NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 662/2014
ze dne 15. května 2014,
kterým se mění nařízení (EU) č. 525/2013, pokud jde o technické provádění Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 8. prosince 2012, na svém osmém zasedání, konference smluvních stran Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu (dále jen „úmluva“), jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu, přijala dodatek dohodnutý v Dohá, kterým se zavádí druhé kontrolní období Kjótského protokolu, jež začíná dne 1. ledna 2013 a končí dne 31. prosince 2020 (dále jen „změna z Dohá“).
(2)
Článek 4 Kjótského protokolu stanoví možnost, aby smluvní strany plnily své závazky podle článku 3 Kjótského protokolu společně. Při přijímání dodatku z Dohá Unie a její členské státy spolu s Chorvatskem a Islandem prohlásily, že kvantifikované závazky na omezení a snížení emisí pro Unii, její členské státy, Chorvatsko a Island pro druhé kontrolní období podle Kjótského protokolu vycházejí z dohody, že tyto závazky budou v souladu s článkem 4 Kjótského protokolu plněny společně. Toto prohlášení je zohledněno ve zprávě konference a dne 17. prosince 2012 je potvrdila Rada.
(3)
Kjótský protokol vyžaduje, aby smluvní strany, jež se dohodly na společném plnění svých závazků podle článku 3 Kjótského protokolu, v dané dohodě stanovily příslušnou úroveň emisí stanovenou pro každou ze smluvních stran. Kjótský protokol vyžaduje, aby smluvní strany dohody o společném plnění v den uložení svých listin o přijetí informovaly sekretariát úmluvy o podmínkách této dohody.
(4)
Uzavření dodatku z Dohá, provádění doprovodných rozhodnutí konference smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu a dohoda o společném plnění budou vyžadovat zavedení pravidel pro zajištění technického provádění druhého kontrolního období Kjótského protokolu v Unii, včetně přechodu z prvního do druhého kontrolního období, aby bylo umožněno účinné fungování dohody o společném plnění a zajištěno, že je v souladu s fungováním systému Unie pro obchodování s emisemi (dále jen „EU ETS“), zřízeného směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (3) a rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady 406/2009/ES (4).
(5)
Během prvního kontrolního období Kjótského protokolu se mezinárodně dohodnuté požadavky na započítávání a správu emisí a jednotek, jakož i společné plnění ze strany Unie a jejích členských států, prováděly podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 280/2004/ES (5), nařízení Komise (ES) č. 2216/2004 (6) a nařízení Komise (EU) č. 920/2010 (7). Nařízení (ES) č. 2216/2004 a (EU) č. 920/2010 byly nahrazeny nařízením Komise (EU) č. 389/2013 (8), které nyní obsahuje ustanovení o správě jednotek týkající se provádění a fungování systému EU pro obchodování s emisemi, a rozhodnutím č. 406/2009/ES. Nově přijaté nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 525/2013 (9), kterým se zrušilo a nahradilo rozhodnutí č. 280/2004/ES, neobsahuje požadovaný právní základ, který by Komisi umožnil přijmout nezbytná pravidla týkající se technického provádění pro druhé kontrolní období Kjótského protokolu v souladu s podmínkami dodatku z Dohá, rozhodnutími konference smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu a dohodou o společném plnění.
(6)
Jestliže je členský stát vážně znevýhodněn konkrétní mimořádnou situací, mimo jiné v případě účetních nesrovnalostí při zajišťování toho, aby provádění právních předpisů Unie bylo ve shodě s pravidly dohodnutými podle Kjótského protokolu, aniž je přitom dotčeno plnění závazků členských států podle rozhodnutí č. 406/2009/ES, Komise by měla, s výhradou dostupnosti jednotek na konci druhého kontrolního období Kjótského protokolu, přijmout opatření za účelem řešení takové situace, a to prostřednictvím převodu ověřeného snížení emisí (CER), jednotek snížení emisí (ERU) nebo jednotek přiděleného množství (AAU) zaznamenaných v registru Unie do registru daného členského státu.
