NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1310/2013
ze dne 17. prosince 2013,
kterým se stanoví některá přechodná ustanovení o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV),kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013,pokud jde o zdroje a jejich rozdělení v roce 2014, a kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 73/2009 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013, č. 1306/2013 a č. 1308/2013, pokud jde o jejich použití v roce 2014
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 42 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (2), které se má použít ode dne 1. ledna 2014, stanoví pravidla týkající se podpory poskytované Unií na rozvoj venkova a zrušuje nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (3), aniž je dotčeno další uplatňování prováděcích nařízení k uvedenému nařízení, a to až do doby, než budou zrušena. Pro usnadnění přechodu od stávajících režimů podpor podle nařízení (ES) č. 1698/2005 k novému legislativnímu rámci, který se vztahuje na programové období začínající dnem 1. ledna 2014 (dále jen „nové programové období“), by měla být přijata přechodná pravidla, aby se zabránilo obtížím nebo prodlevám při provádění podpory rozvoje venkova, které mohou vznikat v důsledku načasování přijetí nových programů rozvoje venkova. Z tohoto důvodu by mělo být členským státům umožněno, aby v roce 2014 v případě některých opatření nadále přijímaly právní závazky v rámci svých stávajících programů rozvoje venkova, a výsledné výdaje by měly být způsobilé pro podporu v novém programovém období.
(2)
S ohledem na podstatnou změnu metody pro vymezení oblastí s významnými přírodními omezeními v novém programovém období by se v případě nových právních závazků učiněných v roce 2014 neměla uplatňovat povinnost zemědělce pokračovat v zemědělské činnosti v dané oblasti po dobu pěti let.
(3)
K zajištění právní jistoty v přechodném období by určité výdaje uskutečněné podle nařízení (ES) č. 1698/2005 měly být způsobilé pro příspěvek z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) v novém programovém období, mají-li se ještě uskutečnit platby. To by se mělo vztahovat i na některé dlouhodobé závazky v rámci podobných opatření stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 (4), v nařízení Rady (EHS) č. 2080/92 (5) a v nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 (6), pokud na tato opatření byla poskytována podpora podle nařízení (ES) č. 1698/2005 a v roce 2014 mají být ještě provedeny platby. V zájmu řádného finančního řízení a účinného provádění programů by tyto výdaje měly být jasně uvedeny v programech rozvoje venkova a v řídicích a kontrolních systémech členských států. Aby se zamezilo zbytečné složitosti finančního řízení programů rozvoje venkova v novém programovém období, měly by se na přechodné výdaje vztahovat sazby spolufinancování z nového programového období.
(4)
S ohledem na vážné problémy s finanční stabilitou, jimž stále čelí řada členských států, a ve snaze omezit během přechodu od stávajícího k novému programovému období související negativní dopady těchto problémů tím, že se umožní maximální využívání dostupných finančních prostředků EZFRV, je nezbytné prodloužit trvání odchylky navyšující maximální sazby příspěvku z EZFRV stanovené v čl. 70 odst. 4c nařízení (ES) č. 1698/2005 až do konečného dne způsobilosti výdajů pro programové období 2007-2013, tedy do 31. prosince 2015.
(5)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 (7), které stanoví nové režimy podpor, se má použít od 1. ledna 2015. Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (8) bude proto v kalendářním roce 2014 i nadále základem pro poskytování podpory příjmů zemědělcům, ale mělo by se náležitě zohlednit nařízení Rady (EU) č. 1311/2013 (9). V zájmu zajištění soudržnosti při provádění ustanovení o podmíněnosti a dodržení norem požadovaných některými opatřeními by mělo být stanoveno, že příslušná ustanovení, která platí v programovém období 2007-2013, se nadále použijí až do okamžiku, kdy se stane použitelným nový právní rámec. Ze stejných důvodů by mělo být stanoveno, že ustanovení týkající se doplňkových vnitrostátních přímých plateb pro Chorvatsko, která se používají v roce 2013, by se měla uplatňovat i nadále.
