NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 254/2014
ze dne 26. února 2014
o víceletém programu pro spotřebitele na období 2014-2020 a o zrušení rozhodnutí č. 1926/2006/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 169 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvané „Evropa 2020 - Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ (dále jen „strategie Evropa 2020“) vyzývá, aby občané měli právo plně se účastnit vnitřního trhu, k čemuž je nutné zvýšit jejich možnosti a důvěru, pokud jde o přeshraniční nakupování zboží a služeb, zejména prostřednictvím internetu.
(2)
Unie přispívá k zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitelů a k tomu, aby se spotřebitelé stali ústředním bodem vnitřního trhu, a to podporou a doplňováním politik členských států ve snaze zajistit, aby občané mohli plně požívat výhod vnitřního trhu a aby při tom byla prostřednictvím konkrétních akcí zajištěna řádná ochrana jejich bezpečnosti a právních a hospodářských zájmů.
(3)
Víceletý program Spotřebitelé na období 2014-2020 (dále jen „program“) by měl pomoci zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitelů a plně podpořit ambice strategie Evropa 2020 v oblasti růstu a konkurenceschopnosti prostřednictvím začlenění konkrétních témat určených ve strategii Evropa 2020, pokud jde o digitální agendu pro Evropu, s cílem zajistit, aby digitalizace skutečně vedla ke zlepšení podmínek pro spotřebitele, udržitelný růst, kterého má být dosaženo přechodem k udržitelnějším způsobům spotřeby, sociální začleňování, které má být zajištěno zohledněním zvláštní situace zranitelných spotřebitelů a potřeb stárnoucího obyvatelstva, a o inteligentní regulaci, která má být prováděna mimo jiné sledováním spotřebitelských trhů s cílem napomoci tvorbě inteligentních a správně zacílených právních předpisů.
(4)
Sdělení Komise ze dne 22. května 2012 nazvané „Evropský program pro spotřebitele - zvýšení důvěry a podpora růstu“ (dále jen „Program pro spotřebitele“) stanoví strategický rámec pro spotřebitelskou politiku Unie pro nadcházející období, který spočívá v prosazování zájmů spotřebitelů ve všech politikách na úrovni Unie. Cílem programu pro spotřebitele je vytvořit strategii, jejímž prostřednictvím budou politická opatření účinně a efektivně podporovat spotřebitele po celou dobu jejich života, a to zajištěním bezpečnosti výrobků a služeb, které jsou jim poskytovány, informováním a vzděláváním spotřebitelů, podporou subjektů, které spotřebitele zastupují, posílením práv spotřebitelů, umožněním jejich přístupu ke spravedlnosti a k nápravě a zajištěním vymáhání právních předpisů týkajících se ochrany spotřebitele.
(5)
Nedávný hospodářský pokles odhalil řadu nedostatků a nesrovnalostí v rámci vnitřního trhu, jež mají nepříznivé dopady na důvěru spotřebitelů i občanů. Ačkoli je třeba uznat, že fungování Unie v současnosti podléhá rozpočtovým omezením, Unie by přesto měla poskytnout přiměřené finanční prostředky s cílem umožnit dosažení cílů programu, a podpořit tak strategii Evropa 2020.
(6)
Pro dokončení vnitřního trhu je nezbytné odstranit zbývající neopodstatněné a nepřiměřené překážky bránící jeho řádnému fungování a zvýšit důvěru občanů v tento systém, zejména při přeshraničních nákupech. Unie by měla usilovat o vytvoření náležitých podmínek s cílem posílit postavení spotřebitelů tím, že jim poskytne dostatečné nástroje, znalosti a dovednosti, které jim umožní činit uvážená rozhodnutí založená na informacích, a zvýší jejich informovanost.
(7)
Toto nařízení bere v úvahu ekonomické, sociální a technické prostředí a nově se objevující průvodní jevy. Akce financované v rámci programu budou usilovat zejména o řešení otázek spojených s globalizací, digitalizací, stále složitějšími rozhodnutími, která musí spotřebitelé činit, nezbytností přejít k udržitelnějším způsobům spotřeby, stárnutím obyvatelstva, sociálním vyloučením a s problémem zranitelných spotřebitelů. Jednou z hlavních priorit je začlenění zájmů spotřebitelů do všech unijních politik v souladu s článkem 12 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Koordinace s dalšími politikami a programy Unie plní zásadní úlohu při zajišťování plného zohlednění zájmů spotřebitelů v dalších politikách. Aby se podpořila součinnost a zamezilo se duplicitě, měly by další fondy a programy Unie poskytovat finanční podporu na začleňování zájmů spotřebitelů do svých příslušných oblastí.
(8)
Program by měl zajistit vysokou úroveň ochrany všech spotřebitelů a věnovat při tom zvláštní pozornost zranitelným spotřebitelům za účelem zohlednění jejich zvláštních potřeb a posílení jejich pravomocí, jak požaduje usnesení Evropského parlamentu ze dne 22. května 2012 o strategii k posílení práv zranitelných spotřebitelů (4). Tento program by měl zranitelným spotřebitelům zajistit zejména přístup k informacím o zboží a službách, aby měli rovnocenné příležitosti a mohli činit svobodná rozhodnutí založená na informacích, a to především proto, že zranitelní spotřebitelé mohou mít problémy s přístupem k informacím pro spotřebitele a s porozuměním těmto informacím, a být tak vystaveni riziku, že budou uvedeni v omyl.
(9)
Program by měl brát v potaz zejména děti, a to i prostřednictvím spolupráce se zúčastněnými stranami s cílem zajistit, aby se zavázaly k šíření odpovědné reklamy určené nezletilým osobám, zejména proto, aby se bojovalo proti zavádějící reklamě na internetu.
(10)
Uvedené akce by měly být stanoveny v tomto programu, který poskytne rámec pro jejich financování. V souladu s článkem 54 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (5), má toto nařízení poskytnout právní základ pro činnost a pro provádění programu. Toto nařízení navazuje na akce financované podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1926/2006/ES (6) a dále v nich pokračuje.
(11)
Je důležité zlepšit ochranu spotřebitele. K dosažení tohoto obecného cíle by měly být stanoveny specifické cíle, pokud jde o bezpečnost, informovanost a vzdělávání spotřebitelů, podporu poskytovanou spotřebitelským organizacím na úrovni Unie, jakož i práva a nápravu a vymáhání práv spotřebitelů. Hodnota a dopad opatření přijatých v rámci programu by měly být pravidelně sledovány a vyhodnocovány s cílem usnadnit tvorbu inteligentnější politiky v zájmu spotřebitelů. S cílem ohodnotit spotřebitelské politiky, a zejména přesného dopadu přijatých opatření, je potřeba vypracovat ukazatele, jejichž hodnota by se však měla posuzovat v širším kontextu.
(12)
Je důležité zvýšit důvěru spotřebitelů. Aby bylo tohoto cíle dosaženo, je nezbytné rozšířit rozsah činnosti, zejména náležitou finanční podporou poskytovanou spotřebitelským organizacím na úrovni Unie a evropským spotřebitelským centrům, a to s přihlédnutím k zásadní úloze, kterou uvedené subjekty plní při poskytování informací a pomoci spotřebitelům ohledně jejich práv, při podpoře spotřebitelů v rámci spotřebitelských sporů, zejména pokud jde o přístup k vhodným mechanismům řešení sporů, a při prosazování zájmů spotřebitelů v rámci řádného fungování vnitřního trhu. Tyto organizace a centra by měly být schopny zlepšit ochranu spotřebitelů a zvýšit jejich důvěru působením přímo na místě a poskytováním pomoci, informací a vzdělávání přizpůsobených potřebám jednotlivých osob.
(13)
Je nezbytné stanovit způsobilé akce, kterými má být uvedených cílů dosaženo.
(14)
Je zapotřebí vymezit kategorie potenciálních příjemců způsobilých získat granty.
(15)
Finanční referenční částka vyhrazená pro program ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (7) je uvedena v tomto nařízení, aniž by tím byly dotčeny rozpočtové pravomoci Evropského parlamentu a Rady stanovené ve Smlouvě o fungování EU.
(16)
Při provádění programu v duchu zásad řádného finančního řízení, transparentnosti a flexibility by další činnost výkonné agentury měla být přípustná v případě splnění všech požadavků stanovených nařízením Rady (ES) č. 58/2003 (8).
(17)
Výdaje Unie a finanční prostředky členských států vynakládané v oblasti bezpečnosti spotřebitelů, jejich vzdělávání, jejich práv a vymáhání těchto práv by měly být lépe koordinovány, aby byla zajištěna doplňkovost, vyšší účinnost a viditelnost a aby bylo dosaženo lepší rozpočtové součinnosti.
(18)
Dohoda o Evropském hospodářském prostoru stanoví pro oblast ochrany spotřebitele spolupráci mezi Unií a jejími členskými státy na jedné straně a zeměmi Evropského sdružení volného obchodu, které se účastní Evropského hospodářského prostoru, na straně druhé. Je rovněž třeba stanovit možnost, aby se programu účastnily další země, zejména země sousedící s Unií a země, které žádají o členství v Evropské unii, kandidátské země nebo země, které k Unii přistupují.