(7)
S cílem zajistit jednotné podmínky provádění čl. 10 odst. 7 nařízení (EU) č. 525/2013 by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (10).
(8)
Rozhodnutí 1/CMP.8 konference smluvních stran úmluvy UNFCCC, jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu (dále jen „rozhodnutí 1/CMP.8“) mění pravidla pro určení způsobilosti k účasti v pružných mechanismech během druhého kontrolního období Kjótského protokolu. Rovněž stanoví limity pro přesuny jednotek z prvního do druhého kontrolního období a zahrnuje požadavek týkající se všech smluvních stran zřídit účet pro rezervu přebytku z předcházejícího období. Kromě toho se v uvedeném rozhodnutí stanoví odvod ve výši 2 % podílu na zisku z prvních mezinárodních převodů jednotek AAU a z vydávání jednotek ERU na účely projektů společného provádění ihned po konverzi jednotek AAU nebo jednotek propadů (RMU) doposud v držení smluvních stran na jednotky ERU. V současné době probíhají jednání o dalších pravidlech provádění druhého kontrolního období Kjótského protokolu.
(9)
V aktech v přenesené pravomoci, které budou přijaty podle tohoto nařízení, by Komise měla stanovit proces zúčtování na konci druhého kontrolního období Kjótského protokolu, jehož prostřednictvím bude po všech čistých převodech ročních emisních přídělů podle rozhodnutí č. 406/2009/ES a veškerých čistých převodech povolenek se třetími zeměmi účastnícími se systému EU ETS, které nejsou smluvními stranami dohody o společném plnění s Unií a jejími členskými státy, následovat převod odpovídajícího počtu jednotek AAU.
(10)
Příslušná mezinárodní pravidla pro započítávání emisí a pokrok v plnění závazků by měla být přijata na příští konferenci o klimatu v Limě v prosinci roku 2014. Unie a její členské státy by v zájmu přispění k tomuto cíli měly spolupracovat se třetími zeměmi.
(11)
Podle rozhodnutí 1/CMP.8, které vyžaduje, aby smluvní strany nejpozději v roce 2014 přezkoumaly své závazky pro druhé kontrolní období, by bylo možné zvážit zrušení určitého počtu jednotek AAU, CER a ERU s cílem zvýšit ambicióznost jejich závazků.
(12)
S cílem stanovit jednotná pravidla k zabezpečení technického provádění druhého kontrolního období Kjótského protokolu v Unii, včetně přechodu z prvního do druhého kontrolního období, umožnit účinné fungování společného plnění závazků Unie, jejích členských států a Islandu pro druhé kontrolní období a zajistit jeho soulad s fungováním EU ETS a s rozhodnutím č. 406/2009/ES by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, a to ode dne uzavření dodatku z Dohá Unií až do skončení dodatečného období pro plnění závazků podle druhého kontrolního období Kjótského protokolu. Obzvláště je důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla náležité konzultace, a to i na odborné úrovni. Komise by při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci měla zajistit, aby příslušné dokumenty byly současně, včas a vhodným způsobem předány Evropskému parlamentu a Radě, a měla by rovněž zabezpečit jejich soulad s mezinárodně dohodnutými požadavky na započítávání, dohodou o společném plnění uzavřenou mezi Unií, jejími členskými státy a třetími zeměmi podle článků 3 a 4 Kjótského protokolu a příslušnými právními předpisy Unie.
(13)
V závěrech Rady ze dne 9. března 2012 se uvádí, že kvantifikovaný cíl omezení nebo snížení emisí v průběhu druhého kontrolního období pro Unii se stanoví na základě celkového objemu povolenek na emise skleníkových plynů v Unii určených pro období let 2013-2020 v souladu s legislativním balíčkem Unie týkajícím se klimatu a energetiky, čímž se zohlední jednostranný závazek EU dosáhnout 20 % snížení do roku 2020, a v této souvislosti se v uvedených závěrech potvrzuje, že v rámci tohoto přístupu by závazky na snížení emisí přijaté jednotlivými členskými státy neměly překročit jejich závazky dohodnuté v právních předpisech Unie.
