpisy v oblasti trestního řízení omezují určité úkony na úředníky výhradně určené vnitrostátními právními předpisy, úředníci žádajícího členského státu se na těchto úkonech nepodílejí. V žádném případě se neúčastní prohlídek prostor nebo úředního výslechu osob podle trestního práva. Úředníci žádajícího členského státu přítomní v dožádaném členském státě musí být schopni kdykoli předložit písemné oprávnění potvrzující jejich totožnost a úřední funkci.
4. Na žádost žádajícího členského státu mu dožádaný členský stát poskytne veškeré doklady nebo ověřené opisy, které má k dispozici a které se týkají porušení pravidel společné rybářské politiky nebo závažných porušení uvedených v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu.
5. Standardní formulář pro výměnu informací na základě žádosti je stanoven v příloze XXXIV.
Článek 159
Žádosti o donucovací opatření
1. Na základě důkazů podle článku 156 tohoto nařízení přijme dožádaný členský stát na žádost žádajícího členského státu, Komise nebo subjektu jí určeného neprodleně veškerá nezbytná donucovací opatření s cílem dosáhnout na svém území nebo v námořních vodách, které patří pod jeho svrchovanost nebo do jeho jurisdikce, ukončení porušování pravidel společné rybářské politiky nebo závažných porušení uvedených v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu.
2. Při přijímání donucovacích opatření uvedených v odstavci 1 může dožádaný členský stát konzultovat žádající členský stát, Komisi nebo subjekt jí určený.
3. Dožádaný členský stát informuje o přijatých opatřeních a jejich účinku žádající členský stát, ostatní dotčené členské státy, Komisi nebo subjekt jí určený prostřednictvím jediného orgánu uvedeného v článku 152 tohoto nařízení.
Článek 160
Lhůta pro odpověď na žádosti o informace a donucovací opatření
1. Dožádaný členský stát poskytne informace podle čl. 158 odst. 1 a čl. 159 odst. 3 tohoto nařízení co nejrychleji, nejpozději však do 4 týdnů ode dne obdržení žádosti. Dožádaný a žádající členský stát, Komise nebo subjekt jí určený mohou schválit jiné lhůty.
2. Není-li dožádaný členský stát schopen zaslat odpověď na žádost ve stanovené lhůtě, sdělí žádajícímu členskému státu, Komisi nebo subjektu jí určenému písemně důvod neposkytnutí odpovědi a uvede, do kdy bude podle svého názoru schopen odpovědět.
Článek 161
Žádosti o doručení prostřednictvím správních orgánů
1. Dožádaný členský stát na žádost žádajícího členského státu a v souladu se svými vnitrostátními pravidly upravujícími doručování podobných dokumentů a rozhodnutí doručí adresátovi veškeré dokumenty a rozhodnutí vydané v oblasti, na niž se vztahuje společná rybářská politika, zejména ohledně otázek upravených nařízením o kontrolním režimu nebo tímto nařízením, které pocházejí od správních orgánů žádajícího členského státu a mají být doručeny na území dožádaného členského státu.
2. Žádosti o doručení se podávají pomocí standardního formuláře stanoveného v příloze XXXV tohoto nařízení.
3. Dožádaný členský stát předá žádajícímu členskému státu svou odpověď neprodleně po doručení prostřednictvím jediného orgánu uvedeného v článku 152 tohoto nařízení. Odpověď se poskytuje pomocí standardního formuláře stanoveného v příloze XXXVI tohoto nařízení.
Oddíl 4
Vztahy s Komisí nebo subjektem jí určeným
Článek 162
Komunikace mezi členskými státy a Komisí nebo subjektem jí určeným
1. Každý členský stát sdělí Komisi nebo subjektu jí určenému co nejdříve poté, co je má k dispozici, informace, které považuje za důležité a které se týkají metod, postupů nebo zjištěných trendů, jež jsou používány nebo ohledně nichž existuje podezření z používání v případech porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména při závažných porušeních uvedených v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu.
2. Komise nebo subjekt jí určený sdělí členským státům co nejdříve poté, co je získá, informace, které jim pomohou při vymáhání nařízení o kontrolním režimu nebo tohoto nařízení.
Článek 163
Koordinování Komisí nebo subjektem jí určeným
1. Pokud se členský stát dozví o činnostech, které představují nebo které se jeví jako porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména jako závažná porušení uvedená v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, a které mají zvláštní význam na úrovni Unie, sdělí Komisi nebo subjektu jí určenému co nejdříve důležité informace potřebné ke zjištění příslušných skutečností. Komise nebo subjekt jí určený tyto informace předá ostatním dotčeným členským státům.
2. Pro účely odstavce 1 se činnosti, které představují porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména závažná porušení právních předpisů uvedená v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, považují za zvláště významné na úrovni Evropské unie, zejména pokud:
a)
mají nebo by mohly mít spojitost v jednom nebo více členských státech nebo
b)
se členskému státu jeví jako pravděpodobné, že obdobné činnosti probíhají rovněž v jiných členských státech.
3. Pokud se Komise nebo subjekt jí určený domnívají, že se činnosti, jež představují porušení pravidel společné rybářské politiky, zejména závažná porušení právních předpisů uvedená v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu, uskutečňují v jednom či více členských státech, uvědomí o tom dotyčné členské státy, které co nejdříve provedou šetření. Dotyčné členské státy co nejdříve sdělí Komisi nebo subjektu jí určenému zjištění vyplývající z těchto šetření.
Oddíl 5
Vztahy s třetími zeměmi
Článek 164
Výměna informací s třetími zeměmi
1. Pokud členský stát obdrží informace od třetí země nebo regionální organizace pro řízení rybolovu, které jsou důležité pro účinné uplatňování nařízení o kontrolním režimu a tohoto nařízení, sdělí tyto informace prostřednictvím jediného orgánu ostatním členským státům, Komisi nebo subjektu jí určenému, pokud mu to dovolují dvoustranné dohody s touto třetí zemí nebo pravidla dotyčné regionální organizace pro řízení rybolovu.
2. Informace obdržené podle ustanovení této kapitoly mohou být členským státem sděleny třetí zemi nebo regionální organizaci pro řízení rybolovu prostřednictvím jeho jediného orgánu na základě dvoustranné dohody s touto třetí zemí nebo v souladu s pravidly dotyčné regionální organizace pro řízení rybolovu. Toto sdělení se uskuteční po konzultaci s členským státem, který informace původně poskytl, a v souladu s právními předpisy EU a jednotlivých členských států týkajícími se ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů.
3. Komise nebo subjekt jí určený může v rámci dohod o rybolovu uzavřených mezi Unií a třetími zeměmi nebo v rámci regionálních organizací pro řízení rybolovu či obdobných ujednání, jichž je Unie smluvní stranou nebo nesmluvní spolupracující stranou, sdělit příslušné informace týkající se porušení pravidel společné rybářské politiky nebo závažná porušení právních předpisů uvedená v čl. 90 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu ostatním stranám těchto dohod, organizací nebo ujednání s výhradou souhlasu členského státu, který informace poskytl.
KAPITOLA II
Povinnost podávat zprávy
Článek 165
Formát a lhůty pro zprávy
1. Při vypracování zprávy podávané jednou za pět let podle čl. 118 odst. 1 nařízení o kontrolním režimu používají členské státy údaje vymezené v příloze XXXVII.
2. Zprávu s uvedením pravidel použitých při vypracování zpráv o základních údajích podle čl. 118 odst. 4 nařízení o kontrolním režimu je nutno zaslat šest měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost. Členské státy zašlou novou zprávu, kdykoli se tato pravidla změní.
HLAVA XI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 166
Zrušení předpisů
1. Nařízení (EHS) č. 2807/83, nařízení (EHS) č. 3561/85, nařízení (EHS) č. 493/87, nařízení (EHS) č. 1381/87, nařízení (EHS) č. 1382/87, nařízení (EHS) č. 2943/95, nařízení (ES) č. 1449/98, nařízení (ES) č. 2244/2003, nařízení (ES) č. 1281/2005, nařízení (ES) č. 1042/2006, nařízení (ES) č. 1542/2007, nařízení (ES) č. 1077/2008 a nařízení (ES) č. 409/2009 se zrušují.
2. Nařízení (ES) č. 356/2005 se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2012.
3. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 167
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie s výjimkou hlavy VII, která vstupuje v platnost dne 1. července 2011.
Hlava II kapitola III a hlava IV kapitola 1 se však použijí ode dne 1. ledna 2012. V souladu s čl. 124 písm. c) nařízení o kontrolním režimu a s předcházejícím odstavcem se hlava VII použije ode dne 1. ledna 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. dubna 2011.
DURCHFÜHRUNGSVERORDNUNG (EU) Nr. 404/2011 DER KOMMISSION
vom 8. April 2011
mit Durchführungsbestimmungen zu der Verordnung (EG) Nr. 1224/2009 des Rates zur Einführung einer gemeinschaftlichen Kontrollregelung zur Sicherstellung der Einhaltung der Vorschriften der gemeinsamen Fischereipolitik
DIE EUROPÄISCHE KOMMISSION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union,
gestützt auf die Verordnung (EG) Nr. 1224/2009 des Rates vom 20. November 2009 zur Einführung einer gemeinschaftlichen Kontrollregelung zur Sicherstellung der Einhaltung der Vorschriften der gemeinsamen Fischereipolitik und zur Änderung der Verordnungen (EG) Nr. 847/96, (EG) Nr. 2371/2002, (EG) Nr. 811/2004, (EG) Nr. 768/2005, (EG) Nr. 2115/2005, (EG) Nr. 2166/2005, (EG) Nr. 388/2006, (EG) Nr. 509/2007, (EG) Nr. 676/2007, (EG) Nr. 1098/2007, (EG) Nr. 1300/2008, (EG) Nr. 1342/2008 sowie zur Aufhebung der Verordnungen (EWG) Nr. 2847/93, (EG) Nr. 1627/94 und (EG) Nr. 1966/2006 (1), insbesondere auf die Artikel 6 Absatz 5, 7 Absatz 5, 8 Absatz 1, 9 Absatz 5, 14 Absatz 10, 15 Absatz 9, 16 Absatz 2, 21 Absatz 7, 22 Absatz 7, 23 Absatz 5, 24 Absatz 8, 25 Absatz 2, 32, 37 Absatz 4, 40 Absatz 6, 55 Absatz 5, 58 Absatz 9, 60 Absatz 7, 61, 64 Absatz 2, 72 Absatz 5, 73 Absatz 9, 74 Absatz 6, 75 Absatz 2, 76 Absatz 4, 78 Absatz 2, 79 Absatz 7, 92 Absatz 5, 103 Absatz 8, 105 Absatz 6, 106 Absatz 4, 107 Absatz 4, 111 Absatz 3, 116 Absatz 6, 117 Absatz 4 und 118 Absatz 5,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Gemäß der Verordnung (EG) Nr. 1224/2009 (nachfolgend „Kontrollverordnung“) sind die Durchführungsbestimmungen und die zur Durchführung der Verordnung erforderlichen Maßnahmen festzulegen.
(2)
Zur Gewährleistung einer einheitlichen Anwendung dieser Durchführungsbestimmungen ist die Festlegung bestimmter Definitionen erforderlich.
(3)
Artikel 6 Absatz 1 der Kontrollverordnung sieht vor, dass nur EU-Fischereifahrzeuge mit gültiger Fanglizenz lebende aquatische Ressourcen gewerblich nutzen dürfen. Gemäß Artikel 7 Absatz 1 der Kontrollverordnung darf ein EU-Fischereifahrzeug bestimmte Fischereitätigkeiten nur dann ausüben, wenn diese in einer gültigen Fangerlaubnis konkret angegeben sind. Es empfiehlt sich, gemeinsame Vorschriften für die Ausstellung und Verwaltung solcher Fanglizenzen und Fangerlaubnisse festzulegen, um einen gemeinsamen Maßstab für die darin enthaltenen Informationen zu gewährleisten.
(4)
Gemäß Artikel 8 Absatz 1 der Kontrollverordnung müssen die Kapitäne von Fischereifahrzeugen die Bedingungen und Auflagen für die Markierung und Identifizierung von Fischereifahrzeugen und ihrem Fanggerät befolgen. Da solche Bedingungen und Auflagen in EU-Gewässern anzuwenden sind, ist es notwendig, sie auf der Ebene der Europäischen Union festzulegen.
(5)
Gemäß Artikel 9 Absatz 1 der Kontrollverordnung ist jeder Mitgliedstaat verpflichtet, zur wirksamen Überwachung der Fischereitätigkeiten seiner Fischereifahrzeuge, unabhängig von deren Aufenthaltsort, und von Fischereitätigkeiten in seinen Gewässern ein satellitengestütztes Schiffsüberwachungssystem (VMS) zu betreiben. Es empfiehlt sich, auf der Ebene der Europäischen Union einheitliche Anforderungen an ein solches System festzulegen. Derartige Anforderungen sollten insbesondere die Merkmale der Satellitenortungsanlagen, Einzelheiten der Übertragung von Positionsdaten und Regeln für den Fall von technischem Versagen oder Nichtfunktionieren der Satellitenüberwachung bestimmen.
(6)
Gemäß Artikel 14 Absatz 1 der Kontrollverordnung müssen die Kapitäne von EU-Fischereifahrzeugen mit einer Länge über alles von 10 Metern oder mehr ein Fischereilogbuch über ihre Einsätze führen. Es ist notwendig, die Art der Informationen, die in die Fischereilogbücher einzutragen sind, und das Format festzulegen.
(7)
Gemäß Artikel 14 Absatz 7 der Kontrollverordnung müssen die Kapitäne von EU-Fischereifahrzeugen zur Umrechnung des Gewichts von gelagertem oder verarbeitetem Fisch in Lebendgewicht die von der EU festgelegten Umrechnungskoeffizienten nutzen. Daher ist es erforderlich, diese Umrechnungskoeffizienten festzulegen.
(8)
Gemäß Artikel 15 Absatz 1 der Kontrollverordnung müssen die Kapitäne von EU-Fischereifahrzeugen mit einer Länge über alles von 12 Metern oder mehr ein elektronisches Logbuch führen. Es ist angebracht, die Anforderungen an das elektronische Ausfüllen und die Übertragung dieser Informationen festzulegen und ihr Format zu bestimmen.
(9)
Gemäß Artikel 21 Absatz 1 und Artikel 23 Absatz 1 der Kontrollverordnung müssen die Kapitäne von EU-Fischereifahrzeugen mit einer Länge über alles von 10 Metern oder mehr Umlade- und Anlandeerklärungen ausfüllen und einreichen. Es empfiehlt sich festzulegen, welche Informationen in diesen Erklärungen enthalten sein müssen und wie sie einzureichen sind.
(10)
Artikel 22 Absatz 1 und Artikel 24 Absatz 1 der Kontrollverordnung sehen ein elektronisches Ausfüllen und Übermitteln der Umlade- und Anlandeerklärungen vor. Es ist angemessen, die Anforderungen an das elektronische Ausfüllen und Übertragen dieser Daten zu bestimmen und ihr Format zu definieren.
(11)
Gemäß Artikel 16 Absatz 1 und Artikel 25 Absatz 1 der Kontrollverordnung muss jeder Mitgliedstaat die Tätigkeiten von Fischereifahrzeugen, die nicht den Bestimmungen zur Logbuchführung und Anlandeerklärung unterliegen, stichprobenartig überwachen. Mit Blick auf die Sicherung gemeinsamer Normen für solche Stichproben sollten genaue Vorschriften auf der Ebene der Europäischen Union festgelegt werden.
(12)
Gemäß Artikel 37 der Kontrollverordnung muss die Kommission die erforderlichen Ausgleichsnahmen ergreifen, wenn sie die Einstellung der Fischereitätigkeit wegen der vermuteten Ausschöpfung der Fangmöglichkeiten eines Mitgliedstaats, mehrerer Mitgliedstaaten oder der Europäischen Union verfügt hat und bekannt wird, dass ein Mitgliedstaat seine Fangmöglichkeiten nicht wirklich ausgeschöpft hat. Es ist notwendig, angemessene Vorschriften für die Neuzuteilung solcher Fangmöglichkeiten zu verabschieden, die berücksichtigen, ob die EU über eine zulässige Gesamtfangmenge (TAC) verfügt oder nicht oder ob aufgrund der jährlichen Festsetzung der Fangmöglichkeiten eine solche Neuzuteilung nicht vorgenommen werden kann.
(13)
Die Artikel 39 bis 41 der Kontrollverordnung enthalten Vorschriften, die gewährleisten sollen, dass die Maschinenleistung von Fischereifahrzeugen nicht überschritten wird. Es ist erforderlich, technische Vorschriften für die einschlägigen Zertifizierungen und Überprüfungen in diesem Bereich festzulegen.
(14)
Gemäß Artikel 55 der Kontrollverordnung stellen die Mitgliedstaaten sicher, dass Freizeitfischerei in einer Weise betrieben wird, die mit den Zielen der Gemeinsamen Fischereipolitik vereinbar ist. Für Bestände, für die ein Wiederauffüllungsplan gilt, sollten die Mitgliedstaaten Fangdaten über die Freizeitfischerei sammeln. Für den Fall, dass solche Fangtätigkeiten beträchtliche Auswirkungen auf die Ressourcen haben, kann der Rat spezifische Bewirtschaftungsmaßnahmen beschließen. Es empfiehlt sich, genaue Vorschriften über die Erstellung der Stichprobenpläne festzulegen, die es den Mitgliedstaaten ermöglichen, die Fänge der Freizeitfischerei aus Beständen, für die Wiederauffüllungspläne gelten, durch Schiffe unter ihrer Flagge in Gewässern unter ihrer Hoheit oder Gerichtsbarkeit zu überwachen.
(15)
Damit die Kontrollregelung alle Bereiche erfasst, sollte sie die gesamte Erzeugungs- und Vermarktungskette einbeziehen. Artikel 58 der Kontrollverordnung sieht ein schlüssiges Rückverfolgungssystem vor, um zu gewährleisten, dass jedes Los von Fischerei- und Aquakulturerzeugnissen auf jeder Stufe der Produktion, Verarbeitung und Vermarktung vom Fang oder der Ernte bis zum Endverbraucher rückverfolgbar ist. Es müssen einheitliche Regeln für die Verfahren zur Produktidentifizierung festgelegt werden.
(16)
Gemäß Artikel 60 der Kontrollverordnung müssen alle Fischereierzeugnisse auf Vorrichtungen gewogen werden, die von den zuständigen Behörden zugelassen sind, es sei denn, sie haben einen von der Kommission gebilligten Probenahmeplan angenommen. Es empfiehlt sich, einheitliche Vorschriften in allen Mitgliedstaaten für das Wiegen von frischen und gefrorenen Fischereierzeugnissen sowie das Wiegen von umgeladenen Fischereierzeugnissen und das Wiegen von Fischereierzeugnissen nach dem Transport vom Anlandeplatz festzulegen.
(17)
Gemäß Artikel 61 der Kontrollverordnung können Fischereierzeugnisse nach dem Transport gewogen werden, wenn der betreffende Mitgliedstaat einen Kontrollplan angenommen hat oder die Fischereierzeugnisse in einen anderen Mitgliedstaat befördert werden und die betreffenden Mitgliedstaaten über ein gemeinsames Kontrollprogramm verfügen, der bzw. das von der Kommission genehmigt wurde und auf einer von der Kommission angenommenen risikobasierten Methodik beruht. Diese risikobasierte Methodik muss festgelegt werden.
(18)
Für den Fang von Hering, Makrele und Stöcker gelten besondere Regelungen. Um diesen Regelungen Rechnung zu tragen, empfiehlt es sich, für das Wiegen und damit verbundene Vorgänge spezielle Vorschriften einzuführen.
(19)
Gemäß Artikel 64 der Kontrollverordnung sind Durchführungsbestimmungen zu den in Verkaufsbelegen enthaltenen Angaben zu erlassen. Diese Vorschriften sollten in die vorliegende Verordnung aufgenommen werden.
(20)
Gemäß Artikel 71 und 72 der Kontrollverordnung überwachen die Mitgliedstaaten die EU-Gewässer und ergreifen geeignete Maßnahmen, falls eine Sichtung nicht den ihnen vorliegenden Angaben entspricht. Es ist notwendig, einheitliche Vorschriften für den Inhalt eines Überwachungsberichts und die Art und Weise seiner Übermittlung festzulegen.
(21)
Artikel 73 der Kontrollverordnung sieht die Möglichkeit vor, dass der Rat Kontrollbeobachterprogramme einrichtet, und legt das Profil und die Aufgaben der Kontrollbeobachter an Bord von Fischereifahrzeugen allgemein fest. Es sind genauere Vorschriften für den Einsatz und die Pflichten von Kontrollbeobachtern zu erlassen.
(22)
Gemäß Titel VII Kapitel I der Kontrollverordnung sind Vorschriften für die Durchführung von Inspektionen festzulegen, um einen einheitlichen Ansatz bei den Kontrolltätigkeiten der einzelnen Mitgliedstaaten zu fördern. Verhaltensregeln für die zuständigen Inspektoren sollten ebenso festgelegt werden wie die Pflichten der Mitgliedstaaten hinsichtlich des Verhaltens der Vertreter der Behörden, die zur Durchführung von Inspektionen berechtigt sind. Zugleich sollten die Aufgaben der Betreiber während der Inspektion geklärt werden. Außerdem ist es angezeigt, einheitliche Grundsätze für die Inspektionsverfahren auf See, im Hafen, während des Transports und auf Märkten sowie für die Inspektionsberichte und ihre Übermittlung festzusetzen.
(23)
Gemäß Artikel 79 der Kontrollverordnung können EU-Inspektoren Inspektionen in EU-Gewässern und auf EU-Fischereifahrzeugen außerhalb von EU-Gewässern durchführen. Es ist angezeigt, Vorschriften für die Benennung von EU-Inspektoren, ihre Aufgaben und Pflichten sowie die Folgemaßnahmen zu ihren Berichten zu erlassen.
(24)
Artikel 92 der Kontrollverordnung enthält ein Punktesystem für schwere Verstöße mit dem Ziel, die Einhaltungen der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik und gleiche Ausgangsbedingungen in allen EU-Gewässern zu gewährleisten. Zu diesem Zweck ist es notwendig, einheitliche Vorschriften für die Anwendung eines solchen Punktesystems auf EU-Ebene aufzustellen, einschließlich eines Verzeichnisses der für jeden schweren Verstoß zu verhängenden Punkte.
(25)
Gemäß Artikel 5 Absatz 6 und Artikel 103 der Kontrollverordnung hängen Finanzhilfen im Rahmen der Verordnung (EG) Nr. 1198/2006 des Rates vom 27. Juli 2006 über einen Europäischen Fischereifonds (2) und der Verordnung (EG) Nr. 861/2006 des Rates vom 22. Mai 2006 über finanzielle Maßnahmen der Gemeinschaft zur Durchführung der Gemeinsamen Fischereipolitik und im Bereich des Seerechts (3) davon ab, dass die Mitgliedstaaten ihren Pflichten in den Bereichen der Bestandserhaltung und der Fischereiüberwachung nachkommen, so dass die Kommission unter bestimmten Bedingungen die Möglichkeit hat, derartige Finanzhilfen auszusetzen oder einzustellen. Für die Anwendung solcher Maßnahmen müssen genaue Vorschriften erlassen werden.
(26)
Artikel 107 der Kontrollverordnung sieht Quotenabzüge durch die Kommission für den Fall vor, dass ein Mitgliedstaat die Vorschriften für Bestände, für die Mehrjahrespläne gelten, nicht einhält und dadurch die Erhaltung solcher Bestände ernsthaft gefährdet sein könnte. Es sollten Vorschriften bezüglich der Höhe der Abzüge festgelegt werden, die die Art der Nichteinhaltung, das Ausmaß der Folgen sowie die Schwere der Bestandsgefährdung berücksichtigen.
(27)
Titel XII Kapitel I der Kontrollverordnung enthält Vorschriften für den Umgang mit den nach derselben Verordnung aufgezeichneten Daten, einschließlich der Verpflichtung der Mitgliedstaaten zur Einrichtung einer elektronischen Datenbank und eines Validierungssystems, und Vorschriften über den Zugang zu und den Austausch von solchen Daten. Es ist nötig, einheitliche Vorschriften für die Verfahren zur Datenverarbeitung, die Sicherung des Zugangs der Kommission zu diesen Daten und die genauen Anforderungen an den Datenaustausch zu erlassen.
(28)
Artikel 110 der Kontrollverordnung behandelt den Fernzugriff der Kommission oder der von ihr benannten Stelle auf Computer-Dateien, die von den Fischereiüberwachungszentren der Mitgliedstaaten aufgezeichnete Daten enthalten. Um einen solchen Zugriff zu gewährleisten, ist es angezeigt, klare Vorschriften für die hierbei zu beachtenden Bedingungen und Verfahren festzulegen.
(29)
Gemäß Artikel 114 bis 116 der Kontrollverordnung müssen die Mitgliedstaaten amtliche Websites einrichten. Damit diese Websites in allen Mitgliedstaaten gleichermaßen zugänglich sind, ist es angezeigt, Vorschriften hierüber auf EU-Ebene festzulegen.
(30)
Gemäß Artikel 117 der Kontrollverordnung wird eine Regelung der gegenseitigen Amtshilfe eingeführt, um die Verwaltungszusammenarbeit zwischen den Mitgliedstaaten und der Kommission zu sichern. Diese Verwaltungszusammenarbeit ist wesentlich, damit überall in der EU die gleichen Voraussetzungen gelten und rechtswidrige Handlungen ordnungsgemäß untersucht und geahndet werden. Deshalb sollten Vorschriften für einen auf Ersuchen oder spontan stattfindenden systematischen Informationsaustausch aufgestellt und die Möglichkeit vorgesehen werden, einen anderen Mitgliedstaat um Durchsetzungsmaßnahmen und behördliche Mitteilungen zu ersuchen.
(31)
Den Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten durch die Mitgliedstaaten regelt die Richtlinie 95/46/EG des Europäischen Parlaments und des Rates vom 24. Oktober 1995 zum Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten und zum freien Datenverkehr. (4) Den Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung persönlicher Daten durch die Kommission regelt die Verordnung (EG) Nr. 45/2001 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 18. Dezember 2000 zum Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten durch die Organe und Einrichtungen der Gemeinschaft und zum freien Datenverkehr (5), insbesondere hinsichtlich der Anforderungen an die Vertraulichkeit und Sicherheit der Verarbeitung, der Übertragung personenbezogener Daten von den nationalen Systemen der Mitgliedstaaten an die Kommission, die Rechtmäßigkeit der Verarbeitung und die Rechte von betroffenen Personen auf Information, Zugang zu ihren Daten und Berichtigung ihrer Daten.
(32)
Zur leichteren Durchführung der Fischereikontrollregelung sollten die Durchführungsbestimmungen in einer einzigen Verordnung zusammengefasst werden. Demnach sollten die folgenden Verordnungen der Kommission aufgehoben werden:
-
Verordnung (EWG) Nr. 2807/83 zur Festlegung der Einzelheiten der Aufzeichnung von Informationen über den Fischfang durch die Mitgliedstaaten (6)
-
Verordnung (EWG) Nr. 3561/85 über die von den einzelstaatlichen Aufsichtsbehörden zu übermittelnden Angaben zur Kontrolle der Fischereitätigkeiten (7)
-
Verordnung (EWG) Nr. 493/87 zur Regelung des Ausgleichs von Schäden, die durch die Einstellung bestimmter Fischereitätigkeiten entstehen (8)
-
Verordnung (EWG) Nr. 1381/87 zur Festlegung der Einzelheiten für die Kennzeichnung und die Dokumente an Bord von Fischereifahrzeugen (9)
-
Verordnung (EWG) Nr. 1382/87 zur Festlegung der Einzelheiten für die Kontrolle von Fischereifahrzeugen (10)
-
Verordnung (EG) Nr. 2943/95 mit Durchführungsbestimmungen zu der Verordnung (EG) Nr. 1627/94 des Rates vom 27. Juni 1994 zur Festlegung allgemeiner Bestimmungen über die speziellen Fangerlaubnisse (11)
-
Verordnung (EG) Nr. 1449/98 mit Durchführungsbestimmungen zur Verordnung (EWG) Nr. 2847/93 des Rates vom 12. Oktober 1993 in Bezug auf Aufwandsmeldungen (12)
-
Verordnung (EG) Nr. 356/2005 mit Durchführungsbestimmungen zur Markierung und Identifizierung von stationären Fanggeräten und Baumkurren (13)
-
Verordnung (EG) Nr. 2244/2003 mit Durchführungsbestimmungen für satellitengestützte Schiffüberwachungssysteme (14)
-
Verordnung (EG) Nr. 1281/2005 über die Verwaltung von Fanglizenzen und die darin aufzuführenden Mindestangaben (15)
-
Verordnung (EG) Nr. 1042/2006 mit Durchführungsbestimmungen zu Artikel 28 Absätze 3 und 4 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 des Rates vom 20. Dezember 2002 über die Erhaltung und nachhaltige Nutzung der Fischereiressourcen im Rahmen der Gemeinsamen Fischereipolitik (16)
-
Verordnung (EG) Nr. 1542/2007 über Anlande- und Wiegeverfahren für Hering, Makrele und Stöcker (17)
-
Verordnung (EG) Nr. 1077/2008 mit Durchführungsbestimmungen zur Verordnung (EG) Nr. 1966/2006 des Rates vom 21. Dezember 2006 über die elektronische Erfassung und Übermittlung von Daten über Fangtätigkeiten und die Fernerkundung und zur Aufhebung der Verordnung (EG) Nr. 1566/2007 (18) sowie
-
Verordnung (EG) Nr. 409/2009 zur Festlegung von gemeinschaftlichen Umrechnungsfaktoren und Aufmachungscodes zur Umrechnung des Gewichts von verarbeitetem Fisch in Lebendgewicht und zur Änderung der Verordnung (EWG) Nr. 2807/83 (19).