(19)
V souvislosti s prováděním programu a vzhledem ke globalizaci výrobního řetězce a stále větší vzájemné provázanosti trhů by měla být podporována spolupráce se třetími zeměmi, které se programu neúčastní, a to s přihlédnutím k jakýmkoliv relevantním dohodám mezi těmito zeměmi a Unií.
(20)
Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o přizpůsobení ukazatelů stanovených v příloze II za účelem zohlednění změn legislativního rámce v oblasti ochrany spotřebitele a pokud jde o změny přílohy I spočívající ve vyjmutí dotčených konkrétních akcí za účelem zohlednění výsledků hodnotící zprávy vypracované Komisí. Je obzvlášť důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(21)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o přijímání ročních pracovních programů. Uvedené pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (9). Vzhledem k tomu, že program nestanoví kritéria pro bezpečnost výrobků, ale je zaměřen na poskytování finanční podpory nástrojům na provádění politiky v oblasti bezpečnosti výrobků, a vzhledem k poměrně nízké dotčené částce je vhodné uplatnit poradní postup.
(22)
Finanční zájmy Unie by měly být chráněny prostřednictvím přiměřených opatření v rámci celého výdajového cyklu, včetně prevence, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, zpětného získávání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případných správních a finančních sankcí v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012.
(23)
Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy z důvodu nadnárodní povahy příslušných otázek, ale spíše jich z důvodu větších možností opatření Unie může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(24)
Rozhodnutí č. 1926/2006/ES by mělo být zrušeno.
(25)
Je vhodné zajistit přechod mezi akčním programem Společenství v oblasti spotřebitelské politiky (2007-2013) zavedeným rozhodnutím č. 1926/2006/ES a tímto programem, a to zejména pokud jde o pokračování víceletých opatření, jakož i o hodnocení úspěchů předchozího programu a oblastí v jeho rámci, jež vyžadují větší pozornost. Dále je třeba sladit trvání tohoto programu s trváním víceletého finančního rámce na roky 2014-2020 stanoveného v nařízení Rady (EU, Euratom) č.1311/2013 (10). Tento program by se měl proto použít od 1. ledna 2014. Od 1. ledna 2021 by měly prostředky na technickou a administrativní pomoc v případě potřeby pokrývat výdaje týkající se řízení akcí, které nebudou dokončeny do konce roku 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Víceletý program pro spotřebitele
Tímto nařízením se zavádí víceletý program pro spotřebitele na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 (dále jen „program“).
Článek 2
Obecný cíl
Obecným cílem tohoto programu je v rámci celkové strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitelů, posílit jejich postavení a učinit je ústředním prvkem vnitřního trhu. Program to zajistí tím, že přispěje k ochraně zdraví, bezpečnosti a právních a hospodářských zájmů spotřebitelů, jakož i k prosazování jejich práva na informace, vzdělávání a organizování se za účelem ochrany svých zájmů, a současně podpoří začlenění zájmů spotřebitelů do dalších oblastí politiky. Program doplňuje, podporuje a sleduje politiky členských států.
Článek 3
Specifické cíle a ukazatele
1. Obecného cíle podle článku 2 se dosáhne prostřednictvím těchto specifických cílů:
a)
Cíl I - Bezpečnost: upevnit a zvýšit bezpečnost výrobků prostřednictvím účinného dozoru nad trhem v rámci celé Unie.
Tento cíl bude měřen zejména podle činnosti a efektivity systému EU pro rychlou výměnu informací o nebezpečných spotřebních výrobcích (RAPEX).
b)
Cíl II - Informovanost a vzdělávání spotřebitelů a podpora poskytovaná spotřebitelským organizacím: zlepšit vzdělávání a informovanost spotřebitelů a povědomí spotřebitelů o jejich právech, rozvíjet soubor poznatků pro účely spotřebitelské politiky, poskytovat podporu spotřebitelským organizacím a zohledňovat současně také specifické potřeby zranitelných spotřebitelů.
c)
Cíl III - Práva a náprava: rozvíjet a posilovat práva spotřebitelů zejména prostřednictvím inteligentní regulace a zlepšením přístupu k jednoduché, účinné a účelné nápravě s nízkými náklady, včetně alternativního řešení sporů.
Tento cíl bude měřen zejména podle využívání alternativního řešení sporů k řešení přeshraničních sporů a podle činnosti celounijního systému řešení sporů on-line a rovněž podle procentního podílu spotřebitelů, kteří v reakci na zjištěný problém učiní příslušné kroky k jeho řešení.
d)
Cíl IV - Vymáhání práva: podporovat vymáhání práv spotřebitelů prostřednictvím posilování spolupráce mezi vnitrostátními donucovacími orgány a podporou spotřebitelů formou poradenství.
Tento cíl bude měřen zejména podle úrovně toku informací a efektivity spolupráce v rámci sítě pro spolupráci v oblasti ochrany spotřebitele, podle činnosti evropských spotřebitelských center a podle toho, do jaké míry jsou spotřebitelé s těmito centry obeznámeni.
Poskytování vysoce kvalitních informací spotřebitelům a jejich zapojení představují meziodvětvovou prioritu, a proto tyto požadavky musí být pokud možno výslovně zahrnuty do všech odvětvových cílů a akcí financovaných v rámci programu.
2. Popis ukazatelů je stanoven v příloze II.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 15 za účelem přizpůsobení ukazatelů uvedených v příloze II.
Článek 4
Způsobilé akce
Specifických cílů uvedených v článku 3 se dosahuje prostřednictvím způsobilých akcí stanovených v tomto seznamu:
a)
v rámci cíle I - Bezpečnost:
1)
vědecké poradenství a analýza rizik týkající se zdraví a bezpečnosti spotřebitelů, pokud jde o nepotravinářské výrobky a služby, včetně podpory úkolů nezávislých vědeckých výborů zřízených rozhodnutím Komise 2008/721/ES (11);
2)
koordinace opatření zaměřených na dozor nad trhem a na vymáhání práva v oblasti bezpečnosti výrobků s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady č. 2001/95/ES (12) a akce zaměřené na zlepšení bezpečnosti spotřebitelských služeb;
3)
správa a další vývoj databází kosmetických přípravků;
b)
v rámci cíle II - Informovanost a vzdělávání spotřebitelů a podpora poskytovaná spotřebitelským organizacím:
4)
budování souboru poznatků pro tvorbu politik v oblastech, které se dotýkají spotřebitelů, pro tvorbu inteligentních a správně zacílených právních předpisů a pro zjišťování případných selhání trhu či změn potřeb spotřebitelů, jenž slouží jako podklad pro rozvoj spotřebitelské politiky, pro vymezení oblastí, které jsou z hlediska spotřebitele nejproblematičtější, a pro začlenění zájmů spotřebitelů do ostatních politik Unie, a zlepšení přístupnosti uvedeného souboru poznatků;
5)
podpora zvyšování transparentnosti a zintenzivnění výměn osvědčených postupů a odborných znalostí prostřednictvím financování poskytovaného spotřebitelským organizacím na úrovni Unie a prostřednictvím budování kapacit spotřebitelských organizací na úrovni Unie a na vnitrostátní a regionální úrovni;
6)
zvyšování transparentnosti spotřebitelských trhů a informací pro spotřebitele, zajištění toho, aby spotřebitelé měli k dispozici porovnatelné, spolehlivé a snadno dostupné údaje, a to i v případě přeshraničního obchodování, s cílem pomoci jim porovnávat nejen ceny, ale i kvalitu a udržitelnost zboží a služeb;
7)
zlepšování vzdělávání spotřebitelů jako celoživotního procesu se zvláštním zaměřením na zranitelné spotřebitele;
c)
v rámci cíle III - Práva a náprava:
8)
příprava právních předpisů o ochraně spotřebitele a jiných regulačních iniciativ Komisí, sledování jejich provádění členskými státy, následné hodnocení jejich dopadu a podpora společných regulačních a samoregulačních iniciativ a sledování skutečného dopadu těchto iniciativ na spotřebitelské trhy;
9)
usnadnění přístupu k mechanismům řešení sporů určeným spotřebitelům, zejména k systémům alternativního řešení sporů, a to i prostřednictvím celounijního on-line systému a vytváření sítí vnitrostátních subjektů alternativního řešení sporů, přičemž je třeba věnovat zvláštní pozornost odpovídajícím opatřením týkajícím se potřeb a práv zranitelných spotřebitelů; sledování fungování a účinnosti mechanismů řešení sporů určených spotřebitelům, včetně vytváření a správy příslušných nástrojů informačních technologií a výměny stávajících osvědčených postupů a zkušeností v členských státech;
d)
v rámci cíle IV - Vymáhání práva:
10)
koordinace opatření zaměřených na dozor a na vymáhání práva s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (13);
11)
finanční příspěvky na společné akce s veřejnými nebo neziskovými subjekty tvořícími sítě na úrovni Unie, které poskytují informace a pomoc spotřebitelům s cílem pomoci jim při uplatňování jejich práv a získávání přístupu ke vhodnému řešení sporů, včetně systémů mimosoudního řešení sporů on-line (síť evropských spotřebitelských center).