(14)
Měl by být zajištěn soulad s limity stanovenými příslušnými rozhodnutími orgánů UNFCCC nebo Kjótského protokolu o přesunu ERU a CER z prvního do druhého kontrolního období,
(15)
Nařízení (EU) č. 525/2013 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 525/2013 se mění takto:
1)
V článku 3 se vkládají nové body, které znějí:
„13a)
„rezervou kontrolního období“ neboli „CPR“ rezerva zřízená na základě přílohy rozhodnutí 11/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
13b)
„rezervou přebytku z předcházejícího období“ neboli „PPSR“ účet zřízený na základě rozhodnutí 1/CMP.8 konference smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu (dále jen „rozhodnutí 1/CMP.8“) nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
13c)
„dohodou o společném plnění“ podmínky dohody podle článku 4 Kjótského protokolu mezi Unií, jejími členskými státy a jakoukoli třetí zemí o společném plnění závazků podle článku 3 Kjótského protokolu pro druhé kontrolní období;“.
2)
Článek 10 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Unie a členské státy ve svých příslušných registrech vytvořených podle prvního pododstavce započítávají množství, která jim byla přidělena ve druhém kontrolním období Kjótského protokolu, a provádějí transakce uvedené v prvním pododstavci v souladu s rozhodnutím 1/CMP.8 nebo jinými příslušnými rozhodnutími orgánů UNFCCC nebo Kjótského protokolu a s dohodou o společném plnění. Za tímto účelem Unie a všechny členské státy ve svých příslušných registrech:
-
zavedou a spravují účty smluvní strany, včetně vkladního účtu, a do uvedených účtů smluvních stran vydají počet AAU odpovídající množství, které jim bylo přiděleno na druhé kontrolní období Kjótského protokolu,
-
započítávají vydání, držení, převod, nabytí, zrušení, odebrání, nahrazení nebo případně změny doby skončení platnosti AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER zaznamenaných ve svých příslušných registrech pro druhé kontrolní období Kjótského protokolu,
-
vytvoří a uchovávají rezervu kontrolního období,
-
přesunou AAU, CER a ERU zaznamenané ve svých příslušných registrech z prvního do druhého kontrolního období Kjótského protokolu, vytvoří rezervu přebytku z předcházejícího období a spravují AAU v ní zaznamenané,
-
započítávají převody AAU nebo ERU jako podíl na zisku po vydání ERU a při prvním mezinárodním převodu AAU.“;
b)
doplňují se odstavce, které znějí:
„5. Komise se rovněž zmocňuje k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 25, aby bylo prostřednictvím registrů Unie a členských států zajištěno potřebné technické provádění Kjótského protokolu podle rozhodnutí 1/CMP.8 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů UNFCCC nebo Kjótského protokolu a dohody o společném plnění, v souladu s odstavcem 1.
6. Komisi se rovněž zmocňuje k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 25, aby bylo zajištěno, že:
-
po všech čistých převodech ročních emisních přídělů podle rozhodnutí č. 406/2009/ES a veškerých čistých převodech povolenek se třetími zeměmi účastnícími se systému Unie pro obchodování s emisemi skleníkových plynů vytvořeného směrnicí 2003/87/ES, které nejsou smluvními stranami dohody o společném plnění, bude následovat převod odpovídajícího počtu AAU prostřednictvím procesu zúčtování na konci druhého kontrolního období Kjótského protokolu,
-
prováděny jsou ty transakce, které jsou nutné pro harmonizaci uplatňování limitů stanovených rozhodnutími orgánů UNFCCC nebo Kjótského protokolu o přesunu ERU a CER z prvního do druhého kontrolního období Kjótského protokolu s prováděním článku 11a směrnice 2003/87/ES; těmito transakcemi není dotčena možnost členských států přesouvat další ERU a CER z prvního do druhého kontrolního období pro jiné účely za podmínky, že nebudou překročeny limity pro přesun ERU a CER z prvního do druhého kontrolního období Kjótského protokolu.