(6)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 (10) umožňuje členským státům vyplácet zálohy pro přímé platby. Podle nařízení (ES) č. 73/2009 musí být uplatnění takovéto možnosti povoleno Komisí. Ze zkušeností získaných při provádění režimů přímých podpor vyplývá, že je vhodné umožnit, aby byly zemědělcům zálohy vypláceny. U žádostí podaných v roce 2014 by tyto zálohy měly být omezeny až na 50 % plateb v rámci režimů podpor uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 73/2009 a až na 80 % platby na hovězí a telecí maso.
(7)
S cílem dodržet nařízení (EU) č. 1311/2013, a zejména vyrovnání částky, která je k dispozici pro poskytování přímých podpor pro zemědělce, jakož i mechanismus vnější konvergence, je nutné pro rok 2014 upravit vnitrostátní stropy stanovené v příloze VIII nařízení (ES) č. 73/2009. Úprava vnitrostátních stropů bude mít nevyhnutelně dopad na částky, které mohou v roce 2014 jednotliví zemědělci obdržet jako přímé platby. Proto by mělo být stanoveno, jakým způsobem uvedená úprava ovlivní hodnotu platebních nároků a úroveň dalších přímých plateb. S cílem zohlednit situaci menších zemědělců, zejména proto, že se v roce 2014 neuplatní mechanismus modulace ani úpravy, a to ani v osvobození přímých plateb do výše 5 000 EUR z tohoto mechanismu, by členské státy, které neposkytují redistributivní platbu a které nevyužívají možnosti převést finanční prostředky do podpory rozvoje venkova využitím mechanismu flexibility, měly mít možnost nesnižovat hodnotu všech platebních nároků.
(8)
Na základě zkušeností získaných při finančním provádění nařízení (ES) č. 73/2009 by měla být vyjasněna některá ustanovení uvedeného nařízení, zejména pokud jde o prvky, k nimž se vztahují číselné údaje stanovené v příloze VIII uvedeného nařízení, a souvislost s možností poskytnutou členským státům, díky níž mohou prostředky nevyužité v režimu jednotné platby použít k financování zvláštní podpory.
(9)
Podle nařízení (ES) č. 73/2009 mohly členské státy rozhodnout, že určitý procentní podíl vnitrostátního stropu použijí pro zvláštní podporu svých zemědělců, jakož i přezkoumat předchozí rozhodnutí a rozhodnout o změně či ukončení takové podpory. Je vhodné stanovit dodatečný přezkum těchto rozhodnutí s účinkem od kalendářního roku 2014. Zároveň je třeba prodloužit o jeden rok použitelnost zvláštních podmínek uvedených v čl. 69 odst. 5 nařízení (ES) č. 73/2009, za kterých je v některých členských státech vyplácena zvláštní podpora a jejichž platnost má skončit v roce 2013, aby se předešlo narušením ve vztahu k míře podpory. Vzhledem k zavedení dobrovolné vázané podpory, která bude v určitých odvětvích nebo regionech v jasně vymezených případech k dispozici od 1. ledna 2015, je vhodné stanovit pro členské státy možnost zvýšit úroveň určitých druhů zvláštní podpory podle článku 68 nařízení (ES) č. 73/2009 na 6,5 % v roce 2014.
(10)
Jednotná podpora určená zemědělcům s menšími zemědělskými podniky by měla být dostatečná k účinnému dosažení cíle, kterým je podpora příjmů. Jelikož se v roce 2014 neuplatní žádný mechanismus modulace ani úpravy, a to ani osvobození přímých plateb do výše 5 000 EUR z tohoto mechanismu, členské státy by měly mít možnost již v roce 2014 přerozdělit přímou podporu mezi zemědělce tak, že jim poskytnou zvláštní platbu pro první hektary.