Způsobilé akce stanovené v prvním pododstavci tohoto článku jsou případně dále upřesněny v příloze I tím, že je v jejich rámci uveden výčet příslušných konkrétních akcí.
Článek 5
Příjemci způsobilí získat granty
1. Granty na fungování spotřebitelských organizací na úrovni Unie mohou být poskytnuty evropským spotřebitelským organizacím, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou nevládní, neziskové, nezávislé na průmyslových, obchodních a podnikatelských nebo jiných neslučitelných zájmech a jejich hlavním cílem a náplní je podpora a ochrana zdraví, bezpečnosti a hospodářských a právních zájmů spotřebitelů v Unii;
b)
nejméně v polovině členských států jsou pověřeny zastupováním zájmů spotřebitelů na úrovni Unie organizace, které zastupují spotřebitele v souladu s vnitrostátními předpisy nebo postupy a působí na regionální nebo celostátní úrovni.
2. Granty na fungování mezinárodních subjektů, které prosazují zásady a politiky, jež přispívají k cílům programu, mohou být poskytnuty organizacím, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou nevládní, neziskové, nezávislé na průmyslových, obchodních a podnikatelských nebo jiných neslučitelných zájmech a jejich hlavním cílem a náplní je podpora a ochrana zdraví, bezpečnosti a hospodářských a právních zájmů spotřebitelů;
b)
vykonávají všechny tyto činnosti: zajišťují pro zástupce spotřebitelů z Unie a třetích zemí formální mechanismus umožňující přispívat k politickým diskusím a k politikám, pořádají setkání s politickými činiteli a regulačními orgány s cílem podporovat a prosazovat zájmy spotřebitelů u veřejných orgánů, identifikují společné spotřebitelské záležitosti a problémy, prosazují názory spotřebitelů v rámci dvoustranných vztahů mezi Unií a třetími zeměmi, přispívají k výměně a šíření odborných znalostí a vědomostí ohledně spotřebitelských záležitostí v Unii a v třetích zemích a vypracovávají politická doporučení.
3. Granty na fungování subjektů na úrovni Unie zřízených za účelem koordinace donucovacích opatření v oblasti bezpečnosti výrobků mohou být poskytnuty subjektům uznaným za tímto účelem právními předpisy Unie.
4. Granty na akce celounijních subjektů určené na vypracování kodexů chování, osvědčených postupů a pokynů pro porovnávání cen a jakosti a udržitelnosti výrobku mohou být poskytnuty subjektům, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou nevládní, neziskové a nezávislé na průmyslových, obchodních, podnikatelských nebo jiných neslučitelných zájmech a mezi jejich hlavní cíle a náplň patří prosazování a ochrana zájmů spotřebitelů;
b)
působí alespoň v polovině členských států.
5. Granty pro pořádání akcí předsednictví týkajících se spotřebitelské politiky Unie mohou být poskytnuty vnitrostátním orgánům členského státu vykonávajícího předsednictví jednotlivých složení Rady, s výjimkou složení pro zahraniční věci, nebo subjektům určeným tímto členským státem.
6. Granty na akce orgánů členských států odpovědných za ochranu spotřebitele a na akce odpovídajících orgánů třetích zemí mohou být poskytnuty orgánům oznámeným členským státem nebo třetí zemí uvedenou v článku 7 tohoto nařízení Komisi v souladu s nařízením (ES) č. 2006/2004 či směrnicí 2001/95/ES nebo mohou být poskytnuty neziskovým subjektům výslovně určeným uvedenými orgány k tomuto účelu.
7. Granty pro úředníky působící v oblasti vymáhání práva z členských států a třetích zemí mohou být poskytnuty úředníkům z orgánů oznámených členským státem nebo třetí zemí uvedenou v článku 7 tohoto nařízení Komisi pro účely nařízení (ES) č. 2006/2004 a směrnice 2001/95/ES.
8. Granty na akce mohou být poskytnuty subjektu určenému členským státem či třetí zemí uvedenou v článku 7, který je neziskovým subjektem vybraným transparentním postupem nebo veřejným subjektem. Určený subjekt musí být součástí některé unijní sítě, která poskytuje informace a pomoc spotřebitelům s cílem pomoci jim při uplatňování jejich práv a získávání přístupu ke vhodnému řešení sporů (síť evropských spotřebitelských center). Je možné navázat rámcové partnerství jakožto mechanismus dlouhodobé spolupráce mezi Komisí a sítí evropských spotřebitelských center nebo subjekty, jež tuto síť tvoří.
9. Granty na akce mohou být poskytnuty subjektům zabývajícím se stížnostmi, které jsou zřízeny a působí v členských státech Unie a v zemích Evropského sdružení volného obchodu, které se účastní Evropského hospodářského prostoru, a které jsou odpovědné za shromažďování stížností spotřebitelů, vyvíjení snah o vyřešení stížností, poskytování poradenství nebo za podávání informací spotřebitelům o stížnostech nebo dotazech a které v rámci stížností nebo dotazů spotřebitele na obchodníka jednají jako třetí strana. Nezahrnují mechanismy zabývající se stížnostmi spotřebitelů provozované obchodníky, v jejichž rámci se dotazy a stížnosti vyřizují přímo se spotřebitelem, ani mechanismy, které poskytují služby zabývající se stížnostmi, provozované obchodníkem nebo v jeho zastoupení.
Článek 6
Finanční rámec
1. Finanční krytí pro provádění programu na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 činí 188 829 000 EUR v běžných cenách.
2. Roční prostředky schvalují Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 7
Účast třetích zemí v programu
Účast v programu je otevřena:
a)
zemím Evropského sdružení volného obchodu, které se účastní Evropského hospodářského prostoru, v souladu s podmínkami stanovenými v Dohodě o Evropském hospodářském prostoru;
b)
třetím zemím, zejména přistupujícím a kandidátským zemím i potenciálním kandidátským zemím a zemím, na které se vztahuje evropská politika sousedství, v souladu s obecnými zásadami a obecnými podmínkami pro jejich účast v programech Unie stanovenými v příslušných rámcových dohodách, rozhodnutích Rady přidružení nebo podobných dohodách.
Článek 8
Typy podpůrných opatření a maximální úroveň spolufinancování
1. V souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012 mohou mít finanční příspěvky Unie podobu grantů nebo veřejných zakázek nebo jakýchkoliv jiných opatření potřebných k dosažení cílů uvedených v článcích 2 a 3 tohoto nařízení.
2. Granty Unie a jejich odpovídající maximální výše se stanovují takto:
a)
granty na fungování spotřebitelských organizací na úrovni Unie, vymezené v čl. 5 odst. 1, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
b)
granty na fungování mezinárodních subjektů, které podporují zásady a politiky přispívající k cílům programu, vymezené v čl. 5 odst. 2, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
c)
granty na fungování subjektů na úrovni Unie zřízených za účelem koordinace donucovacích opatření v oblasti bezpečnosti výrobků a uznaných za tímto účelem právními předpisy Unie, vymezené v čl. 5 odst. 3, nepřesahující 95 % způsobilých nákladů;
d)
granty na akce celounijních subjektů určené na vypracování kodexů chování, osvědčených postupů a pokynů pro porovnávání cen a jakosti a udržitelnosti výrobků, vymezené v čl. 5 odst. 4, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
e)
granty pro pořádání akcí předsednictví týkajících se spotřebitelské politiky Unie poskytované vnitrostátním orgánům členského státu vykonávajícího předsednictví jednotlivých složení Rady, s výjimkou složení pro zahraniční věci, nebo subjektům určeným tímto členským státem, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
f)
granty na akce orgánů členských států odpovědných za ochranu spotřebitele a akce odpovídajících orgánů ve třetích zemích účastnících se v souladu s článkem 7, vymezené v čl. 5 odst. 6, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů, kromě akcí výjimečné užitečnosti, u nichž příspěvek Unie na způsobilé náklady nesmí překročit 70 %;
g)
granty na výměny úředníků působících v oblasti vymáhání práva z členských států a třetích zemí účastnících se v souladu s článkem 7, vymezené v čl. 5 odst. 7, pokrývající příspěvky na cestu a pobyt;
h)
granty na akce subjektů určených členským státem nebo třetí zemí uvedenou v článku 7, vymezené v čl. 5 odst. 8, nepřesahující 70 % způsobilých nákladů;
i)
granty na akce vnitrostátních subjektů zabývajících se stížnostmi spotřebitelů, vymezené v čl. 5 odst. 9, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů.
3. Akce se považují za akce výjimečné užitečnosti ve smyslu odst. 2 písm. f), jestliže:
a)
pokud jde o granty poskytnuté orgánům a oznámené Komisi pro účely nařízení (ES) č. 2006/2004, podílí se na nich alespoň šest členských států nebo se týkají porušení právních předpisů, jež způsobují nebo pravděpodobně způsobí škodu ve dvou nebo více členských státech;
b)
pokud jde o granty poskytnuté orgánům odpovědným za bezpečnost spotřebních výrobků, podílí se na nich alespoň deset členských států zapojených do evropské sítě orgánů členských států příslušných pro bezpečnost výrobků podle článku 10 směrnice 2001/95/ES nebo přispívají k provádění činností dozoru nad trhem v oblasti bezpečnosti spotřebních výrobků, jež byly stanoveny v právním aktu Unie.