(33)
Die in dieser Verordnung vorgesehenen Maßnahmen entsprechen der Stellungnahme des Verwaltungsausschusses für Fischerei und Aquakultur -
HAT FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
TITEL I
ALLGEMEINE BESTIMMUNGEN
GELTUNGSBEREICH
Artikel 1
Gegenstand
Diese Verordnung enthält Durchführungsbestimmungen für die Anwendung der Kontrollregelung der Europäischen Union nach Maßgabe der Kontrollverordnung.
Artikel 2
Begriffsbestimmungen
Im Sinne dieser Verordnung bezeichnet der Ausdruck
1.
„EU-Fischereifahrzeuge“ Fischereifahrzeuge im Sinne von Artikel 3 Buchstabe d der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 des Rates (20);
2.
„EU-Gewässer“ Gewässer im Sinne von Artikel 3 Buchstabe a der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002;
3.
„Inhaber einer Fanglizenz“ eine natürliche oder juristische Person, auf deren Namen eine Fanglizenz gemäß Artikel 6 der Kontrollverordnung ausgestellt wurde;
4.
„EU-Inspektoren“ Inspektoren gemäß Artikel 4 Nummer 7 der Kontrollverordnung;
5.
„Fischsammelvorrichtungen“ auf der Meeresoberfläche schwimmende oder verankerte Objekte, die Fische anziehen sollen;
6.
„stationäres Fanggerät“ Fanggerät, das für den Fangeinsatz nicht aktiv bewegt werden muss, einschließlich
a)
Kiemennetze, Verwickelnetze, Trammelnetze, Tonnare;
b)
treibende Kiemennetze und treibende Trammelnetze gegebenenfalls mit Anker-, Auftriebs- und Positionsgeschirr;
c)
Langleinen, Leinen, Reusen und Fallen;
7.
„Baumkurre“ jedes Schleppnetz, bei dem das Maul durch einen Kurrbaum oder eine ähnliche Vorrichtung offen gehalten wird, unabhängig davon, ob das Netz beim Schleppen über den Meeresboden von Schwimmern hoch gehalten wird oder nicht;
8.
„Schiffsüberwachungssystem“ (VMS) ein satellitengestütztes System gemäß Artikel 9 Absatz 1 der Kontrollverordnung zur Überwachung von Fischereifahrzeugen, das an die Fischereibehörden in regelmäßigen Abständen Daten zum Standort, Kurs und zur Geschwindigkeit des Fahrzeugs sendet;
9.
„Satellitenortungsanlage“ ein gemäß Artikel 4 Absatz 12 der Kontrollverordnung an Bord eines Fischereifahrzeugs installiertes Gerät, das gemäß rechtlichen Anforderungen automatisch Position und verwandte Daten an das Fischereiüberwachungszentrum überträgt und jederzeit die Identifizierung des Fischereifahrzeugs ermöglicht;
10.
„Fangreise“ jede Fahrt eines Fischereifahrzeugs, während der Fangtätigkeiten durchgeführt werden, ab dem Zeitpunkt, an dem das Fischereifahrzeug den Hafen verlässt, bis zur erneuten Ankunft im Hafen;
11.
„Fangeinsatz“ alle Tätigkeiten in Verbindung mit der Suche nach Fisch, dem Ausbringen, Schleppen und Einholen von aktivem Fanggerät sowie dem Aussetzen, Ausgesetztlassen, Wiedereinholen oder erneuten Aussetzen stationärer Fanggeräte und dem Entfernen des Fangs aus dem Gerät, Netzen oder Transportkäfigen sowie dem Einsetzen in Mast- oder Aufzuchtkäfige;
12.
„elektronisches Fischereilogbuch“ die computergestützte Aufzeichnung von Angaben zum Fangeinsatz durch den Kapitän des Fischereifahrzeugs, die an die Mitgliedstaaten übermittelt werden;
13.
„Produktaufmachung“ die Beschreibung des verarbeiteten Fischereierzeugnisses oder eines seiner Teile gemäß den Codes und Warenbezeichnungen in Anhang I;
14.
„Europäische Fischereiaufsichtsagentur“ die Agentur gemäß Artikel 1 der Verordnung (EG) Nr. 768/2005 (21);
15.
„Sichtung“ jede Beobachtung eines Fischereifahrzeugs durch eine zuständige Behörde eines Mitgliedstaats;
16.
„wirtschaftlich sensible Informationen“ Informationen, deren Veröffentlichung den wirtschaftlichen Interessen eines Beteiligten schaden könnte;
17.
„computergestütztes Validierungssystem“ ein System, mit dem die Genauigkeit, Vollständigkeit und Fristgenauigkeit der Daten in den Datenbanken der Mitgliedstaaten überprüft werden kann;
18.
„Webdienst“ eine Software-Anwendung, die die Interoperabilität zwischen Geräten in einem Netzwerk sichert.
TITEL II
ALLGEMEINE VORAUSSETZUNGEN FÜR DEN ZUGANG ZU GEWÄSSERN UND RESSOURCEN
KAPITEL I
Fanglizenzen
Artikel 3
Ausstellung und Verwaltung von Fanglizenzen
(1) Eine Fanglizenz gemäß Artikel 6 der Kontrollverordnung gilt jeweils nur für ein Fischereifahrzeug.
(2) Die Fanglizenzen gemäß Artikel 6 der Kontrollverordnung werden von Mitgliedstaaten für die Fischereifahrzeuge unter ihrer Flagge nach Maßgabe der vorliegenden Verordnung erteilt, verwaltet und entzogen.
(3) Die Fanglizenzen gemäß Artikel 6 der Kontrollverordnung enthalten mindestens die in Anhang II genannten Angaben.
(4) Fanglizenzen, die nach den Bestimmungen der Verordnung (EG) Nr. 1281/2005 ausgestellt wurden, gelten als nach Maßgabe der vorliegenden Verordnung erteilt, wenn sie die Mindestangaben gemäß Absatz 3 enthalten.
(5) Eine Fanglizenz bleibt nur solange gültig, wie die Voraussetzungen erfüllt sind, auf deren Grundlage sie ausgestellt wurde.
(6) Wird eine Fanglizenz vorübergehend ausgesetzt oder dauerhaft entzogen, setzen die Behörden des Flaggenmitgliedstaats den Inhaber der Fanglizenz sofort in Kenntnis.
(7) Die Gesamtkapazität in BRZ oder kW aller von einem Mitgliedstaat erteilten Fanglizenzen ist zu keinem Zeitpunkt höher als die Kapazitätsobergrenze für besagten Mitgliedstaat nach Maßgabe der Artikel 12 und 13 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002, der Verordnung (EG) Nr. 1438/2003 der Kommission (22), der Verordnung (EG) Nr. 639/2004 des Rates (23) und der Verordnung (EG) Nr. 2104/2004 der Kommission (24).
KAPITEL II
Fangerlaubnisse
Artikel 4
Fangerlaubnisse
(1) Eine Fangerlaubnis gemäß Artikel 7 der Kontrollverordnung gilt jeweils nur für ein EU-Fischereifahrzeug.
(2) Fangerlaubnisse gemäß Artikel 7 der Kontrollverordnung enthalten mindestens die in Anhang III genannten Angaben. Der Flaggenmitgliedstaat trägt dafür Sorge, dass die Angaben in der Fangerlaubnis korrekt sind und mit den Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik übereinstimmen.
(3) Spezielle Fangerlaubnisse, die nach den Bestimmungen der Verordnung (EG) Nr. 1627/94 des Rates (25) ausgestellt wurden, gelten als nach Maßgabe der vorliegenden Verordnung erteilt, wenn sie die Mindestangaben gemäß Absatz 2 enthalten.
(4) Eine Fangerlaubnis gemäß Absatz 2 und eine Fanglizenz gemäß Artikel 3 Absatz 2 der vorliegenden Verordnung dürfen als ein gemeinsames Dokument ausgestellt werden.
(5) Unbeschadet möglicher Sonderbestimmungen benötigen EU-Fischereifahrzeuge mit einer Länge von weniger als 10 Metern, die ihre Fangtätigkeit ausschließlich in den Hoheitsgewässern des Flaggenmitgliedstaats ausüben, keine spezielle Fangerlaubnis.
(6) Artikel 3 Absatz 2 und 5 der vorliegenden Verordnung gelten entsprechend.
Artikel 5
Liste der Fangerlaubnisse
(1) Unbeschadet möglicher Sonderbestimmungen machen die Mitgliedstaaten, sobald die in Artikel 114 der Kontrollverordnung genannte Website eingerichtet ist, aber spätestens zum 1. Januar 2012 auf dem gesicherten Teil ihrer offiziellen Website die Liste der Fischereifahrzeuge unter ihrer Flagge zugänglich, denen eine Fangerlaubnis gemäß Artikel 7 der Kontrollverordnung erteilt wurde, bevor diese Erlaubnisse gültig werden. Diese Liste wird bei Änderungen aktualisiert, bevor die Änderungen wirksam werden.
(2) Für den Zeitraum vom 1. Januar 2011 bis zum 31. Dezember 2011 machen die Mitgliedstaaten der Kommission auf Anfrage eine Liste ihrer Fischereifahrzeuge zugänglich, denen für 2011 eine Fangerlaubnis erteilt wurde. Etwaige Änderungen an dieser Liste werden der Kommission mitgeteilt, bevor diese Änderungen wirksam werden.
KAPITEL III
Markierung und Kennzeichnung von EU-Fischereifahrzeugen und deren Fanggerät
Abschnitt 1
Markierung und Kennzeichnung von Fischereifahrzeugen
Artikel 6
Markierung von Fischereifahrzeugen
EU-Fischereifahrzeuge sind wie folgt markiert:
a)
Auf beiden Seiten des Bugs sind der Buchstabe oder die Buchstaben des Hafens oder des Distrikts, in dem das EU-Fischereifahrzeug registriert ist, und die Nummer(n), unter der (denen) es registriert ist, so hoch wie möglich über der Wasseroberfläche in einer sich vom Untergrund abhebenden Farbe so angebracht, dass sie von See und aus der Luft deutlich sichtbar sind.
b)
Bei EU-Fischereifahrzeugen mit einer Länge über alles von mehr als 10 Metern bis zu einer Länge über alles von unter 17 Metern beträgt die Höhe der Buchstaben und Zahlen mindestens 25 cm und die Dicke der Striche mindestens 4 cm. Bei EU-Fischereifahrzeugen mit einer Länge über alles von 17 Metern und mehr müssen die Buchstaben und Zahlen mindestens 45 cm hoch und die Striche mindestens 6 cm dick sein.
c)
Der Flaggenstaat kann vorschreiben, dass das internationale Rufzeichen (IRCS) oder die äußeren Kennbuchstaben und -ziffern auf dem Dach des Ruderhauses in einer sich vom Untergrund abhebenden Farbe so aufgemalt werden, dass sie von der Luft aus deutlich sichtbar sind.
d)
Die Kontrastfarben sind weiß und schwarz.
e)
Die äußeren Kennbuchstaben und -ziffern auf dem Rumpf des EU-Fischereifahrzeugs werden nicht entfernt, ausgestrichen, geändert, unleserlich gemacht, verdeckt oder verborgen.
Artikel 7
An Bord eines EU-Fischereifahrzeugs mitzuführende Dokumente
(1) Der Kapitän eines EU-Fischereifahrzeugs mit einer Länge über alles von 10 Metern oder mehr führt an Bord Dokumente mit, die von einer zuständigen Behörde des Mitgliedstaats, in dem das Schiff registriert ist, ausgestellt wurden und aus denen mindestens folgende Angaben zum Fischereifahrzeug hervorgehen:
a)
gegebenenfalls der Name;
b)
der (die) Buchstabe(n) des Hafens oder Distrikts, in dem das Fahrzeug registriert ist, und die Nummer(n), unter der (denen) es registriert ist;
c)
gegebenenfalls das internationale Rufzeichen;
d)
Name und Anschrift des Eigners (der Eigner) und, soweit zutreffend, des Charterers (der Charterer);
e)
die Länge über alles, Antriebsmaschinenleistung, Bruttoraumzahl und bei EU-Fischereifahrzeugen, die nach dem 1. Januar 1987 in Dienst gestellt wurden, das Datum der Indienststellung.
(2) Auf EU-Fischereifahrzeugen mit einer Länge über alles von 17 Metern oder mehr, die über Fischladeräume verfügen, führt der Kapitän genaue Zeichnungen mit Beschreibungen dieser Fischladeräume mit, einschließlich der Angabe aller Zugänge und der Ladekapazität in Kubikmetern.
(3) Der Kapitän eines EU-Fischereifahrzeugs mit Seewasserkühltanks führt ein aktuelles Dokument mit, das das Fassungsvermögen der Tanks in Kubikmetern in Abständen von 10 cm angibt.
(4) Die in Absatz 2 und Absatz 3 genannten Dokumente werden von den zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats beglaubigt. Jede Änderung der Angaben in den Dokumenten nach den Absätzen 1 bis 3 muss von einer zuständigen Behörde des Flaggenmitgliedstaats beglaubigt werden.
(5) Die in diesem Artikel genannten Dokumente werden auf Verlangen zur Prüfung und Inspektion vorgelegt.
Abschnitt 2
Markierung und Identifizierung von Fanggeräten und Hilfsbooten
Artikel 8
Markierung von Hilfsbooten und Fischsammelvorrichtungen
Etwaige Hilfsboote, die an Bord von EU-Fischereifahrzeugen mitgeführt werden, und Fischsammelvorrichtungen werden mit den Kennbuchstaben und -ziffern des (der) EU-Fischereifahrzeugs (Fischereifahrzeuge), zu dem (denen) sie gehören, markiert.
Artikel 9
Allgemeine Vorschriften für stationäres Fanggerät und Baumkurren
(1) Die Bestimmungen in den Artikeln 9 bis 12 der vorliegenden Verordnung gelten für EU-Fischereifahrzeuge in EU-Gewässern und die Bestimmungen in den Artikeln 13 bis 17 der vorliegenden Verordnung für Fahrzeuge, die in allen EU-Gewässern außerhalb der 12-Seemeilen-Zone von den Basislinien der Küstenmitgliedstaaten fischen.
(2) Es ist verboten, in EU-Gewässern gemäß Absatz 1 stationäre Fanggeräte, Bojen und Baumkurren einzusetzen, die nicht gemäß den Bestimmungen der Artikel 10 bis 17 der vorliegenden Verordnung markiert und identifizierbar sind.
(3) Das Mitführen folgender Geräte an Bord ist in EU-Gewässern gemäß Absatz 1 verboten:
a)
Kurrbäume, auf denen nicht die Kennbuchstaben und -ziffern gemäß Artikel 10 der vorliegenden Verordnung angebracht sind;
b)
stationäre Fanggeräte, die nicht mit Plaketten gemäß Artikel 11 Absatz 2 der vorliegenden Verordnung versehen sind;
c)
Bojen, die nicht gemäß Artikel 13 Absatz 2 der vorliegenden Verordnung markiert sind.
Artikel 10
Vorschriften für Baumkurren
Der Kapitän eines EU-Fischereifahrzeugs oder sein Stellvertreter stellt sicher, dass jeder montierte Baum einer an Bord mitgeführten oder für den Fang eingesetzten Baumkurre auf dem Baum selbst deutlich die Kennbuchstaben und -ziffern des Schiffes trägt, zu dem er gehört.
Artikel 11
Vorschriften für stationäres Fanggerät
(1) Der Kapitän eines EU-Fischereifahrzeugs oder sein Stellvertreter stellt sicher, dass jedes an Bord mitgeführte oder für den Fang eingesetzte stationäre Fanggerät nach den Bestimmungen dieses Artikels deutlich markiert und identifizierbar ist.
(2) Alle stationären Fanggeräte tragen beständig die Kennbuchstaben und -ziffern, die auf dem Rumpf des Schiffes, zu dem sie gehören, angegeben sind:
a)
bei Netzen auf Plaketten, die an der ersten oberen Reihe befestigt sind;
b)
bei Leinen und Langleinen auf einer Plakette an der Verbindungsstelle mit der Ankerboje;
c)
bei Reusen und Fallen auf einer Plakette am Grundtau;
d)
bei stationären Fanggeräten mit einer Ausdehnung von über einer Seemeile, auf Plaketten, die gemäß den Buchstaben a, b und c in regelmäßigen Abständen von höchstens einer Seemeile befestigt sind, so dass kein Teil des stationären Fanggeräts mit einer Ausdehnung von über einer Seemeile unmarkiert bleibt.
Artikel 12
Vorschriften für Plaketten
(1) Jede Plakette
a)
besteht aus haltbarem Material;
b)
ist sicher am Fanggerät befestigt;
c)
ist mindestens 65 mm breit;
d)
ist mindestens 75 mm lang.
(2) Die Plakette ist nicht entfernbar und wird nicht, ausgelöscht, geändert, unleserlich gemacht, verdeckt oder verborgen.
Artikel 13
Vorschriften für Bojen
(1) Der Kapitän eines EU-Fischereifahrzeuges oder sein Stellvertreter stellt sicher, dass an jedem zum Fang eingesetzten stationären Fanggerät zwei Endbojen sowie Zwischenbojen nach den Vorschriften in Anhang IV befestigt sind und nach den Bestimmungen des vorliegenden Abschnitts gesetzt werden.
(2) Auf jeder End- und Zwischenboje sind die Kennbuchstaben und -ziffern vom Rumpf des EU-Schiffes, zu dem sie gehören und das sie setzt, wie folgt angebracht:
a)
die Buchstaben und Ziffern sind so hoch wie möglich über der Wasseroberfläche angebracht, damit sie deutlich sichtbar sind;
b)
ihre Farbe hebt sich deutlich vom Hintergrund ab, auf dem sie erscheinen.
(3) Die auf der Markierungsboje angebrachten Buchstaben und Ziffern werden nicht entfernt, geändert oder unlesbar gemacht.
Artikel 14
Vorschriften für Taue
(1) Die Taue, die die Bojen mit dem stationären Fanggerät verbinden, sind aus versenkbarem Material oder werden mit Gewichten unter Wasser gehalten.
(2) Die Taue, die die Endbojen mit den einzelnen Fanggeräten verbinden, werden an den Enden dieser Geräte befestigt.
Artikel 15
Vorschriften für Endbojen
(1) Endbojen werden so gesetzt, dass die Enden des Fanggeräts jederzeit festgestellt werden können.
(2) Die Spiere einer jeden Boje hat eine Höhe von mindestens einem Meter über der Wasseroberfläche, gemessen vom oberen Rand des Schwimmkörpers bis zum unteren Rand der untersten Flagge.
(3) Endbojen sind farbig, aber niemals rot oder grün.
(4) Jede Endboje trägt
a)
eine oder zwei rechteckige Flagge(n); sind für eine Boje zwei Flaggen vorgeschrieben, so beträgt der Abstand zwischen ihnen mindestens 20 cm; die Flaggen, welche die Abmessungen desselben Fanggeräts markieren, haben dieselbe Farbe und Größe und dürfen nicht weiß sein;
b)
ein oder zwei Licht(er), die gelb sind, die in Abständen von fünf Sekunden (F1 Y 5s) blinken und mindestens zwei Seemeilen weit sichtbar sind.
(5) Auf jede Endboje kann als Toppzeichen eine Kugel mit einem oder zwei gestreiften Leuchtbändern angebracht sein, die weder rot noch grün sein dürfen und mindestens 6 cm breit sind.
Artikel 16
Vorschriften für die Anbringung von Endbojen
(1) Die Endbojen sind wie folgt an stationären Fanggeräten befestigt:
a)
die Boje im westlichen Abschnitt (auf dem Kompass von Süd über West bis einschließlich Nord) ist mit zwei Flaggen, zwei gestreiften Leuchtbändern, zwei Lichtern und einer Plakette gemäß Artikel 12 der vorliegenden Verordnung versehen;
b)
die Boje im östlichen Abschnitt (auf dem Kompass von Nord über Ost bis einschließlich Süd) ist mit einer Flagge, einem gestreiften Leuchtband, einem Licht und einer Plakette gemäß Artikel 12 der vorliegenden Verordnung versehen.
(2) Die Plakette enthält die Angaben gemäß Artikel 13 Absatz 2 der vorliegenden Verordnung.
Artikel 17
Zwischenbojen
(1) Zwischenbojen werden an stationären Fanggeräten mit einer Ausdehnung von mehr als fünf Seemeilen wie folgt befestigt:
a)
Zwischenbojen werden in Abständen von höchstens fünf Seemeilen angebracht, so dass kein Teil des Fanggeräts mit einer Ausdehnung von fünf Seemeilen oder mehr unmarkiert ist.
b)
Zwischenbojen sind mit einem gelben Licht ausgestattet, das in Abständen von fünf Sekunden (F1 Y 5s) blinkt und mindestens zwei Seemeilen weit sichtbar ist. Ihre Eigenschaften entsprechen den Lichtern auf Endbojen im östlichen Abschnitt, allerdings ist die Flagge weiß.
(2) Abweichend von Absatz 1 werden in der Ostsee Zwischenbojen an stationärem Fanggerät mit einer Ausdehnung von über einer Seemeile angebracht. Zwischenbojen werden in Abständen von höchstens einer Seemeile so angebracht, dass kein Teil des Fanggeräts mit einer Ausdehnung von über einer Seemeile unmarkiert ist.
Sie haben dieselben Merkmale wie die Bojen im östlichen Abschnitt, mit folgenden Ausnahmen:
a)
die Flaggen sind weiß;
b)
an jeder fünften Zwischenboje ist ein Radarreflektor mit einem Echo von mindestens zwei Seemeilen angebracht.
KAPITEL IV
Schiffsüberwachungssystem
Artikel 18
Ausrüstung von EU-Fischereifahrzeugen mit Satellitenortungsanlagen
(1) Unbeschadet des Artikels 25 Absatz 3 der vorliegenden Verordnung darf kein EU-Fischereifahrzeug, für das ein Schiffsüberwachungssystem (VMS) vorgeschrieben ist, ohne eine betriebsbereite Satellitenortungsanlage an Bord den Hafen verlassen.
(2) Wenn sich ein EU-Fischereifahrzeug im Hafen befindet, darf die Satellitenortungsanlage nur abgeschaltet werden, wenn:
a)
das Fischereiüberwachungszentrum (FÜZ) des Flaggenmitgliedstaates und das FÜZ des Küstenmitgliedstaates vorab informiert wurden;
b)
die nächste Meldung zeigt, dass das EU-Fischereifahrzeug seine Position im Vergleich zur vorangegangenen Meldung nicht verändert hat.
Die zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats können genehmigen, dass die Vorabmeldung gemäß Buchstabe a durch eine automatische vom System generierte VMS-Nachricht oder einen automatischen Alarm ersetzt wird, um anzugeben, dass das EU-Fischereifahrzeug sich innerhalb eines vorab bestimmten geografischen Gebiets eines Hafens befindet.
(3) Dieses Kapitel gilt nicht für EU-Fischereifahrzeuge, die ausschließlich für Zwecke der Aquakultur eingesetzt werden.
Artikel 19
Eigenschaften der Satellitenortungsanlagen
(1) Die Satellitenortungsanlagen, die an Bord der EU-Fischereifahrzeuge installiert sind, gewährleisten jederzeit die automatische Übertragung folgender Daten an das FÜZ des Flaggenmitgliedstaats:
a)
Kennzeichen des Fischereifahrzeugs;
b)
zuletzt festgestellte Position des Fischereifahrzeugs mit einem Ortungsfehler von weniger als 500 m bei einem Genauigkeitsgrad von 99 %;
c)
Datum und Uhrzeit (in Weltzeit UTC), zu denen besagte Position des Fischereifahrzeugs gemessen wurde, und
d)
Geschwindigkeit und Kurs des Fischereifahrzeugs zum fraglichen Zeitpunkt.
(2) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die Satellitenortungsanlagen gegen falsche Positionsmeldungen geschützt sind und nicht von Hand verstellt werden können.
Artikel 20
Verpflichtungen der Kapitäne bezüglich der Satellitenortungsanlagen
(1) Der Kapitän eines EU-Fischereifahrzeugs sorgt dafür, dass die Satellitenanlagen jederzeit betriebsbereit sind und die in Artikel 19 Absatz 1 der vorliegenden Verordnung genannten Daten übertragen werden.
(2) Unbeschadet des Artikels 26 Absatz 1 der vorliegenden Verordnung sorgt der Kapitän eines EU-Fischereifahrzeugs dafür, dass:
a)
die Daten in keiner Weise geändert werden,
b)
die mit den Satellitenortungsanlagen verbundene(n) Antenne(n) nicht beeinträchtigt, abgeschaltet oder in irgendeiner Weise behindert wird (werden);
c)
die Stromversorgung der Satellitenortungsanlage nicht unterbrochen wird und
d)
die Satellitenanlage nicht vom Fischereifahrzeug entfernt wird.
(3) Die Satellitenortungsanlage darf nicht zerstört, beschädigt, außer Betrieb gesetzt oder auf andere Weise beeinträchtigt werden, sofern die zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaates nicht genehmigt haben, dass sie repariert oder ersetzt wird.
Artikel 21
Kontrollmaßnahmen der Flaggenmitgliedstaaten
Jeder Flaggenmitgliedstaat stellt sicher, dass die Richtigkeit der gemäß Artikel 19 der vorliegenden Verordnung zu übermittelnden Daten regelmäßig und systematisch überwacht und kontrolliert wird, und reagiert umgehend, wenn festgestellt wird, dass Daten ungenau oder unvollständig sind.
Artikel 22
Häufigkeit der Datenübertragung
(1) Jeder Mitgliedstaat stellt sicher, dass die in Artikel 19 der vorliegenden Verordnung geforderten Daten für seine Fischereifahrzeuge mindestens alle zwei Stunden über das VMS an sein FÜZ gemeldet werden. Das FÜZ kann beschließen, eine Übermittlung der Daten in kürzeren Abständen zu fordern.
(2) Das FÜZ hat die Möglichkeit, die aktuelle Position jedes seiner Fischereifahrzeuge abzufragen.
Artikel 23
Überwachung der Einfahrt in bestimmte Gebiete und der Ausfahrt
Jeder Mitgliedstaat stellt sicher, dass sein FÜZ mittels der VMS-Daten jeweils Datum und Uhrzeit der Einfahrt seiner Fischereifahrzeuge in und ihrer Ausfahrt aus den folgenden Gebieten überwacht:
a)
Seegebiete, in denen besondere Zugangsregeln für Gewässer und Ressourcen gelten;
b)
Gebiete mit Fangbeschränkungen gemäß Artikel 50 der Kontrollverordnung;
c)
die Regelungsbereiche der regionalen Fischereiorganisationen, in denen die Europäische Union oder bestimmte Mitgliedstaaten Vertragspartei sind;
d)
Gewässer unter der Hoheit und Gerichtsbarkeit eines Drittlandes.
Artikel 24
Übertragung von Daten an den Küstenmitgliedstaat
(1) Das von jedem Mitgliedstaat eingerichtete VMS garantiert die automatische Übertragung der nach Artikel 19 geforderten Daten für die Fischereifahrzeuge, die die Flagge dieses Mitgliedstaats führen und in der Europäischen Union registriert sind, an das FÜZ eines Küstenmitgliedstaats, solange sich die Schiffe in den Gewässern dieses Küstenmitgliedstaats aufhalten. Die Datenübertragung erfolgt nach dem in Anhang V vorgegebenen Format gleichzeitig mit der Datenübertragung an das FÜZ des Flaggenmitgliedstaats.
(2) Küstenmitgliedstaaten, die ein Gebiet gemeinsam überwachen, können eine gemeinsame Empfangsstation für die Übertragung der nach Artikel 19 der vorliegenden Verordnung geforderten Daten angeben. Sie teilen dies der Kommission und den übrigen Mitgliedstaaten mit.
(3) Jeder Mitgliedstaat übermittelt den anderen Mitgliedstaaten und der Kommission eine Liste mit Längen- und Breitengradkoordinaten zur Abgrenzung seiner ausschließlichen Wirtschaftszone oder ausschließlichen Fischereizone in einem mit dem geodätischen Weltsystem 1984 (WGS 84) kompatiblen, wenn möglich elektronischen Format. Er unterrichtet die anderen Mitgliedstaaten und die Kommission über etwaige Änderungen dieser Koordinaten. Alternativ können die Mitgliedstaaten diese Liste auf der Website gemäß Artikel 115 der Kontrollverordnung veröffentlichen.
(4) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die Übertragung von VMS-Daten gemäß Artikel 9 Absatz 3 der Kontrollverordnung zwischen ihren zuständigen Behörden wirksam koordiniert wird, unter anderem über klare, dokumentierte Verfahren zu diesem Zwecke.
Artikel 25
Technisches Versagen oder Ausfall der Satellitenortungsanlage
(1) Bei technischem Versagen oder Ausfall der Satellitenortungsanlage an Bord eines EU-Fischereifahrzeugs übermittelt der Kapitän oder sein Stellvertreter ab dem Zeitpunkt, zu dem der Defekt festgestellt wird oder ab dem Zeitpunkt, zu dem er gemäß Absatz 4 oder Artikel 26 Absatz 1 dieser Verordnung informiert worden ist, dem FÜZ alle vier Stunden die aktuellen geografischen Koordinaten des Fischereifahrzeugs über ein geeignetes Telekommunikationsmittel. Der Mitgliedstaat entscheidet, welche Telekommunikationsmittel zu nutzen sind und gibt sie auf seiner Website gemäß Artikel 115 der Kontrollverordnung bekannt.