7. Jestliže je členský stát vážně znevýhodněn konkrétní mimořádnou situací, mimo jiné v případě účetních nesrovnalostí při zajišťování toho, aby provádění právních předpisů Unie bylo ve shodě s pravidly dohodnutými podle Kjótského protokolu, Komise může, s výhradou dostupnosti jednotek na konci druhého kontrolního období Kjótského protokolu, přijmout opatření za účelem řešení takové situace. Za tímto účelem je Komise zmocněna přijímat prováděcí akty s cílem převést CER, ERU nebo AAU zaznamenané v registru Unie do registru daného členského státu. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2. Pravomoc přijímat tyto prováděcí akty je Komisi svěřena ode dne uzavření dodatku ke Kjótskému protokolu dohodnutého v Dohá Unií.
8. Při přijímání aktů v přenesené pravomoci podle odstavců 5 a 6 Komise zajistí soulad se směrnicí 2003/87/ES a rozhodnutím 406/2009/ES a konzistentní provádění mezinárodně dohodnutých požadavků na započítávání, optimalizuje transparentnost a zabezpečí přesnost započítávání AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER Unií a členskými státy, přičemž v rámci možností zamezí vzniku administrativní zátěže a nákladů, mimo jiné i pokud jde o podíl na zisku a vývoj a údržbu informačních technologií. Je obzvlášť důležité, aby Komise před přijetím těchto aktů v přenesené pravomoci postupovala v souladu s obvyklou praxí a vedla konzultace s odborníky, včetně odborníků z členských států.“
3)
V článku 11 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. Unie a členské státy na konci druhého kontrolního období podle Kjótského protokolu a v souladu s rozhodnutím 1/CMP.8 a jinými příslušnými rozhodnutími orgánů UNFCCC nebo Kjótského protokolu a dohodou o společném plnění vyjmou ze svých příslušných registrů AAU, RMU, ERU, CER, tCER nebo lCER odpovídající emisím skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, na něž se vztahují množství, která jim byla přidělena.“
4)
Článek 25 se mění takto:
a)
v odstavci 2 se první věta nahrazuje větou, která zní:
„Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článcích 6 a 7 a v čl. 10 odst. 4 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 8. července 2013.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„2a. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 10 odst. 5 a 6 je svěřena Komisi ode dne uzavření dodatku ke Kjótskému protokolu dohodnutého v Dohá Unií až do skončení dodatečného období pro plnění závazků podle druhého kontrolního období Kjótského protokolu.“
5)
V článku 26 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. Pokud jde o čl. 10 odst. 7, jestliže výbor nevydá stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém svém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2014.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 662/2014,
15. mai 2014,
millega muudetakse määrust (EL) nr 525/2013 seoses Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni Kyoto protokolli tehnilise rakendamisega
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 192 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
olles konsulteerinud Regioonide Komiteega,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
8. detsembril 2012 võeti Kyoto protokolli osaliste koosolekuna toimival Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni („ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioon”) osaliste 8. konverentsil vastu Doha muudatus, millega kehtestati Kyoto protokolli teine kohustusperiood, mis algas 1. jaanuaril 2013 ja lõpeb 31. detsembril 2020 („Doha muudatus”).
(2)
Kyoto protokolli artikkel 4 näeb ette võimaluse, et osalised võivad oma Kyoto protokolli artiklis 3 sätestatud kohustusi täita ühiselt. Doha muudatuse vastuvõtmisel teatasid liit ja selle liikmesriigid koos Horvaatia ja Islandiga, et liidu, selle liikmesriikide, Horvaatia ja Islandi heite koguselise piiramise ja vähendamise kohustused Kyoto protokolli teisel kohustusperioodil põhinevad arusaamal, et neid täidetakse ühiselt vastavalt Kyoto protokolli artiklile 4. Nimetatud avaldus kajastub konverentsi aruandes ja nõukogu kiitis selle heaks 17. detsembril 2012.