Článek 9
Administrativní a technická pomoc
1. Finanční příspěvek na program může rovněž pokrývat výdaje související s přípravou, sledováním, kontrolou, auditem a hodnocením nezbytnými k řízení programu a plnění jeho cílů, mimo jiné výdaje související s horizontální komunikací týkající se politických priorit Unie, pokud souvisejí s obecnými cíli tohoto nařízení, spolu s veškerými dalšími výdaji na technickou a administrativní pomoc, jež Komisi při řízení programu vzniknou.
2. Celková částka přidělená na pokrytí výdajů souvisejících s přípravou, sledováním, kontrolou, auditem a hodnocením, jakož i výdajů na technickou a administrativní pomoc, které jsou uvedeny v odstavci 1, nesmí překročit 12 % finančního krytí přiděleného pro program.
Článek 10
Způsoby provádění
Komise provádí program prostřednictvím způsobů řízení uvedených v článku 58 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
Článek 11
Soudržnost a doplňkovost s dalšími politikami
Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí celkovou soudržnost a doplňkovost mezi programem a dalšími příslušnými politikami, nástroji a akcemi Unie, zejména v rámci víceletého programu „Práva, rovnost a občanství“ na období 2014-2020 (14).
Článek 12
Roční pracovní programy
Komise provádí program prostřednictvím ročních pracovních programů. Roční pracovní programy jednotným způsobem provádějí cíle stanovené v článcích 2 a 3 a akce stanovené v článku 4 a dále upřesněné v příloze I.
Komise přijme roční pracovní programy formou prováděcích aktů v souladu s poradním postupem podle čl. 16 odst. 2 tohoto nařízení. V těchto prováděcích aktech musí být uvedeny prvky stanovené v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, a to zejména:
a)
provádění akcí v souladu s článkem 4 a přílohou I tohoto nařízení a orientační přidělení finančních zdrojů;
b)
harmonogram plánovaných výzev k předkládání nabídek a výzev k předkládání návrhů.
Článek 13
Hodnocení a šíření informací
1. Členské státy poskytnou Komise na její žádost informace o provádění a dopadu tohoto programu.
2. Komise:
a)
do 30. září 2017:
i)
přezkoumá plnění cílů všech opatření (na úrovni výsledků a dopadů), aktuální stav provádění způsobilých akcí stanovených v článku 4 a konkrétních akcí uvedených v příloze I, přidělení finančních prostředků příjemcům v souladu s podmínkami stanovenými v článku 5, účinnost využívání zdrojů a jeho evropskou přidanou hodnotu a současně zohlední vývoj v oblasti ochrany spotřebitele s ohledem na rozhodnutí o obnovení, úpravě nebo pozastavení opatření,
ii)
předloží hodnotící zprávu o provedeném přezkumu Evropskému parlamentu a Radě;
b)
do 31. prosince 2017 případně předloží legislativní návrh nebo s výhradou odstavce 3 přijme akt v přenesené pravomoci.
Hodnotící zpráva se dále zabývá možnostmi zjednodušení, vnitřní a vnější soudržností programu, pokračující relevantností všech cílů a příspěvkem opatření k prioritám Unie v oblasti inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění. Uvedená zpráva zohlední výsledky hodnocení dlouhodobého dopadu předcházejícího programu.
Hodnocení dlouhodobějších dopadů a udržitelnosti účinků programu slouží jako podklad pro rozhodnutí o případném obnovení, úpravě nebo pozastavení následujícího programu.
3. Za účelem zohlednění situace, při níž hodnotící zpráva podle odstavce 2 dospěje k závěru, že konkrétní akce stanovené v příloze I nebyly provedeny do 31. prosince 2016 a nelze je provést do konce programového období včetně případů, kdy tyto konkrétní akce již nejsou pro splnění cílů stanovených v článcích 2 a 3 relevantní, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 15 s cílem změnit přílohu I vyjmutím dotčených konkrétních akcí.
4. Komise zveřejní výsledky akcí uskutečněných podle tohoto nařízení.
Článek 14
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření k zajištění toho, aby byly při provádění akcí financovaných podle tohoto nařízení finanční zájmy Unie chráněny prevencí podvodů, korupce a jiného protiprávního jednání, a to účinnými kontrolami a, jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími správními a finančními sankcemi.
2. Komise nebo její zástupci a Evropský účetní dvůr mají pravomoc provádět na základě kontroly dokumentů i inspekce na místě audit u všech příjemců grantů, dodavatelů nebo subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie podle tohoto nařízení.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (dále jen „OLAF“) může provádět vyšetřování, včetně kontrol a inspekcí na místě, v souladu s postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (15) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (16), s cílem zjistit, zda v souvislosti s grantovou dohodou, rozhodnutím o grantu nebo smlouvou financovanou podle tohoto nařízení nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, musí dohody o spolupráci se třetími zeměmi a s mezinárodními organizacemi, smlouvy, grantové dohody a rozhodnutí o grantu vyplývající z provádění tohoto nařízení obsahovat ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Evropský účetní dvůr a OLAF k provádění takových auditů a vyšetřování v souladu s jejich příslušnými pravomocemi.
Článek 15
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 3 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 je svěřena Komisi na dobu trvání programu.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 3 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 16
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 17
Přechodná ustanovení
1. Článek 6 rozhodnutí č. 1926/2006/ES se nadále použije na akce upravené uvedeným rozhodnutím, které nebyly dokončeny do 31. prosince 2013. Z finančních prostředků přidělených na program lze hradit rovněž výdaje na technickou a administrativní pomoc nezbytnou k zajištění přechodu mezi opatřeními přijatými podle rozhodnutí č. 1926/2006/ES a programem.
2. S cílem umožnit řízení akcí, které nebudou dokončeny do 31. prosince 2020, mohou být v případě potřeby do rozpočtu po 31. prosinci 2020 zapsány prostředky na krytí výdajů stanovených v článku 9.
Článek 18
Zrušení
Rozhodnutí č. 1926/2006/ES se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2014.
Článek 19
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost den po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 26. února 2014.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 254/2014,
26. veebruar 2014,
mis käsitleb mitmeaastast tarbijakaitseprogrammi aastateks 2014-2020 ja millega tunnistatakse kehtetuks otsus nr 1926/2006/EÜ
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 169,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni 3. märtsi 2010. aasta teatises „Euroopa 2020. aastal. Aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia” („strateegia „Euroopa 2020””) kutsutakse üles andma kodanikele võimalused osaleda täiel määral siseturul, milleks on vaja suurendada nende suutlikkust ning julgust osta kaupu ja teenuseid teistest liikmesriikidest, eelkõige interneti kaudu.
(2)
Liit aitab kaasa tarbijakaitse kõrge taseme tagamisele ning tarbijatele siseturul keskse koha andmisele liikmesriikide poliitika toetamise ja täiendamise teel, püüdes tagada, et kodanikud saavad täielikult osa siseturu hüvedest ning nende ohutus, õiguslikud ning majandushuvid on seejuures nõuetekohaselt kaitstud konkreetsete meetmete abil.
(3)
Mitmeaastane tarbijakaitseprogramm aastateks 2014-2020 (edaspidi „programm”) peaks aitama tagada tarbijakaitse kõrge taseme ning täielikult toetama strateegia „Euroopa 2020” majanduskasvu ja konkurentsivõimega seotud eesmärke, integreerides konkreetsed strateegias „Euroopa 2020” määratletud lahendamisele kuuluvad probleemid seoses Euroopa digitaalarengu tegevuskavaga (tagamaks, et digiteerimise tulemusel tarbijate heaolu tõepoolest suureneb) jätkusuutliku majanduskasvuga (liikudes säästvamate tarbimismudelite suunas), sotsiaalse kaasatusega (võttes arvesse haavatavate tarbijate eriolukorda ja vananeva elanikkonna vajadusi) ning aruka reguleerimisega (muu hulgas tarbijaturu järelevalve kaudu, et aidata koostada arukaid ja eesmärgipäraseid eeskirju).
(4)
Komisjoni 22. mai 2012. aasta teatises „Euroopa tarbijakaitse tegevuskava - suurem usaldus ja kiirem kasv” (edaspidi „tarbijakaitse tegevuskava”) esitatakse liidu tarbijakaitsepoliitika strateegiline raamistik tulevasteks aastateks, toetades tarbijate huvisid kõigis liidu poliitikavaldkondades. Tarbijakaitse tegevuskava eesmärk on koostada strateegia, mille raames poliitilised meetmed toetavad tarbijaid tõhusalt ja tulemuslikult kõigis eluetappides, tagades neile pakutavate toodete ja teenuste ohutuse, teavitades ja harides neid, toetades tarbijaid esindavaid organisatsioone, tugevdades tarbijate õigusi, andes neile juurdepääsu õigusemõistmisele ja õiguskaitsevahenditele ning tagades tarbijakaitse-alaste õigusaktide täitmise.