(2) Das FÜZ des Flaggenmitgliedstaats gibt die in Absatz 1 genannten geografischen Positionen nach ihrem Eingang ohne Verzögerung in die VMS-Datenbank ein. Manuell in das VMS eingegebene Daten sind in der Datenbank klar von automatischen Einträgen zu unterscheiden. Gegebenenfalls werden solche manuell eingegebenen Daten unverzüglich dem Küstenmitgliedstaat übermittelt.
(3) Nach einem technischen Versagen oder Ausfall der Satellitenortungsanlage verlässt ein EU-Fischereifahrzeug einen Hafen erst, nachdem die erneute Betriebsbereitschaft der an Bord installierten Satellitenortungsanlage zur Zufriedenheit der zuständigen Behörden des Flaggenstaats festgestellt wurde. Abweichend hiervon kann das FÜZ des Flaggenmitgliedstaats seinen Fischereifahrzeugen gestatten, den Hafen ohne betriebsbereite Satellitenortungsanlage zu verlassen, um sie zu reparieren oder auszutauschen.
(4) Die zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats oder, soweit zutreffend, des Küstenmitgliedstaats versuchen, den Kapitän oder den zuständigen Schiffsführer oder ihren Vertreter in Kenntnis zu setzen, wenn die Satellitenortungsanlage an Bord eines EU-Fischereifahrzeugs allem Anschein nach defekt oder ausgefallen ist.
(5) Die Entfernung der Satellitenanlage zu Reparaturzwecken oder zum Austausch unterliegt der Zustimmung der zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats.
Artikel 26
Nichtempfang von Daten
(1) Geht beim FÜZ eines Flaggenmitgliedstaats über zwölf aufeinander folgende Stunden keine Datenmeldung gemäß Artikel 22 oder Artikel 25 Absatz 1 dieser Verordnung ein, so setzt das Zentrum den Kapitän oder Betreiber des EU-Fischereifahrzeugs oder ihren Vertreter hiervon unverzüglich in Kenntnis. Ist dies bei einem bestimmten EU-Fischereifahrzeug innerhalb eines Kalenderjahres mehr als dreimal der Fall, lässt der Flaggenmitgliedstaat die Satellitenortungsanlage des fraglichen Schiffes eingehend überprüfen. Der betreffende Mitgliedstaat untersucht, ob versucht worden ist, die Anlage zu manipulieren. Abweichend von Artikel 20 Absatz 2 Buchstabe d dieser Verordnung muss die Anlage hierzu möglicherweise vom Schiff entfernt werden.
(2) Geht beim FÜZ eines Flaggenmitgliedstaats über zwölf Stunden keine Datenmeldung gemäß Artikeln 22 und Artikel 25 Absatz 1 der vorliegenden Verordnung ein und lag die zuletzt gemeldete Position innerhalb der Gewässer eines anderen Küstenmitgliedstaats, so setzt das Überwachungszentrum das FÜZ jenes Küstenmitgliedstaats hiervon so bald wie möglich in Kenntnis.
(3) Beobachten die zuständigen Behörden eines Küstenmitgliedstaats ein EU-Fischereifahrzeug in ihren Gewässern und gehen keine Datenmeldungen gemäß Artikel 24 Absatz 1 oder Artikel 25 Absatz 2 ein, so setzen sie den Schiffskapitän und das FÜZ des Flaggenmitgliedstaats hiervon in Kenntnis.
Artikel 27
Überwachung der Fangtätigkeiten und Datenaufzeichnung
(1) Die Mitgliedstaaten nutzen die gemäß Artikel 22, Artikel 24 Absatz 1 und Artikel 25 der vorliegenden Verordnung eingegangenen Daten zur wirksamen Überwachung der Tätigkeiten von Fischereifahrzeugen.
(2) Die Mitgliedstaaten
a)
stellen sicher, dass die nach diesem Kapitel eingegangenen Daten in computerlesbarer Form erfasst und für einen Zeitraum von mindestens drei Jahren in elektronischen Datenbanken sicher gespeichert werden;
b)
ergreifen alle erforderlichen Maßnahmen, um sicherzustellen, dass die Daten nur für amtliche Zwecke genutzt werden; und
c)
treffen alle erforderlichen technischen Vorkehrungen, um diese Daten vor zufälliger oder unrechtmäßiger Zerstörung, versehentlichem Verlust, unberechtigter Änderung, Weitergabe oder unberechtigtem Zugang zu schützen.
Artikel 28
Datenzugriff durch die Kommission
Die Kommission kann gemäß Artikel 111 Absatz 1 Buchstabe a der Kontrollverordnung von den Mitgliedstaaten verlangen zu gewährleisten, dass die gemäß Artikel 19 der vorliegenden Verordnung bereitzustellenden Daten für eine bestimmte Gruppe von Fischereifahrzeugen während einer bestimmten Zeit automatisch an die Kommission oder die von ihr benannte Stelle übertragen werden. Die Datenübertragung erfolgt nach dem in Anhang V vorgegebenen Format zeitgleich mit dem Eingang der Daten im FÜZ des Flaggenmitgliedstaats.
TITEL III
FISCHEREIKONTROLLE
KAPITEL I
Fischereilogbuch, Umladeerklärung und Anlandeerklärung in Papierform
Abschnitt 1
Ausfüllen und Vorlage von Fischereilogbuch, Anlande- und Umladeerklärung in Papierform
Artikel 29
EU-Fischereifahrzeuge, die zum Ausfüllen und zur Vorlage eines Fischereilogbuchs und von Umlade-/Anlandeerklärungen in Papierform verpflichtet sind
(1) Unbeschadet etwaiger Sondervorschriften in Mehrjahresplänen führt der Kapitän eines EU-Fischereifahrzeugs mit einer Länge über alles von 10 Metern oder mehr, für das das Führen und die Übertragung von Daten eines elektronischen Fischereilogbuchs sowie von elektronischen Umlade- und Anlandeerklärungen nicht verpflichtend sind, gemäß den Artikeln 14, 21 und 23 der Kontrollverordnung ein Fischereilogbuch, Umlade- und Anlandeerklärungen in Papierform und legt sie vor. Diese Umlade- und Anlandeerklärungen können auch vom Stellvertreter im Namen des Kapitäns ausgefüllt und übermittelt werden.
(2) Die Verpflichtung zum Ausfüllen und zur Vorlage eines Fischereilogbuchs sowie von Umlade- und Anlandeerklärungen in Papierform gilt auch für EU-Fischereifahrzeuge mit einer Länge über alles von unter 10 Metern, wenn sie in ihrem Flaggenmitgliedstaat zum Führen eines Fischereilogbuchs und zur Übermittlung von Umlade- und/oder Anlandeerklärungen gemäß Artikel 16 Absatz 3 und Artikel 25 Absatz 3 der Kontrollverordnung verpflichtet sind.
Artikel 30
Muster für Fischereilogbücher, Umlade- und Anlandeerklärungen in Papierform
(1) Das Fischereilogbuch, die Anlande- und die Umladeerklärungen in Papierform werden vom Kapitän eines EU-Fischereifahrzeugs für alle Fischereigebiete außer NAFO-Untergebiet 1 und den ICES-Divisionen Va und XIV nach dem Muster in Anhang VI ausgefüllt und vorgelegt. Bei ausschließlich im Mittelmeer betriebenem Fischfang können die Kapitäne von EU-Fischereifahrzeugen, für die die elektronische Übermittlung von Fischereilogbuchdaten, Umlade- und Anlandeerklärungen nicht verpflichtend ist und die Tagesreisen in ein einziges Fanggebiet durchführen, das Muster in Anhang VII verwenden.
(2) Für NAFO-Untergebiet 1 und die ICES-Divisionen Va und XIV wird für Fischereilogbücher in Papierform das Format gemäß Anhang VIII und für die Umlade- und Anlandeerklärungen in Papierform das Format gemäß Anhang IX verwendet.
(3) Das Fischereilogbuch, die Umlade- und die Anlandeerklärungen in Papierform gemäß den Anhängen VI und VII werden auch gemäß Absatz 1 und Artikel 31 der vorliegenden Verordnung geführt, wenn die betroffenen EU-Fischereifahrzeuge Fischereitätigkeiten in Gewässern von Drittländern, in Gewässern im Regelungsbereich einer regionalen Fischereiorganisation oder in Gewässern außerhalb von EU-Gewässern, die nicht im Regelungsbereich einer regionalen Fischereiorganisation liegen, ausüben, es sei denn, das Drittland oder die Vorschriften der regionalen Fischereiorganisation verlangen ausdrücklich eine andere Art von Fischereilogbuch, Umlade- oder Anlandeerklärung. Wenn das Drittland die Art des Fischereilogbuchs nicht gesondert festlegt, aber andere als die von der Europäischen Union geforderten Daten verlangt, sind diese Daten aufzuzeichnen.
(4) In Einklang mit der Verordnung (EWG) Nr. 2807/83 können die Mitgliedstaaten für EU-Fischereifahrzeuge, für die das Führen und die Übertragung von Daten eines elektronischen Fischereilogbuchs sowie von elektronischen Umlade- und Anlandeerklärungen gemäß Artikel 15 der Kontrollverordnung nicht verpflichtend sind, weiterhin Fischereilogbücher in Papierform verwenden, bis der Vorrat an Fischereilogbüchern in Papierform aufgebraucht wurde.
Artikel 31
Anweisungen für das Ausfüllen und die Vorlage von Fischereilogbüchern, Umlade- und Anlandeerklärungen in Papierform
(1) Das Fischereilogbuch sowie Umlade- und Anlandeerklärungen in Papierform werden nach den Anweisungen in Anhang X ausgefüllt und übermittelt.
(2) Ist eine der Angaben nach den Anweisungen in Anhang X fakultativ, kann der Flaggenmitgliedstaat sie zur Verpflichtung machen.
(3) Alle Eintragungen im Fischereilogbuch, in Umlade- oder Anlandeerklärungen müssen leserlich und unauslöschlich sein. Eintragungen dürfen nicht gelöscht oder geändert werden. Unrichtige Eintragungen sind mit einem einfachen Strich durchzustreichen und neu zu schreiben und mit dem Namenskürzel des Kapitäns zu versehen. Jede Zeile ist vom Kapitän mit Kürzel abzuzeichnen.
(4) Der Kapitän des EU-Fischereifahrzeugs oder sein Vertreter (bei Umlade- und Anlandeerklärungen) bescheinigt mit seinem Namenskürzel oder seiner Unterschrift die Richtigkeit der Eintragungen im Fischereilogbuch, in der Umlade- und in der Anlandeerklärung.
Artikel 32
Fristen für die Vorlage von Fischereilogbüchern, Anlandeerklärungen und Umladeerklärungen in Papierform
(1) Bei einer Anlandung oder Umladung durch ein EU-Fischereifahrzeug in einem Hafen oder nahe der Küste des Flaggenmitgliedstaats legt der Kapitän den zuständigen Behörden des betreffenden Mitgliedstaats das Original bzw. die Originale des Logbuchs und der Umlade-/Anlandeerklärung baldmöglichst und nicht später als 48 Stunden nach Abschluss der Umladung oder Anlandung vor. Das Original bzw. die Originale solcher Umlade- und Anlandeerklärungen kann bzw. können auch durch den Stellvertreter im Namen des Kapitäns ausgefüllt und übermittelt werden.
(2) Werden nach der Fangreise keine Fänge angelandet, übermittelt der Kapitän das Original bzw. die Originale des Fischereilogbuchs und der Umladeerklärung baldmöglichst und nicht später als 48 Stunden nach Ankunft im Hafen. Das Original bzw. die Originale kann bzw. können auch durch den Stellvertreter im Namen des Kapitäns übermittelt werden.
(3) Bei einer Anlandung oder Umladung durch ein EU-Fischereifahrzeug im Hafen oder nahe der Küste eines anderen als des Mitgliedstaats, dessen Flagge das Fischereifahrzeug führt, legt der Kapitän den zuständigen Behörden dieses Mitgliedstaats, in dem die Anlandung oder Umladung stattfindet, die erste Durchschrift des Fischereilogbuchs, der Umlade- und der Anlandeerklärung baldmöglichst und nicht später als 48 Stunden nach Abschluss der Umladung oder Anlandung vor. Das Original bzw. die Originale des Fischereilogbuchs, der Umlade- und der Anlandeerklärung werden den zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats baldmöglichst und nicht später als 48 Stunden nach Beendigung der Umladung oder der Anlandung zugeschickt.
(4) Bei einer Umladung durch ein EU-Fischereifahrzeug in einem Hafen oder in den Gewässern eines Drittlandes oder auf Hoher See oder bei einer Anlandung in einem Hafen eines Drittlandes wird das Original bzw. die Originale des Fischereilogbuchs und der Umlade-/Anlandeerklärung den zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats baldmöglichst und nicht später als 48 Stunden nach Abschluss der Umladung/Anlandung zugeschickt.
(5) Wenn ein Drittland oder die Vorschriften einer regionalen Fischereiorganisation eine andere Art von Fischereilogbuch, Umlade- oder Anlandeerklärung als in Anhang VI verlangen, muss der Kapitän des EU-Fischereifahrzeugs den zuständigen Behörden baldmöglichst und nicht später als 48 Stunden nach Abschluss der Umladung/Anlandung eine Durchschrift des entsprechenden Dokuments vorlegen.
Abschnitt 2
Besondere Vorschriften für Fischereilogbücher in Papierform
Artikel 33
Ausfüllen von Fischereilogbüchern in Papierform
(1) Auch wenn kein Fang vorliegt, werden die obligatorischen Angaben in das Fischereilogbuch in Papierform wie folgt eingetragen:
a)
täglich bis spätestens 24.00 Uhr und vor Einlaufen in den Hafen;
b)
zum Zeitpunkt einer Kontrolle auf See,
c)
bei Ereignissen, die in den Rechtsvorschriften der EU oder des Flaggenmitgliedstaats festgelegt sind.
(2) Eine neue Zeile im Fischereilogbuch in Papierform wird ausgefüllt:
a)
für jeden Tag auf See;
b)
wenn am selben Tag in einem neuen ICES-Gebiet oder einer anderen Fischereizone gefischt wird;
c)
bei Eintragung von Fischereiaufwandsdaten.
(3) Eine neue Seite im Fischereilogbuch in Papierform wird ausgefüllt:
a)
wenn ein anderes Fanggerät oder ein Netz eines anderen Maschenöffnungsbereichs als zuvor zum Einsatz kommt;
b)
für alle Fangtätigkeiten nach einer Umladung oder einer Zwischenanlandung;
c)
wenn die Zahl der Spalten nicht ausreicht;
d)
bei Verlassen eines Hafens, wenn keine Anlandung erfolgt ist.
(4) Befinden sich beim Verlassen eines Hafens oder nach Abschluss von Umladevorgängen noch Fänge an Bord, wird auf einer neuen Fischereilogbuchseite die Menge jeder einzelnen Art angegeben.
(5) Bei der Angabe des eingesetzten Fanggeräts in den entsprechenden Rubriken des Fischereilogbuchs in Papierform werden die Codes in Anhang XI verwendet.
Abschnitt 3
Besondere Vorschriften für Umladeerklärungen und Anlandeerklärungen in Papierform
Artikel 34
Aushändigung einer Umladeerklärung in Papierform
(1) Im Fall einer Umladung von einem EU-Fischereifahrzeug auf ein anderes händigt der Kapitän des umladenden Schiffes oder sein Vertreter nach Abschluss des Umladungsvorgangs dem Kapitän des übernehmenden Schiffes oder seinem Vertreter eine Durchschrift der Umladeerklärung seines Schiffes aus. Der Kapitän des übernehmenden Schiffes oder sein Vertreter händigt dem Kapitän des umladenden Schiffes oder seinem Vertreter nach Abschluss des Umladevorgangs eine Durchschrift seiner eigenen Umladeerklärung aus.
(2) Die in Artikel 1 genannten Dokumente werden auf Verlangen zur Prüfung und Inspektion vorgelegt.
Artikel 35
Unterzeichnung der Anlandeerklärung
Jede Seite der Anlandeerklärung ist vom Kapitän oder seinem Vertreter zu unterzeichnen, bevor die Erklärung ausgehändigt wird.
KAPITEL II
Fischereilogbuch, Anlandeerklärung und Umladeerklärung in elektronischer Form
Abschnitt 1
Ausfüllen und Übermittlung von Fischereilogbuch sowie der Angaben der Anlandeerklärung und Umladeerklärung in elektronischer Form
Artikel 36
Erfordernis eines elektronischen Aufzeichnungs- und Meldesystems auf EU-Fischereifahrzeugen
(1) Unbeschadet des Artikels 39 Absatz 4 der vorliegenden Verordnung darf kein EU-Fischereifahrzeug, das gemäß den Artikeln 15, 21 und 24 der Kontrollverordnung zum elektronischen Ausfüllen und zur elektronischen Übermittlung des Fischereilogbuchs, der Umlade- und der Anlandeerklärung verpflichtet ist, ohne ein betriebsbereites elektronisches Aufzeichnungs- und Meldesystem den Hafen verlassen.
(2) Dieses Kapitel gilt nicht für EU-Fischereifahrzeuge, die ausschließlich für Zwecke der Aquakultur eingesetzt werden.
Artikel 37
Format der Datenübertragung von einem EU-Fischereifahrzeug an die zuständige Behörde seines Flaggenstaats
Die Mitgliedstaaten bestimmen das Format, das von EU-Fischereifahrzeugen unter ihrer Flagge und ihren zuständigen Behörden beim Ausfüllen und der Übermittlung des Fischereilogbuchs sowie der Angaben der Umlade- und Anlandeerklärung gemäß den Artikeln 15, 21 und 24 der Kontrollverordnung verwendet wird.
Artikel 38
Rückmeldungen
(1) Zu jeder Übertragung von Fischereilogbuch-, Umlade-, Vorabmeldungs- oder Anlandedaten erhält das EU-Fischereifahrzeug eine Rückmeldung. In der Rückmeldung wird der Empfang bestätigt.
(2) Der Kapitän des EU-Fischereifahrzeugs bewahrt die Rückmeldung bis zum Ende der Fangreise auf.
Artikel 39
Vorkehrungen bei technischem Versagen oder Nichtfunktionieren elektronischer Aufzeichnungs- und Meldesysteme
(1) Bei technischem Versagen oder Nichtfunktionieren des an Bord eines EU-Fischereifahrzeugs angebrachten elektronischen Aufzeichnungs- und Meldesystems übermittelt der Kapitän des Fischereifahrzeugs oder sein Stellvertreter ab dem Zeitpunkt, zu dem der Defekt festgestellt wird oder ab dem Zeitpunkt, zu dem er gemäß Artikel 40 Absatz 1 dieser Verordnung informiert worden ist, den zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats täglich und bis spätestens 24.00 Uhr die Fischereilogbuch-, Umlade- und Anlandedaten über ein geeignetes Telekommunikationsmittel, auch wenn keine Fänge vorliegen. Der Mitgliedstaat entscheidet, welche Telekommunikationsmittel zu nutzen sind und gibt sie auf seiner Website gemäß Artikel 115 der Kontrollverordnung bekannt.
(2) Bei technischem Versagen oder Nichtfunktionieren des elektronischen Aufzeichnungs- und Meldesystems werden die Fischereilogbuch- und Umladedaten auch in folgenden Fällen übermittelt:
a)
auf Wunsch der zuständigen Behörde des Flaggenmitgliedstaats;
b)
unmittelbar nach Beendigung des letzten Fangeinsatzes oder nach dem Umladen;
c)
vor dem Einlaufen in den Hafen;
d)
zum Zeitpunkt einer Kontrolle auf See;
e)
bei Eintreten von Ereignissen, die im Gemeinschaftsrecht oder vom Flaggenstaat definiert wurden.
Die Vorabmeldung und Anlandeangaben werden in den Fällen a) bis e) ebenfalls übermittelt.
(3) Die zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats geben die in Absatz 1 genannten Daten nach ihrem Eingang ohne Verzögerung in die elektronische Datenbank ein.
(4) Nach einem technischen Versagen oder nach dem Ausfall seines elektronischen Aufzeichnungs- und Meldesystems verlässt ein EU-Fischereifahrzeug einen Hafen erst, nachdem erneut die vollständige Betriebsbereitschaft des an Bord befindlichen Systems zur Zufriedenheit der zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats festgestellt wurde oder die zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats das Auslaufen genehmigt haben. Der Flaggenmitgliedstaat unterrichtet unverzüglich den Küstenmitgliedstaat, wenn er einem Fischereifahrzeug, dessen Aufzeichnungs- und Meldesystems nicht funktioniert und das seine Flagge führt, das Auslaufen aus einem Hafen des Küstenmitgliedstaats genehmigt hat.
(5) Die Entfernung des elektronischen Aufzeichnungs- und Meldesystems zur Reparatur oder zum Austausch unterliegt der Zustimmung der zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats.
Artikel 40
Nichtempfang von Daten
(1) Geht bei den zuständigen Behörden eines Flaggenmitgliedstaats keine Datenmeldung gemäß den Artikeln 15, 22 und 24 der Kontrollverordnung ein, so setzen sie den Kapitän oder Betreiber des EU-Fischereifahrzeugs oder deren Vertreter hiervon so bald wie möglich in Kenntnis. Ist dies bei einem bestimmten EU-Fischereifahrzeug innerhalb eines Kalenderjahres mehr als dreimal der Fall, lässt der Flaggenmitgliedstaat das Aufzeichnungs- und Meldesystem des fraglichen Schiffes eingehend überprüfen. Der betreffende Mitgliedstaat versucht zu klären, um festzustellen, warum keine Datenmeldungen eingegangen sind, und leitet geeignete Maßnahmen ein.
(2) Geht bei den zuständigen Behörden eines Flaggenmitgliedstaats keine Datenmeldung gemäß den Artikeln 15, 22 und 24 der Kontrollverordnung ein und lag die zuletzt durch das Schiffsüberwachungssystem gemeldete Position innerhalb der Gewässer eines Küstenmitgliedstaats, so meldet der Flaggenmitgliedstaat dies den zuständigen Behörden des Küstenmitgliedstaats so bald wie möglich.
(3) Der Kapitän oder der Betreiber des EU-Fischereifahrzeugs oder deren Vertreter übermittelt den zuständigen Behörden des Mitgliedstaats sämtliche Daten, die noch nicht übertragen wurden und über deren Fehlen sie gemäß Absatz 1 in Kenntnis gesetzt wurden, unmittelbar nach Eingang dieser Mitteilung.
Artikel 41
Nicht zugängliche Daten
(1) Beobachten die zuständigen Behörden eines Küstenmitgliedstaats in seinen Gewässern ein EU-Fischereifahrzeug, das die Flagge eines anderen Mitgliedstaats führt, und können sie nicht gemäß Artikel 44 dieser Verordnung auf die Fischereilogbuch- oder Umladedaten zugreifen, so fordern sie die zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats auf, ihnen den Zugriff zu sichern.
(2) Wird der in Absatz 1 genannte Zugang nicht innerhalb von vier Stunden nach dieser Aufforderung gewährleistet, teilt der Küstenmitgliedstaat dies dem Flaggenmitgliedstaat mit. Bei Eingang der Mitteilung übermittelt der Flaggenmitgliedstaat dem Küstenmitgliedstaat die Daten unverzüglich mit den verfügbaren elektronischen Mitteln.
(3) Erhält der Küstenmitgliedstaat die in Absatz 2 genannten Daten nicht, so übermittelt der Kapitän oder der Betreiber des EU-Fischereifahrzeugs oder deren Vertreter den zuständigen Behörden des Küstenmitgliedstaats die Daten und eine Kopie der in Artikel 38 der vorliegenden Verordnung genannten Rückmeldung auf Anfrage mit den verfügbaren, nach Möglichkeit elektronischen Mitteln. Der Mitgliedstaat entscheidet, welche Telekommunikationsmittel zu nutzen sind und gibt sie auf seiner Website gemäß Artikel 115 der Kontrollverordnung bekannt.
(4) Kann der Kapitän oder der Betreiber des EU-Fischereifahrzeugs oder deren Vertreter den zuständigen Behörden des Küstenmitgliedstaats keine Kopie der in Artikel 38 der vorliegenden Verordnung genannten Rückmeldung vorlegen, so darf das betreffende Schiff so lange nicht in den Gewässern des Küstenmitgliedstaats fischen, bis der Kapitän, der Betreiber oder deren Vertreter diesen Behörden eine Kopie der Rückmeldung oder der in Artikel 14 Absatz 1 der Kontrollverordnung genannten Daten vorlegen kann.
Artikel 42
Daten über das Funktionieren des elektronischen Aufzeichnungs- und Meldesystems
(1) Die Mitgliedstaaten unterhalten Datenbanken über das Funktionieren ihrer elektronischen Aufzeichnungs- und Meldesysteme. Diese enthalten mindestens die folgenden Angaben und können sie automatisch generieren:
a)
eine Liste der Fischereifahrzeuge unter ihrer Flagge, deren elektronische Aufzeichnungs- und Meldesysteme technisch versagt haben oder ausgefallen sind;
b)
die Anzahl Fischereifahrzeuge, von denen die täglichen elektronischen Fischereilogbuchmeldungen und die durchschnittliche Anzahl Meldungen je Schiff, aufgeschlüsselt nach Flaggenmitgliedstaaten, nicht übermittelt wurden;
c)
die Anzahl eingegangener Anlandeerklärungen, Umladeerklärungen, Übernahmeerklärungen und Verkaufsbelege, aufgeschlüsselt nach Flaggenmitgliedstaaten.
(2) Zusammenfassungen der nach Absatz 1 generierten Daten werden auf Anfrage der Kommission übermittelt. Alternativ können diese Angaben auch in einem Format und in zeitlichen Abständen, die die Kommission nach Konsultation der Mitgliedstaaten bestimmt, auf der gesicherten Website verfügbar gemacht werden.
Artikel 43
Format für den Informationsaustausch zwischen den Mitgliedstaaten
(1) Die in diesem Abschnitt beschriebenen Informationen werden zwischen den Mitgliedstaaten in dem in Anhang XII vorgegebenen Format ausgetauscht, von dem der Standard „extensible mark-up language“ (XML) abgeleitet wird. Der XML-Standard, der für jeden elektronischen Austausch von Daten zwischen Mitgliedstaaten sowie zwischen Mitgliedstaaten und der Kommission und der von ihr benannten Stelle zu verwenden ist, wird von der Kommission nach Konsultation der Mitgliedstaaten bestimmt.
(2) Änderungen an dem in Absatz 1 genannten Format werden deutlich gekennzeichnet und mit dem Datum der Aktualisierung versehen. Solche Änderungen werden frühestens sechs Monate nach ihrer Verabschiedung wirksam.
(3) Gehen bei einem Mitgliedstaat elektronische Informationen von einem anderen Mitgliedstaat ein, so sorgt er dafür, dass die zuständigen Behörden dieses Mitgliedstaats eine Rückmeldung erhalten. In der Rückmeldung wird der Empfang bestätigt.
(4) Die Datenangaben in Anhang XII, die die Kapitäne gemäß den EU-Vorschriften in ihrem Fischereilogbuch erfassen müssen, sind auch für den Datenaustausch zwischen Mitgliedstaaten verbindlich.
Artikel 44
Datenzugang
(1) Jeder Flaggenmitgliedstaat stellt die elektronische Echtzeitübermittlung der in Artikel 111 Absatz 1 der Kontrollverordnung genannten Informationen zu Fischereilogbuch-, Umlade-, Anmelde- und Anlandedaten an den Küstenmitgliedstaat sicher, wenn seine Fischereifahrzeuge Fangeinsätze in Gewässern durchführen, die der Hoheitsgewalt oder der Gerichtsbarkeit des Küstenmitgliedstaats unterstehen, oder sie in einen Hafen des Küstenmitgliedstaats einlaufen.
(2) Unbeschadet des Absatzes 1 kann ein Flaggenmitgliedstaat auf Anfrage die elektronische Echtzeitübermittlung der in Artikel 111 Absatz 1 der Kontrollverordnung genannten Informationen zu Fischereilogbuch- und Umladedaten seiner Fischereifahrzeuge an einen Mitgliedstaat gewährleisten, der gemäß Artikel 80 der Kontrollverordnung Inspektionen auf Fischereifahrzeugen eines anderen Mitgliedstaats in EU-Gewässern außerhalb der Gewässer des ersuchenden Mitgliedstaats, in internationalen Gewässern oder in Gewässern von Drittländern durchführt.
(3) Die in den Absätzen 1 und 2 genannten Daten werden auf Anfrage vom Flaggenmitgliedstaat für die vorangegangenen 12 Monate zur Verfügung gestellt.
(4) Die in Absatz 1 genannten Daten umfassen zumindest die Daten ab der letzten Ausfahrt aus einem Hafen bis zu dem Zeitpunkt, an dem die Anlandung abgeschlossen ist. Die in Absatz 2 genannten Daten umfassen zumindest die Daten ab der letzten Ausfahrt aus einem Hafen bis zum Zeitpunkt der Anfrage. Die Daten nach den Absätzen 1 und 2 über die Fangreisen der vorangegangen 12 Monate werden auf Anfrage zugänglich gemacht.
(5) Der Kapitän eines EU-Fischereifahrzeugs hat jederzeit gesicherten Zugang zu seinen eigenen elektronischen Fischereilogbuch-, Umlade- und Anlandedaten, die in der Datenbank des Flaggenmitgliedstaats gespeichert sind.
(6) Ein Küstenmitgliedstaat gewährt einem Fischereiüberwachungsschiff eines anderen Mitgliedstaats im Rahmen eines gemeinsamen Einsatzplans oder anderer gemeinsamer Inspektionstätigkeiten über das FÜZ des Mitgliedstaats jederzeit Online-Zugang zu seiner Datenbank mit Fischereilogbuch-, Umlade-, Anmelde- und Anlandedaten.
Artikel 45
Datenaustausch unter den Mitgliedstaaten
(1) Der Zugang zu den in Artikel 44 der vorliegenden Verordnung genannten Daten erfolgt stets über eine gesicherte Internetverbindung.