(3)
Kyoto protokolli kohaselt peavad osalised, kes on saavutanud kokkuleppe täita protokolli artikli 3 kohaseid kohustusi ühiselt, nägema kõnealuses kokkuleppes ette igale osalisele eraldatud heitetasemed. Kyoto protokolli kohaselt peavad kohustuste ühise täitmise kokkuleppe osalised teatama ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni sekretariaadile kõnealuse kokkuleppe tingimused heakskiitmiskirjade hoiuleandmise kuupäeval.
(4)
Doha muudatuses kokkuleppele jõudmine, Kyoto protokolli osaliste koosolekuna toimiva ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsi poolt sellega seoses vastu võetud otsuste rakendamine ning kohustuste ühise täitmise kokkulepe nõuavad eeskirjade kehtestamist, millega tagatakse Kyoto protokolli teise kohustusperioodi tehniline rakendamine liidus, sealhulgas üleminek esimesest kohustusperioodist teise, võimaldatakse kohustuste ühise täitmise kokkuleppe tulemuslik täitmine ning tagatakse selle kooskõla liidu heitkogustega kauplemise süsteemiga („ELi HKS”), mis loodi Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2003/87/EÜ (3). ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega nr 406/2009/EÜ (4).
(5)
Kyoto protokolli esimesel kohustusperioodil rakendati heitkoguste ja ühikute arvestamise ja haldamise rahvusvaheliselt kokku lepitud nõudeid ning toimus liidu ja selle liikmesriikide kohustuste ühine täitmine Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuse nr 280/2004/EÜ (5), komisjoni määruse (EÜ) nr 2216/2004 (6) ja komisjoni määruse (EL) nr 920/2010 (7) alusel. Määrused (EÜ) nr 2216/2004 ja (EL) nr 920/2010 asendati komisjoni määrusega (EL) nr 389/2013, (8) milles sätestati ühikute haldamine, mis on seotud ELi HKSi ja otsuse nr 406/2009/EÜ rakendamise ja toimimisega. Hiljuti vastu võetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 525/2013, (9) millega tunnistati kehtetuks ja asendati otsus nr 280/2004/EÜ, ei sisalda õiguslikku alust, mis võimaldaks komisjonil võtta vastu vajalikke Kyoto protokolli teise kohustusperioodi tehnilisi rakenduseeskirju kooskõlas Doha muudatuse tingimustega, Kyoto protokolli osaliste koosolekuna toimiva ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsi otsustega ja kohustuste ühise täitmise kokkuleppega.
(6)
Kui liikmesriik on äärmiselt ebasoodsas seisundis erilise ja erakorralise olukorra tõttu, mis hõlmab arvestuslikke vastuolusid liidu õigusaktide rakendamise vastavuse tagamisel Kyoto protokolli kohaselt kokku lepitud eeskirjadega, ilma et see piiraks liikmesriikide kohustuste täitmist otsuse nr 406/2009/EÜ alusel, peaks komisjon, juhul kui ühikud on Kyoto protokolli teise kohustusperioodi lõpus saadaval, võtma vastu meetmed, et lahendada kõnealune olukord seeläbi, et liidu registris olnud tõendatud heitkoguste vähendamise ühikud (THVd), heitkoguste vähendamise ühikud (HVÜd) või lubatud koguse ühikud (LKÜd) kantakse üle kõnealuse liikmesriigi registrisse.
(7)
Selleks et tagada määruse (EL) nr 525/2013 artikli 10 lõike 7 ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011 (10).
(8)
Kyoto protokolli osaliste koosolekuna toimiva ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsi otsusega 1/CMP.8 („otsus 1/CMP.8”) muudeti Kyoto protokolli teisel kohustusperioodil paindlikes mehhanismides osalemise õiguse andmise eeskirju. Selles kehtestati samuti ühikute esimesest kohustusperioodist teise ülekandmise ülempiirid ning ka nõue, et iga osaline peab looma konto eelmise perioodi ülejäägi reservi jaoks. Kõnealuses otsuses on sätestatud ka tuluosa 2 %-line maks, mida tuleb maksta LKÜde esimesel rahvusvahelisel ülekandmisel ja HVÜde väljaandmisel ühisrakendusprojektide jaoks kohe pärast varem osalistele kuulunud LKÜde või heitkoguste neeldumise ühikute (HNÜd) ümbervahetamist HVÜdeks. Praegu peetakse läbirääkimisi Kyoto protokolli teise kohustusperioodi rakendamise täiendavate eeskirjade üle.