(11)
Režim jednotné platby na plochu stanovený v nařízení (ES) č. 73/2009 byl přechodný a měl skončit dne 31. prosince 2013. V souvislosti s reformou společné zemědělské politiky (dále jen „SZP“) bylo rozhodnuto, že členské státy používající tento režim by měly mít možnost používat jej za účelem poskytování základních plateb i během dalšího přechodného období, nejdéle však do konce roku 2020. Používání režimu jednotné platby na plochu stanovené v nařízení (ES) č. 73/2009 by proto mělo být prodlouženo o jeden rok. Kromě toho by za účelem zohlednění probíhající restrukturalizace půdy a z důvodů zjednodušení měla zemědělská plocha v těchto členských státech, na niž lze poskytnout podporu, zahrnovat i plochy, na něž lze poskytnout podporu, které ke dni 30. června 2003 nebyly v dobrém zemědělském stavu, jak tomu bude od 1. ledna 2015 podle nařízení (EU) č. 1307/2013.
(12)
V souladu s článkem 133a nařízení (ES) č. 73/2009 mohou s výjimkou Bulharska a Rumunska nové členské státy, které uplatňují režim jednotné platby na plochu, poskytovat zemědělcům v roce 2013 přechodnou vnitrostátní podporu. S ohledem na prodloužení režimu jednotné platby na plochu na rok 2014 by uvedené členské státy měly mít nadále tuto možnost i v roce 2014. S ohledem na úroveň doplňkových vnitrostátních přímých plateb podle článku 132 nařízení (ES) č. 73/2009 v Bulharsku a Rumunsku v roce 2014 by tyto členské státy měly mít možnost rozhodnout, že v roce 2014 budou poskytovat přechodnou vnitrostátní podporu namísto doplňkových vnitrostátních přímých plateb.
(13)
Přechodná vnitrostátní podpora musí být poskytována za stejných podmínek, jaké pro tuto podporu platily v roce 2013, nebo v případě Bulharska a Rumunska za stejných podmínek, jaké v roce 2013 platily pro doplňkové vnitrostátní přímé platby. V zájmu zjednodušení správy přechodné vnitrostátní podpory v roce 2014 by však neměla být uplatňována snížení uvedená v čl. 132 odst. 2 ve spojení s články 7 a 10 nařízení (ES) č. 73/2009. S cílem zajistit, aby byla přechodná vnitrostátní podpora slučitelná s mechanismem sbližování hodnot plateb, by měla být navíc maximální úroveň podpory pro jednotlivá odvětví omezena na určitou procentní hodnotu. S ohledem na obtížnou finanční situaci Kypru by pro tento členský stát měla být stanovena možnost určitých úprav.
(14)
Aby mohly členské státy řešit potřeby svých zemědělských odvětví nebo posílit své politiky rozvoje venkova s větší flexibilitou, měly by mít možnost převodu finančních prostředků ze svých stropů přímých plateb do svých podpor určených na rozvoj venkova a z podpor určených na rozvoj venkova do svých stropů přímých plateb. Zároveň by mělo být těm členským státům, ve kterých úroveň přímé podpory zůstává nižší než 90 % průměrné výše podpory v Unii, umožněno převádět dodatečné prostředky z jejich podpor určených na rozvoj venkova do jejich stropů přímých plateb. Těchto rozhodnutí by mělo být s určitými omezeními využíváno po celou dobu rozpočtových let 2015-2020, s tím, že v roce 2017 by mohl být proveden přezkum, za předpokladu, že jakékoli rozhodnutí založené na tomto přezkumu nepovede ke snížení částek určených na rozvoj venkova.
(15)
Směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (11) byla zrušena směrnice Rady 80/68/EHS (12), a to s účinností ode dne 22. prosince 2013. S cílem zachovat v rámci podmíněnosti stejná pravidla týkající se ochrany podzemních vod, jaká byla stanovena ve směrnici 80/68/EHS v poslední den její platnosti, je vhodné upravit oblast působnosti podmíněnosti a vymezit normu dobrého zemědělského a environmentálního stavu zahrnující požadavky jak článku 4 tak článku 5 uvedené směrnice.