(2) Die Mitgliedstaaten tauschen die sachdienlichen technischen Informationen aus, um den gegenseitigen Zugang zu und Austausch von elektronischen Fischereilogbuch-, Umlade- und Anlandedaten zu gewährleisten.
(3) Die Mitgliedstaaten
a)
stellen sicher, dass die nach diesem Kapitel eingegangenen Daten in computerlesbarer Form erfasst und für einen Zeitraum von mindestens drei Jahren in elektronischen Datenbanken gespeichert werden;
b)
ergreifen alle erforderlichen Maßnahmen, um sicherzustellen, dass die Daten nur für amtliche Zwecke genutzt werden;
c)
treffen alle erforderlichen technischen Vorkehrungen, um diese Daten vor zufälliger oder unrechtmäßiger Zerstörung, versehentlichem Verlust, unberechtigter Änderung, Weitergabe oder unberechtigtem Zugang zu schützen.
Artikel 46
Einzige Behörde
(1) In jedem Mitgliedstaat ist gemäß Artikel 5 Absatz 5 der Kontrollverordnung eine einzige Behörde für die Übermittlung, den Empfang, die Verwaltung und die Verarbeitung aller in diesem Kapitel abgedeckten Daten zuständig.
(2) Die Mitgliedstaaten tauschen Kontaktangaben zu den in Absatz 1 genannten Behörden aus und setzen die Kommission und die von ihr benannte Stelle davon spätestens drei Monate nach Inkrafttreten der vorliegenden Verordnung in Kenntnis.
(3) Jede Änderung der in den Absätzen 1 und 2 genannten Angaben ist der Kommission, der von ihr benannten Stelle und den übrigen Mitgliedstaaten mitzuteilen, bevor die Änderung wirksam wird.
Abschnitt 2
Besondere Vorschriften für Fischereilogbücher in elektronischer Form
Artikel 47
Häufigkeit der Übermittlung
(1) Auf See übermittelt der Kapitän eines EU-Fischereifahrzeugs den zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats die elektronischen Fischereilogbuchdaten mindestens einmal täglich bis spätestens 24.00 Uhr, auch dann, wenn kein Fang vorliegt. Außerdem übermittelt er diese Daten
a)
auf Wunsch der zuständigen Behörde des Flaggenmitgliedstaats;
b)
unmittelbar nach Beendigung des letzten Fangeinsatzes;
c)
vor dem Einlaufen in den Hafen;
d)
zum Zeitpunkt einer Kontrolle auf See;
e)
bei Ereignissen, die in den Rechtsvorschriften der EU oder des Flaggenstaats festgelegt sind.
Hat der letzte Fangeinsatz weniger als eine Stunde vor dem Einlaufen in den Hafen stattgefunden, können die unter den Buchstaben b und c genannten Übermittlungen in einer Nachricht erfolgen.
(2) Der Kapitän kann Berichtigungen des elektronischen Fischereilogbuchs und der Umladedaten bis zur letzten Übermittlung gemäß Absatz 1 Buchstabe c vornehmen. Berichtigungen müssen eindeutig zu erkennen sein. Sämtliche Originaldaten des elektronischen Fischereilogbuchs und deren Berichtigungen werden von den zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats gespeichert.
(3) Der Kapitän bewahrt während jedes Aufenthalts außerhalb des Hafens und bis zur Vorlage der Anlandeerklärung eine Kopie der in Absatz 1 genannten Daten an Bord des Fischereifahrzeugs auf.
(4) Wenn ein EU-Fischereifahrzeug im Hafen liegt, keine Fischereierzeugnisse an Bord hat und der Kapitän die Anlandeerklärung für alle Fangeinsätze während der letzten Fangreise vorgelegt hat, kann die Datenübermittlung nach Absatz 1 vorbehaltlich einer vorherigen Unterrichtung des FÜZ des Flaggenmitgliedstaats ausgesetzt werden. Die Übermittlung wird wieder aufgenommen, sobald das EU-Fischereifahrzeug den Hafen verlässt. Bei EU-Fischereifahrzeugen, die mit VMS ausgestattet sind und ihre Daten darüber übermitteln, ist eine vorherige Unterrichtung nicht erforderlich.
KAPITEL III
Gemeinsame Vorschriften für Fischereilogbücher, Umladeerklärungen und Anlandeerklärungen in Papier- oder elektronischer Form
Abschnitt 1
Gemeinsame Vorschriften für die Bestimmung des Lebendgewichts
Artikel 48
Begriffsbestimmungen
Im Sinne dieses Kapitels bezeichnet der Ausdruck
1.
„Aufmachung“ die Form gemäß Anhang I, zu der der Fisch an Bord des Fischereifahrzeugs vor der Anlandung verarbeitet wird;
2.
„Sammelaufmachung“ eine Aufmachungsform aus zwei oder mehr Teilen desselben Fischs.
Artikel 49
Umrechnungsfaktor
(1) Beim Ausfüllen und Übermitteln von Fischereilogbüchern gemäß den Artikeln 14 und 15 der Kontrollverordnung sind die in den Anhängen XII, XIV und XV aufgeführten Umrechnungsfaktoren der EU anzuwenden, um das Gewicht von gelagertem oder verarbeitetem Fisch in Lebendgewicht umzurechnen. Die Umrechnungsfaktoren werden auf Fischereierzeugnisse an Bord von EU-Fischereifahrzeugen angewendet sowie auf Fischereierzeugnisse, die von ihnen umgeladen oder angelandet werden.
(2) Haben regionale Fischereiorganisationen, bei denen die Europäische Union Vertragspartei oder kooperierende Nichtvertragspartei ist, oder Drittländer, mit denen die Europäische Union ein Abkommen zur Fischerei in den Gewässern unter deren Hoheit oder Gerichtsbarkeit unterhält, regionale Umrechnungsfaktoren festgesetzt, so gelten diese Faktoren abweichend von Absatz 1.
(3) Gibt es für eine bestimmte Art und Aufmachung keine Umrechnungsfaktoren gemäß den Absätzen 1 und 2, so gilt der vom Flaggenmitgliedstaat festgesetzte Umrechnungsfaktor.
(4) Unbeschadet des Absatzes 2 verwenden die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten die Umrechnungsfaktoren gemäß Absatz 1 zur Berechnung des Lebendgewichts bei Umladungen und Anlandungen, um die Quotenausschöpfung zu überwachen.
Artikel 50
Berechnungsverfahren
(1) Das Lebendgewicht des Fisches wird berechnet, indem das Gewicht des verarbeiteten Fisches für jede Art und Aufmachung mit den Umrechnungsfaktoren gemäß Artikel 49 dieser Verordnung multipliziert wird.
(2) Im Falle von Sammelaufmachungen wird nur ein Umrechnungsfaktor angewendet, der einem der Teile der Sammelaufmachung eines Fisches entspricht.
Abschnitt 2
Gemeinsame Vorschriften für das Ausfüllen und Übermitteln des Fischereilogbuchs
Artikel 51
Gemeinsame Vorschriften für Fischereilogbücher
(1) Die in Artikel 14 Absatz 3 der Kontrollverordnung genannte Toleranzspanne für die Schätzung der Mengen jeder an Bord behaltenen Art (in Kilogramm Lebendgewicht) wird als Prozentsatz der Angaben im Fischereilogbuch ausgedrückt.
(2) Bei Fängen, die unsortiert angelandet werden, kann die Toleranzspanne auf der Grundlage einer oder mehrerer repräsentativer Probenahmen für die gesamte an Bord behaltene Menge berechnet werden.
(3) Im Sinne der Anwendung von Artikel 14 der Kontrollverordnung werden Arten, die für die Verwendung als lebende Köder gefangen wurden, als gefangene und an Bord behaltene Arten betrachtet.
(4) Durchfährt der Kapitän eines EU-Fischereifahrzeugs ein Aufwandsgebiet, in dem er Fischfang betreiben darf, zeichnet er die zutreffenden Informationen gemäß Artikel 14 Absatz 5 der Kontrollverordnung auf und meldet sie, auch wenn er in diesem Gebiet keine Fangtätigkeiten ausübt.
Abschnitt 3
Gemeinsame Vorschriften für das Ausfüllen und Übermitteln von Umlade-/Anlandeerklärungen
Artikel 52
Toleranzspanne in Umladeerklärungen
Die in Artikel 21 Absatz 3 der Kontrollverordnung genannte Toleranzspanne für die Schätzung der Mengen jeder umgeladenen oder übernommenen Art (in Kilogramm Lebendgewicht) wird als Prozentsatz der Angaben in der Umladeerklärung ausgedrückt.
Artikel 53
Abweichungen bei umgeladenen Fängen
Gibt es Abweichungen bei den Mengen umgeladener Fänge zwischen dem umladenden Schiff und dem übernehmenden Schiff, wird die höhere Menge als umgeladene Menge angesetzt. Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass ermittelt wird, welches Gewicht die vom umladenden auf das übernehmende Schiff umgeladenen Fischereierzeugnisse tatsächlich haben.
Artikel 54
Abschluss der Anlandung
Werden die Fischereierzeugnisse gemäß Artikel 61 der Kontrollverordnung vom Ort der Anlandung abtransportiert, bevor sie gewogen wurden, gilt die Anlandung im Sinne von Artikel 23 Absatz 3 und Artikel 24 Absatz 1 der Kontrollverordnung als abgeschlossen, wenn die Fischereierzeugnisse gewogen wurden.
Artikel 55
Fangeinsätze von zwei oder mehr EU-Fischereifahrzeugen
Unbeschadet möglicher Sonderbestimmungen sind bei gemeinsamen Fangeinsätzen von zwei oder mehr EU-Fischereifahrzeugen
-
aus unterschiedlichen Mitgliedstaaten oder
-
aus demselben Mitgliedstaat, die aber ihre Fänge in einem anderen als ihrem Flaggenmitgliedstaat anlanden,
die Fänge dem EU-Fischereifahrzeug zuzurechnen, das die Fischereierzeugnisse anlandet.
KAPITEL IV
Stichprobenpläne und Datenerhebung für EU-Fischereifahrzeuge ohne Verpflichtung zum Führen eines Fischereilogbuchs und zur Vorlage von Anlandeerklärungen
Artikel 56
Erstellen von Stichprobenplänen
Die Stichprobenpläne gemäß Artikel 16 Absatz 2 und Artikel 25 Absatz 2 der Kontrollverordnung zur Überwachung von EU-Fischereifahrzeugen, die nicht der Verpflichtung zum Ausfüllen eines Fischereilogbuchs und zur Vorlage von Anlandeerklärungen unterliegen, werden von Mitgliedstaaten in Übereinstimmung mit diesem Kapitel erstellt, um die Anlandungen aus einem Bestand oder einer Bestandsgruppe durch solche Fischereifahrzeuge und gegebenenfalls ihren Fischereiaufwand zu bestimmen. Diese Daten dienen der Aufzeichnung der Fänge und gegebenenfalls des Fischereiaufwands gemäß Artikel 33 der Kontrollverordnung.
Artikel 57
Probenahmemethoden
(1) Die Stichprobenpläne gemäß Artikel 56 der vorliegenden Verordnung werden in Einklang mit Anhang XVI erstellt.
(2) Die Stichprobengröße ergibt sich aus der Höhe des Risikos wie folgt:
a)
Risiko „sehr gering“: 3 % Probe;
b)
Risiko „gering“: 5 % Probe;
c)
Risiko „mittelhoch“: 10 % Probe;
d)
Risiko „hoch“ 15 % Probe;
e)
Risiko „sehr hoch“: 20 % Probe.
(3) Zur Schätzung der Tagesfänge eines Flottensegments für einen bestimmten Bestand wird die Gesamtzahl der aktiven EU-Fischereifahrzeuge des betreffenden Flottensegments mit dem durchschnittlichen Tagesfang pro Bestand und EU-Fischereifahrzeug auf der Grundlage des Stichprobenergebnisses der inspizierten EU-Fischereifahrzeugen multipliziert.
(4) Bei Mitgliedstaaten, die systematisch mindestens einmal im Monat für ihre Fischereifahrzeuge, für die die Fischereilogbuch- und Anlandeerklärungsauflagen nicht gelten, Daten sammeln
a)
zu allen Anlandungen von Fängen aller Arten (in Kilogramm), einschließlich Null-Anlandungen;
b)
zu den statistischen Rechtecken, in denen die Fänge gemacht wurden; gelten die Anforderungen eines Stichprobenplans gemäß Artikel 56 der vorliegenden Verordnung als erfüllt.
KAPITEL V
Kontrolle des Fischereiaufwands
Artikel 58
Fischereiaufwandsbericht
(1) Der in Artikel 28 der Kontrollverordnung genannte Fischereiaufwandsbericht wird gemäß Anhang XVII übermittelt.
(2) Übermittelt der Kapitän eines EU-Fischereifahrzeugs den zuständigen Behörden Angaben gemäß Artikel 28 Absatz 1 der Kontrollverordnung per Funk, entscheidet der betreffende Mitgliedstaat, welche Funkstationen zu nutzen sind, und veröffentlicht sie auf der Website gemäß Artikel 115 der Kontrollverordnung.
KAPITEL VI
Ausgleichsmaßnahmen
Artikel 59
Allgemeine Grundsätze
Um in den Genuss der Ausgleichsmaßnahmen gemäß Artikel 37 der Kontrollverordnung zu kommen, teilen die Mitgliedstaaten der Kommission so bald wie möglich, aber in jedem Fall binnen einem Monat nach Veröffentlichung der Einstellung einer Fischerei gemäß Artikel 36 der Kontrollverordnung im Amtsblatt der Europäischen Union das Ausmaß des entstandenen Nachteils mit.
Artikel 60
Aufteilung der Fangmöglichkeiten
(1) Wird der einem Mitgliedstaat entstandene Nachteil durch eine Maßnahme nach Artikel 20 Absatz 5 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 nicht vollständig oder teilweise ausgeglichen, ergreift die Kommission so bald wie möglich nach Erhalt der Informationen gemäß Artikel 59 der vorliegenden Verordnung die notwendigen Maßnahmen, um den erlittenen Nachteil auszugleichen.
(2) Die Maßnahmen gemäß Absatz 1 legen Folgendes fest:
a)
die Mitgliedstaaten, denen ein Nachteil entstanden ist, („die geschädigten Mitgliedstaaten“) und den Umfang des Nachteils (bei Quotenaustausch entsprechend verringert);
b)
etwaige Mitgliedstaaten, die ihre Quote überschritten haben („quotenüberschreitende Mitgliedstaaten“) und den Umfang der Überschreitung der Fangmöglichkeiten (abzüglich eines etwaigen Quotentauschs gemäß Artikel 20 Absatz 5 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002);
c)
gegebenenfalls die Mengen, um die die Fangmöglichkeiten der quotenüberschreitenden Mitgliedstaaten zu kürzen sind, proportional zu den überschrittenen Fangmöglichkeiten;
d)
gegebenenfalls die Mengen, um die die Fangmöglichkeiten der geschädigten Mitgliedstaaten zu erhöhen sind, proportional zu dem erlittenen Nachteil;
e)
gegebenenfalls den Zeitpunkt oder die Zeitpunkte, zu denen die Kürzungen und Erhöhungen in Kraft treten;
f)
gegebenenfalls weitere für den Schadensausgleich erforderliche Maßnahmen.
KAPITEL VII
Maschinenleistung
Artikel 61
Zertifizierung der Antriebsmaschinenleistung
(1) Die höchste Dauerleistung einer neuen Antriebsmaschine, einer Ersatzantriebsmaschine und einer Antriebsmaschine, die technisch verändert wurde, wie in Artikel 40 Absätze 1 und 2 der Kontrollverordnung beschrieben, ist gemäß der Verordnung (EWG) Nr. 2930/86 des Rates (26) amtlich zu bescheinigen.
(2) Eine Antriebsmaschine gilt als technisch verändert gemäß Absatz 1, wenn eine ihrer Hauptkomponenten (Teile) einschließlich (aber nicht beschränkt auf) Einspritzanlage, Ventile oder Turbolader, Kolben, Zylinderbuchsen, Gestänge oder Zylinderköpfe verändert oder durch neue Teile mit anderen technischen Daten ersetzt wurden, was zu einer veränderten Leistung führt, oder wenn Maschineneinstellungen wie Einspritzwerte, Turboladerkonfiguration oder Ventilsteuerung verändert wurden. Die Art der technischen Veränderung ist in der in Absatz 1 genannten Bescheinigung genau zu erklären.
(3) Der Inhaber einer Fanglizenz unterrichtet die zuständigen Behörden, bevor eine neue Antriebsmaschine installiert oder eine vorhandene Antriebsmaschine ersetzt oder technisch verändert wird.
(4) Dieser Artikel gilt für Fischereifahrzeuge, für die eine Fischereiaufwandsregelung gilt, ab dem 1. Januar 2012. Für andere Fischereifahrzeuge gilt er ab dem 1. Januar 2013. Er findet nur auf Fischereifahrzeuge Anwendung, auf denen neue Antriebsmaschinen installiert oder deren vorhandene Antriebsmaschinen ersetzt oder technisch verändert wurden, nachdem diese Verordnung in Kraft getreten ist.
Artikel 62
Überprüfung und Stichprobenplan
(1) Zur Überprüfung der Maschinenleistung gemäß Artikel 41 der Kontrollverordnung erstellen die Mitgliedstaaten einen Stichprobenplan, um die Fischereifahrzeuge oder Gruppe von Fischereifahrzeugen in ihrer Flotte zu ermitteln, die Gefahr laufen, eine zu geringe Antriebsmaschinenleistung anzugeben. Der Stichprobenplan berücksichtigt zumindest folgende Hochrisikokriterien:
a)
Fischereifahrzeuge in Fischereien, für die Fischereiaufwandsbeschränkungen gelten, insbesondere solche Fischereifahrzeuge, denen individuelle kW*Tage zugeteilt wurden;
b)
Fischereifahrzeuge, für die nach einzelstaatlichem oder EU-Recht Beschränkungen der Schiffsleistung gelten;
c)
Fischereifahrzeuge, für die das Verhältnis Schiffsleistung (kW) zu Schifftonnage (BRZ) 50 % niedriger ist als das Durchschnittsverhältnis für denselben Typ von Fischereifahrzeug, Fanggerät und Zielart. Für diese Analyse können die Mitgliedstaaten die Flotte anhand folgender Kriterien unterteilen:
i)
Flottensegmentierungs- oder Flottenbewirtschaftungseinheiten nach einzelstaatlichen Rechtsvorschriften;
ii)
Längenklassen;
iii)
Tonnageklassen;
iv)
verwendete Fanggeräte;
v)
Zielarten.
(2) Die Mitgliedstaaten können nach eigenem Ermessen zusätzliche Risikokriterien in Erwägung ziehen.
(3) Die Mitgliedstaaten erstellen eine Liste ihrer Fischereifahrzeuge, die einem oder mehreren der in Absatz 1 benannten Risikokriterien und gegebenenfalls den Risikokriterien gemäß Absatz 2 entsprechen.
(4) Die Mitgliedstaaten ziehen aus jeder Gruppe von Fischereifahrzeugen, die einem der in den Absätzen 1 und 2 genannten Risikokriterien entsprechen, eine Zufallsstichprobe. Die Stichprobengröße entspricht der Quadratwurzel (aufgerundet auf die nächstliegende ganze Zahl) aus der Anzahl Fischereifahrzeug in der betreffenden Gruppe.
(5) Die Mitgliedstaaten überprüfen für jedes in der Stichprobe enthaltene Fischereifahrzeug alle ihnen zur Verfügung stehenden Dokumente gemäß Artikel 41 Absatz 1 der Kontrollverordnung. Bei der Überprüfung der anderen Unterlagen gemäß Artikel 41 Absatz 1 Buchstabe g der Kontrollverordnung berücksichtigen die Mitgliedstaaten, soweit verfügbar, insbesondere die Maschinendaten laut Herstellerangaben.
(6) Dieser Artikel gilt ab dem 1. Januar 2012. Technische Überprüfungen der Maschinenleistung gemäß Artikel 41 Absatz 2 der Kontrollverordnung werden prioritär bei Trawlern durchgeführt, die in einer Fischerei mit einer Fischereiaufwandsregelung eingesetzt werden.
Artikel 63
Technische Überprüfung
(1) Bei Messungen der Antriebsleistung an Bord eines Fischereifahrzeugs im Rahmen einer technischen Überprüfung der Antriebsmaschinenleistung gemäß Artikel 41 Absatz 2 der Kontrollverordnung kann die Antriebsmaschinenleistung an dem am leichtesten zugänglichen Punkt zwischen der Schiffsschraube und der Maschine gemessen werden.
(2) Wird die Leistung der Antriebsmaschine hinter dem Untersetzungsgetriebe gemessen, ist ein angemessener Korrekturfaktor auf den Messwert anzuwenden, um die Antriebsmaschinenleistung am Abgabeflansch gemäß der Definition in Artikel 5 Absatz 1 der Verordnung (EWG) Nr. 2930/86 zu berechnen. Der Korrekturfaktor bezieht die durch das Getriebe entstehenden Leistungsverluste auf der Grundlage der offiziellen technischen Daten des Getriebeherstellers ein.
KAPITEL VIII
Kontrolle der Freizeitfischerei
Artikel 64
Erstellen von Stichprobenplänen
(1) Unbeschadet der Verwendung der in Absatz 5 genannten Daten dienen die von den Mitgliedstaaten gemäß Artikel 55 Absatz 3 der Kontrollverordnung zu erstellenden Stichprobenpläne zur Überwachung der Fänge aus Beständen, für die Wiederauffüllungspläne gelten, durch Schiffe, die für Freizeitfischerei genutzt werden, der zweijährlichen Datenerhebung.
(2) Die in den Stichprobenplänen verwendeten Methoden sind klar festgelegt und nach Möglichkeit
a)
über die Laufzeit unverändert bleiben;
b)
regional vereinheitlicht werden;
c)
im Einklang mit den Qualitätsstandards, die durch einschlägige wissenschaftliche Einrichtungen und gegebenenfalls durch zuständige regionale Fischereiorganisationen, in denen die Europäische Union Vertragspartei oder Beobachterin ist, festgelegt wurden.
(3) Der Stichprobenplan enthält ein Probenahmedesign zur Schätzung der Fänge aus Beständen, die Wiederauffüllungsplänen unterliegen, unter Berücksichtigung des eingesetzten Fanggeräts und des geografischen Gebiets der Fänge.
(4) Die Mitgliedstaaten bewerten systematisch die Richtigkeit und Genauigkeit der erhobenen Daten.
(5) Für die in Absatz 1 genannten Stichprobenpläne können die Mitgliedstaaten die Daten verwenden, die im Rahmen des mehrjährigen Gemeinschaftsprogramms gemäß der Verordnung (EG) Nr. 199/2008 des Rates (27) erhoben werden, soweit derartige Daten vorhanden sind.
(6) Diese Bestimmung gilt nicht, wenn ein Mitgliedstaat die Freizeitfischerei auf Bestände, die einem Wiederauffüllungsplan unterliegen, verboten hat.
Artikel 65
Mitteilung und Bewertung von Stichprobenplänen
(1) Die Mitgliedstaaten melden der Kommission zwölf Monate nach Inkrafttreten eines Wiederauffüllungsplans ihre Stichprobenpläne. In Fällen von Wiederauffüllungsplänen, die bei Inkrafttreten dieser Verordnung bereits in Kraft sind, werden die Stichprobenpläne innerhalb von zwölf Monaten nach dem Inkrafttreten dieser Verordnung eingereicht. Änderungen der Stichprobenpläne werden gemeldet, bevor sie wirksam werden.
(2) Neben der in Artikel 55 Absatz 4 der Kontrollverordnung geforderten Bewertung bewertet der Wissenschafts-, Technik- und Wirtschaftsausschuss für Fischerei außerdem
a)
nach der Meldung gemäß Absatz 1 und danach alle fünf Jahre die Übereinstimmung der gemeldeten Stichprobenpläne mit den in Artikel 64 Absätze 2 und 3 der vorliegenden Verordnung genannten Kriterien und Auflagen;
b)
die Übereinstimmung von Änderungen eines Stichprobenplans gemäß Absatz 1 mit den in Artikel 64 Absätze 2 und 3 der vorliegenden Verordnung genannten Kriterien und Auflagen.
(3) Der Wissenschafts-, Technik- und Wirtschaftsausschuss für Fischerei unterbreitet gegebenenfalls Vorschläge, wie der Stichprobenplan verbessert werden kann.
TITEL IV
KONTROLLE DER VERMARKTUNG
KAPITEL I
Rückverfolgbarkeit
Artikel 66
Begriffsbestimmung
Im Sinne dieses Kapitels bezeichnet der Ausdruck
„Fischerei- und Aquakulturerzeugnisse“ Erzeugnisse, die unter Kapitel 03 und die Tarifpositionen 1604 und 1605 der Kombinierten Nomenklatur gemäß der Verordnung (EWG) Nr. 2658/87 des Rates vom 23. Juli 1987 über die zolltarifliche und statistische Nomenklatur sowie den Gemeinsamen Zolltarif (28) fallen.
Artikel 67
Informationen zu Losen
(1) Die Betreiber liefern die in Artikel 58 Absatz 5 der Kontrollverordnung genannten Informationen zu Fischerei- und Aquakulturerzeugnissen beim Zusammenstellen der Fischerei- und Aquakulturerzeugnisse zu Losen und spätestens zum Zeitpunkt des Erstverkaufs.
(2) Über Absatz 1 hinaus aktualisieren die Betreiber die einschlägigen Informationen gemäß Artikel 58 Absatz 5 der Kontrollverordnung, die sich beim Zusammenführen oder Aufteilen der Lose von Fischerei- und Aquakulturerzeugnissen nach dem Erstverkauf ergeben, sobald sie zur Verfügung stehen.
(3) Werden beim Zusammenführen oder Aufteilen der Lose von Fischerei- und Aquakulturerzeugnissen nach dem Erstverkauf Fischerei- und Aquakulturerzeugnisse von mehreren Fischereifahrzeugen oder Aquakulturanlagen gemischt, sind die Betreiber in der Lage, die Herkunft jedes Loses zumindest durch ihre Identifikationsnummer gemäß Artikel 58 Absatz 5 Buchstabe a der Kontrollverordnung zu identifizieren und sie gemäß Artikel 58 Absatz 3 der Kontrollverordnung bis zum Fang bzw. zur Ernte zurückzuverfolgen.
(4) Die Systeme und Verfahren gemäß Artikel 58 Absatz 4 der Kontrollverordnung ermöglichen den Betreibern festzustellen, wer der direkte Lieferer bzw. die direkten Lieferer und der direkte Abnehmer bzw. die direkten Abnehmer der Fischerei- und Aquakulturerzeugnisse ist bzw. sind, es sei denn, es handelt sich um Endverbraucher.
(5) Die in Artikel 58 Absatz 5 der Kontrollverordnung genannten Informationen zu Fischerei- und Aquakulturerzeugnissen befinden sich auf dem Etikett oder der Verpackung des Loses oder auf einem Handelspapier, das dem Los beigefügt ist. Die Informationen können mit Hilfe eines Kennzeichnungsinstruments wie einem Code, einem Strichcode, einem elektronischen Chip oder einer ähnlichen Vorrichtung/Art der Markierung am Los angebracht werden. Die Informationen am Los bleiben durch alle Stufen der Produktion, der Verarbeitung und des Vertriebs verfügbar, so dass die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten jederzeit darauf Zugriff haben.
(6) Die Betreiber bringen die in Artikel 58 Absatz 5 der Kontrollverordnung genannten Informationen zu Fischerei- und Aquakulturerzeugnissen mit Hilfe eines Kennzeichnungsinstruments wie einem Code, einem Strichcode, einem elektronischen Chip oder einer ähnlichen Vorrichtung/Art der Markierung an:
a)
ab dem 1. Januar 2013 bei Fischereien, für die Mehrjahrespläne gelten;
b)
ab dem 1. Januar 2015 bei anderen Fischerei- und Aquakulturerzeugnissen.
(7) Befinden sich die in Artikel 58 Absatz 5 der Kontrollverordnung genannten Informationen auf einem dem Los beigefügten Handelspapier, ist zumindest die Identifikationsnummer am entsprechenden Los angebracht.
(8) Die Mitgliedstaaten arbeiten zusammen, um sicherzustellen, dass die Informationen, die an einem Los angebracht und/oder ihm beigefügt sind, auch den zuständigen Behörden eines anderen Mitgliedstaats zugänglich sind als des Mitgliedstaats, in dem die Fischerei- und Aquakulturerzeugnisse zu einem Los gepackt wurden, insbesondere dann, wenn ein Kennzeichnungsinstrument wie ein Code, ein Strichcode, ein elektronischer Chip oder eine ähnliche Vorrichtung verwendet wurde. Werden solche Instrumente verwendet, stellen die Betreiber sicher, dass sie auf der Grundlage international anerkannter Normen und Spezifikationen entwickelt werden.
(9) Die Angabe des Datums der Fänge gemäß Artikel 58 Absatz 5 Buchstabe d der Kontrollverordnung kann mehrere Kalendertage oder einen mehreren Fangtagen entsprechenden Zeitraum umfassen.
(10) Die in Artikel 58 Absatz 5 Buchstabe f der Kontrollverordnung genannten Informationen zu Lieferern bezeichnen den/die direkten Lieferer des Betreibers gemäß Absatz 4. Diese Informationen können gegebenenfalls durch ein Identitätskennzeichen gemäß Anhang II Abschnitt I der Verordnung (EG) Nr. 853/2004 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 29. April 2004 mit spezifischen Hygienevorschriften für Lebensmittel tierischen Ursprungs (29) angegeben werden.