(9)
Käesoleva määruse alusel vastu võetavates delegeeritud õigusaktides peaks komisjon Kyoto protokolli teise kohustusperioodi lõpus ette nägema tasaarveldusprotsessi, mille käigus aastaste saastekvootide mis tahes netoülekannetele, mis tehakse kooskõlas otsusega nr 406/2009/EÜ, ja lubatud heitkoguse ühikute mis tahes netoülekannetele nende kolmandate riikidega, kes osalevad ELi HKSis ja kes ei ole kohustuste ühise täitmise kokkuleppe osalised, järgneb vastava arvu LKÜde ülekandmine.
(10)
Heitkoguste arvestust ja kohustuste täitmisel tehtavaid edusamme käsitlevad asjakohased rahvusvahelised eeskirjad võetakse eeldatavalt vastu järgmisel kliimakonverentsil 2014. aasta detsembris Limas. Selle tagamisele kaasa aitamiseks peaksid liit ja selle liikmesriigid tegema koostööd kolmandate riikidega.
(11)
Vastavalt otsusele 1/CMP.8, mis nõuab osalistelt 2014. aastaks oma teise kohustusperioodi kohustuse läbivaatamist, võiks kaaluda teatava hulga LKÜde, THVde ja HVÜde tühistamist, et suurendada nende kohustuse ambitsioonikust.
(12)
Selleks et kehtestada ühtsed eeskirjad, et tagada Kyoto protokolli teise kohustusperioodi tehniline rakendamine liidus, sealhulgas üleminek esimesest kohustusperioodist teise, võimaldada liidu, selle liikmesriikide ja Islandi teise kohustusperioodi kohustuste ühine tulemuslik täitmine ning tagada selle kooskõla ELi HKSi ja otsuse nr 406/2009/EÜ toimimisega, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte alates liidu poolt Doha muudatuse sõlmimise kuupäevast kuni Kyoto protokolli teise kohustusperioodi kohustuste täitmiseks ette nähtud täiendava perioodi lõpuni. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule, samuti nende kooskõla rahvusvaheliselt kokku lepitud arvestusnõuetega, Kyoto protokolli artiklite 3 ja 4 alusel liidu, selle liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel sõlmitud kohustuste ühise täitmise kokkuleppega ja asjaomaste liidu õigusaktidega.
(13)
Nõukogu 9. märtsi 2012. aasta järeldustes märgitakse, et teisel kohustusperioodil määratakse liidu heite koguselise piiramise ja vähendamise kohustus kindlaks kliimat ja energiat käsitlevate õigusaktide paketi kohaselt 2013.-2020. aastal lubatud liidu kasvuhoonegaaside koguheite põhjal, kajastades seega liidu ühepoolset lubadust vähendada heitkoguseid 20 % võrra aastaks 2020, ning sellega seoses kinnitatakse, et selle lähenemisviisi puhul ei peaks iga liikmesriigi heite vähendamise kohustused ületama tema kohustusi, mis tulenevad liidu õigusaktidest.
(14)
Tuleks tagada ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni või Kyoto protokolli kohaste organite asjakohastes otsustes HVÜde ja THVde esimesest kohustusperioodist teise kohustusperioodi ülekandmisele seatud ülempiiride järgimine.
(15)
Määrust (EL) nr 525/2013 tuleks seetõttu vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määrust (EL) nr 525/2013 muudetakse järgmiselt.