(16)
Článek 83 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 (13) stanoví, že odkaz na článek 3 směrnice Rady 91/414/EHS uvedený v příloze II nařízení (ES) č. 73/2009 (14) má být považován za odkaz na článek 55 nařízení (ES) č. 1107/2009. Nařízení (EU) č. 1306/2013 však tento odkaz omezuje tak, že se nyní vztahuje pouze na první a druhou větu článku 55 nařízení (ES) č. 1107/2009. V zájmu zajištění soudržnosti mezi požadavkem na používání přípravků na ochranu rostlin v roce 2014 a v letech následujících je třeba přílohu II nařízení (ES) č. 73/2009 odpovídajícím způsobem pozměnit.
(17)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (15) stanoví začlenění podpory pro chov bource morušového do režimu přímých podpor, a tím i její vynětí z nařízení (EU) č. 1308/2013. Z důvodu opožděného uplatňování nového režimu přímých podpor by podpora v odvětví bource morušového měla pokračovat ještě po dobu jednoho roku.
(18)
Finsku bylo v souladu s článkem 141 aktu o přistoupení z roku 1994 povoleno vyplácet některým zemědělským odvětvím v jižním Finsku vnitrostátní podporu. S ohledem na načasování reformy SZP a vzhledem ke skutečnosti, že hospodářská situace v zemědělství v jižním Finsku je složitá, a producenti tedy stále potřebují zvláštní podporu, je vhodné stanovit integrační opatření, na jejichž základě může Komise Finsku v souladu s článkem 42 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) povolit za určitých podmínek poskytování vnitrostátní podpory v jižním Finsku. Podpora příjmů by měla být v průběhu celého období postupně snižována a v roce 2020 by neměla přesáhnout 30 % částek poskytnutých v roce 2013.
(19)
Ode dne 1. ledna 2015 by se měla používat ustanovení týkající se zemědělského poradenského systému, integrovaného administrativního a kontrolního systému a podmíněnosti, stanovená v uvedeném pořadí v hlavě III, hlavě V kapitole II a hlavě VI nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013.
(20)
Po vložení článku 136a do nařízení (ES) č. 73/2009 je třeba v nařízení (EU) č. 1307/2013 změnit odkazy na článek 14 nařízení (EU) č. 1305/2013.
(21)
Nařízení (ES) č. 73/2009, nařízení (EU) č. 1307/2013, (EU) č. 1306/2013, (EU) č. 1308/2013 a (EU) č. 1305/2013 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(22)
S cílem umožnit rychlé použití plánovaných přechodných ustanovení by toto nařízení mělo vstoupit v platnost v den svého vyhlášení a mělo by se použít ode dne 1. ledna 2014. Aby se zabránilo překrývání pravidel pro flexibilitu mezi pilíři stanovenou v nařízení (ES) č. 73/2009 a nařízení (EU) č. 1307/2013 ve znění tohoto nařízení, uvedená konkrétní změna nařízení (ES) č. 73/2009 by se měla použít ode dne 31. prosince 2013 a změny nařízení (EU) č. 1307/2013 by se měly použít ode dne vstupu uvedeného nařízení v platnost. Změny příloh II a III nařízení (ES) č. 73/2009, jejichž cílem je zajistit pokračování stávajících pravidel podmíněnosti, by se navíc měly použít ode dne zrušení směrnice 80/68/ES, tedy ode dne 22. prosince 2013.