(11) Die in Artikel 58 Absatz 5 Buchstaben a bis f der Kontrollverordnung aufgelisteten Informationen gelten nicht für
a)
eingeführte Fischerei- und Aquakulturerzeugnisse, die vom Anwendungsbereich der Fangbescheinigung gemäß Artikel 12 Absatz 5 der Verordnung (EG) Nr. 1005/2008 des Rates (30) ausgenommen sind;
b)
in Süßwasser gefangene oder gezüchtete Fischerei- und Aquakulturerzeugnisse;
c)
Zierfische, Zierkrebs- und Zierweichtiere.
(12) Die in Artikel 58 Absatz 5 Buchstaben a bis h der Kontrollverordnung aufgelisteten Informationen gelten nicht für Fischerei- und Aquakulturerzeugnisse, die unter die Tarifpositionen 1604 und 1605 der Kombinierten Nomenklatur fallen.
(13) Im Sinne von Artikel 58 der Kontrollverordnung entsprechen die Informationen zum einschlägigen geografischen Gebiet
a)
für Fänge von Beständen oder Gruppen von Beständen, für die nach den EU-Rechtsvorschriften eine Quote oder eine Mindestgröße gilt, dem einschlägigen geografischen Gebiet gemäß Artikel 4 Absatz 30 der Kontrollverordnung;
b)
für andere Bestände oder Gruppen von Beständen dem Fanggebiet gemäß Artikel 5 der Verordnung (EG) Nr. 2065/2001 der Kommission (31).
(14) Der in Artikel 58 Absatz 8 genannte Wert kleiner Mengen von Fischerei- und Aquakulturerzeugnissen gilt für Direktverkäufe von einem Fischereifahrzeug pro Kalendertag und pro Endverbraucher.
Artikel 68
Informationen für Verbraucher
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die in Artikel 58 Absatz 6 der Kontrollverordnung genannten Informationen zur Handelsbezeichnung, zum wissenschaftlichen Namen der Art, zum Fanggebiet gemäß Artikel 5 der Verordnung (EG) Nr. 2065/2001 und zur Produktionsmethode auf dem Etikett oder dem entsprechenden Zeichen der Fischerei- und Aquakulturerzeugnisse, die zum Verkauf angeboten werden, einschließlich eingeführter Erzeugnisse, angegeben sind.
(2) Abweichend von Absatz 1 kann der wissenschaftliche Name der Art den Verbrauchern auf der Einzelhandelsstufe durch Handelsinformationen wie Plakate oder Poster bekannt gegeben werden.
(3) War eine Fischerei- oder Aquakulturerzeugnis zuvor gefroren, befindet sich das Wort „aufgetaut“ auf dem Etikett oder dem entsprechenden Zeichen gemäß Absatz 1. Fehlt diese Formulierung auf Einzelhandelsebene, wird davon ausgegangen, dass die Fischerei- und Aquakulturerzeugnisse nicht zuvor gefroren und später aufgetaut wurden.
(4) Abweichend von Absatz 3 muss das Wort „aufgetaut“ nicht angegeben werden auf
a)
Fischerei- und Aquakulturerzeugnissen, die gemäß Anhang III Abschnitt VIII der Verordnung (EG) Nr. 853/2004 aus Gründen des Gesundheitsschutzes zuvor gefroren wurden;
b)
Fischerei- und Aquakulturerzeugnissen, die aufgetaut und anschließend geräuchert, gesalzen, gegart, mariniert, getrocknet oder einer Kombination dieser Verfahren unterzogen wurden.
(5) Dieser Artikel gilt nicht für Fischerei- und Aquakulturerzeugnisse, die unter die Tarifpositionen 1604 und 1605 der Kombinierten Nomenklatur fallen.
(6) Fischerei- und Aquakulturerzeugnisse sowie Verpackungen, die vor Inkrafttreten dieses Artikels etikettiert oder gekennzeichnet wurden und die Artikel 58 Absatz 5 Buchstabe g (wissenschaftlicher Name) und Buchstabe h der Kontrollverordnung sowie den vorstehenden Absätzen 1, 2 und 3 nicht entsprechen, dürfen noch vermarktet werden, bis die Bestände aufgebraucht sind.
KAPITEL II
Wiegen von Fischereierzeugnissen
Abschnitt 1
Allgemeine Vorschriften zum Wiegen
Artikel 69
Geltungsbereich
Unbeschadet der Artikel 78 bis 89 der vorliegenden Verordnung gelten die Bestimmungen in diesem Kapitel für Anlandungen von EU-Fischereifahrzeugen in einem Mitgliedstaat und Umladungen von EU-Fischereifahrzeugen in Häfen oder nahe der Küste eines Mitgliedstaats sowie für das Wiegen von Fischereierzeugnissen an Bord von EU-Fischereifahrzeugen in EU-Gewässern.
Artikel 70
Wiegebücher
(1) Eingetragene Käufer, eingetragene Auktionshäuser oder andere Stellen oder Personen, die die Erstvermarktung von Fischereierzeugnissen oder deren Lagerung vor der Erstvermarktung übernehmen, oder gegebenenfalls der Kapitän des EU-Fischereifahrzeugs machen beim Wiegen gemäß den Artikeln 60 und 61 der Kontrollverordnung folgende Aufzeichnungen:
a)
FAO-3-Alpha-Code jeder gewogenen Art;
b)
Ergebnis des Wiegens für jede Menge jeder Art in Kilogramm Erzeugnisgewicht;
c)
äußere Kennbuchstaben und -ziffern sowie Name des Fischereifahrzeugs, von dem die gewogene Menge stammt;
d)
Aufmachung der gewogenen Fischereierzeugnisse;
e)
Datum des Wiegens (JJJJ-MM-TT)
(2) Eingetragene Käufer, eingetragene Auktionshäuser oder andere Stellen oder Personen, die die Erstvermarktung von Fischereierzeugnissen oder deren Lagerung vor der Erstvermarktung übernehmen, oder gegebenenfalls der Kapitän des EU-Fischereifahrzeugs halten die Aufzeichnungen gemäß Absatz 1 für einen Zeitraum von drei Jahren zur Verfügung.
Artikel 71
Zeitpunkt des Wiegens
(1) Werden Fischereierzeugnisse von einem auf ein anderes EU-Fischereifahrzeug umgeladen und findet die erste Anlandung der umgeladenen Fischereierzeugnisse in einem Hafen außerhalb der Europäischen Union statt, so werden die Fischereierzeugnisse vor der Weiterbeförderung vom Umladehafen oder Umladeplatz gewogen.
(2) Werden Fischereierzeugnisse gemäß Artikel 60 Absatz 3 der Kontrollverordnung an Bord eines EU-Fischereifahrzeugs und nochmals nach der Anlandung an Land gewogen, wird das Ergebnis des Wiegens an Land für die Zwecke von Artikel 60 Absatz 5 der Kontrollverordnung verwendet.
(3) Unbeschadet der besonderen Vorschriften für EU-Fischereifahrzeuge, für die das elektronische Erfassen und Übertragen von Fischereilogbuchdaten gemäß Artikel 15 der Kontrollverordnung nicht vorgeschrieben ist, kann der Mitgliedstaat vom Kapitän verlangen, dass dieser den zuständigen Behörden des Mitgliedstaats, in dem die Fänge angelandet werden, vor dem Wiegen eine Kopie des Logbuch-Formulars aushändigt.
Artikel 72
Wiegesysteme
(1) Die zuständigen Behörden der einzelnen Mitgliedstaaten kalibrieren und plomben alle Wiegesysteme im Einklang mit den einzelstaatlichen Systemen.
(2) Die für das Wiegesystem verantwortliche natürliche oder juristische Person führt über die Kalibrierung Buch.
(3) Erfolgt das Wiegen auf einem Förderband, so ist ein gut sichtbarer Zähler anzubringen, der das kumulierte Gesamtgewicht aufzeichnet. Der Stand des Zählers zu Beginn des Wiegens sowie das kumulierte Gesamtwiegeergebnis werden in das Wiegebuch eingetragen. Jede Nutzung des Systems wird von der für das Wiegesystem verantwortlichen natürlichen oder juristischen Person im Wiegebuch eingetragen.
Artikel 73
Wiegen von gefrorenen Fischereierzeugnissen
(1) Unbeschadet Sondervorschriften und insbesondere der Artikel 70 und 74 der vorliegenden Verordnung kann beim Wiegen von angelandeten Mengen gefrorener Fischereierzeugnisse das Gewicht des in Kisten oder Blöcken angelandeten gefrorenen Fischs für jede Art und gegebenenfalls jede Aufmachung bestimmt werden, indem die Gesamtzahl der Kisten oder Blöcke mit dem anhand der Methode in Anhang XVIII berechneten Durchschnittsnettogewicht je Kiste oder Block multipliziert wird.
(2) Die natürliche oder juristische Person, die die Fischereierzeugnisse wiegt, führt Aufzeichnungen über jede Anlandung mit folgenden Angaben:
a)
Name und äußere Kennbuchstaben und -ziffern des Schiffes, das die Fischereierzeugnisse angelandet hat;
b)
Art und gegebenenfalls Aufmachung des angelandeten Fischs;
c)
Größe der Partie und der Palettenstichprobe je Fischart und gegebenenfalls je Aufmachung nach den Vorgaben in Anhang XVIII Nummer 1;
d)
Gewicht jeder Palette in der Stichprobe und Durchschnittsgewicht der Paletten;
e)
Zahl der Kisten oder Blöcke auf jeder Palette in der Stichprobe;
f)
Taragewicht je Kiste, falls es sich vom Taragewicht gemäß Anhang XVIII Nummer 4 unterscheidet;
g)
Durchschnittsgewicht einer leeren Palette gemäß Anhang XVIII Nummer 3 Buchstabe b;
h)
Durchschnittsgewicht einer Kiste bzw. eines Blocks der Fischereierzeugnisse je Art und gegebenenfalls je Aufmachung.
Artikel 74
Eis und Wasser
(1) Vor dem Wiegen sorgen eingetragene Käufer, eingetragene Auktionshäuser oder andere für die Erstvermarktung der Fischereierzeugnisse zuständige Stellen und Personen dafür, dass verwendetes Eis so weit wie möglich entfernt wird, ohne ein Verderben der Fischereierzeugnisse zu riskieren oder die Qualität zu mindern.
(2) Unbeschadet der in den Artikeln 78 bis 89 der vorliegenden Verordnung genannten besonderen Vorschriften für pelagische Arten, die zur Weiterbeförderung zum Ort der Erstvermarktung, Lagerung oder Verarbeitung lose in Mengen von über 100 kg Lebendgewicht angelandet werden, werden bei der Bestimmung des Gesamtgewichts maximal 2 % für Wasser und Eis abgezogen. Der Abzug für Wasser und Eis (in %) wird grundsätzlich zusammen mit dem Gewicht in der Wiegebescheinigung eingetragen. Bei nicht-pelagischen Arten gibt es keine Abzüge für Wasser oder Eis.
Artikel 75
Zugang der zuständigen Behörden
Die zuständigen Behörden haben jederzeit uneingeschränkten Zugang zu Wiegesystemen, Wiegebüchern, schriftlichen Erklärungen und allen Räumlichkeiten, in denen die Fischereierzeugnisse gelagert oder verarbeitet werden.
Artikel 76
Stichprobenpläne
(1) Die Mitgliedstaaten verabschieden die Stichprobenpläne und etwaige wesentliche Änderungen an ihnen gemäß Artikel 60 Absatz 1 der Kontrollverordnung nach der in Anhang XIX beschriebenen risikobasierten Methodik.
(2) Die Mitgliedstaaten verabschieden die Stichprobenpläne und etwaige wesentliche Änderungen an ihnen gemäß Artikel 60 Absatz 3 der Kontrollverordnung nach der in Anhang XX beschriebenen risikobasierten Methodik. Werden Fänge an Bord gewogen, findet die in Artikel 14 Absatz 3 und Artikel 21 Absatz 3 der Kontrollverordnung genannte Toleranzspanne keine Anwendung, wenn das Ergebnis des Wiegens nach der Anlandung über dem entsprechenden Ergebnis des Wiegens an Bord liegt.
(3) Beabsichtigen die Mitgliedstaaten, Stichprobenpläne gemäß Artikel 60 Absätze 1 und 3 der Kontrollverordnung zu verabschieden, legen sie innerhalb von sechs Monaten nach Inkrafttreten der vorliegenden Verordnung vorzugsweise einen einzigen, für einen Zeitraum von drei Jahren gültigen Stichprobenplan vor, der alle Wiegeverfahren abdeckt. Dieser Stichprobenplan kann aus verschiedenen Teilen für verschiedene Fischereien bestehen.
(4) Jeder neue, nach dem in Absatz 3 genannten Zeitpunkt zu verabschiedende Stichprobenplan oder jede Änderung von Stichprobenplänen wird drei Monate vor Ablauf des betreffenden Jahres zur Genehmigung vorgelegt.
Artikel 77
Kontrollpläne und -programme für das Wiegen von Fischereierzeugnissen vor oder nach der Beförderung vom Anlandeplatz
(1) Die Mitgliedstaaten verabschieden die Kontrollpläne und etwaige wesentliche Änderungen an ihnen gemäß Artikel 61 Absatz 1 der Kontrollverordnung nach der in Anhang XXI beschriebenen risikobasierten Methodik.
(2) Beabsichtigen die Mitgliedstaaten, Kontrollpläne gemäß Artikel 61 Absatz 1 der Kontrollverordnung zu verabschieden, legen sie einen einzigen Kontrollplan pro Mitgliedstaat vor, der alle Transporte von Fischereierzeugnissen abdeckt, die nach der Beförderung gewogen werden sollen. Ein solcher Kontrollplan wird innerhalb von sechs Monaten nach Inkrafttreten der vorliegenden Verordnung eingereicht. Dieser einzige Kontrollplan kann aus verschiedenen Teilen für verschiedene Fischereien bestehen.
(3) Die Mitgliedstaaten verabschieden das gemeinsame Kontrollprogramm und etwaige wesentliche Änderungen daran gemäß Artikel 61 Absatz 2 der Kontrollverordnung nach der in Anhang XXII beschriebenen risikobasierten Methodik.
(4) Beabsichtigen Mitgliedstaaten, gemeinsame Kontrollprogramme gemäß Artikel 61 Absatz 2 der Kontrollverordnung zu verabschieden, reichen sie diese innerhalb von sechs Monaten nach Inkrafttreten der vorliegenden Verordnung ein.
(5) Neue Kontrollpläne gemäß Absatz 2 oder gemeinsame Kontrollprogramme gemäß Absatz 4, die zu einem späteren Zeitpunkt als in den Absätzen 2 und 4 genannt verabschiedet werden sollen, und jede Änderung solcher Pläne oder Programme wird drei Monate vor Ablauf des Jahres eingereicht, das dem Inkrafttreten des betreffenden Plans oder Programms vorangeht.
Abschnitt 2
Besondere Vorschriften für das Wiegen bestimmter pelagischer Arten
Artikel 78
Geltungsbereich von Wiegeverfahren für Fänge von Hering, Makrele und Stöcker
Die Vorschriften in diesem Abschnitt gelten für Anlandungen in der Europäischen Union oder durch EU-Fischereifahrzeuge in Drittländern von Hering (Clupea harengus), Makrele (Scomber scombrus) und Stöcker (Trachurus spp.) oder einer Kombination dieser Arten, die in folgenden Gebieten gefangen wurden:
a)
Hering: in den ICES-Gebieten I, II, IIIa, IV, Vb, VI und VII;
b)
Makrele: in den ICES-Gebieten IIa, IIIa, IV, Vb, VI, VII, VIII, IX, XII, XIV und in CECAF-EU-Gewässern;
c)
Stöcker: in den ICES-Gebieten IIa, IV, Vb, VI, VII, VIII, IX, X, XII, XIV und in CECAF-EU-Gewässern,
wenn die Mengen je Anlandung 10 Tonnen übersteigen.
Artikel 79
Häfen zum Wiegen von Herings-, Makrele- und Stöckerfängen
(1) Fänge von Arten gemäß Artikel 78 der vorliegenden Verordnung werden direkt bei der Anlandung gewogen. Allerdings können Fänge von diesen Arten in den folgenden Fällen auch nach dem Transport gewogen werden, wenn
-
bei einem Bestimmungsort innerhalb desselben Mitgliedstaats der betreffende Mitgliedstaat einen Kontrollplan gemäß Artikel 61 Absatz 1 der Kontrollverordnung nach der in Anhang XXI beschriebenen risikobasierten Methodik verabschiedet hat;
-
bei einem Bestimmungsort in einem anderen Mitgliedstaat die betreffenden Mitgliedstaaten ein gemeinsames Kontrollprogramm gemäß Artikel 61 Absatz 2 der Kontrollverordnung nach der in Anhang XXII beschriebenen risikobasierten Methodik angenommen haben
und der Kontrollplan oder das Kontrollprogramm von der Kommission genehmigt wurde.
(2) Jeder betroffene Mitgliedstaat legt fest, in welchen seiner Häfen die Arten gemäß Artikel 78 der vorliegenden Verordnung gewogen werden, und stellt sicher, dass jene Arten ausschließlich in diesen Häfen angelandet werden. Solche Häfen haben:
a)
feste Anlande- und Umladezeiten;
b)
feste Anlande- und Umladeplätze;
c)
feststehende Inspektions- und Überwachungsverfahren.
(3) Der betreffende Mitgliedstaat teilt der Kommission die Liste dieser Häfen und die in diesen Häfen geltenden Inspektions- und Überwachungsverfahren mit, einschließlich der Modalitäten und Bedingungen für die Erfassung und Übermittlung der Mengen jeder dieser Fischarten bei jeder Anlandung.
(4) Jede Änderung der Liste von Häfen und der Inspektions- und Überwachungsverfahren gemäß Absatz 3 wird der Kommission mindestens 15 Tage vor deren Inkrafttreten mitgeteilt.
(5) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass das Anlanden von Arten gemäß Artikel 78 der vorliegenden Verordnung außerhalb der Europäischen Union durch ihre Fischereifahrzeuge in Häfen erfolgt, die von Drittländern, die mit der Europäischen Union Abkommen geschlossen haben, die solche Arten betreffen, ausdrücklich zum Zweck des Wiegens ausgewählt wurden.
(6) Die Kommission übermittelt die Angaben gemäß den Absätzen 3 und 4 sowie die Liste der von Drittländern bezeichneten Häfen an alle betroffenen Mitgliedstaaten.
(7) Die Kommission und die betreffenden Mitgliedstaaten veröffentlichen die Liste der Häfen und Änderungen hierzu auf ihren offiziellen Websites.
Artikel 80
Einlaufen in den Hafen eines Mitgliedstaats
(1) Zum Zwecke des Wiegens teilt der Kapitän eines Fischereifahrzeugs oder sein Stellvertreter den zuständigen Behörden des Mitgliedstaats, in dem die Anlandung erfolgen soll, mindestens vier Stunden vor der Einfahrt in den Anlandehafen Folgendes mit:
a)
den Hafen, den er anlaufen will, den Namen sowie die äußeren Kennbuchstaben und -ziffern des Schiffes;
b)
den geschätzten Zeitpunkt der Ankunft in diesem Hafen;
c)
die an Bord mitgeführten Mengen Hering, Makrele und Stöcker in Kilogramm Lebendgewicht;
d)
entsprechende(s) geografische(s) Gebiet bzw. Gebiete, in dem oder denen der Fang getätigt wurde; die Zone bezieht sich auf das Untergebiet und die Division oder Unterdivision, in dem bzw. der gemäß dem EU-Recht Fangbeschränkungen gelten.
(2) Der Kapitän eines EU-Fischereifahrzeugs, für das die Verpflichtung besteht, Fischereilogbuchdaten elektronisch aufzuzeichnen, übermittelt die in Absatz 1 genannten Angaben elektronisch seinem Flaggenmitgliedstaat. Der Mitgliedstaat übermittelt diese Angaben unverzüglich dem Mitgliedstaat, in dem die Anlandung durchgeführt werden soll. Die in Artikel 15 der Kontrollverordnung genannten Fischereilogbuchdaten und die Angaben gemäß Absatz 1 können gemeinsam in einer einzigen elektronischen Übertragung gesendet werden.
(3) Ein Mitgliedstaat kann eine kürzere als die in Absatz 1 genannte Meldefrist festsetzen. In diesem Fall informiert der betreffende Mitgliedstaat die Kommission mindestens 15 Tage vor Inkrafttreten der kürzeren Meldefrist. Die Kommission und die betreffenden Mitgliedstaaten veröffentlichen diese Angabe auf ihren jeweiligen Websites.
Artikel 81
Entladen
Die zuständigen Behörden des betreffenden Mitgliedstaats verlangen, dass mit der Entladung von Arten gemäß Artikel 78 der vorliegenden Verordnung nicht begonnen wird, bevor ausdrücklich die Genehmigung dazu erteilt wurde. Bei Unterbrechung des Entladens ist für dessen Wiederaufnahme eine Genehmigung erforderlich.
Artikel 82
Fischereilogbuch
(1) Sofort beim Einlaufen in einen Hafen und vor Beginn des Entladens legt der Kapitän eines Fischereifahrzeugs, für das keine Verpflichtung zur elektronischen Aufzeichnung von Fischereilogbuchdaten besteht, der zuständigen Behörde des Mitgliedstaats, in dem sich der Anlandehafen befindet, die betreffende(n) Seite(n) des Fischereilogbuchs ausgefüllt vor.
(2) Die vor der Anlandung gemäß Artikel 80 Absatz 1 Buchstabe c mitgeteilten, an Bord zurückbehaltenen Mengen von Hering, Makrele und Stöcker haben den im Fischereilogbuch nach Abschluss des Löschens eingetragenen Mengen zu entsprechen.
Artikel 83
Öffentlich betriebene Wiegeeinrichtungen für frische Heringe, Makrelen und Stöcker
Werden öffentlich betriebene Wiegeeinrichtungen verwendet, so stellt die natürliche oder juristische Person, die die Fänge gemäß Artikel 78 der vorliegenden Verordnung wiegt, unbeschadet der Vorschriften in Artikel 72 der vorliegenden Verordnung, dem Käufer einen Wiegeschein aus, in dem Datum und Uhrzeit des Wiegens und die Kennnummer des Fischtransporters eingetragen sind. Eine Kopie des Wiegescheins wird dem Verkaufsbeleg oder der Übernahmeerklärung beigefügt.
Artikel 84
Privat betriebene Wiegeeinrichtungen für frischen Fisch
(1) Zusätzlich zu den Vorschriften in Artikel 72 der vorliegenden Verordnung gelten für die Nutzung privat betriebener Wiegeeinrichtungen die Vorschriften dieses Artikels.
(2) Die natürliche oder juristische Person, die Fänge gemäß Artikel 78 der vorliegenden Verordnung wiegt, führt für jede Wiegeeinrichtung ein gebundenes Wiegebuch mit durchnummerierten Seiten. Dieses wird sofort nach Beendigung des Wiegens einer Anlandung, spätestens aber bis 23:59 Uhr (Ortszeit) des Tages ausgefüllt, an dem der Wiegevorgang abgeschlossen wurde. In das Wiegebuch wird Folgendes eingetragen:
a)
der Name und die äußeren Kennbuchstaben und -ziffern des Schiffes, das Fänge von Arten gemäß Artikel 78 der vorliegenden Verordnung angelandet hat;
b)
die einmaligen Kennnummern der Fischtransporter und ihrer Ladung, wenn die Fänge gemäß Artikel 78 der vorliegenden Verordnung vor dem Wiegen gemäß Artikel 79 vom Anlandehafen an einen anderen Ort befördert wurden. Jede Ladung eines Fischtransporters wird getrennt gewogen und eingetragen. Allerdings kann das Gesamtgewicht aller Fischtransporter-Ladungen von ein und demselben Schiff in seiner Gesamtheit eingetragen werden, wenn diese Ladungen direkt nacheinander und ohne Unterbrechung gewogen werden;
c)
die Fischart,
d)
das Gewicht der jeweils angelandeten Mengen;
e)
Datum und Uhrzeit des Beginns und Endes des Wiegevorgangs.
(3) Unbeschadet des Artikels 72 Absatz 3 der vorliegenden Verordnung werden, auch wenn das Wiegen mittels Förderbandwaage erfolgt, alle Wiegevorgänge in dem gebundenen, durchnummerierten Buch aufgezeichnet.
Artikel 85
Wiegen von gefrorenem Fisch
Beim Wiegen von angelandeten Mengen gefrorener Heringe, Makrelen und Stöcker wird gemäß Artikel 73 der vorliegenden Verordnung das Gewicht des in Kisten angelandeten gefrorenen Fischs für jede Fischart bestimmt.
Artikel 86
Aufbewahren von Wiegedokumenten
Alle Wiegedokumente gemäß Artikel 84 Absatz 3 und Artikel 85 der vorliegenden Verordnung sowie die Kopien der Transportdokumente im Rahmen eines Kontrollplans oder gemeinsamen Kontrollprogramms gemäß Artikel 79 Absatz 1 der vorliegenden Verordnung werden sechs Jahre lang aufbewahrt.
Artikel 87
Verkaufsbeleg und Übernahmeerklärung
Die natürliche oder juristische Person, die für die Vorlage von Verkaufsbelegen und Übernahmeerklärungen verantwortlich ist, legt diese Erklärungen für die Arten gemäß Artikel 78 der vorliegenden Verordnung den zuständigen Behörden des betreffenden Mitgliedstaats nach Aufforderung vor.
Artikel 88
Gegenkontrollen
Bis zur Einrichtung einer elektronischen Datenbank gemäß Artikel 109 der Kontrollverordnung nehmen die zuständigen Behörden bei allen Anlandungen folgenden Datenabgleich vor:
a)
Vergleich der Mengen Hering, Makrele und Stöcker je Art, die bei der Anmeldung der Anlandung gemäß Artikel 80 Absatz 1 Buchstabe c angegeben wurden, mit den im Fischereilogbuch eingetragenen Mengen;
b)
Vergleich der Mengen Hering, Makrele und Stöcker, die im Fischereilogbuch eingetragen sind, mit den in der Anlandeerklärung angegebenen Mengen;
c)
Vergleich der Mengen Hering, Makrele und Stöcker, die in die Anlandeerklärung eingetragen sind, mit den in der Übernahmeerklärung oder im Verkaufsbeleg angegebenen Mengen;
d)
Vergleich des Fanggebiets, das im Fischereilogbuch des Schiffs eingetragen ist, mit den VMS-Daten für das betreffende Schiff.
Artikel 89
Überwachung der Wiegevorgänge
(1) Das Wiegen der Fänge von Hering, Makrele und Stöcker eines Fischereifahrzeugs wird nach Arten überwacht. Im Falle von Schiffen, die ihren Fang an Land pumpen, wird das Wiegen der gesamten Ladung überwacht. Bei der Anlandung von gefrorenen Heringen, Makrelen und Stöcker werden alle Kisten gezählt, und die Methode zur Berechnung des Durchschnittsnettogewichts der Kisten gemäß Anhang XVIII wird überwacht.
(2) Zusätzlich zu den Gegenkontrollen gemäß Artikel 88 der vorliegenden Verordnung wird folgender Datenabgleich vorgenommen:
a)
Vergleich der Mengen Hering, Makrele und Stöcker je Art, die in den Wiegedokumenten der öffentlichen oder privaten Einrichtungen eingetragen sind, mit den in der Übernahmeerklärung oder im Verkaufsbeleg eingetragenen Mengen je Art;
b)
Überprüfung der Mengen Hering, Makrele und Stöcker je Art, die im Rahmen eines spezifischen Kontrollplans gemäß Artikel 79 Absatz 1 der vorliegenden Verordnung in Transportdokumenten eingetragen sind;
c)
Überprüfung der Kennnummern der Fischtransporter, die in den Wiegebüchern gemäß Artikel 84 Absatz 2 Buchstabe b der vorliegenden Verordnung eingetragen sind.
(3) Es wird kontrolliert, dass sich nach Abschluss des Entladens kein Fisch mehr an Bord befindet.
(4) Alle Kontrollmaßnahmen nach diesem Artikel und Artikel 107 der vorliegenden Verordnung werden dokumentiert. Diese Dokumente werden sechs Jahre lang aufbewahrt.
KAPITEL III
Verkaufsbelege
Artikel 90
Allgemeine Vorschriften
(1) Im Verkaufsbeleg ist gemäß Artikel 64 Absatz 1 Buchstabe f der Kontrollverordnung die Anzahl Exemplare angegeben, wenn die betreffende Fangquote auf der Grundlage von Exemplaren berechnet wird.
(2) Die Art der Aufmachung gemäß Artikel 64 Absatz 1 Buchstabe g der Kontrollverordnung schließt Angaben zur Beschaffenheit der Aufmachung gemäß Anhang I ein.
(3) Der Preis gemäß Artikel 64 Absatz 1 Buchstabe l der Kontrollverordnung ist in der Landeswährung des Mitgliedstaats anzugeben, in dem der Verkauf erfolgt.
Artikel 91
Format der Verkaufsbelege
(1) Die Mitgliedstaaten bestimmen das Format der in Artikel 63 der Kontrollverordnung genannten Verkaufsbelege, die elektronisch ausgefüllt und übermittelt werden müssen.
(2) Die in diesem Kapitel beschriebenen Informationen werden zwischen den Mitgliedstaaten in dem in Anhang XII vorgegebenen Format ausgetauscht, von dem der Standard „extensible mark-up language“ (XML) abgeleitet wird. Der XML-Standard, der für jeden elektronischen Austausch von Daten zwischen Mitgliedstaaten sowie zwischen Mitgliedstaaten und der Kommission und der von ihr benannten Stelle zu verwenden ist, wird von der Kommission nach Konsultation der Mitgliedstaaten bestimmt.