1)
Artiklisse 3 lisatakse järgmised punktid:
„13a) „kohustusperioodi reserv”- reserv, mis on loodud vastavalt otsuse 11/CMP.1 lisale või ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni või Kyoto protokolli kohaste organite muudele asjakohastele otsustele;
13b) „eelmise perioodi ülejäägi reserv”- konto, mis on loodud vastavalt Kyoto protokolli osaliste koosolekuna peetava ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste konverentsi otsusele 1/CMP.8 („otsus 1/CMP.8”) või ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni või Kyoto protokolli kohaste organite muudele asjakohastele otsustele;
13c) „kohustuste ühise täitmise kokkulepe”- Kyoto protokolli artikli 4 kohaselt liidu, selle liikmesriikide ja mis tahes kolmanda riigi vahelise kokkuleppe tingimused Kyoto protokolli artiklis 3 nimetatud kohustuste ühiseks täitmiseks teisel kohustusperioodil;”.
2)
Artiklit 10 muudetakse järgmiselt:
a)
lõikesse 1 lisatakse järgmine lõik:
„Liit ja liikmesriigid loovad igaüks oma esimese lõigu kohaselt loodud asjaomastes registrites konto neile Kyoto protokolli teisel kohustusperioodil vastavate lubatud koguste jaoks ja teevad esimeses lõigus osutatud tehinguid kooskõlas otsusega 1/CMP.8 või ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni või Kyoto protokolli kohaste organite muude asjakohaste otsustega ning kohustuste ühise täitmise kokkuleppega. Selleks teevad liit ja kõik liikmesriigid oma asjaomastes registrites järgmist:
-
loovad ja haldavad osalise arvelduskontosid, sealhulgas hoiukontot, ning annavad nendele osalise arvelduskontodele välja LKÜsid koguses, mis vastab nende vastavatele Kyoto protokolli teiseks kohustusperioodiks lubatud kogustele;
-
peavad arvestust oma Kyoto protokolli teise kohustusperioodi vastavates registrites olevate LKÜde, HNÜde, HVÜde, THVde, aTHVde ja pTHVde väljaandmise, hoidmise, ülekandmise, omandamise, kehtetuks tunnistamise, kasutuselt kõrvaldamise, asendamise ja kehtivusaja muutmise kohta, kui see on asjakohane;
-
loovad kohustusperioodi reservi ja haldavad seda;
-
kannavad oma vastavates registrites esimesest kohustusperioodist LKÜsid, THVsid ja HVÜsid üle Kyoto protokolli teise kohustusperioodi ning loovad eelmise perioodi ülejäägi reservi ja haldavad selles sisalduvaid LKÜsid;
-
peavad arvestust LKÜde või HVÜde ülekandmise kohta HVÜde väljaandmisest ja LKÜde esimesest rahvusvahelisest ülekandmisest saadava tuluosana.”;
b)
lisatakse järgmised lõiked:
„5. Komisjonil on samuti õigus võtta kooskõlas artikliga 25 vastu delegeeritud õigusakte, et liidu ja liikmesriikide registrite kaudu teha võimalikuks Kyoto protokolli vajalik tehniline rakendamine vastavalt otsusele 1/CMP.8 või ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni või Kyoto protokolli kohaste organite muudele asjakohastele otsustele ja kohustuste ühise täitmise kokkuleppele, kooskõlas lõikega 1.
6. Komisjonil on samuti õigus võtta vastu ka delegeeritud õigusakte kooskõlas artikliga 25, et tagada järgmist:
-
aastaste saastekvootide mis tahes netoülekannetele, mis tehakse kooskõlas otsusega nr 406/2009/EÜ, ja lubatud heitkoguse ühikute mis tahes netoülekannetele nende kolmandate riikidega, kes osalevad direktiiviga 2003/87/EÜ loodud liidu heitkogustega kauplemise süsteemis ja kes ei ole kohustuste ühise täitmise kokkuleppe osalised, järgneb vastava arvu LKÜde ülekandmine Kyoto protokolli teise kohustusperioodi lõpus toimuvas tasaarveldusprotsessis;
-
tehakse selliseid tehinguid, mis on vajalikud ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni või Kyoto protokolli kohaste organite poolt HVÜde ja THVde Kyoto protokolli esimesest kohustusperioodist teise ülekandmist käsitlevates otsustes kehtestatud ülempiiride kohaldamise ühtlustamiseks, rakendades direktiivi 2003/87/EÜ artiklit 11a; sellised tehingud ei piira liikmesriikide võimalust kanda täiendavaid HVÜsid ja THVsid esimesest kohustusperioodist teise üle muudel eesmärkidel, tingimusel et HVÜde ja THVde Kyoto protokolli esimesest kohustusperioodist teise ülekandmise ülempiire ei ületata.