(23)
S ohledem na skutečnost, že rok 2014 bude rokem přechodným, v jehož průběhu budou členské státy muset připravit plné provedení reformy SZP, je důležité zajistit, aby administrativní zátěž vyplývající z přechodných ujednání stanovených v tomto nařízení byla co nejmenší,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ O PODPOŘE PRO ROZVOJ VENKOVA
Článek 1
Právní závazky podle nařízení (ES) č. 1698/2005 v roce 2014
1. Aniž je dotčen článek 88 nařízení (EU) č. 1305/2013 mohou členské státy v roce 2014 nadále přijímat nové právní závazky vůči příjemcům v souvislosti s opatřeními uvedenými v článku 20, vyjma ustanovení písm. a) bodu iii), písm. c) bodu i) a písmene d) uvedeného článku, a v článku 36 nařízení (ES) č. 1698/2005 v rámci programů rozvoje venkova přijatých na základě uvedeného nařízení, a to i po vyčerpání finančních zdrojů na programové období 2007-2013, za podmínky, že žádost o podporu bude předložena před přijetím příslušného programu rozvoje venkova na programové období 2014-2020.
Aniž je dotčena příloha VI bod E aktu o přistoupení z roku 2012 a ustanovení přijatá na základě této přílohy, Chorvatsko může i v roce 2014 nadále přijímat nové právní závazky vůči příjemcům v souvislosti s opatřeními uvedenými v čl. 171 odst. 2 písm. a) a c) nařízení Komise (ES) č. 718/2007 (16) v souladu s nástrojem předvstupní pomoci na rozvoj venkova (IPARD) přijatým na základě uvedeného nařízení, a to i po vyčerpání příslušných finančních zdrojů tohoto programu, za podmínky, že žádost o podporu bude předložena před přijetím jeho programu rozvoje venkova na programové období 2014-2020.
Výdaje vzniklé na základě uvedených závazků jsou způsobilé v souladu s článkem 3 tohoto nařízení.
2. Podmínka stanovená v čl. 14 odst. 2 druhé odrážce nařízení(ES) č. 1257/1999 se nepoužije na nové právní závazky přijaté členskými státy v roce 2014 podle čl. 36 písm. a) bodů i) a ii) nařízení (ES) č. 1698/2005.
Článek 2
Pokračující používání článků 50a a 51 nařízení (ES) č. 1698/2005
Aniž je dotčen článek 88 nařízení (EU) č. 1305/2013 se články 50a a 51 nařízení (ES) č. 1698/2005 nadále použijí do dne 31. prosince 2014 na operace vybrané v rámci programů rozvoje venkova z programového období 2014-2020 podle čl. 21 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (EU) č. 1305/2013, pokud jde o roční prémii, a podle článků 28 až 31, 33 a 34 uvedeného nařízení.
Článek 3
Způsobilost některých druhů výdajů
1. Aniž je dotčen čl. 6 odst. 1 a článek 88 nařízení (EU) č. 1305/2013 jsou výdaje na právní závazky vůči příjemcům přijaté na základě opatření uvedených v článcích 20 a 36 nařízení (ES) č. 1698/2005 a opatření uvedených v čl. 171 odst. 2 písm. a) a c) nařízení (ES) č. 718/2007, aniž je dotčena příloha VI bod E aktu o přistoupení z roku 2012 a ustanovení přijatá na základě této přílohy v případě Chorvatska, způsobilé pro příspěvek z EZFRV v programovém období 2014-2020 v těchto případech:
a)
u plateb, které se uskuteční mezi 1. lednem 2014 a 31. prosincem 2015 a v případě Chorvatska mezi 1. lednem 2014 a 31. prosincem 2016, pokud finanční prostředky přidělené na dotyčné opatření příslušného programu přijatého podle nařízení (ES) č. 1698/2005 nebo nařízení (ES) č. 718/2007 již byly vyčerpány, a
b)
u plateb, které se uskuteční po 31. prosinci 2015 a v případě Chorvatska po 31. prosinci 2016.
Tento odstavec se použije rovněž na právní závazky vůči příjemcům přijaté na základě odpovídajících opatření stanovených v nařízení (ES) č. 1257/1999, nařízení (EHS) č. 2078/92 a nařízení (EHS) č. 2080/92, kteří přijímají podporu podle nařízení (ES) č. 1698/2005.