(3) Änderungen an dem in Absatz 1 genannten Format werden deutlich gekennzeichnet und mit dem Datum der Aktualisierung versehen. Solche Änderungen werden frühestens sechs Monate nach ihrer Verabschiedung wirksam.
(4) Gehen bei einem Mitgliedstaat elektronische Informationen von einem anderen Mitgliedstaat ein, so sorgt er dafür, dass die zuständigen Behörden dieses Mitgliedstaats eine Rückmeldung erhalten. In der Rückmeldung wird der Empfang bestätigt.
(5) Datenelemente in Anhang XII, die eingetragene Käufer, eingetragene Auktionshäuser oder andere vom Mitgliedstaat zugelassene Einrichtungen oder Personen nach EU-Vorschriften in ihren Verkaufsbelegen aufzeichnen müssen, sind auch beim Datenaustausch zwischen den Mitgliedstaaten obligatorisch.
(6) Die Mitgliedstaaten
a)
stellen sicher, dass die gemäß diesem Kapitel eingegangenen Daten in computerlesbarer Form erfasst und für einen Zeitraum von mindestens drei Jahren in elektronischen Datenbanken gespeichert werden;
b)
ergreifen alle erforderlichen Maßnahmen, um sicherzustellen, dass die Daten nur für amtliche Zwecke genutzt werden, und
c)
treffen alle erforderlichen technischen Vorkehrungen, um diese Daten vor zufälliger oder unrechtmäßiger Zerstörung, versehentlichem Verlust, unberechtigter Änderung, Weitergabe oder unberechtigtem Zugang zu schützen.
(7) In jedem Mitgliedstaat ist gemäß Artikel 5 Absatz 5 der Kontrollverordnung eine einzige Behörde für die Übermittlung, den Empfang, die Verwaltung und die Verarbeitung aller in diesem Kapitel abgedeckten Daten zuständig.
(8) Die Mitgliedstaaten tauschen Kontaktangaben zu den in Absatz 7 genannten Behörden aus und setzen die Kommission und die von ihr benannte Stelle davon spätestens drei Monate nach Inkrafttreten der vorliegenden Verordnung in Kenntnis.
(9) Jede Änderung der in den Absätzen 7 und 8 genannten Angaben ist der Kommission, der von ihr benannten Stelle und den übrigen Mitgliedstaaten mitzuteilen, bevor sie wirksam wird.
(10) Das Format von Verkaufsbelegen, die nicht elektronisch ausgefüllt und übermittelt werden müssen, wird von den Mitgliedstaaten bestimmt. Diese Verkaufsbelege enthalten mindestens die in Artikel 64 Absatz 1 der Kontrollverordnung festgelegten Angaben.
TITEL V
ÜBERWACHUNG
KAPITEL I
Überwachungsberichte
Artikel 92
Inhalt eines Überwachungsberichts
(1) Die in Artikel 71 Absätze 3 und 4 der Kontrollverordnung genannten Überwachungsberichte werden nach Maßgabe von Anhang XXIII der vorliegenden Verordnung erstellt.
(2) Die Mitgliedstaaten speichern die in ihren Überwachungsberichten enthaltenen Angaben in der elektronischen Datenbank gemäß Artikel 78 der Kontrollverordnung und gewährleisten die in Anhang XXIV Nummer 2 der vorliegenden Verordnung genannten Funktionen. Die in dieser Datenbank aufgezeichneten Mindestangaben entsprechen den Angaben in Anhang XXIII. Überwachungsberichte in Papierform können zusätzlich in die Datenbank eingescannt werden.
(3) Die Daten aus den Berichten werden in der Datenbank für mindestens drei Jahre zur Verfügung gehalten.
(4) Nach Eingang eines Überwachungsberichts gemäß Absatz 1 leitet der Flaggenmitgliedstaat so bald wie möglich eine Untersuchung der Tätigkeiten seiner Fischereifahrzeuge ein, auf die sich der Überwachungsbericht bezieht.
(5) Absatz 1 gilt unbeschadet der Vorschriften regionaler Fischereiorganisationen, deren Vertragspartei die Europäische Union ist.
KAPITEL II
Kontrollbeobachter
Artikel 93
Allgemeine Vorschriften für Kontrollbeobachter
(1) Unbeschadet etwaiger Sondervorschriften von regionalen Fischereiorganisationen oder Übereinkünften mit Drittländern nimmt ein zur Durchführung eines Beobachterprogramms ausgewähltes EU-Fischereifahrzeug für die im Programm festgelegte Dauer mindestens einen Kontrollbeobachter an Bord.
(2) Die Mitgliedstaaten ernennen Kontrollbeobachter und stellen sicher, dass diese ihre Aufgaben wahrnehmen können. Die Mitgliedstaaten stellen insbesondere die Entsendung von Kontrollbeobachten auf die betreffenden EU-Fischereifahrzeuge und ihre Rückkehr von dort sicher.
(3) Kontrollbeobachter nehmen keine anderen als die in Artikel 73 der Kontrollverordnung und in Artikel 95 der vorliegenden Verordnung festgelegten Aufgaben wahr, solange im Zusammenhang mit dem EU-Kontrollbeobachterprogramm oder als Teil eines Beobachterprogramms, das einer regionalen Fischereiorganisation untersteht oder das im Rahmen einer bilateralen Übereinkunft mit einem Drittland eingerichtet wurde, keine anderen Aufgaben anfallen.
(4) Die zuständigen Behörden stellen sicher, dass Kontrollbeobachter für die Einsätze über Kommunikationsmittel verfügen, die unabhängig vom Kommunikationssystem des Fischereifahrzeugs funktionieren.
(5) Diese Vorschriften berühren nicht die Befugnisse des Kapitäns des Fischereifahrzeugs, der allein für den Betrieb des Schiffes verantwortlich ist.
Artikel 94
Unabhängigkeit der Kontrollbeobachter
Um die Unabhängigkeit vom Eigner, vom Betreiber, vom Kapitän des EU-Fischereifahrzeugs und von den Mitgliedern der Besatzung zu gewährleisten, wie in Artikel 73 Absatz 2 der Kontrollverordnung beschrieben, ist auszuschließen, dass der Kontrollbeobachter
-
ein Angehöriger oder Angestellter des Kapitäns des EU-Fischereifahrzeugs oder eines anderen Besatzungsmitglieds, des Vertreters des Kapitäns oder des Eigners oder des Betreibers des EU-Fischereifahrzeugs ist, dem er zugeteilt wurde;
-
ein Angestellter einer Firma ist, die vom Kapitän, einem Besatzungsmitglied, dem Vertreter des Kapitäns, dem Eigner oder Betreiber des EU-Fischereifahrzeugs geleitet wird, dem er zugeteilt wurde.
Artikel 95
Pflichten der Kontrollbeobachter
(1) Gemäß Anhang XXV überprüfen die Kontrollbeobachter die erforderlichen Unterlagen und zeichnen die Fangtätigkeiten des EU-Fischereifahrzeugs auf, an dessen Bord sie sich befinden.
(2) Gegebenenfalls weisen die Kontrollbeobachter an Bord eines EU-Fischereifahrzeugs die Inspektoren bei Ankunft an Bord ein, bevor diese mit der Inspektion des Fischereifahrzeugs beginnen. Wenn es die Räumlichkeiten an Bord des EU-Fischereifahrzeugs erlauben, findet die Unterweisung bei Bedarf in einer geschlossenen Sitzung statt.
(3) Die Kontrollbeobachter erstellen den Bericht gemäß Artikel 73 Absatz 5 der Kontrollverordnung in dem in Anhang XXVI festgelegten Format. Diesen Bericht übermittelt der Kontrollbeobachter ohne Verzögerung, spätestens aber 30 Tage nach Abschluss seines Einsatzes an seine eigenen Behörden und an die zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats. Seine zuständigen Behörden stellen den Bericht auf Anfrage dem Küstenmitgliedstaat, der Kommission oder der von ihr benannten Stelle zur Verfügung. Kopien des Berichts, die anderen Mitgliedstaaten zur Verfügung gestellt werden, dürfen bezüglich der Anfangs- und Endposition eines Fangeinsatzes keine Angaben zu den Gebieten, in denen die Fänge getätigt wurden, enthalten, sondern enthalten Tagesgesamtfangmengen in Kilogramm Lebendgewichtäquivalent nach Arten und ICES- oder entsprechenden anderen Gebieten.
Artikel 96
Pilotvorhaben
Die Europäische Union kann zur Durchführung von Pilotvorhaben mit Einsatz von Kontrollbeobachtern gemäß Artikel 8 Buchstabe a Ziffer iii der Verordnung (EG) Nr. 861/2006 finanzielle Unterstützung gewähren.
TITEL VI
INSPEKTIONEN
KAPITEL I
Durchführung von Inspektionen
Abschnitt 1
Allgemeine Bestimmungen
Artikel 97
Zur Durchführung von Inspektionen auf See oder an Land befugte Personen
(1) Vertreter der Behörden, die Inspektionen gemäß Artikel 74 der Kontrollverordnung vornehmen, sind durch die zuständigen Behörden des Mitgliedstaats mit den entsprechenden Befugnissen versehen. Hierzu statten die Mitgliedstaaten ihre Inspektoren mit einem Dienstausweis aus, aus dem ihre Identität und ihre Befugnisse hervorgehen. Jeder im Dienst befindliche Beamte trägt diesen Dienstausweis bei sich und legt ihn während einer Inspektion bei der ersten Gelegenheit vor.
(2) Die Mitgliedstaaten statten ihre Inspektoren mit ausreichender Amtsgewalt aus, um Kontrollen, Inspektionen und Durchsetzungsmaßnahmen gemäß der vorliegenden Verordnung durchführen zu können und die Einhaltung der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik zu gewährleisten.
Artikel 98
Allgemeine Grundsätze
(1) Unbeschadet der Vorschriften in Mehrjahresplänen verfolgen die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten bei der Auswahl der zu inspizierenden Schiffe einen risikobasierten Ansatz unter Nutzung aller zur Verfügung stehenden Informationen. In Einklang mit diesem Ansatz führen die Inspektoren Inspektionen gemäß den in diesem Kapitel festgelegten Vorschriften durch.
(2) Unbeschadet der Vorschriften in Mehrjahresplänen stimmen die Mitgliedstaaten ihre Tätigkeiten der Überwachung, Inspektion und Durchsetzung von Vorschriften aufeinander ab. Zu diesem Zweck sind in Artikel 46 der Kontrollverordnung die Verabschiedung und Durchführung von nationalen Kontrollprogrammen und in Artikel 94 der Kontrollverordnung die Durchführung von gemeinsamen Kontrollprogrammen vorgesehen, unter die sowohl Einsätze auf See als auch an Land fallen, soweit sie notwendig sind, um die Einhaltung der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik zu gewährleisten.
(3) Auf der Grundlage einer risikobasierten Kontroll- und Durchsetzungsstrategie führt jeder Mitgliedstaat auf objektive Weise die nötigen Inspektionen durch, um zu verhindern, dass Fischereierzeugnisse aus Fangtätigkeiten, die gegen die Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik verstoßen, an Bord behalten, umgeladen, angelandet, in Käfige oder Zuchtanlagen verbracht, verarbeitet, befördert, gelagert, vermarktet oder für Besatzzwecke verwendet werden.
(4) Inspektionen werden derart durchgeführt, dass die Hygiene und Qualität der Fischereierzeugnisse möglichst wenig beeinträchtigt wird.
(5) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass einzelstaatliche Fischereiinformationssysteme den direkten elektronischen Austausch von Informationen zu Hafenstaatinspektionen untereinander sowie nach Bedarf mit anderen Mitgliedstaaten, der Kommission und gegebenenfalls der von ihr benannten Stelle im Sinne des Artikels 111 der Kontrollverordnung ermöglichen.
Artikel 99
Pflichten der Inspektoren im Vorfeld der Inspektion
Im Vorfeld der Inspektion stellen die Inspektoren - wenn möglich - alle sachdienlichen Informationen zusammen, einschließlich:
a)
Daten zu Fanglizenzen und Fangerlaubnissen;
b)
VMS-Daten zur aktuellen Fangreise;
c)
Daten aus Luftüberwachung und anderen Sichtungen;
d)
Aufzeichnungen vorangegangener Inspektionen und verfügbare Informationen zum betreffenden EU-Fischereifahrzeug vom gesicherten Teil der Website des Flaggenmitgliedstaats.
Artikel 100
Pflichten der zur Durchführung von Inspektionen befugten Personen
(1) Die zur Durchführung von Inspektionen befugten Personen (Inspektoren) überprüfen und notieren die relevanten Einzelheiten, die in dem entsprechenden Modul des Inspektionsberichts in Anhang XXVII ausgeführt sind. Zu diesem Zweck können sie entsprechend einzelstaatlichem Recht Bilder, Video- und Audioaufnahmen machen und gegebenenfalls Proben nehmen.
(2) Die Inspektoren hindern den Betreiber nicht daran, während der Inspektion mit den zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats zu kommunizieren.
(3) Die Inspektoren berücksichtigen alle Informationen, die ein Kontrollbeobachter an Bord eines zu inspizierenden Fischereifahrzeugs gemäß Artikel 95 Absatz 2 der vorliegenden Verordnung bereitstellt.
(4) Bei Abschluss der Inspektion unterrichten die Inspektoren die Betreiber in einer Nachbesprechung über die unter den gegebenen Bedingungen relevanten Fischereivorschriften.
(5) Wenn kein Beweis für einen offensichtlichen Verstoß gefunden wird, verlassen die Inspektoren so bald wie möglich nach Abschluss der Inspektion das Fischereifahrzeug oder die inspizierten Räumlichkeiten.
Artikel 101
Verpflichtungen der Mitgliedstaaten, der Kommission und der Europäischen Fischereiaufsichtsagentur
(1) Die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten und gegebenenfalls die Kommission und die Europäische Fischereiaufsichtsagentur stellen sicher, dass ihre Vertreter Inspektionen professionell und einem hohen Standard entsprechend durchführen, aber gleichzeitig höflich und mit Feingefühl vorgehen.
(2) Die zuständigen Behörden jedes Mitgliedstaats legen Verfahren fest, um sicherzustellen, dass jegliche Beschwerde über die Durchführung einer Inspektion durch ihre Vertreter vonseiten eines Betreibers auf angemessene und gründliche Weise in Einklang mit einzelstaatlichem Recht untersucht wird.
(3) Entsprechende Absprachen mit dem Flaggenmitgliedstaat eines Fischereifahrzeugs vorausgesetzt, können Küstenmitgliedstaaten Inspektoren der zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats einladen, sich an den Inspektionen ihrer Fischereifahrzeuge zu beteiligen, während die Fischereifahrzeuge in den Gewässern des Küstenmitgliedstaats im Einsatz sind oder in einem seiner Häfen anlanden.
Abschnitt 2
Inspektionen auf See
Artikel 102
Allgemeine Vorschriften für Inspektionen auf See
(1) Jedes zu Kontroll- und Überwachungszwecken eingesetzte Fahrzeug trägt deutlich sichtbar einen Wimpel oder ein Symbol, wie in Anhang XXVIII dargestellt.
(2) Jedes Boardingboot, das die Inspektoren für Inspektionen zu den betreffenden Fischereifahrzeugen bringt, trägt eine ähnliche Flagge oder einen ähnlichen Wimpel in einer dem Fahrzeug entsprechenden Größe, um anzuzeigen, dass es Fischereiinspektionsaufgaben wahrnimmt.
(3) Die für die Inspektionsfahrzeuge verantwortlichen Personen verhalten sich seemännisch richtig und manövrieren gemäß den internationalen Regeln zur Verhütung von Zusammenstößen auf See in sicherer Entfernung zum Fischereifahrzeug.
Artikel 103
Anbordgehen auf See
(1) Die für die Durchführung der Inspektion Verantwortlichen stellen sicher, dass keine Maßnahmen ergriffen werden, die die Sicherheit des Fischereifahrzeugs oder seiner Besatzung gefährden.
(2) Die Inspektoren verlangen vom Kapitän des zu betretenden oder zu verlassenden Fischereifahrzeugs nicht, während des Fischens zu stoppen oder zu manövrieren, oder das Aussetzen oder Einholen von Fanggerät zu stoppen. Die Inspektoren dürfen allerdings fordern, dass das Aussetzen von Fanggerät unterbrochen oder aufgeschoben wird, bis sie an oder von Bord des Fischereifahrzeugs gegangen sind. Beim Anbordgehen der Inspektoren dauert ein solcher Aufschub in keinem Fall länger als 30 Minuten, nachdem die Inspektoren an Bord des Fischereifahrzeug gekommen sind, es sei denn, es wurde ein Verstoß festgestellt. Diese Bestimmungen berühren nicht die Möglichkeit der Inspektoren zu verlangen, dass ein Fanggerät für die Inspektion eingeholt wird.
Artikel 104
Tätigkeiten an Bord
(1) Während der Inspektion überprüfen und notieren die Inspektoren alle sachdienlichen Einzelheiten, die in dem entsprechenden Inspektionsberichtsmodul in Anhang XXVII dieser Verordnung festgelegt sind.
(2) Die Inspektoren können vom Kapitän verlangen, ein Fanggerät für die Inspektion einzuholen.
(3) Inspektionsteams bestehen im Normalfall aus zwei Inspektoren. Zusätzliche Vertreter der Behörden können die Inspektionsteams nötigenfalls ergänzen.
(4) Eine Inspektion dauert höchstens vier Stunden beziehungsweise, wenn dies länger sein sollte, höchstens die für das Einholen des Netzes und die Inspektion des Netzes und des Fangs erforderliche Zeit. Dies gilt nicht, wenn ein offensichtlicher Verstoß festgestellt wird oder die Inspektionen zusätzliche Informationen benötigen.
(5) Wird ein offensichtlicher Verstoß festgestellt, können Kennzeichnungen und Plomben sicher an jedem Teil des Fanggeräts oder des Fischereifahrzeugs angebracht werden, auch an Behältnissen mit Fischereierzeugnissen und Räumen, in denen sie gelagert sein können, und der/die Inspektor(en) darf/dürfen so lange an Bord bleiben wie nötig, um alle erforderlichen Maßnahmen zur Sicherung aller Beweise des festgestellten Verstoßes abzuschließen.
Abschnitt 3
Inspektionen im Hafen
Artikel 105
Vorbereitung der Inspektion
(1) Unbeschadet der Eckwerte in speziellen Kontroll- und Inspektionsprogrammen und in Artikel 9 der Verordnung (EG) Nr. 1005/2008, wird eine Inspektion eines Fischereifahrzeugs im Hafen oder beim Anlanden unter folgenden Umständen durchgeführt:
a)
routinemäßig nach einem Stichprobenverfahren auf der Grundlage eines risikobasierten Managements; oder
b)
bei dem Verdacht, dass ein Verstoß gegen die Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik vorliegt.
(2) In Verdachtsfällen gemäß Absatz 1 Buchstabe b und unbeschadet des Artikels 106 Absatz 2 Satz 3 dieser Verordnung stellen die zuständigen Behörden des Mitgliedstaats sicher, dass das im Hafen zu inspizierende Fischereifahrzeug bei seiner Ankunft von den Inspektoren erwartet wird.
(3) Absatz 1 schließt nicht die Möglichkeit der Mitgliedstaaten aus, Stichprobenkontrollen durchzuführen.
Artikel 106
Inspektionen im Hafen
(1) Während der Inspektion überprüfen und notieren die Inspektoren alle sachdienlichen Einzelheiten, die in dem entsprechenden Inspektionsberichtsmodul in Anhang XXVII der vorliegenden Verordnung festgelegt sind. Die Inspektoren berücksichtigen alle besonderen Auflagen, die für das inspizierte Fischereifahrzeug gelten, insbesondere die einschlägigen Bestimmungen in Mehrjahresplänen.
(2) Bei der Inspektion einer Anlandung überwachen die Inspektoren den gesamten Anlandevorgang von Beginn bis Ende. Es wird ein Datenabgleich zwischen in der Anmeldung der Anlandung von Fischereierzeugnissen angegebenen Mengen nach Arten, den ins Fischereilogbuch eingetragenen Mengen nach Arten und - je nach Sachlage - den angelandeten oder umgeladenen Mengen nach Arten vorgenommen. Diese Bestimmung schließt nicht aus, dass eine Inspektion nach dem Beginn der Anlandung stattfindet.
(3) Die Mitgliedstaaten gewährleisten die wirksame Inspektion und Überwachung der Räumlichkeiten in Verbindung mit Fangtätigkeiten und nachfolgender Verarbeitung von Fischereierzeugnissen.
Artikel 107
Inspektion von bestimmten pelagischen Anlandungen
Bei Anlandungen von Hering, Makrele und Stöcker gemäß Titel IV Kapitel II Abschnitt 2 der vorliegenden Verordnung stellen die zuständigen Behörden eines Mitgliedstaats sicher, dass mindestens 15 % der angelandeten Mengen Fisch und mindestens 10 % der Anlandungen dieser Fische inspiziert werden.
Abschnitt 4
Inspektion beim Transport
Artikel 108
Allgemeine Grundsätze
(1) Unbeschadet der Vorschriften in Mehrjahresplänen können Transportkontrollen jederzeit und überall zwischen dem Anlandeplatz und der Ankunft der Fischereierzeugnisse am Verkaufs- oder Verarbeitungsort stattfinden. Bei der Durchführung der Inspektionen werden die notwendigen Maßnahmen ergriffen, um sicherzustellen, dass die Kühlkette der inspizierten Fischereierzeugnisse intakt bleibt.
(2) Unbeschadet der Vorschriften in Mehrjahresplänen und einzelstaatlichen Kontrollprogrammen oder spezifischen Kontroll- und Inspektionsprogrammen beinhalten Transportkontrollen wenn möglich eine Beschau der transportierten Erzeugnisse.
(3) Als Teil der Beschau der transportierten Fischereierzeugnisse wird eine repräsentative Probe aus unterschiedlichen Abschnitten des transportierten Loses oder der transportierten Lose genommen.
(4) Bei Durchführung einer Transportkontrolle überprüfen und notieren die Inspektoren alle Posten, die in Artikel 68 Absatz 5 der Kontrollverordnung genannt sind, und alle im Berichtsmodul in Anhang XXVII der vorliegenden Verordnung festgelegten sachdienlichen Einzelheiten. Dies beinhaltet den Vergleich der transportierten Mengen Fischereierzeugnisse mit den im Transportdokument eingetragenen Angaben.
Artikel 109
Verplombte Transportfahrzeuge
(1) Wenn ein Fahrzeug oder Behälter verplombt wurde, um Manipulationen der Ladung zu verhindern, stellen die Mitgliedstaaten sicher, dass die laufenden Nummern der Plomben im Transportdokument verzeichnet sind. Die Inspektoren überprüfen, dass die Plomben unversehrt sind und dass die laufenden Nummern denen im Transportdokument entsprechen.
(2) Bei Entfernen der Plomben zur einfacheren Inspektion der Ladung vor Ankunft der Ladung am Bestimmungsort ersetzten die Inspektoren die Originalplombe durch eine neue Plombe und machen im Transportdokument Angaben zu dieser Plombe sowie zu den Gründen für das Entfernen der Originalplombe.
Abschnitt 5
Marktinspektionen
Artikel 110
Allgemeine Grundsätze
Bei der Besichtigung von Kühlhäusern, Groß- und Einzelhandelsmärkten, Restaurants oder anderen Räumlichkeiten, in denen Fisch nach der Anlandung gelagert und/oder verkauft wird, überprüfen und notieren die Inspektoren alle sachdienlichen Einzelheiten, die in dem entsprechenden Inspektionsberichtsmodul in Anhang XXVII der vorliegenden Verordnung festgelegt sind.
Artikel 111
Zusätzliche Verfahren und Techniken
Zusätzlich zu den in Anhang XXVII verzeichneten Einzelheiten können Mitgliedstaaten verfügbare Verfahren und Techniken zur Identifizierung und Überprüfung von Fischereierzeugnissen, ihrer Herkunft, der Zulieferer und Fangschiffe oder Produktionseinheiten nutzen.
Artikel 112
Kontrolle von vom Markt genommenen Fischereierzeugnissen
Die Inspektoren stellen sicher, dass Fischereierzeugnisse, die gemäß Artikel 17 der Verordnung (EG) Nr. 104/2000 des Rates (32) vom Markt genommen wurden, nach den Vorschriften in der Verordnung (EG) Nr. 2493/2001 der Kommission (33) beseitigt werden.
KAPITEL II
Pflichten der Betreiber
Artikel 113
Allgemeine Verpflichtungen der Betreiber
(1) Alle Betreiber, die der Gerichtsbarkeit eines Mitgliedstaats unterliegen, können einer Inspektion im Hinblick auf ihre Verpflichtungen im Rahmen der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik unterzogen werden.
(2) Alle Betreiber, die einer Inspektion unterzogen werden,
a)
arbeiten mit den Inspektoren zusammen und legen ihnen auf Anfrage die erforderlichen Informationen und Dokumente zu den Fangtätigkeiten (wenn möglich auch Kopien oder Zugang zu entsprechenden Datenbanken) vor, die gemäß den Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik in elektronischer oder Papierform zu führen und aufzubewahren sind;
b)
ermöglichen den Zugang zu allen Teilen des Fischereifahrzeugs, der Räumlichkeiten oder der Transportmittel, einschließlich Luftfahrzeuge und Luftkissenboote, die in Verbindung mit Fischerei- und Verarbeitungstätigkeiten genutzt werden;
c)
gewährleisten zu jeder Zeit die Sicherheit der Inspektoren, unterstützen sie aktiv und arbeiten mit ihnen bei der Wahrnehmung ihrer Inspektionsaufgaben zusammen;
d)
behindern, bedrohen oder stören in keiner Weise die mit der Inspektion befassten Inspektoren, veranlassen keine andere Person, diese zu behindern, zu bedrohen oder zu stören und halten jede andere Person davon ab, diese zu behindern, zu bedrohen oder zu stören;
e)
stellen wenn möglich einen abgeschiedenen Raum für die Einweisung der Inspektoren durch einen Kontrollbeobachter gemäß Artikel 95 Absatz 2 der vorliegenden Verordnung zur Verfügung.
Artikel 114
Verpflichtungen des Kapitäns während der Inspektion
(1) Der Kapitän eines Fischereifahrzeugs, das inspiziert wird, oder sein Vertreter
a)
verhält sich seemännisch richtig und ermöglicht das sichere Anbordkommen der Inspektoren, sobald das entsprechende Zeichen des Internationalen Signalbuchs gegeben wird oder sobald die Absicht eines Inspektors, an Bord zu kommen, per Funk vom übersetzenden Schiff oder Hubschrauber mitgeteilt wurde;
b)
stellt eine Lotsenleiter zur Verfügung, die den Anforderungen von Anhang XXIX entspricht, um den sicheren und einfachen Zugang zu einem Fischereifahrzeug zu ermöglichen, das einen Aufstieg von mehr als 1,5 Metern erfordert;
c)
unterstützt die Inspektoren bei der Durchführung ihrer Inspektionsaufgaben und hilft auf Anfrage in angemessenem Rahmen;
d)
gestattet den Inspektoren, sich mit den Behörden des Flaggenstaats, des Küstenstaats und des Staats, der die Inspektion durchführt, in Verbindung zu setzen;
e)
macht die Inspektoren auf besondere Sicherheitsrisiken an Bord von Fischereifahrzeugen aufmerksam;
f)
gewährt den Inspektoren Zugang zu allen Bereichen des Schiffes, allen verarbeiteten und unverarbeiteten Fängen, allen Fanggeräten und allen sachdienlichen Informationen und Dokumenten;
g)
ermöglicht den Inspektoren nach Abschluss der Inspektion ein sicheres Vonbordgehen.
(2) Die Kapitäne sind nicht verpflichtet, wirtschaftlich sensible Informationen über offene Funkfrequenzen preiszugeben.
KAPITEL III
Inspektionsbericht
Artikel 115
Einheitliche Vorschriften für Inspektionsberichte
(1) Unbeschadet etwaiger Sondervorschriften regionaler Fischereiorganisationen beinhalten Inspektionsberichte gemäß Artikel 76 der Kontrollverordnung die einschlägigen im entsprechenden Modul in Anhang XXVII festgelegten Informationen. Die Berichte werden von den Inspektoren während der Inspektion oder so bald wie möglich nach Abschluss der Inspektion ausgefüllt.
(2) Wird im Laufe der Inspektion ein offensichtlicher Verstoß festgestellt, werden alle rechtlichen und sachlichen Aspekte zusammen mit anderen einschlägigen Informationen zu dem Verstoß in den Inspektionsbericht aufgenommen. Werden im Laufe der Inspektion mehrere Verstöße entdeckt, werden die für die einzelnen Verstöße maßgeblichen Aspekte im Inspektionsbericht aufgezeichnet.
(3) Nach Abschluss der Inspektion teilen die Inspektoren ihre Untersuchungsergebnisse der natürlichen Person (dem Betreiber) mit, die für das inspizierte Fischereifahrzeug, Fahrzeug, Luftfahrzeug, Luftkissenboot oder die inspizierten Räumlichkeiten verantwortlich ist. Der Betreiber erhält die Möglichkeit, sich zu der Inspektion und deren Ergebnissen zu äußern. Anmerkungen des Betreibers werden in den Inspektionsbericht aufgenommen. Sprechen die Inspektoren nicht dieselbe Sprache wie der inspizierte Betreiber, treffen sie geeignete Maßnahmen, um ihre Untersuchungsergebnisse verständlich zu machen.
(4) Der Betreiber hat bei Bedarf das Recht, sich mit seinem Vertreter oder den zuständigen Behörden seines Flaggenstaats in Verbindung zu setzen, sollte es ernste Verständnisschwierigkeiten hinsichtlich der Inspektionsergebnisse und des Inspektionsberichts geben.