7. Kui liikmesriik on äärmiselt ebasoodsas seisundis erilise ja erakorralise olukorra tõttu, mis hõlmab arvestuslikke vastuolusid liidu õigusaktide rakendamise vastavuse tagamisel Kyoto protokolli kohaselt kokku lepitud eeskirjadega, võib komisjon, juhul kui ühikud on Kyoto protokolli teise kohustusperioodi lõpus saadaval, võtta vastu meetmed kõnealuse olukorra lahendamiseks. Selleks on komisjonil õigus võtta vastu rakendusakte, et kanda liidu registris olnud THVd, HVÜd ja LKÜd üle kõnealuse liikmesriigi registrisse. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 26 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega. Õigus võtta vastu nimetatud õigusakte antakse komisjonile alates kuupäevast, mil liit sõlmib Kyoto protokolli Doha muudatuse.
8. Lõigete 5 ja 6 kohaselt delegeeritud õigusakte vastu võttes tagab komisjon kooskõla direktiiviga 2003/87/EÜ ja otsusega nr 406/2009/EÜ ning rahvusvaheliselt kokku lepitud arvestusnõuete ühtse rakendamise, võimalikult suure läbipaistvuse ning selle, et liit ja liikmesriigid arvestavad LKÜsid, HNÜsid, HVÜsid, THVsid, aTHVsid ja pTHVsid täpselt, vältides samal ajal võimalikult suures ulatuses halduskoormust ja -kulusid, sealhulgas tuluosaga ning IT-arenduse ja hooldusega seotud kulusid. On eriti oluline, et enne kõnealuste delegeeritud õigusaktide vastuvõtmist järgiks komisjon oma tavapärast praktikat ja konsulteeriks ekspertidega, sealhulgas liikmesriikide ekspertidega.”
3)
Artiklisse 11 lisatakse järgmine lõige:
„3. Liit ja liikmesriigid kõrvaldavad Kyoto protokolli teise kohustusperioodi lõpus ning kooskõlas otsusega 1/CMP.8 ja ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni või Kyoto protokolli kohaste organite muude asjaomaste otsustega ning kohustuste ühise täitmise kokkuleppega igaüks oma vastavatest registritest LKÜd, HNÜd, HVÜd, THVd, aTHVd või pTHVd, mis on samaväärsed kasvuhoonegaaside allikatest pärineva heite ja neeldajates sidumisega, mida hõlmavad nende vastavad lubatud kogused.”
4)
Artiklit 25 muudetakse järgmiselt:
a)
lõikes 2 asendatakse esimene lause järgmisega:
„Artiklites 6 ja 7 ning artikli 10 lõikes 4 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile viieks aastaks alates 8. juulist 2013.”;
b)
lisatakse järgmine lõige:
„2a. Artikli 10 lõigetes 5 ja 6 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile alates kuupäevast, mil liit sõlmib Kyoto protokolli Doha muudatuse, kuni Kyoto protokolli teise kohustusperioodi kohustuste täitmiseks ette nähtud täiendava perioodi lõpuni.”
5)
Artiklisse 26 lisatakse järgmine lõige:
„3. Artikli 10 lõike 7 puhul, kui komitee arvamust ei esita, ei võta komisjon rakendusakti eelnõu vastu ning kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artikli 5 lõike 4 kolmandat lõiku.”
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 15. mai 2014