2. Výdaje uvedené v odstavci 1 jsou způsobilé pro příspěvek z EZFRV v programovém období 2014-2020 za těchto podmínek:
a)
tyto výdaje jsou stanoveny v příslušném programu rozvoje venkova na programové období 2014-2020;
b)
použije se sazba příspěvku z EZFRV pro odpovídající opatření podle nařízení (EU) č. 1305/2013, jak je stanoveno v příloze I tohoto nařízení; a
c)
členské státy zajistí, aby příslušné přechodné operace byly jasně určeny prostřednictvím jejich řídicích a kontrolních systémů.
Článek 4
Použití některých ustanovení nařízení (ES) č. 73/2009 v roce 2014
Odchylně od nařízení (EU) č. 1305/2013 se pro rok 2014:
a)
odkaz na hlavu VI kapitolu I nařízení (EU) č. 1306/2013 v článcích 28, 29, 30 a 33 nařízení (EU) č. 1305/2013 považuje za odkaz na články 5 a 6 nařízení (ES) č. 73/2009 a přílohy II a III uvedeného nařízení.
b)
odkaz v čl. 40 odst. 1 nařízení (EU) č. 1305/2013 na článek 19 nařízení (EU) č. 1307/2013 považuje za odkaz na článek 132 nařízení (ES) č. 73/2009;
c)
odkaz v čl. 40 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1305/2013 na článek 17 nařízení (EU) č. 1307/2013 považuje za odkaz na článek 121 nařízení (ES) č. 73/2009.
KAPITOLA II
ZMĚNY
Článek 5
Změny nařízení (ES) č. 1698/2005
Čl. 70 odst. 4c nařízení (ES) č. 1698/2005 se mění takto:
a)
v prvním pododstavci se úvodní věta nahrazuje tímto:
„4c) Odchylně od limitů uvedených v odstavcích 3, 4 a 5 může být příspěvek z EZFRV zvýšen na nejvýše 95 % způsobilých veřejných výdajů v regionech způsobilých podle konvergenčního cíle, v nejvzdálenějších regionech a na menších ostrovech v Egejském moři a na 85 % způsobilých veřejných výdajů v ostatních regionech. Tyto sazby se použijí na způsobilé výdaje nově uvedené v každém certifikovaném prohlášení o výdajích až do konečného data způsobilosti výdajů pro programové období 2007-2013, jímž je 31. prosinec 2015, pokud ke dni 20. prosince 2013 nebo po tomto datu splňuje členský stát jednu z těchto podmínek:“;
b)
druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
„Členský stát, který hodlá využít odchylky uvedené v prvním pododstavci, předloží Komisi žádost, aby odpovídajícím způsobem změnila jeho program rozvoje venkova. Odchylka se použije, jakmile Komise změnu programu schválí.“
Článek 6
Změny nařízení (ES) č. 73/2009
Nařízení (ES) č. 73/2009 se mění takto:
1)
V článku 29 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„5. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy vyplácet od 16. října 2014 zemědělcům zálohy ve výši až 50 % přímých plateb v rámci režimů podpor uvedených v příloze I, pokud jde o žádosti podané v roce 2014. U plateb na hovězí a telecí maso stanovených v hlavě IV kapitole 1 oddílu 11 mohou členské státy uvedený procentní podíl zvýšit až na 80 %.“
2)
Článek 40 se nahrazuje tímto:
„Článek 40
Vnitrostátní stropy
1. Pro každý členský stát a pro každý rok se celková hodnota všech přiznaných platebních nároků, vnitrostátní rezervy podle článku 41 a stropů stanovených podle čl. 51 odst. 2, čl. 69 odst. 3 a článku 72b rovná jeho vnitrostátnímu stropu stanovenému v příloze VIII.
2. Členský stát v případě potřeby použije lineární snížení nebo zvýšení hodnoty všech platebních nároků, nebo částky vnitrostátní rezervy podle článku 41, nebo obou, aby zajistil dodržování svého vnitrostátního stropu stanoveného v příloze VIII.