(5) Das Format für die elektronische Übermittlung gemäß Artikel 76 Absatz 1 der Kontrollverordnung ist nach Absprache zwischen den Mitgliedstaaten und der Kommission zu bestimmen.
Artikel 116
Ausfüllen der Inspektionsberichte
(1) Wird ein Inspektionsbericht von Hand auf Papier verfasst, werden lesbare, unauslöschliche und klare Aufzeichnungen gemacht. Einträge im Bericht dürfen weder gelöscht noch geändert werden. Wird in dem von Hand geschriebenen Bericht ein Fehler gemacht, wird der fehlerhafte Eintrag sauber durchgestrichen und vom betreffenden Inspektor abgezeichnet.
(2) Der zuständige Inspektor unterzeichnet den Bericht. Der Betreiber wird aufgefordert, den Bericht zu unterzeichnen. Unbeschadet einzelstaatlicher Rechtsvorschriften gilt die Unterschrift des Betreibers als Kenntnisnahme des Berichts und kann nicht als Zustimmung zum Inhalt gewertet werden.
(3) Die Inspektoren können die Inspektionsberichte gemäß Artikel 115 der vorliegenden Verordnung elektronisch ausfüllen.
Artikel 117
Kopie des Inspektionsberichts
Der Betreiber erhält spätestens 15 Arbeitstage nach Abschluss der Inspektion eine Kopie des in Artikel 116 der vorliegenden Verordnung genannten Inspektionsberichts, wobei die einzelstaatlichen Rechtsvorschriften des Mitgliedstaats zu beachten sind, dessen Hoheit oder Gerichtsbarkeit der Inspektionsort untersteht. Wird ein Verstoß festgestellt, unterliegt die Offenlegung des Berichts den Rechtsvorschriften des betreffenden Mitgliedstaats zur Offenlegung von Informationen.
KAPITEL IV
Elektronische Datenbank
Artikel 118
Elektronische Datenbank
(1) Die Mitgliedstaaten nehmen in ihre nationalen Kontrollprogramme Verfahren zur Aufzeichnung von Inspektionsberichten in Papierform oder in elektronischer Form durch ihre Inspektoren auf. Sie speichern diese Berichte in der elektronischen Datenbank gemäß Artikel 78 der Kontrollverordnung und gewährleisten die in Anhang XXIV Nummer 2 der vorliegenden Verordnung genannten Funktionen. In der Datenbank mindestens enthalten sind alle in Einklang mit Artikel 115 Absatz 1 der vorliegenden Verordnung notierten und gemäß Anhang XXVII obligatorischen Angaben. Inspektionsberichte in Papierform werden ebenfalls in die Datenbank eingescannt.
(2) Die Datenbank ist der Kommission und der von ihr benannten Stelle nach den Verfahren der Artikel 114, 115 und 116 der Kontrollverordnung zugänglich. Im Rahmen eines gemeinsamen Einsatzplanes haben auch andere Mitgliedstaaten auf die relevanten Daten der Datenbank Zugriff.
(3) Die Daten aus den Inspektionsberichten werden in der Datenbank für mindestens drei Jahre zur Verfügung gehalten.
KAPITEL V
EU-Inspektoren
Artikel 119
Meldung der EU-Inspektoren
(1) De Mitgliedstaaten und die EU-Fischereiaufsichtsagentur teilen der Kommission binnen drei Monaten nach Inkrafttreten der vorliegenden Verordnung elektronisch die Namen der Personen mit, die in die Liste der EU-Inspektoren gemäß Artikel 79 der Kontrollverordnung aufgenommen werden sollen.
(2) Die in die Liste aufzunehmenden Personen
a)
verfügen über umfassende Erfahrungen auf dem Gebiet der Fischereiüberwachung;
b)
haben gründliche Kenntnisse der Fischereivorschriften der Europäischen Union;
c)
haben eingehende Kenntnisse einer der Amtssprachen der Europäischen Union und zufriedenstellende Kenntnisse einer zweiten Amtssprache;
d)
sind körperlich in der Lage, ihren Aufgaben gerecht zu werden;
e)
haben gegebenenfalls an den Schulungsmaßnahmen zur Sicherheit auf See teilgenommen.
Artikel 120
Liste der EU-Inspektoren
(1) Auf der Grundlage der Meldungen der Mitgliedstaaten und der Europäischen Fischereiaufsichtsagentur verabschiedet die Kommission sechs Monate nach Inkrafttreten der vorliegenden Verordnung eine Liste von EU-Inspektoren.
(2) Nach Erstellung der ursprünglichen Liste teilen die Mitgliedstaaten und die Europäische Fischereiaufsichtsagentur der Kommission jährlich bis zum 31. Oktober ihre Änderungswünsche für die Liste des folgenden Kalenderjahres mit. Die Kommission ändert die Liste bis zum 31. Dezember eines jeden Jahres entsprechend.
(3) Die Liste und Änderungen werden auf der offiziellen Website der EU-Fischereiaufsichtsagentur veröffentlicht.
Artikel 121
Meldung der EU-Inspektoren an regionale Fischereiorganisationen
Die von der Kommission benannte Stelle teilt dem Sekretariat einer regionalen Fischereiorganisation die Liste der EU-Inspektoren mit, die im Rahmen dieser Organisation Inspektionen durchzuführen.
Artikel 122
Befugnisse und Pflichten von EU-Inspektoren
(1) Bei der Erfüllung ihrer Aufgaben handeln die EU-Inspektoren in Übereinstimmung mit den Rechtsvorschriften der Europäischen Union und, soweit anwendbar, den Rechtsvorschriften des Mitgliedstaates, in dem die Inspektion stattfindet, oder, wenn die Inspektion außerhalb von EU-Gewässern durchgeführt wird, mit den Rechtsvorschriften des Flaggenmitgliedstaats des inspizierten Fischereifahrzeugs und internationalen Vorschriften.
(2) Die EU-Inspektoren legen einen Dienstausweis vor, aus dem ihre Identität und ihre Befugnisse hervorgehen. Zu diesem Zweck wird ihnen von der Kommission oder der Europäischen Fischereiaufsichtsagentur ein Ausweis ausgestellt, aus dem ihre Identität und die ihnen erteilten Befugnisse hervorgehen.
(3) Die Mitgliedstaaten erleichtern den EU-Inspektoren die Erfüllung ihrer Pflichten und gewähren ihnen die zur Wahrnehmung ihrer Aufgaben nötige Unterstützung.
(4) Die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten können den EU-Inspektoren gestatten, den nationalen Inspektoren bei der Erfüllung ihrer Pflichten behilflich zu sein.
(5) Die Artikel 113 und 114 der vorliegenden Verordnung gelten entsprechend.
Artikel 123
Berichte
(1) Die EU-Inspektoren legen den zuständigen Behörden des Mitgliedstaats, in dessen Gewässern oder auf dessen Hoheitsgebiet die Inspektion stattgefunden hat, oder, wenn die Inspektion außerhalb von EU-Gewässern erfolgt ist, dem Flaggenmitgliedstaat des inspizierten Fischereifahrzeugs und der Europäischen Fischereiaufsichtsagentur täglich eine Zusammenfassung ihrer Inspektionstätigkeiten vor, mit Angabe des Namens und der Kennnummer jedes inspizierten Fischereifahrzeugs oder Hilfsboots und der Art der durchgeführten Inspektion.
(2) Stellen die EU-Inspektoren bei einer Inspektion einen Verstoß fest, übermitteln sie den zuständigen Behörden des Küstenmitgliedstaats oder, wenn die Inspektion außerhalb von EU-Gewässern durchgeführt wird, den zuständigen Behörden des Flaggenstaats des inspizierten Fischereifahrzeugs und der Europäischen Fischereiaufsichtsagentur unverzüglich einen ersten zusammengefassten Inspektionsbericht. Dieser zusammengefasste Inspektionsbericht enthält mindestens das Datum und den Ort der Inspektion, die Identität des Inspektionsfahrzeugs, die Identität des inspizierten Objekts und die Art des festgestellten Verstoßes.
(3) Spätestens sieben Tage nach dem Datum der Inspektion übermitteln die EU-Inspektoren den zuständigen Behörden des Flaggenstaats des inspizierten Fischerei- oder anderen Fahrzeugs und den zuständigen Behörden des Mitgliedstaats, in dessen Gewässern oder auf dessen Hoheitsgebiet die Inspektion stattgefunden hat, eine Kopie des vollständigen Inspektionsberichts, der die relevanten Einzelheiten enthält, die in dem entsprechenden Modul des Inspektionsberichts in Anhang XXVII ausgeführt sind. Haben die EU-Inspektoren einen Verstoß festgestellt, wird eine Kopie des vollständigen Inspektionsberichts außerdem an die Europäische Fischereiaufsichtsagentur geschickt.
(4) Die in diesem Artikel genannten Tages- und Inspektionsberichte werden der Kommission auf Anfrage zugeschickt.
Artikel 124
Folgemaßnahmen zu den Berichten
(1) Die Mitgliedstaaten behandeln die von den EU-Inspektoren nach Artikel 123 der vorliegenden Verordnung übermittelten Berichte wie Berichte ihrer eigenen Inspektoren.
(2) Der Mitgliedstaat, der den EU-Inspektor ernannt hat, oder gegebenenfalls die Kommission oder die Europäische Fischereiaufsichtsagentur arbeitet mit dem Mitgliedstaat zusammen, der infolge eines Berichts eines EU-Inspektors handelt, um rechtliche und verwaltungstechnische Vorgänge zu erleichtern.
(3) Der EU-Inspektor wirkt auf Anfrage in Verfahren mit, die ein Mitgliedstaat aufgrund von Verstößen einleitet und sagt als Zeuge aus.
TITEL VII
DURCHSETZUNG
PUNKTESYSTEM FÜR SCHWERE VERSTÖSSE
Artikel 125
Einführung und Anwendung eines Punktesystems für schwere Verstöße
Jeder Mitgliedstaat bestimmt die zuständigen nationalen Behörden, die verantwortlich sind für:
a)
die Einführung eines Systems der Punktevergabe für schwere Verstöße gemäß Artikel 92 Absatz 1 der Kontrollverordnung;
b)
die Zuweisung einer angemessenen Anzahl von Punkten an den Inhaber einer Fanglizenz;
c)
die Übertragung zugewiesener Punkte auf etwaige künftige Inhaber der Fanglizenz für das betreffende Fischereifahrzeug, das verkauft oder übertragen wird oder anderweitig den Eigentümer wechselt;
d)
das Führen einer Kartei der dem Inhaber einer Fanglizenz zugewiesenen oder auf ihn übertragenen Punkte.
Artikel 126
Zuweisung von Punkten
(1) Die Zahl der Punkte für schwere Verstöße wird dem Inhaber der Fanglizenz gemäß Anhang XXX durch die zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats des betreffenden Fischereifahrzeugs zugewiesen.
(2) Werden im Verlauf einer Inspektion zwei oder mehr schwere Verstöße festgestellt, die durch dieselbe natürliche oder juristische Person, die Inhaber der Lizenz ist, begangen wurden, wird der Inhaber der Fanglizenz gemäß Absatz 1 für jeden einzelnen schweren Verstoß mit bis zu 12 Punkten belegt.
(3) Der Inhaber der Fanglizenz wird über die ihm zugewiesenen Punkte in Kenntnis gesetzt.
(4) Die Punkte werden dem Inhaber der Lizenz an dem Datum zugewiesen, das in der Zuweisungsentscheidung genannt ist. Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass die Anwendung einzelstaatlicher Vorschriften bezüglich der aufschiebenden Wirkung von Rechtsbehelfsverfahren das Punktesystem nicht unwirksam macht.
(5) Wird der schwere Verstoß in einem anderen Mitgliedstaat als dem Flaggenmitgliedstaat festgestellt, werden die Punkte nach deren Unterrichtung gemäß Artikel 89 Absatz 4 der Kontrollverordnung von den in Artikel 125 der vorliegenden Verordnung genannten zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats verhängt.
Artikel 127
Mitteilung von Entscheidungen
Entspricht die gemäß Artikel 125 der vorliegenden Verordnung benannte Behörde nicht der in Artikel 5 Absatz 5 der Kontrollverordnung genannten einzigen Behörde, ist letztere über jede Entscheidung nach Maßgabe dieses Titels zu unterrichten.
Artikel 128
Eignerwechsel
Wird das Fischereifahrzeug zum Verkauf angeboten oder soll es auf andere Art den Eigner wechseln, informiert der Inhaber der Fanglizenz etwaige künftige Lizenzinhaber über der Anzahl der ihm noch zugewiesenen Punkte mittels einer durch die zuständigen Behörden beglaubigten Kopie.
Artikel 129
Aussetzung und endgültiger Entzug einer Fanglizenz
(1) Hat der Inhaber einer Fanglizenz 18, 36, 54 bzw. 72 Punkte angesammelt, führt dies automatisch zur ersten, zweiten, dritten bzw. vierten Aussetzung der Fanglizenz für die betreffenden Zeiträume gemäß Artikel 92 Absatz 3 der Kontrollverordnung.
(2) Wenn der Inhaber einer Fanglizenz 90 Punkte angesammelt hat, wird die Fanglizenz automatisch endgültig entzogen.
Artikel 130
Folgemaßnahmen nach Aussetzung und endgültigem Entzug einer Fanglizenz
(1) Bei Aussetzung oder endgültigem Entzug einer Fanglizenz gemäß Artikel 129 der vorliegenden Verordnung setzt die zuständige Behörde des Flaggenmitgliedstaats den Inhaber der Fanglizenz unverzüglich von der Aussetzung oder dem endgültigen Entzug in Kenntnis.
(2) Bei Eingang der Informationen gemäß Absatz 1 sorgt der Inhaber der Fanglizenz dafür, dass das betreffende Fischereifahrzeug jegliche Fangtätigkeit unverzüglich einstellt. Er stellt sicher, dass es unverzüglich seinen Heimathafen oder einen von den zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats bezeichneten Hafen ansteuert. Während der Fahrt sind die Fanggeräte gemäß Artikel 47 der Kontrollverordnung verzurrt und verstaut. Der Inhaber der Fanglizenz stellt sicher, dass alle Fänge an Bord des Fischereifahrzeugs entsprechend den Anweisungen der zuständigen Behörden des Flaggenmitgliedstaats behandelt werden.
Artikel 131
Streichen von Fanglizenzen von entsprechenden Listen
(1) Wird die Fanglizenz gemäß Artikel 129 Absatz 1 oder 2 der vorliegenden Verordnung endgültig entzogen, wird im nationalen Flottenregister gemäß Artikel 15 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 vermerkt, dass das Fischereifahrzeug, für das die ausgesetzte oder entzogene Fanglizenz galt, keine Fanglizenz mehr besitzt. Das Fischereifahrzeug wird auch in dem in Artikel 15 Absatz 3 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 genannten Fischereiflottenregister der EU entsprechend gekennzeichnet.
(2) Der endgültige Entzug einer Fanglizenz in Einklang mit Artikel 129 Absatz 2 der vorliegenden Verordnung hat keine Auswirkungen auf die Referenzgrößen des Mitgliedstaats, der die Lizenz gemäß Artikel 12 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 ausgestellt hat.
(3) Die zuständigen Behörden der Mitgliedstaaten aktualisieren unverzüglich die Liste gemäß Artikel 116 Absatz 1 Buchstabe d der Kontrollverordnung mit Angabe aller zugewiesenen Punkte und daraus folgender Aussetzungen und endgültiger Entzüge von Fanglizenzen, einschließlich des Datums ihres Inkrafttretens und der betreffenden Dauer.
Artikel 132
Illegaler Fischfang während der Aussetzung oder bei endgültigem Entzug einer Fanglizenz
(1) Übt ein Fischereifahrzeug, dessen Fanglizenz gemäß Artikel 129 der vorliegenden Verordnung ausgesetzt oder endgültig entzogen wurde, während der Aussetzung oder nach dem endgültigen Entzug der Fanglizenz Fangtätigkeiten aus, leiten die zuständigen Behörden unverzüglich Durchsetzungsmaßnahmen gemäß Artikel 91 der Kontrollverordnung ein.
(2) Gegebenenfalls kann das in Absatz 1 genannte Fischereifahrzeug in die EU-Liste der IUU-Schiffe gemäß Artikel 27 der Verordnung (EG) Nr. 1005/2008 aufgenommen werden.
Artikel 133
Löschen von Punkten
(1) Wurde eine Fanglizenz gemäß Artikel 129 der vorliegenden Verordnung ausgesetzt, werden die Punkte, die die Grundlage für die Aussetzung der Fanglizenz bilden, nicht gelöscht. Etwaige neue, dem Inhaber der Fanglizenz zugewiesene Punkte werden den bestehenden Punkten im Sinne von Artikel 129 der vorliegenden Verordnung hinzugefügt.
(2) Wurden Punkte gemäß Artikel 92 Absatz 4 der Kontrollverordnung gelöscht, wird der Inhaber der Fanglizenz bei der Anwendung von Artikel 92 Absatz 3 der Kontrollverordnung so betrachtet, als ob seine Fanglizenz nicht gemäß Artikel 129 der vorliegenden Verordnung ausgesetzt war.
(3) Sofern die Gesamtpunktzahl, die dem Inhaber der Fanglizenz für das Fischereifahrzeug zugewiesen wurde, über zwei Punkten liegt, werden zwei Punkte gelöscht, wenn
a)
das Fischereifahrzeug, mit dem der schwere Verstoß begangen wurde, für den die Punkte zugewiesen wurden, in der Folge an der satellitengestützten Schiffsüberwachung (VMS) teilnimmt, oder es Fischereilogbuch-, Umlade- und Anlandeerklärungsdaten elektronisch aufzeichnet und übermittelt, ohne rechtlich dazu verpflichtet zu sein, oder
b)
der Inhaber der Fanglizenz nach der Zuweisung der Punkte freiwillig an einer wissenschaftlichen Untersuchung zur Verbesserung der Fanggeräteselektivität teilnimmt, oder
c)
der Inhaber der Fanglizenz Mitglied einer Erzeugerorganisation ist und der Inhaber der Fanglizenz einen von der Erzeugerorganisation im Jahr nach der Zuweisung der Punkte verabschiedeten Fangplan befolgt, der die Fangrechte des Inhabers der Fanglizenz um 10 % verringert, oder
d)
der Inhaber der Fanglizenz sich einer Fischerei anschließt, für die ein Umweltsiegel beurkundet, dass die Erzeugnisse aus gut geführter Seefischerei stammen und der Schwerpunkt auf die nachhaltige Nutzung von Fischereiressourcen gelegt wird.
Für jeden Zeitraum von drei Jahren nach dem letzten schweren Verstoß kann der Inhaber einer Fanglizenz eine der Optionen unter Buchstabe a, b, c oder d in Anspruch nehmen, um die Zahl der zugewiesenen Punkte zu verringern, vorausgesetzt eine solche Verringerung führt nicht dazu, dass alle der Lizenz zugewiesenen Punkte gelöscht werden.
(4) Wurden die Punkte gemäß Absatz 3 gelöscht, wird der Inhaber der Fanglizenz davon in Kenntnis gesetzt. Der Inhaber der Fanglizenz wird ebenfalls über die Zahl der verbleibenden Punkte informiert.
Artikel 134
Punktesystem für Kapitäne von Fischereifahrzeugen
Die Mitgliedstaaten unterrichten die Kommission sechs Monate nach dem Zeitpunkt der Anwendung dieses Titels über ihr nationales Punktesystem für Kapitäne gemäß Artikel 92 Absatz 6 der Kontrollverordnung.
TITEL VIII
MASSNAHMEN ZUR GEWÄHRLEISTUNG DER EINHALTUNG DER ZIELE DER GEMEINSAMEN FISCHEREIPOLITIK DURCH DIE MITGLIEDSTAATEN
KAPITEL I
Aussetzung und Streichung von Finanzhilfen der EU
Artikel 135
Begriffsbestimmung
Im Sinne dieses Kapitels bezeichnet der Ausdruck
1.
„Zahlung“ den infolge eines Zahlungsantrags eines Mitgliedstaats durch die Kommission auszuzahlenden Finanzbeitrag während oder am Ende der Durchführung eines operationellen Programms nach der Verordnung (EG) Nr. 1198/2006 oder eines Projekts, das unter Artikel 8 Buchstabe a der Verordnung (EG) Nr. 861/2006 fällt;
2.
„Unterbrechung“ die Unterbrechung der Laufzeit der Zahlungsfrist;
3.
„Aussetzung“ die Aussetzung von Zahlungen entsprechend bestimmter Zahlungsanfragen gemäß Artikel 103 Absatz 1 der Kontrollverordnung;
4.
„Streichung“ die Annullierung eines Teils oder der Gesamtheit des ausgesetzten Unionsbeitrags zu einem operationellen Programm nach der Verordnung (EG) Nr. 1198/2006 oder einem Projekt, das unter Artikel 8 Buchstabe a der Verordnung (EG) Nr. 861/2006 fällt.
Artikel 136
Unterbrechung der Zahlungsfrist
(1) Der bevollmächtigte Anweisungsbefugte im Sinne der Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1605/2002 des Rates (34) kann die Zahlungsfrist für höchstens sechs Monate aussetzen, wenn
a)
es Hinweise auf Nichteinhaltung der GFP-Vorschriften gibt; oder
b)
der bevollmächtigte Anweisungsbefugte zusätzliche Prüfungen vornehmen muss, nachdem es Hinweise gegeben hat, dass es im Bereich Fischerei und fischereibezogene Tätigkeiten Mängel im Kontrollsystem eines Mitgliedstaats gibt und/oder die GFP-Vorschriften nicht eingehalten wurden.
(2) Die Gründe für die Unterbrechung der Zahlungsfrist werden dem betroffenen Mitgliedstaat gemäß Artikel 103 Absatz 3 der Kontrollverordnung schriftlich mitgeteilt. Er wird aufgefordert, der Kommission innerhalb eines Monats nach Eingang des Schreibens mitzuteilen, welche Abhilfemaßnahmen ergriffen wurden und/oder welche Zuschüsse für die fischereibezogene Tätigkeit gewährt wurden, die Gegenstand der Maßnahmen wegen Nichteinhaltung gemäß Anhang XXXI der vorliegenden Verordnung ist.
(3) Wenn der betreffende Mitgliedstaat nicht innerhalb des in Absatz 2 genannten Zeitraums auf die Aufforderung der Kommission antwortet oder keine zufriedenstellende Antwort gibt, kann die Kommission ein Erinnerungsschreiben schicken, das eine Fristverlängerung von höchstens 15 Tagen gewährt.
(4) Die Unterbrechung wird beendet, wenn der Mitgliedstaat in seiner Antwort nachweist, dass er Abhilfemaßnahmen ergriffen hat, um die Einhaltung der GFP-Vorschriften sicherzustellen, oder dass die Hinweise, dass es im Bereich Fischerei und fischereibezogene Tätigkeiten Mängel in seinem Kontrollsystem gibt und/oder die GFP-Vorschriften nicht eingehalten wurden, gegenstandslos gewesen sind.
Artikel 137
Aussetzung von Zahlungen
(1) Reagiert der betreffende Mitgliedstaat nicht innerhalb des in Artikel 136 dieser Verordnung genannten Zeitraums auf die Anfrage der Kommission oder gibt er keine zufriedenstellende Antwort, kann die Kommission auf der Grundlage der zum betreffenden Zeitpunkt verfügbaren Informationen beschließen, einen Teil oder alle Zahlungen von Finanzhilfen der EU an diesen Mitgliedstaat gemäß Artikel 103 Absatz 1 der Kontrollverordnung aussetzen (nachstehend: „Aussetzungsbeschluss“).
(2) Der Aussetzungsbeschluss enthält eine Zusammenfassung der wesentlichen Sach- und Rechtsfragen sowie die Einschätzung der Kommission mit Blick auf die relevanten Umstände gemäß Artikel 103 Absatz 1 und Absatz 6 der Kontrollverordnung und legt den auszusetzenden Anteil der Zahlung fest. Im Aussetzungsbeschluss wird der betreffende Mitgliedstaat aufgefordert, innerhalb eines vorgeschriebenen Zeitraums, der sechs Monate nicht überschreiten darf, Abhilfemaßnahmen zu treffen.
(3) Der Umfang der auszusetzenden Zahlungen wird durch Anwendung einer Rate beschlossen, die unter Berücksichtigung der in Artikel 103 Absatz 5 der Kontrollverordnung festgelegten Kriterien bestimmt wird.
Artikel 138
Streichung der Finanzhilfe
(1) Weist ein Mitgliedstaat auch in der Zeit der Aussetzung nicht nach, dass er die Situation, die zum Aussetzungsbeschluss führte, behoben hat, wie in Artikel 103 Absatz 2 der Kontrollverordnung beschrieben, kann die Kommission ihn von ihrer Absicht in Kenntnis setzen, eine Streichung zu beschließen. Die Artikel 136 Absätze 2 und 3 der vorliegenden Verordnung gelten entsprechend.
(2) Reagiert der betreffende Mitgliedstaat auf die Aufforderung der Kommission gemäß Absatz 1 nicht oder gibt keine zufriedenstellende Antwort, kann die Kommission auf der Grundlage der zum Zeitpunkt des Beschlusses verfügbaren Informationen beschließen, die ausgesetzten Zahlungen an diesen Mitgliedstaat ganz oder teilweise zu streichen.
(3) Der in Absatz 2 genannte Streichungsbeschluss kann die Einziehung ein Teils oder der Gesamtheit etwaiger Vorschusszahlungen auf den finanziellen Beitrag für Projekte beinhalten, die unter Artikel 8 Buchstabe a der Kontrollverordnung (EG) Nr. 861/2006 fallen und für die Zahlungen ausgesetzt wurden.
(4) Der Umfang der ausgesetzten Zahlungen, die gestrichen werden sollen, wird durch Anwendung einer Rate beschlossen, die unter Berücksichtigung der Kriterien in Artikel 103 Absatz 5 der Kontrollverordnung bestimmt wird.
(5) Die wieder einzuziehenden Vorschusszahlungen auf den finanziellen Beitrag für Projekte, für die Zahlungen ausgesetzt wurden, fließen mittels eines Wiedereinziehungsverfahrens gemäß Artikel 28 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 861/2006 und Artikel 72 der Verordnung (EG, Euratom) Nr. 1605/2002 an die Kommission zurück.
KAPITEL II
Abzug von Fangmöglichkeiten
Artikel 139
Allgemeine Vorschriften für den Abzug von Fangmöglichkeiten bei Quotenüberschreitung
(1) Das Ausmaß der Überschreitung der für einen bestimmten Zeitraum zugeteilten Quote und des für einen bestimmten Zeitraum zugeteilten Fischereiaufwands gemäß Artikel 105 Absatz 1 und Artikel 106 Absatz 1 der Kontrollverordnung wird auf der Grundlage der am 15. Tag des zweiten Monats nach Ende des festgesetzten Zeitraums verfügbaren Zahlen festgestellt.
(2) Das Ausmaß der Quotenüberschreitung wird in Bezug auf die Fangmöglichkeiten festgestellt, die dem betreffenden Mitgliedstaat am Ende jedes bestimmten Zeitraums zur Verfügung stehen, unter Berücksichtigung des Tauschs von Fangmöglichkeiten gemäß Artikel 20 Absatz 5 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002, von Quotenübertragungen gemäß Artikel 4 Absatz 2 der Verordnung Nr. 847/96 (35), der Aufteilung verfügbarer Fangmöglichkeiten gemäß Artikel 64 der vorliegenden Verordnung und der Abzüge von Fangmöglichkeiten gemäß den Artikel 105, 106 und 107 der Kontrollverordnung.
(3) Der Tausch von Fangmöglichkeiten in einem bestimmten Zeitraum gemäß Artikel 20 Absatz 5 der Verordnung (EG) Nr. 2371/2002 ist nach dem letzten Tag des ersten Monats nach Ablauf dieses Zeitraums nicht gestattet.
Artikel 140
Konsultation zu Abzügen von Fangmöglichkeiten
Bei Abzügen von Fangmöglichkeiten gemäß Artikel 105 Absätze 4 und 5 und Artikel 106 Absatz 3 der Kontrollverordnung beratschlagt sich die Kommission mit dem betreffenden Mitgliedstaat über vorgeschlagene Maßnahmen. Der betreffende Mitgliedstaat beantwortet die Anfrage der Kommission innerhalb von zehn Arbeitstagen.
KAPITEL III
Quotenabzüge wegen Nichteinhaltung der Vorschriften der gemeinsamen Fischereipolitik
Artikel 141
Vorschriften für den Abzug von Quoten wegen Nichteinhaltung der Ziele der Gemeinsamen Fischereipolitik
(1) Die in Artikel 107 Absatz 2 der Kontrollverordnung genannte Frist, innerhalb deren der Mitgliedstaat nachweist, dass die Fischerei ohne Schädigung des Bestands betrieben werden kann, beginnt am Datum des Schreibens der Kommission an den Mitgliedstaat.
(2) Die Mitgliedstaaten liefern in ihrer Antwort nach Artikel 107 Absatz 2 der Kontrollverordnung stichhaltige Beweise, die belegen können, dass die Fischerei ohne Schädigung des Bestands betrieben werden kann.
Artikel 142
Festlegung der abzuziehenden Mengen
(1) Jeder Quotenabzug gemäß Artikel 107 der Kontrollverordnung entspricht proportional dem Umfang und der Art der Nichteinhaltung der Vorschriften für Bestände, die Mehrjahresplänen unterliegen, und der Schwere der Gefährdung dieser Bestände. Er berücksichtigt den Schaden, der durch die Nichteinhaltung von Vorschriften für Bestände, die Mehrjahresplänen unterliegen, an diesen Beständen entstanden ist.