(5)
Hiljutine majandussurutis on esile toonud hulga selliseid puudujääke ja vastuolusid siseturul, mis mõjutavad negatiivselt tarbijate ja kodanike usaldust. Kuigi on vaja arvesse võtta eelarvepiiranguid, mille tingimustes liit praegu tegutseb, peaks liit siiski tagama piisavad rahalised vahendid programmi eesmärkide saavutamiseks ning seega toetama strateegiat „Euroopa 2020”.
(6)
Siseturu väljakujundamiseks on väga oluline kaotada järelejäänud põhjendamatud ja ebaproportsionaalsed tõkked, mis takistavad siseturu nõuetekohast toimimist, ning parandada kodanike usaldust süsteemi vastu, eelkõige piiriüleste ostude sooritamisel. Liit peaks seadma eesmärgiks õigete tingimuste loomise tarbijatele suurema mõjuvõimu andmiseks, tagades neile piisavad vahendid, teadmised ja pädevuse, et nad saaksid teha läbimõeldud otsuseid, ja suurendades tarbijate teadlikkust.
(7)
Käesolevas määruses võetakse arvesse majanduslikku, sotsiaalset ja tehnilist keskkonda ning samaaegselt tekkida võivaid probleeme. Eelkõige püütakse programmi alusel rahastatavate meetmetega lahendada küsimusi, mis on seotud üleilmastumisega, digiteerimisega, asjaoluga, et tarbijatel tuleb teha üha keerukamaid otsuseid, vajadusega liikuda säästvamate tarbimisharjumuste poole, elanikkonna vananemisega, sotsiaalse tõrjutusega ja haavatavate tarbijatega. Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 12 kohaselt on tarbijate huvidega arvestamine kõikides liidu poliitikavaldkondades väga tähtis. Kooskõlastamine teiste liidu poliitikasuundade ja programmidega on peamine alus, millega tagatakse tarbijate huvide täielik arvessevõtmine muudes poliitikavaldkondades. Koostoime saavutamiseks ja topelttöö vältimiseks peaksid muud liidu rahalised vahendid ja programmid toetama rahaliselt tarbijate huvide integreerimist asjaomastesse valdkondadesse.
(8)
Programm peaks tagama tarbijakaitse kõrge taseme, pöörates erilist tähelepanu haavatavatele tarbijatele, et võtta arvesse nende konkreetseid vajadusi ja suurendada nende suutlikkust vastavalt Euroopa Parlamendi 22. mai 2012. aasta resolutsioonis kaitsetumate tarbijate õiguste tugevdamise strateegia kohta (4) esitatud üleskutsele. Eelkõige peaks programm tagama, et haavatavatel tarbijatel on juurdepääs kaupu ja teenuseid käsitlevale teabele, et neil oleksid võrdsed võimalused teha oma valikuid vabalt ja läbimõeldult, eriti kuna haavatavatel tarbijatel võib olla raskusi tarbijale suunatud teabele juurdepääsul ja sellest arusaamisel, ning seega on nende puhul eksitamise oht.
(9)
Eelkõige peaks programm arvestama lastega, sealhulgas tehes koostööd sidusrühmadega, tagamaks et nende poolt alaealistele suunatud reklaam oleks vastutustundlik, pidades silmas eelkõige eksitavat internetireklaami.
(10)
Kõnealused meetmed tuleks sätestada programmis, millega luuakse liidu raamistik nende meetmete rahastamiseks. Kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 (5) artikliga 54 on käesolev määrus programmi meetmete ja rakendamise õiguslikuks aluseks. Käesolev määrus tugineb meetmetele, mida rahastati vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusele nr 1926/2006/EÜ (6) ning jätkab nende elluviimist.
(11)
Tarbijakaitset on oluline täiustada. Selle üldeesmärgi saavutamiseks tuleks kehtestada erieesmärgid seoses ohutusega, tarbijate teavitamise ja harimisega, tarbijaorganisatsioonide toetamisega liidu tasandil, õiguste ja kaebuste lahendamisega ning tarbija õiguste jõustamisega. Programmi raames võetud meetmete väärtuse ja mõju üle tuleks teostada regulaarset seiret ja neid tuleks regulaarselt hinnata, et hõlbustada arukamat poliitika kujundamist tarbijate huvisid silmas pidades. Tarbijapoliitika ning eelkõige võetud meetmete täpse mõju hindamiseks tuleks välja töötada näitajad, mille väärtust tuleks aga hinnata laiemas kontekstis.
(12)
Oluline on suurendada tarbijate usaldust. Selle eesmärgi saavutamiseks on vaja laiendada meetmete ulatust, eelkõige andes rahalist toetust liidu tasandi tarbijaorganisatsioonidele ja Euroopa tarbijakeskustele, võttes arvesse nende tähtsat osa tarbijate teavitamisel ja abistamisel seoses tarbijate õigustega, tarbijate toetamisel tarbijavaidlustes, eelkõige seoses juurdepääsuga asjakohastele vaidluste lahendamise mehhanismidele, ning edendades tarbijate huve siseturu nõuetekohasel toimimisel. Nimetatud organisatsioonid ja keskused peaksid olema võimelised edendama tarbijakaitset ja suurendama tarbijate usaldust, võttes praktilisi meetmeid ning pakkudes inimeste vajadustega kohandatud abi, teavet ja haridust.
(13)
On vaja ette näha rahastamiskõlblikud meetmed, mille kaudu neid eesmärke saavutada.
(14)
On vaja määrata kindlaks toetuse saamise tingimustele vastavate potentsiaalsete toetusesaajate kategooriad.
(15)
Programmi lähtesumma Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni 2. detsembri 2013. aasta eelarvedistsipliini, eelarvealast koostööd ja usaldusväärset finantsjuhtimist käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe, (7) punkti 17 tähenduses on ette nähtud käesolevas määruses, ilma et see mõjutaks ELi toimimise lepingus sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu eelarvealast pädevust.
(16)
Pidades programmi rakendamisel silmas usaldusväärse finantsjuhtimise, läbipaistvuse ja paindlikkuse põhimõtteid, tuleks võimaldada täitevasutusel tegevust jätkata, kui on täidetud kõik nõukogu määruses (EÜ) nr 58/2003 (8) sätestatud nõuded.
(17)
Liidu ja liikmesriikide rahaliste vahendite kasutamist tarbijaohutuse, tarbijate harimise ning tarbijate õiguste ja nende jõustamise vallas tuleks paremini koordineerida, et tagada vastastikune täiendavus, suurem tõhusus ja nähtavus ning saavutada eelarveline koostoime.
(18)
Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga on ette nähtud koostöö tarbijakaitse valdkonnas ühelt poolt liidu ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Euroopa Majanduspiirkonnas osalevate Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni riikide vahel. Samuti tuleks ette näha programmis osalemise võimalus teistele riikidele, eelkõige liidu naaberriikidele ning riikidele, kes taotlevad liidu liikmeks saamist, kandidaatidele ja ühinevatele riikidele.
(19)
Programmi rakendamise kontekstis ning tootmisahela üleilmastumist ja turgude järjest suuremat vastastikust sõltuvust silmas pidades tuleks soodustada koostööd programmis mitteosalevate kolmandate riikidega, võttes arvesse asjakohaseid kõnealuste riikide ja liidu vahel sõlmitud lepinguid.
(20)
Komisjonil peaks olema õigus võtta kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte II lisas sätestatud näitajate kohandamiseks, et võtta arvesse muutusi tarbijakaitset käsitlevas õigusraamistikus, ja I lisa muutmiseks, et jätta sellest komisjoni hindamisaruande tulemuste arvessevõtmiseks välja konkreetseid meetmeid. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(21)
Selleks et tagada käesoleva määruse ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused iga-aastaste tööprogrammide vastuvõtmiseks. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011 (9). Kuna programmis ei ole sätestatud tooteohutuse kriteeriume, vaid selle eesmärk on anda rahalist toetust tooteohutuspoliitika rakendamise vahenditele, ning arvestades, et asjaomane summa on suhteliselt väike, on kohane kasutada nõuandemenetlust.
(22)
Liidu finantshuve tuleks kogu kulutsükli jooksul kaitsta proportsionaalsete meetmetega, mille hulgas on meetmed eeskirjade eiramise ennetamiseks, avastamiseks ja uurimiseks, kaotatud, alusetult makstud või vääralt kasutatud rahaliste vahendite tagasinõudmiseks ning vajaduse korral haldus- ja rahalised karistused kooskõlas määrusega (EL, Euratom) nr 966/2012.
(23)
Kuna käesoleva määruse eesmärke ei suuda liikmesriigid küsimuste piiriülese iseloomu tõttu piisavalt saavutada, küll aga saab neid liidu meetmete suurema potentsiaali tõttu paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(24)
Otsus nr 1926/2006/EÜ tuleks tunnistada kehtetuks.