(2) Wenn eine Kürzung gemäß Absatz 1 nicht an der für den überfischten Bestand oder die überfischte Bestandsgruppe zugewiesenen Quote oder Zuteilung bzw. dem betreffenden Anteil vorgenommen werden kann, weil der betreffende Mitgliedstaat nicht oder nicht in ausreichendem Maße über eine Quote oder Zuteilung bzw. einen Anteil für einen Bestand oder eine Bestandsgruppe verfügt, kann die Kommission nach Anhörung des betreffenden Mitgliedstaats im folgenden Jahr oder in den folgenden Jahren nach Maßgabe von Absatz 1 Quotenabzüge für andere Bestände oder Bestandsgruppen in demselben geografischen Gebiet oder für Bestände oder Bestandsgruppen von gleichem Marktwert vornehmen.
TITEL IX
DATEN UND INFORMATIONEN
KAPITEL I
Analyse und Audit der Daten
Artikel 143
Gegenstand
Das in Artikel 109 Absatz 1 der Kontrollverordnung genannte elektronische Validierungssystem umfasst insbesondere:
a)
eine Datenbank oder Datenbanken zur Speicherung aller durch dieses System zu validierenden Daten gemäß Artikel 144 der vorliegenden Verordnung;
b)
Validierungsverfahren, einschließlich Datenqualitätsprüfungen, Analysen und Gegenkontrollen all dieser Daten gemäß Artikel 145 der vorliegenden Verordnung;
c)
Verfahren, die der Kommission oder der von ihr benannten Stelle Zugang zu allen Daten gemäß Artikel 146 der vorliegenden Verordnung geben.
Artikel 144
Zu validierende Daten
(1) Die Mitgliedstaaten sorgen dafür, dass für das elektronische Validierungssystem alle in Artikel 109 Absatz 2 der Kontrollverordnung genannten Daten in einer elektronischen Datenbank oder elektronischen Datenbanken gespeichert sind. Die zu erfassenden Mindestangaben entsprechen den Einträgen, die in den Anhängen XXIII, XII und XXXII aufgelistet sind, sowie den obligatorischen Einträgen in Anhang XXVII. Das Validierungssystem kann auch andere, für den Zweck des Validierungsverfahrens als erforderlich erachtete Daten berücksichtigen.
(2) Das Validierungssystem kann auf die Daten in den Datenbanken gemäß Absatz 1 jederzeit und in Echtzeit zugreifen. Das Validierungssystem hat direkten Zugriff auf all diese Datenbanken, ohne dass menschliches Eingreifen erforderlich ist. Zu diesem Zweck sind alle Datenbanken oder -systeme in einem Mitgliedstaat, die Daten gemäß Absatz 1 enthalten, miteinander verbunden.
(3) Werden Daten gemäß Absatz 1 nicht automatisch in einer Datenbank gespeichert, sorgen die Mitgliedstaaten für die manuelle Erfassung oder Digitalisierung in den Datenbanken ohne Verzögerung und unter Einhaltung aller Fristen in den einschlägigen Rechtsvorschriften. Das korrekte Datum des Datenempfangs und der Datenerfassung wird in der Datenbank festgehalten.
Artikel 145
Validierungsverfahren
(1) Das elektronische Validierungssystem bestätigt jeden Datensatz gemäß Artikel 144 Absatz 1 der vorliegenden Verordnung fortlaufend, systematisch und gründlich auf der Grundlage automatisierter computerisierter Algorithmen und Verfahren. Die Validierung enthält Verfahren zur Überprüfung der grundlegenden Datenqualität, des Datenformats und die Mindestanforderungen an die Daten sowie eine erweiterte Prüfung, bei der mehrere Einträge eines Datensatzes mittels statistischer Methoden oder Abgleich mit anderen Quellen eingehend analysiert werden.
(2) Für jedes Validierungsverfahren gibt es eine Geschäftsregel oder einen Satz von Geschäftregeln, um zu bestimmen, welche Validierungen durch das Verfahren ausgeführt und wo die Ergebnisses dieser Validierungen gespeichert werden. Gegebenenfalls ist ein entsprechender Verweis auf die Rechtsvorschriften, deren Anwendung überprüft wird, anzugeben. Nach Absprache mit den Mitgliedstaaten kann die Kommission einen Satz verbindlicher Standardgeschäftsregeln festlegen.
(3) Alle Ergebnisse des elektronischen Validierungssystems - ob positiv oder negativ -werden in einer Datenbank gespeichert. Jede durch das Validierungsverfahren entdeckte Unstimmigkeit oder Nichteinhaltung muss unverzüglich zu erkennen sein, ebenso wie die Folgemaßnahmen zu diesen Unstimmigkeiten. Das System ermöglicht außerdem die Identifizierung eines Fischereifahrzeugs, eines Kapitäns oder Betreibers, bei dem im Laufe der letzten drei Jahre mehrfach Unstimmigkeiten und mögliche Verstöße entdeckt wurden.
(4) Die Folgemaßnahmen auf die Unstimmigkeiten, die durch das Validierungssystem aufgedeckt werden, sind mit den Validierungsergebnissen verbunden und geben das Datum von Validierung und Folgemaßnahme an.
Stellt sich heraus, dass die Unstimmigkeit auf einen fehlerhaften Dateneintrag zurückzuführen ist, wird der Dateneintrag in der Datenbank berichtigt und klar als solches gekennzeichnet; außerdem werden der Originalwert oder -eintrag und der Grund für die Berichtigung angegeben.
Führt die Unstimmigkeit zu Folgemaßnahmen, enthält die Validierung gegebenenfalls einen Link zum Inspektionsbericht und dessen Nachverfolgung.
Artikel 146
Zugang durch die Kommission
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die Kommission oder die von ihr benannte Stelle jederzeit Echtzeitzugang hat zu:
a)
allen in Artikel 144 Absatz 1 der vorliegenden Verordnung genannten Daten;
b)
allen für das Validierungssystem bestimmten Geschäftsregeln, einschließlich Definition, einschlägiger Rechtsvorschriften und Speicherort der Validierungsergebnisse;
c)
allen Validierungsergebnissen und Folgemaßnahmen, einschließlich der Kennzeichnung von korrigierten Daten und gegebenenfalls dem Link zu den Vertragsverletzungsverfahren.
(2) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass alle in Absatz 1 Buchstaben a, b und c genannten Daten über gesicherte Webdienste gemäß Artikel 147 der vorliegenden Verordnung für den automatischen Datenaustausch zugänglich sind.
(3) Die Daten stehen entsprechend dem in Anhang XII festgelegten Datenaustauschformat und im XML-Format zum Herunterladen zur Verfügung. Weitere verfügbare Dateneinträge, die nicht in Anhang XII näher bestimmt sind, stehen in dem in Anhang XXXII definierten Format zur Verfügung.
(4) Die Kommission oder die von ihr bestimmte Stelle erhalten die Möglichkeit, die in Absatz 1 genannten Daten für ein einzelnes Fischereifahrzeug oder eine Liste von Fischereifahrzeugen für jeden Zeitraum und jedes geografische Gebiet herunterzuladen.
(5) Auf begründeten Antrag der Kommission berichtigt ein Mitgliedstaat unverzüglich Daten, bei denen die Kommission Unstimmigkeiten gefunden hat. Der betroffene Mitgliedstaat setzt andere betroffene Mitgliedstaaten unverzüglich von dieser Berichtigung in Kenntnis.
KAPITEL II
Websites der mitgliedstaaten
Artikel 147
Betrieb von Websites und Webdiensten
(1) Die Mitgliedstaaten richten für ihre offiziellen Websites gemäß den Artikeln 115 und 116 der Kontrollverordnung Webdienste ein. Diese Webdienste erzeugen in Echtzeit dynamische Inhalte für die offiziellen Websites und liefern automatischen Zugang zu den Daten. Wenn nötig, passen die Mitgliedstaaten ihre vorhandenen Datenbanken an oder erstellen neue Datenbanken, um die erforderlichen Inhalte der Webdienste zu liefern.
(2) Die Webdienste ermöglichen es der Kommission oder der von ihr benannten Stelle, jederzeit alle in den Artikeln 148 und 149 der vorliegenden Verordnung verfügbaren Daten abzurufen. Der automatische Abrufmechanismus beruht auf dem in Anhang XII genannten elektronischen Datenaustauschprotokoll und -format. Die Webdienste entsprechen internationalen Standards.
(3) Jeder Unterseite der in Absatz 1 genannten offiziellen Website enthält auf der linken Seite ein Menü, in dem die Links zu allen anderen Unterseiten aufgeführt sind. Am unteren Ende der Unterseite ist außerdem die Definition des zugehörigen Webdienstes gegeben.
(4) Die Webdienste und -sites werden zentral verwaltet, so dass nur ein zentraler Zugangspunkt pro Mitgliedgliedstaat existiert.
(5) Die Kommission kann einheitliche Standards, technische Spezifikationen und Verfahren für das Interface der Website, technisch-kompatible, elektronische Systeme und Webdienste für die Mitgliedstaaten, die Kommission und die von ihr benannte Stelle festlegen. Die Kommission koordiniert die Arbeit an diesen Spezifikationen und Verfahren nach Absprache mit den Mitgliedstaaten.
Artikel 148
Öffentlich zugängliche Website und Webdienste
(1) Der öffentlich zugängliche Teil der Website enthält eine Überblicksseite und verschiedene Unterseiten. Die öffentliche Überblicksseite führt Hyperlinks auf, die auf die Unterseiten mit den in Artikel 115 Buchstaben a bis g der Kontrollverordnung genannten Informationen verweisen.
(2) Jede öffentliche Unterseite enthält zumindest einen der Informationseinträge aus der Liste gemäß Artikel 115 Buchstaben a bis g der Kontrollverordnung. Unterseiten sowie verwandte Webdienste enthalten zumindest die in Anhang XXXIII vorgegebenen Informationen.
Artikel 149
Gesicherte Website und Webdienste
(1) Der gesicherte Teil der Website enthält eine Überblicksseite und verschiedene Unterseiten. Die gesicherte Überblicksseite führt Hyperlinks auf, die auf die Informationen in Artikel 116 Absatz 1 Buchstaben a bis h der Kontrollverordnung und die Unterseiten mit den genannten Informationen verweisen.
(2) Jede gesicherte Unterseite enthält zumindest einen der Informationseinträge aus der Liste gemäß Artikel 116 Absatz 1 Buchstaben a bis h der Kontrollverordnung. Unterseiten sowie verwandte Webdienste enthalten zumindest die in Anhang XXIV vorgegebenen Informationen.
(3) Sowohl gesicherte Websites als auch gesicherte Webdienste nutzen elektronische Zertifikate gemäß Artikel 116 Absatz 3 der Kontrollverordnung.
TITEL X
DURCHFÜHRUNG
KAPITEL I
Gegenseitige Amtshilfe
Abschnitt 1
Allgemeine Bestimmungen
Artikel 150
Geltungsbereich
(1) Dieses Kapitel enthält die Bedingungen, unter denen sich die Mitgliedstaaten untereinander, Drittländern, der Kommission und der von ihr benannten Stelle Amtshilfe leisten, um die wirksame Anwendung der Kontrollverordnung und der vorliegenden Verordnung zu gewährleisten. Es hindert die Mitgliedstaaten nicht daran, andere Formen der Verwaltungszusammenarbeit einzurichten.
(2) Dieses Kapitel verpflichtet die Mitgliedstaaten nicht zu gegenseitiger Amtshilfe, wenn diese ihrem einzelstaatlichen Rechtssystem, ihrer Politik, ihrer Sicherheit oder anderen grundlegenden Interessen schaden könnte. Vor der Ablehnung eines Amtshilfeersuchens konsultiert der ersuchte Mitgliedstaat den ersuchenden Mitgliedstaat, um festzustellen, ob die Hilfe unter bestimmten Bedingungen und Voraussetzungen teilweise geleistet werden kann. Kann er dem Amtshilfeersuchen nicht nachkommen, so teilt er dies dem ersuchenden Mitgliedstaat und der Kommission oder der von ihr benannten Stelle unverzüglich unter Angabe der Gründe mit.
(3) Dieses Kapitel berührt nicht die Anwendung der strafprozessrechtlichen Vorschriften in den Mitgliedstaaten oder der Vorschriften über die Amtshilfe in Strafsachen, einschließlich der Vorschriften über das Ermittlungsgeheimnis.
Artikel 151
Kosten
Die Mitgliedstaaten tragen selbst die Kosten, die ihnen durch die Bearbeitung eines Amtshilfeersuchens entstehen, und verzichten auf jeglichen Anspruch auf Erstattung der Kosten, die durch die Anwendung dieses Titels entstehen.
Artikel 152
Einzige Behörde
Die in Artikel 5 Absatz 5 der Kontrollverordnung genannte einzige Behörde ist die zentrale Verbindungsstelle für die Anwendung dieses Kapitels.
Artikel 153
Folgemaßnahmen
(1) Beschließen einzelstaatliche Behörden, aufgrund eines Amtshilfeersuchens auf der Grundlage dieses Kapitels oder nach spontanem Informationsaustausch Maßnahmen einzuleiten, die nur mit Genehmigung oder auf Veranlassung einer Justizbehörde umgesetzt werden können, so übermitteln sie dem betreffenden Mitgliedstaat und der Kommission oder der von ihr benannten Stelle alle Informationen zu diesen Maßnahmen, die die Nichteinhaltung der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik betreffen.
(2) Eine solche Mitteilung muss zuvor von den Justizbehörden genehmigt werden, wenn dies in einzelstaatlichen Rechtvorschriften vorgesehen ist.
Abschnitt 2
Information ohne vorheriges Ersuchen
Artikel 154
Information ohne vorheriges Ersuchen
(1) Erhält ein Mitgliedstaat Kenntnis von potenzieller Nichteinhaltung der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik, insbesondere von schweren Verstößen gemäß Artikel 90 Absatz 1 der Kontrollverordnung, oder hegt er den begründeten Verdacht, dass ein solcher Verstoß vorkommen könnte, so teilt er dies den anderen betroffenen Mitgliedstaaten und der Kommission oder der von ihr benannten Stelle unverzüglich mit. Diese Mitteilung mit allen notwendigen Informationen wird über die in Artikel 152 der vorliegenden Verordnung genannte zentrale Stelle übermittelt.
(2) Leitet ein Mitgliedstaat Durchsetzungsmaßnahmen im Zusammenhang mit der Nichteinhaltung oder einem Verstoß gemäß Absatz 1 ein, so teilt er dies den anderen betroffenen Mitgliedstaaten und der Kommission oder der von ihr benannten Stelle über die in Artikel 152 der vorliegenden Verordnung genannte zentrale Stelle mit.
(3) Alle Mitteilungen nach Maßgabe dieses Artikels erfolgen in schriftlicher Form.
Abschnitt 3
Amtshilfeersuchen
Artikel 155
Begriffsbestimmung
Nach Maßgabe dieses Abschnitts steht „Amtshilfeersuchen“ für ein Ersuchen eines Mitgliedstaates an einen anderen Mitgliedstaat oder der Kommission oder der von ihr benannten Stelle an einen Mitgliedstaat um
a)
Informationen, einschließlich Informationen gemäß Artikel 93 Absätze 2 und 3 der Kontrollverordnung;
b)
Durchsetzungsmaßnahmen oder
c)
behördliche Zustellung.
Artikel 156
Allgemeine Anforderungen
(1) Der ersuchende Mitgliedstaat sorgt dafür, dass jedes Amtshilfeersuchen ausreichende Informationen enthält, damit der ersuchte Mitgliedstaat dem Ersuchen nachkommen kann, einschließlich aller erforderlichen Beweise, die auf dem Gebiet des ersuchenden Mitgliedstaates erhoben werden können.
(2) Amtshilfeersuchen beschränken sich auf belegte Fälle, in denen begründeter Anlass zu der Annahme besteht, dass Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik nicht eingehalten wurden und insbesondere schwere Verstöße gemäß Artikel 90 Absatz 1 der Kontrollverordnung vorgekommen sind und der ersuchende Mitgliedstaat keine Möglichkeit hat, die ersuchte Information zu erhalten oder die erbetenen Maßnahmen selbst einzuleiten.
Artikel 157
Übermittlung von Ersuchen und Antworten
(1) Die Ersuchen werden ausschließlich von der einzigen Behörde des ersuchenden Mitgliedstaates oder von der Kommission oder der von ihr benannten Stelle an die einzige Behörde des ersuchten Mitgliedstaates übermittelt. Alle Antworten auf ein Ersuchen werden auf dem gleichen Wege übermittelt.
(2) Amtshilfeersuchen und die Antworten darauf werden schriftlich übermittelt.
(3) Bevor ein Ersuchen ergeht, einigen sich die jeweiligen einzigen Behörden darauf, in welcher Sprache Ersuchen und Informationen übermittelt werden sollen. Kann keine Einigung erzielt werden, so werden die Ersuchen in der/den Amtssprache/n des ersuchenden Mitgliedstaates und die Antworten in der/den Amtssprache/n des ersuchten Mitgliedstaates verfasst.
Artikel 158
Informationsersuchen
(1) Auf Ersuchen eines Mitgliedstaats, der Kommission oder der von ihr benannten Stelle übermittelt der ersuchte Mitgliedstaat alle sachdienlichen Informationen, die erforderlich sind, um festzustellen, ob die Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik nicht eingehalten wurden, insbesondere ob schwere Verstöße gemäß Artikel 90 Absatz 1 der Kontrollverordnung begangen wurden oder ob der begründete Verdacht besteht, dass sie begangen werden könnten. Diese Informationen werden über die in Artikel 152 der vorliegenden Verordnung genannte einzige Behörde übermittelt.
(2) Auf Ersuchen eines Mitgliedstaats, der Kommission oder der von ihr benannten Stelle führt der ersuchte Mitgliedstaat geeignete behördliche Ermittlungen über die Vorgänge durch, bei denen es sich um Nichteinhaltung der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik, insbesondere schwere Verstöße gemäß Artikel 90 Absatz 1 der Kontrollverordnung handelt oder nach Meinung des ersuchenden Mitgliedstaates handeln könnte. Der ersuchte Mitgliedstaat teilt dem ersuchenden Mitgliedstaat und der Kommission oder der von ihr benannten Stelle die Ergebnisse dieser behördlichen Ermittlungen mit.
(3) Auf Ersuchen eines Mitgliedstaats, der Kommission oder der von ihr benannten Stelle kann der ersuchte Mitgliedstaat einem zuständigen Vertreter des ersuchenden Mitgliedstaates gestatten, die Vertreter des ersuchten Mitgliedstaates oder der Kommission oder der von ihr benannten Stelle bei den behördlichen Ermittlungen gemäß Absatz 2 zu begleiten. Sind nach den einzelstaatlichen strafprozessrechtlichen Vorschriften bestimmte Amtshandlungen Beamten vorbehalten, die nach den innerstaatlichen Rechtsvorschriften hierzu eigens benannt wurden, nehmen die Beamten des ersuchenden Mitgliedstaats an solchen Amtshandlungen nicht teil. Sie nehmen unter keinen Umständen an der Durchsuchung von Räumlichkeiten und der förmlichen Vernehmung von Personen im Rahmen von Strafverfahren teil. Die im ersuchten Mitgliedstaat anwesenden Beamten des ersuchenden Mitgliedstaats müssen jederzeit eine schriftliche Vollmacht vorlegen können, aus der ihre Identität und ihre Dienststellung hervorgeht.
(4) Auf Ersuchen eines Mitgliedstaates übergibt der ersuchte Mitgliedstaat diesem jedes in seinem Besitz befindliche Dokument, das die Nichteinhaltung der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik oder schwere Verstöße gemäß Artikel 90 Absatz 1der Kontrollverordnung betrifft, oder beglaubigte Kopien davon.
(5) Anhang XXXIV enthält das Standardformblatt für den Informationsaustausch auf Ersuchen.
Artikel 159
Durchsetzungsersuchen
(1) Auf Ersuchen eines Mitgliedstaates, der Kommission oder der von ihr benannten Stelle trifft der ersuchte Mitgliedstaat auf Grundlage der in Artikel 156 der vorliegenden Verordnung genannten Beweise alle erforderlichen Durchsetzungsmaßnahmen, um in seinem Hoheitsgebiet oder in den Meeresgewässern unter seiner Hoheit oder Gerichtsbarkeit unverzüglich die Einstellung jeglicher Nichteinhaltung der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik oder schweren Verstöße gemäß Artikel 90 Absatz 1 der Kontrollverordnung zu bewirken.
(2) Der ersuchte Mitgliedstaat kann den ersuchenden Mitgliedstaat, die Kommission oder die von ihr benannte Stelle im Zuge der Ergreifung der Durchsetzungsmaßnahmen gemäß Absatz 1 konsultieren.
(3) Der ersuchte Mitgliedstaat informiert den ersuchenden Mitgliedstaat, die anderen betroffenen Mitgliedstaaten und die Kommission oder die von ihr benannte Stelle über die in Artikel 152 der vorliegenden Verordnung genannte einzige Behörde unverzüglich über die getroffenen Maßnahmen und ihre Wirkung.
Artikel 160
Frist für die Beantwortung von Informationsgesuchen und für Durchsetzungsmaßnahmen
(1) Der ersuchte Mitgliedstaat übermittelt die in Artikel 158 Absatz 1 und Artikel 159 Absatz 3 der vorliegenden Verordnung genannten Informationen möglichst rasch, in jedem Fall jedoch spätestens vier Wochen nach Eingang des Ersuchens. Der ersuchte und der ersuchende Mitgliedstaat, die Kommission oder die von ihr benannte Stelle können andere Fristen vereinbaren.
(2) Ist der ersuchte Mitgliedstaat nicht in der Lage, auf ein Ersuchen fristgerecht zu antworten, so teilt er dem ersuchenden Mitgliedstaat, der Kommission oder der von ihr benannten Stelle schriftlich die Gründe hierfür mit und gibt an, wann er das Ersuchen beantworten kann.
Artikel 161
Ersuchen um behördliche Zustellung
(1) Auf Ersuchen eines Mitgliedstaates stellt der ersuchte Mitgliedstaat nach Maßgabe der einzelstaatlichen Vorschriften für die Zustellung entsprechender Akte und Beschlüsse dem Empfänger alle unter die Gemeinsame Fischereipolitik fallenden Verwaltungsakte oder Beschlüsse der Verwaltungsbehörden des ersuchenden Mitgliedstaates zu, die im Hoheitsgebiet des ersuchten Mitgliedstaates einzuhalten sind, insbesondere solche, die durch die Kontrollverordnung oder die vorliegende Verordnung geregelt sind.
(2) Zustellungsersuchen werden mit dem Standardformblatt in Anhang XXXV der vorliegenden Verordnung gestellt.
(3) Der ersuchte Mitgliedstaat übermittelt dem ersuchenden Mitgliedstaat seine Antwort unverzüglich nach der Zustellung über die in Artikel 152 der vorliegenden Verordnung genannte einzige Behörde. Für die Antwort wird das im Anhang XXXVI enthaltene Formblatt verwendet.
Abschnitt 4
Beziehungen mit der Kommission oder der von ihr benannten Stelle
Artikel 162
Kommunikation zwischen den Mitgliedstaaten und der Kommission oder der von ihr benannten Stelle
(1) Jeder Mitgliedstaat übermittelt der Kommission oder der von ihr benannten Stelle alle von ihm als sachdienlich erachteten Informationen in Bezug auf Methoden, Praktiken und beobachtete Trends, die tatsächlich oder mutmaßlich mit der Nichteinhaltung der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik, insbesondere mit schweren Verstößen gemäß Artikel 90 Absatz 1 der Kontrollverordnung im Zusammenhang stehen, sobald ihm diese Informationen vorliegen.
(2) Die Kommission oder die von ihr benannte Stelle übermitteln den Mitgliedstaaten sämtliche Informationen, die zur Durchsetzung der Kontrollverordnung oder der vorliegenden Verordnung beitragen könnten, sobald ihr diese Informationen vorliegen.
Artikel 163
Koordinierung durch die Kommission oder die von ihr benannte Stelle
(1) Erhält ein Mitgliedstaat Kenntnis von Vorgängen, bei denen es sich tatsächlich oder mutmaßlich um die Nichteinhaltung der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik, insbesondere um schwere Verstöße gemäß Artikel 90 Absatz 1 der Kontrollverordnung handelt, und die von besonderer Bedeutung auf EU-Ebene sind, so übermittelt er der Kommission oder der von ihr benannten Stelle möglichst rasch alle sachdienlichen Informationen, die zur Feststellung des Sachverhalts erforderlich sind. Die Kommission oder die von ihr benannte Stelle leiten diese Informationen an die anderen betroffenen Mitgliedstaaten weiter.
(2) Für die Zwecke von Absatz 1 gelten Vorgänge, bei denen es sich um die Nichteinhaltung der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik, insbesondere um schwere Verstöße gemäß Artikel 90 Absatz 1 der Kontrollverordnung handelt, dann als von besonderer Bedeutung auf EU-Ebene, wenn
a)
Verbindungen in anderen Mitgliedstaaten bestehen oder bestehen könnten oder
b)
der Mitgliedstaat davon ausgehen kann, dass ähnliche Vorgänge auch in anderen Mitgliedstaaten stattgefunden haben.
(3) Ist die Kommission oder die von ihr benannte Stelle der Auffassung, dass Vorgänge, bei denen es sich um die Nichteinhaltung der Vorschriften der Gemeinsamen Fischereipolitik, insbesondere um schwere Verstöße gemäß Artikel 90 Absatz 1 der Kontrollverordnung handelt, in einem oder mehreren Mitgliedstaaten stattfinden oder stattgefunden haben, so informiert sie die davon betroffenen Mitgliedstaaten, die umgehend Untersuchungen einleiten. Die betroffenen Mitgliedstaaten teilen der Kommission oder der von ihr benannten Stelle umgehend die Ergebnisse dieser Untersuchungen mit.
Abschnitt 5
Beziehungen zu Drittländern
Artikel 164
Informationsaustausch mit Drittländern
(1) Erhält ein Mitgliedstaat von einem Drittland oder einer regionalen Fischereiorganisation Informationen, die für die wirksame Anwendung der Kontrollverordnung und der vorliegenden Verordnung von Bedeutung sind, so übermittelt er diese Informationen über die einzige Behörde an die anderen betroffenen Mitgliedstaaten, die Kommission oder die von ihr benannte Stelle, soweit er dazu aufgrund bilateraler Amthilfevereinbarungen mit dem Drittland oder der Vorschriften der regionalen Fischereiorganisation berechtigt ist.
(2) Ein Mitgliedstaat kann im Rahmen einer bilateralen Amtshilfevereinbarung mit einem Drittland oder in Übereinstimmung mit den Vorschriften einer regionalen Fischereiorganisation Informationen, die er nach Maßgabe dieses Kapitels erhält, über die einzige Behörde an das Drittland oder die regionale Fischereiorganisation weiterleiten. Diese Mitteilung erfolgt nach Konsultation des Mitgliedstaates, der die Informationen ursprünglich übermittelt hat, und in Übereinstimmung mit den EU-Rechtsvorschriften und einzelstaatlichen Rechtsvorschriften über den Schutz natürlicher Personen bei der Verarbeitung personenbezogener Daten.
(3) Die Kommission oder die von ihr benannte Stelle kann im Rahmen der zwischen der Union und Drittländern geschlossenen Fischereiabkommen oder im Rahmen der regionalen Fischereiorganisationen oder ähnlicher Übereinkommen, in denen die Union Vertragspartei oder kooperierende Nichtvertragspartei ist, anderen Parteien dieser Übereinkommen, Organisationen oder Regelungen sachdienliche Informationen über die Nichteinhaltung der Vorschriften der gemeinsamen Fischereipolitik oder schwere Verstöße gemäß Artikel 90 Absatz 1 der Kontrollverordnung übermitteln, sofern der Mitgliedstaat, von dem die Informationen stammen, dem zustimmt.
KAPITEL II
Berichterstattungspflicht
Artikel 165
Format und Fristen für Berichte
(1) Für den Fünfjahresbericht gemäß Artikel 118 Absatz 1 der Kontrollverordnung nutzen die Mitgliedstaaten die in Anhang XXXVII vorgegebenen Daten.
(2) Der Bericht, in dem die Grundsätze genannt werden, nach denen die Berichte über Grunddaten gemäß Artikel 118 Absatz 4 der Kontrollverordnung erstellt werden, wird sechs Monate nach Inkrafttreten der vorliegenden Verordnung übermittelt. Die Mitgliedstaaten schicken einen neuen Bericht, wenn die Grundsätze geändert werden.
TITEL XI
SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 166
Aufhebungen
(1) Verordnung (EWG) Nr. 2807/83, Verordnung (EWG) Nr. 3561/85, Verordnung (EWG) Nr. 493/87, Verordnung (EWG) Nr. 1381/87, Verordnung (EWG) Nr. 1382/87, Verordnung (EG) Nr. 2943/95, Verordnung (EG) Nr. 1449/98, Verordnung (EG) Nr. 2244/2003, Verordnung (EG) Nr. 1281/2005, Verordnung (EG) Nr. 1042/2006, Verordnung (EG) Nr. 1542/2007, Verordnung (EG) Nr. 1077/2008 und Verordnung (EG) Nr. 409/2009 werden aufgehoben.
(2) Die Verordnung (EG) Nr. 356/2005 wird zum 1. Januar 2012 aufgehoben.
(3) Verweise auf die aufgehobenen Verordnungen gelten als Verweise auf die vorliegende Verordnung.
Artikel 167
Inkrafttreten
Diese Verordnung tritt am siebten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft, ausgenommen Titel VII, der am 1. Juli 2011 in Kraft tritt.
Titel II Kapitel III und Titel IV Kapitel I gelten ab dem 1. Januar 2012. Im Einklang mit Artikel 124 Buchstabe c der Kontrollverordnung und dem vorangehenden Absatz gilt Titel VII ab dem 1. Januar 2012.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Brüssel, den 8. April 2011