(25)
On asjakohane tagada sujuv ja katkestusteta üleminek otsusega nr 1926/2006/EÜ loodud ühenduse 2007.-2013. aasta tarbijapoliitika tegevusprogrammilt käesolevale programmile, eelkõige seoses mitmeaastaste meetmete jätkamise ning eelmise programmi edusammude ja suuremat tähelepanu vajavate valdkondade hindamisega. Lisaks on asjakohane viia käesoleva programmi kehtivusaeg vastavusse aastateks 2014-2020 ettenähtud mitmeaastase finantsraamistiku kehtivusajaga, mis on sätestatud nõukogu määruses (EL, Euratom) nr 1311/2013 (10). Seetõttu tuleks käesolevat programmi kohaldada alates 1. jaanuarist 2014. Alates 1. jaanuarist 2021 peaksid tehnilise ja haldusabi assigneeringud vajaduse korral katma kulud, mis on seotud 2020. aasta lõpuks veel lõpule viimata meetmete haldamisega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Mitmeaastane tarbijakaitseprogramm
Käesoleva määrusega luuakse mitmeaastane tarbijakaitseprogramm ajavahemikuks 1. jaanuar 2014 kuni 31. detsember 2020 (edaspidi „programm”).
Artikkel 2
Üldeesmärk
Programmi üldeesmärk on tagada tarbijakaitse kõrge tase, suurendada tarbijate mõjuvõimu ning anda tarbijatele siseturul keskne koht aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu üldise strateegia raames. Selleks aitab programm kaitsta tarbijate tervist, ohutust, õiguslikke ning majandushuve ning edendada nende õigust olla informeeritud ja haritud ning oma huvide kaitseks organiseeruda, toetades tarbijahuvide integreerimist teistesse poliitikavaldkondadesse. Programmiga täiendatakse, toetatakse ja jälgitakse liikmesriikide poliitikat.
Artikkel 3
Erieesmärgid ja näitajad
1. Artiklis 2 osutatud üldeesmärgi täitmisel lähtutakse järgmistest erieesmärkidest:
a)
I eesmärk - ohutus: tugevdada ja suurendada tooteohutust tõhusa turujärelevalve abil kogu liidus.
Selle eesmärgi täitmist mõõdetakse eelkõige ELi ohtlike tarbekaupade kiirhoiatussüsteemi (RAPEX) tegevuse ja tulemuslikkuse alusel;
b)
II eesmärk - tarbijate teavitamine ja harimine ning tarbijaorganisatsioonide toetamine: parandada tarbijate harimist ja teavitamist ning suurendada nende teadlikkust oma õigustest, arendada välja tarbijapoliitika tõendusbaas ja toetada tarbijaorganisatsioone, võttes muu hulgas arvesse haavatavate tarbijate erivajadusi;
c)
III eesmärk - õigused ja õiguskaitse: arendada ja tugevdada tarbijate õigusi, eelkõige arukate regulatiivsete meetmete abil, ning parandada nende võimalust kasutada lihtsaid, tõhusaid, otstarbekaid ja soodsaid kaebuste lahendamise mehhanisme, sealhulgas vaidluste kohtuvälist lahendamist.
Selle eesmärgi täitmist mõõdetakse eelkõige juhtude järgi, mil piiriüleste vaidluste lahendamiseks on kasutatud vaidluste kohtuvälise lahendamise mehhanismi, ning kogu liitu hõlmava vaidluste veebipõhise lahendamise süsteemi tegevuse põhjal ja nende tarbijate protsendimäära põhjal, kes on astunud samme oma probleemide lahendamiseks;
d)
IV eesmärk - jõustamine: toetada tarbijate õiguste jõustamist riiklike täitevasutuste vahel koostöö tugevdamise ja tarbijate nõustamise kaudu.
Selle eesmärgi täitmist mõõdetakse eelkõige tarbijakaitsealase koostöö võrgustiku teabevoo taseme ja koostöö tulemuslikkuse põhjal ning Euroopa tarbijakeskuste tegevuse ja selle põhjal, mil määral tarbijad on nendest teadlikud.
Tarbijate teavitamise ja osalemise kõrge tase on valdkonnaülene prioriteet ja seetõttu nähakse see võimaluse korral sõnaselgelt ette kõigi programmi alusel rahastatavate eesmärkide ja meetmete puhul.
2. Näitajate kirjeldus on sätestatud II lisas.
3. Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 15 vastu delegeeritud õigusakte II lisas sätestatud näitajate kohandamiseks.
Artikkel 4
Rahastamiskõlblikud meetmed
Artiklis 3 osutatud erieesmärkide saavutamiseks võetakse järgmises loetelus esitatud rahastamiskõlblikke meetmeid:
a)
I eesmärk - ohutus:
1)
tarbijate tervise ja ohutusega seotud teaduslikud nõuanded ja riskianalüüs seoses toiduks mittekasutatavate toodete ja teenustega, sealhulgas toetus komisjoni otsusega nr 2008/721/EÜ (11) loodud sõltumatutele teaduskomiteedele oma ülesannete täitmiseks;
2)
tooteohutusalaste turujärelevalve- ja täitemeetmete kooskõlastamine Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/95/EÜ (12) alusel ning meetmed tarbijateenuste ohutuse parandamiseks;
3)
kosmeetikatoodete andmebaaside haldamine ja edasiarendamine;
b)
II eesmärk - tarbijate teavitamine ja harimine ning tarbijaorganisatsioonide toetamine:
4)
tarbijaid mõjutavates valdkondades poliitika kujundamiseks tõendusbaasi koostamine ja sellele ligipääsu parandamine, et koostada arukad ja sihipärased eeskirjad ning tuvastada võimalikud turuhäired või muutused tarbijate vajadustes; see oleks aluseks tarbijapoliitika arendamisel, tarbijatele kõige enam probleeme valmistavate valdkondade kindlaksmääramisel ja tarbijate huvide integreerimisel teistesse liidu poliitikavaldkondadesse;
5)
toetus liidu tasandi tarbijaorganisatsioonide rahastamise kaudu ning liidu, riiklike ja piirkondlike tarbijaorganisatsioonide suutlikkuse suurendamise kaudu, suurendades läbipaistvust ning parimate tavade ja eksperditeadmiste vahetamist;
6)
tarbijaturgude ja tarbijale antava teabe läbipaistvuse suurendamine, tagades, et tarbijate käsutuses on võrreldavad, usaldusväärsed ja kergesti kättesaadavad andmed, sealhulgas piiriüleste juhtumite puhul, et aidata tarbijatel võrrelda mitte ainult kaupade ja teenuste hindu, vaid samuti nende kvaliteeti ja kestlikkust;
7)
tarbijate ulatuslikum harimine kui elukestev protsess, pöörates erilist tähelepanu haavatavatele tarbijatele;
c)
III eesmärk - õigused ja õiguskaitse:
8)
komisjoni poolt tarbijakaitse-alaste õigusaktide ja muude regulatiivsete algatuste ettevalmistamine, nende liikmesriikide õigusesse ülevõtmise jälgimine ja sellele järgnev mõju hindamine, samuti kaasregulatsiooni ja iseregulatsiooni algatuste toetamine ja nendest algatustest tarbijaturgudele tuleneva tegeliku mõju jälgimine;
9)
tarbijate jaoks vaidluste lahendamise mehhanismide, eelkõige vaidluste kohtuvälise lahendamise mehhanismide kättesaadavuse lihtsustamine, sealhulgas kogu liitu hõlmava vaidluste veebipõhise lahendamise süsteemi kaudu ja vaidluste kohtuvälise lahendamise riiklike asutuste võrgustiku loomise kaudu, pöörates erilist tähelepanu piisavatele haavatavate tarbijate vajadusi ja õigusi toetavatele meetmetele; tarbijate vaidluste lahendamise mehhanismide toimimise ja tulemuslikkuse jälgimine, muu hulgas vastavate IT-vahendite väljaarendamise ja haldamise kaudu, ning olemasolevate parimate tavade ja kogemuste vahetamine liikmesriikides;
d)
IV eesmärk - jõustamine:
10)
seire- ja jõustamistegevuse koordineerimine seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 2006/2004 (13);
11)
rahaline toetus ühismeetmetele, mis võetakse koos avalik-õiguslike asutuste või mittetulundusühendustega, mis moodustavad liidu võrgustikud, mille eesmärk on tarbijate teavitamine ja abistamine, et tarbijad saaksid kasutada oma õigusi ja asjakohaseid vaidluste lahendamise võimalusi, sealhulgas vaidluste veebipõhise kohtuvälise lahendamise mehhanisme (Euroopa tarbijakeskuste võrgustik).
Asjakohasel juhul täpsustatakse käesoleva artikli esimeses lõigus sätestatud rahastamiskõlblikke meetmeid täiendavalt I lisas, kus esitatakse konkreetsete meetmete loetelu.
Artikkel 5
Toetuse saamise tingimustele vastavad toetusesaajad
1. Liidu tasandi tarbijaorganisatsioonide toimimiseks ette nähtud toetust võib anda Euroopa tarbijaorganisatsioonidele, mis vastavad kõikidele järgmistele tingimustele:
a)
nad on valitsusvälised mittetulundusühendused, mis ei sõltu tööstuse, kaubanduse ja ettevõtluse ega muudest vastandlikest huvidest ning mille põhieesmärk ja -tegevus on liidu tarbijate tervise, ohutuse ning majanduslike ja õiguslike huvide edendamine ning kaitse;
b)
nad on saanud volituse esindada tarbijate huve liidu tasandil vähemalt poolte liikmesriikide organisatsioonidelt, kes esindavad tarbijaid kooskõlas riigisisese korra või tavaga ja kes tegutsevad piirkondlikul või riigi tasandil.
2. Programmi eesmärkide saavutamisele kaasa aitavaid põhimõtteid ja poliitikavaldkondi edendavate rahvusvaheliste organisatsioonide toimimiseks ette nähtud toetusi võib anda organisatsioonidele, mis vastavad kõikidele järgmistele tingimustele:
a)
nad on valitsusvälised mittetulundusühendused, mis ei sõltu tööstuse, kaubanduse, ettevõtluse ega muudest vastandlikest huvidest ning mille põhieesmärk ja -tegevus on tarbijate tervise, ohutuse ning majanduslike ja õiguslike huvide edendamine ning kaitse;
b)
nad tegelevad kõigi järgmiste tegevustega: on liidu ja kolmandate riikide tarbijate esindajate jaoks ametlikuks mehhanismiks, mille kaudu osaleda poliitilistes aruteludes ja poliitikakujunduses, korraldavad kohtumisi poliitikavaldkondade ametnike ja seadusandjatega, et edendada tarbijate huve ja olla nende huvide eestkõnelejaks ametivõimude ees, teevad kindlaks tarbijate mureküsimused ja probleemid, soodustavad tarbijate seisukohtade arvessevõtmist kahepoolsetes suhetes liidu ja kolmandate riikide vahel, aitavad kaasa eksperditeadmiste vahetamisele ja levitamisele tarbijakaitse küsimustes liidus ja kolmandates riikides ning koostavad valdkonnapoliitilisi soovitusi.
3. Tooteohutuse valdkonnas meetmete jõustamise koordineerimiseks loodud liidu tasandi organite toimimiseks ette nähtud toetust võib anda organisatsioonidele, mida on sel eesmärgil liidu õigusaktidega tunnustatud.
4. Tegevustoetust kogu liitu hõlmavatele organitele, mis tegelevad toimimisjuhiste, parima tava ja hinnasuuniste, tootekvaliteedi ja kestlikkuse võrdlemisega, võib anda organitele, mis vastavad kõikidele järgmistele tingimustele:
a)
nad on valitsusvälised mittetulundusühendused, mis ei sõltu tööstuse, kaubanduse, ettevõtluse ega muudest vastandlikest huvidest ning mille põhieesmärk ja -tegevus on muu hulgas tarbijahuvide edendamine ja kaitse;
b)
nad tegutsevad vähemalt pooltes liikmesriikides.
5. Toetust tarbijapoliitikat käsitlevate eesistujariigi ürituste korraldamiseks võib anda nõukogu koosseisude, välja arvatud välisasjade nõukogu eesistujaks oleva liikmesriigi ametiasutustele või selle liikmesriigi poolt määratud organitele.
6. Tegevustoetust tarbijakaitseküsimuste eest vastutavatele liikmesriikide ametiasutustele ja kolmandate riikide samaväärsetele ametiasutustele võib anda asutusele, millest liikmesriik või käesoleva määruse artiklis 7 osutatud kolmas riik on määruse (EÜ) nr 2006/2004 või direktiivi 2001/95/EÜ kohaselt komisjonile teatanud, või nimetatud ametiasutuste poolt selleks sõnaselgelt määratud mittetulundusühendustele.
7. Toetust liikmesriikide ja kolmandate riikide täitevametnikele võib anda nende asutuste ametnikele, millest liikmesriik või käesoleva määruse artiklis 7 osutatud kolmas riik on määruse (EÜ) nr 2006/2004 ja direktiivi 2001/95/EÜ kohaselt komisjonile teatanud.
8. Tegevustoetust võib anda asutusele, mille on määranud liikmesriik või artiklis 7 osutatud kolmas riik ja mis on läbipaistva menetluse kaudu valitud mittetulundusühendus või avalik-õiguslik asutus. Määratud asutus peab kuuluma liidu võrgustikku, mis tegeleb tarbijate teavitamise ja abistamisega, et aidata tarbijatel teostada oma õigusi ja kasutada asjakohaseid vaidluste lahendamise võimalusi (Euroopa tarbijakeskuste võrgustik). Komisjoni ja Euroopa tarbijakeskuste võrgustiku ja/või selle võrgustiku moodustavate asutuste vahel võib luua raampartnerluse kui pikaajalise koostöö mehhanismi.
9. Tegevustoetusi võib anda kaebusi menetlevatele organitele, mis on asutatud ja tegutsevad liidu liikmesriikides ja Euroopa Majanduspiirkonnas osalevates Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni riikides ning mille ülesanne on koguda tarbijate kaebusi või üritada neid kaebusi lahendada või anda tarbijatele nõu või teavet kaebuste või päringute kohta ning mis osalevad kolmanda poolena tarbija poolt kaupleja kohta esitatud kaebuses või päringus. Nende hulka ei kuulu tarbijakaebuste lahendamise mehhanismid, mida hoiavad töös ettevõtjad ja mis tegelevad otse tarbijalt saadud päringute ja kaebustega, ega ettevõtja enda poolt või tema nimel juhitavad kaebuste menetlemise teenust pakkuvad mehhanismid.
Artikkel 6
Finantsraamistik
1. Programmi rakendamise rahastamispakett ajavahemikul 1. jaanuar 2014 kuni 31. detsember 2020 on 188 829 000 eurot jooksevhindades.
2. Euroopa Parlament ja nõukogu kinnitavad iga-aastased assigneeringud mitmeaastase finantsraamistiku piires.
Artikkel 7
Kolmandate riikide osalemine programmis
Programmis võivad osaleda:
a)
Euroopa Majanduspiirkonnas osalevad Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni riigid Euroopa Majanduspiirkonna lepingus sätestatud tingimustel;
b)
kolmandad riigid, eelkõige ühinevad riigid, kandidaatriigid ja potentsiaalsed kandidaadid ning Euroopa naabruspoliitikaga hõlmatud riigid vastavalt nende liidu programmides osalemise üldtingimustele ja üldistele põhimõtetele, mis on sätestatud nendega sõlmitud raamlepingutes, assotsiatsiooninõukogu otsustes või muudes samalaadsetes kokkulepetes.
Artikkel 8
Sekkumise liigid ja maksimaalne kaasrahastamismäär
1. Vastavalt määrusele (EL, Euratom) nr 966/2012 võib liidu rahalist toetust anda kas toetuste või avalike hangete kujul või sekkudes mõnel muul moel, mis on vajalik käesoleva määruse artiklites 2 ja 3 nimetatud eesmärkide saavutamiseks.
2. Liidu toetused ja nende vastavad maksimummäärad on järgmised:
a)
toetused artikli 5 lõikes 1 määratletud liidu tasandi tarbijaorganisatsioonide toimimiseks: kuni 50 % rahastamiskõlblikest kuludest;
b)
toetused artikli 5 lõikes 2 määratletud programmi eesmärkide saavutamisele kaasa aitavaid põhimõtteid ja poliitikavaldkondi edendavate rahvusvaheliste organite toimimiseks: kuni 50 % rahastamiskõlblikest kuludest;
c)
toetused artikli 5 lõikes 3 määratletud selliste liidu tasandi organite toimimiseks, mis on loodud tooteohutuse valdkonna jõustamistegevuse koordineerimiseks ja keda on sel otstarbel liidu õigusaktides tunnustatud: kuni 95 % rahastamiskõlblikest kuludest;
d)
tegevustoetused artikli 5 lõikes 4 määratletud kogu liitu hõlmavatele organitele, mis tegelevad toimimisjuhiste, parimate tavade, hinnasuuniste, tootekvaliteedi ja kestlikkuse võrdluste väljaarendamisega: kuni 50 % rahastamiskõlblikest kuludest;
e)
toetused tarbijapoliitika teemaliste eesistujariigi ürituste korraldamiseks nõukogu koosseisude, välja arvatud välisasjade nõukogu eesistujaks oleva liikmesriigi ametiasutustele või selle liikmesriigi poolt määratud organitele: kuni 50 % rahastamiskõlblikest kuludest;
f)
tegevustoetused artikli 5 lõikes 6 määratletud tarbijakaitseküsimuste eest vastutavatele liikmesriikide ametiasutustele ja artikli 7 alusel programmis osalevate kolmandate riikide samaväärsetele ametiasutustele, kuni 50 % rahastamiskõlblikest kuludest, välja arvatud eriliselt kasulike tegevuste puhul, kui liidu toetus rahastamiskõlblike kulude katmiseks on kuni 70 %;
g)
artikli 5 lõikes 7 määratletud liikmesriikide ja artikli 7 alusel programmis osalevate kolmandate riikide täitevametnike vahetuseks ettenähtud toetused: reisikulude ja päevarahade hüvitamine;
h)
tegevustoetus artikli 5 lõikes 8 määratletud asutustele, kelle on määranud liikmesriigid või artiklis 7 osutatud kolmandad riigid: kuni 70 % rahastamiskõlblikest kuludest;
i)
tegevustoetus artikli 5 lõikes 9 määratletud riigisisestele kaebusi menetlevatele organitele: kuni 50 % rahastamiskõlblikest kuludest.
3. Tegevus loetakse lõike 2 punkti f tähenduses eriliselt kasulikuks tegevuseks, kui:
a)
toetuse puhul, mis antakse ametisutustele, millest on komisjonile teatatud määruse (EÜ) nr 2006/2004 kohaselt, on kaasatud vähemalt kuus liikmesriiki või kui tegevus puudutab rikkumisi, mis tekitavad kahju või võivad tekitada kahju kahes või enamas liikmesriigis;
b)
tarbekaupade ohutuse eest vastutavatele ametiasutustele antava toetuse puhul on kaasatud vähemalt kümne liikmesriigi ametiasutused, kes osalevad direktiivi 2001/95/EÜ artiklis 10 osutatud tooteohutuse eest vastutavate liikmesriikide asutuste Euroopa võrgustikus, või kui tegevus aitab kaasa liidu õigusaktis sätestatud turujärelevalve meetmete rakendamisele tarbekaupade ohutuse valdkonnas.
Artikkel 9
Haldus- ja tehniline abi
1. Programmi jaoks eraldatud rahalistest vahenditest võib katta ka kulusid, mis on seotud programmi juhtimiseks ja selle eesmärkide saavutamiseks vajalike ettevalmistustööde, seire-, kontrolli-, auditeerimise ja hindamisega, muu hulgas liidu poliitiliste prioriteetide tutvustamisega, niivõrd kui need on seotud käesoleva määruse üldeesmärgiga, ning kõiki teisi tehnilisi ja haldusabiga seotud kulusid, mis komisjonil programmi haldamisel tekivad.
2. Lõikes 1 osutatud ettevalmistustööde, seire-, kontrolli-, auditeerimise ja hindamistega ning tehnilise ja haldusabiga seotud kulude katmiseks eraldatud kogusumma ei ületa 12 % programmi jaoks eraldatud eelarvest.
Artikkel 10
Rakendusmeetodid
Komisjon rakendab programmi määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artiklis 58 osutatud eelarve täitmise viise kasutades.
Artikkel 11
Kooskõla ja vastastikune täiendavus muude poliitikavaldkondadega
Koostöös liikmesriikidega tagab komisjon programmi üldise kooskõla ja vastastikuse täiendavuse liidu muude asjakohaste poliitikavaldkondade, vahendite ja meetmetega, eelkõige aastateks 2014-2020 loodud mitmeaastase õiguste, võrdõiguslikkuse ja kodakondsuse programmi (14) raames.
Artikkel 12
Iga-aastased tööprogrammid
Komisjon rakendab programmi iga-aastaste tööprogrammide kaudu. Iga-aastaste tööprogrammidega rakendatakse järjekindlalt artiklites 2 ja 3 sätestatud eesmärke ning artiklis 4 sätestatud meetmeid, mida on täpsustatud I lisas.
Komisjon võtab iga-aastased tööprogrammid vastu rakendusaktidena kooskõlas käesoleva määruse artikli 16 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusega. Nimetatud rakendusaktides sätestatakse määruses (EL, Euratom) nr 966/2012 ette nähtud elemendid, eelkõige:
a)
meetmete rakendamine kooskõlas käesoleva määruse artikliga 4 ja I lisaga ning rahaliste vahendite soovituslik jaotus;
b)
kavandatud hankemenetluste ja toetustaotluste esitamise ajakava.
Artikkel 13
Hindamine ja tulemustest teavitamine
1. Liikmesriigid annavad komisjoni taotluse alusel teavet programmi meetmete rakendamise ja mõju kohta.
2. Komisjon teeb järgmist:
a)
30. septembriks 2017:
i)
vaatab üle kõigi meetmete eesmärkide saavutamise (tulemuste ja mõju seisukohast), artiklis 4 sätestatud rahastamiskõlblike meetmete ja I lisas osutatud konkreetsete meetmete rakendamise seisu, artiklis 5 sätestatud tingimustel toimuva rahaliste vahendite eraldamise toetusesaajatele, vahendite kasutamise tõhususe ja lisandväärtuse Euroopa jaoks, võttes arvesse tarbijakaitse valdkonna arengut ja pidades silmas otsust meetmete jätkamise, muutmise või peatamise kohta;
ii)
esitab saadud ülevaate kohta hindamisaruande Euroopa Parlamendile ja nõukogule;
b)
31. detsembriks 2017 esitab vajaduse korral seadusandliku ettepaneku või, kui kohaldatakse lõiget 3, võtab vastu delegeeritud õigusakti.
Lisaks sellele käsitletakse hindamisaruandes lihtsustamise ulatust, selle sisemist ja välist järjepidevust, kõikide eesmärkide jätkuvat asjakohasust ning meetmete panust liidu aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu eesmärkide saavutamisse. Selles võetakse arvesse eelmise programmi pikaajalise mõju hindamise tulemusi.
Tuleb hinnata ka programmi pikemaajalist mõju ja selle tulemuste kestlikkust, et sellest lähtuvalt teha otsus edaspidise programmi võimaliku jätkamise, muutmise või peatamise kohta.
3. Võtmaks arvesse olukorda, mille puhul lõike 2 kohases hindamisaruandes järeldatakse, et I lisas toodud konkreetseid meetmeid ei ole 31. detsembriks 2016 rakendatud ning neid ei saa programmiperioodi lõpuks rakendada, sealhulgas, kui need konkreetsed meetmed ei ole enam artiklites 2 ja 3 sätestatud eesmärkide saavutamiseks asjakohased, võtab komisjon kooskõlas artikliga 15 vastu delegeeritud õigusaktid I lisa muutmiseks, jättes sellest asjaomased konkreetsed meetmed välja.
4. Komisjon avaldab käesoleva määruse kohaselt võetud meetmete tulemused.
Artikkel 14
Liidu finantshuvide kaitse
1. Komisjon võtab asjakohaseid meetmeid, mis tagavad, et käesoleva määruse alusel rahastatavate meetmete rakendamisel kohaldatakse liidu finantshuvide kaitseks pettuste/kelmuse, korruptsiooni ja muu ebaseadusliku tegevuse eest ennetavaid meetmeid ja tõhusaid kontrolle ning eeskirjade eiramise avastamise korral nõutakse alusetult makstud summad tagasi ja määratakse asjakohasel juhul tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad haldus- ja rahalised karistused.
2. Komisjonil või tema esindajatel ning Euroopa Kontrollikojal on õigus auditeerida nii dokumentide põhjal kui ka kohapeal kõiki toetusesaajaid, töövõtjaid ja alltöövõtjaid, kes on saanud käesoleva määruse alusel liidu rahalisi vahendeid.
3. Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF) võib korraldada juurdlusi, sealhulgas kohapealseid kontrolle ja inspekteerimisi Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL, Euratom) nr 883/2013 (15) ja nõukogu määruses (Euratom, EÜ) nr 2185/96 (16) sätestatud korras, et teha kindlaks, kas toetuslepingu, toetuse andmise otsuse või käesoleva määruse alusel rahastatud lepinguga seoses on esinenud pettust/kelmust, korruptsiooni või muud liidu finantshuve kahjustavat ebaseaduslikku tegevust.
4. Ilma et see piiraks lõigete 1, 2 ja 3 kohaldamist, sisaldavad käesoleva määruse rakendamisest tulenevad kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega sõlmitud koostöölepingud ning lepingud, toetuslepingud ja toetuse määramise otsused sätteid, mis annavad komisjonile, Euroopa Kontrollikojale ja OLAFile sõnaselgelt õiguse korraldada oma vastava pädevuse piires kõnealust auditeerimist ja juurdlust.
Artikkel 15
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2. Artikli 3 lõikes 3 ja artikli 13 lõikes 3 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile programmi rakendamise ajaks.
3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artikli 3 lõikes 3 ja artikli 13 lõikes 3 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5. Artikli 3 lõike 3 ja artikli 13 lõike 3 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 16
Komiteemenetlus
1. Komisjoni abistab komitee. Nimetatud komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 4.
Artikkel 17
Üleminekumeetmed
1. Otsuse nr 1926/2006/EÜ artiklit 6 kohaldatakse jätkuvalt nimetatud otsusega hõlmatud meetmete suhtes, mida ei ole 31. detsembriks 2013 veel lõpule viidud. Seepärast võib programmi jaoks eraldatud rahalistest vahenditest katta ka otsuse nr 1926/2006/EÜ ja programmi alusel võetud meetmete vahelise ülemineku tagamiseks vajaliku tehnilise ja haldusabi kulud.
2. Vajaduse korral võib assigneeringuid artiklis 9 sätestatud kulude katmiseks kajastada eelarves ka pärast 31. detsembrit 2020, et võimaldada selliste meetmete haldamist, mida ei ole 31. detsembriks 2020 veel lõpule viidud.
Artikkel 18
Kehtetuks tunnistamine
Otsus nr 1926/2006/EÜ tunnistatakse kehtetuks alates 1. jaanuarist 2014.
Artikkel 19
Jõustumine ja kohaldamise alguskuupäev
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Strasbourg, 26. veebruar 2014