Členské státy, které se rozhodnou neuplatňovat hlavu III kapitolu 5a tohoto nařízení a nevyužít možnosti stanovené v čl. 136a odst. 1, mohou rozhodnout, že s cílem dosáhnout nezbytného snížení hodnoty platebních nároků uvedených v prvním pododstavci nebudou snižovat platební nároky aktivované v roce 2013 zemědělcům, kteří v roce 2013 požádali o částku nižší než přímé platby stanovené dotčeným členským státem; uvedená částka nesmí být vyšší než 5 000 EUR.
3. Aniž je dotčen článek 26 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 (17), částky přímých plateb, které mohou být poskytnuty v členském státě pro kalendářní rok 2014 podle článků 34, 52, 53, 68 a 72a tohoto nařízení a na podporu pro chovatele bource morušového podle článku 111 nařízení (ES) č. 1234/2007, nesmí být vyšší než stropy stanovené pro uvedený rok v příloze VIII tohoto nařízení, snížené o částky, které vyplývají z použití článku 136b tohoto nařízení na kalendářní rok 2014 podle přílohy VIIIa tohoto nařízení.
Je-li to nezbytné a v zájmu dodržení stropů stanovených v příloze VIII tohoto nařízení, snížených o částky, které vyplývají z použití článku 136b tohoto nařízení na kalendářní rok 2014 podle přílohy VIIIa tohoto nařízení, použijí členské státy lineární snížení částek přímých plateb pro kalendářní rok 2014.
(17) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 549)“." 						
3)
V čl. 41 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
celkovou hodnotou všech přiznaných platebních nároků a stropů stanovených podle čl. 51 odst. 2, čl. 69 odst. 3 a článku 72b tohoto nařízení.“
4)
V čl. 51 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Pro rok 2014 jsou stropy pro přímé platby uvedené v článcích 52 a 53 totožné se stropy stanovenými pro rok 2013, vynásobené koeficientem, který se pro každý dotčený členský stát vypočte vydělením vnitrostátního stropu pro rok 2014 stanoveného v příloze VIII vnitrostátním stropem pro rok 2013. Toto vynásobení se vztahuje pouze na ty členské státy, pro něž je vnitrostátní strop stanovený v příloze VIII pro rok 2014 nižší než vnitrostátní strop pro rok 2013.“
5)
V čl. 68 odst. 8 se návětí nahrazuje tímto:
„8. Do 1. února 2014 mohou členské státy, které učinily rozhodnutí podle čl. 69 odst. 1, toto rozhodnutí přezkoumat a rozhodnout, že od roku 2014:“
6)
Článek 69 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy mohou do 1. srpna 2009, do 1. srpna 2010, do 1. srpna 2011, do 1. září 2012, do dne přistoupení v případě Chorvatska nebo do 1. února 2014 rozhodnout, že od roku následujícího po tomto rozhodnutí, v případě Chorvatska od prvního roku, kdy bude režim jednotné platby proveden, nebo, v případě rozhodnutí přijatého do 1. února 2014, od roku 2014 použijí až 10 % svých vnitrostátních stropů uvedených v článku 40, nebo v případě Malty částku 2 000 000 EUR na zvláštní podporu podle čl. 68 odst. 1.“
b)
v odstavci 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Výlučně pro účely zajištění souladu s vnitrostátními stropy podle čl. 40 odst. 2 a pro účely výpočtu podle čl. 41 odst. 1 se částky použité na poskytnutí podpory uvedené v čl. 68 odst. 1 písm. c) odečtou od vnitrostátního stropu uvedeného v čl. 40 odst. 1. Počítají se jako přidělené platební nároky.“
c)
v odstavci 4 se procentní podíl „3,5 %“ nahrazuje procentním podílem „6,5 %“
d)
v odst. 5 první větě se rok „2013“ nahrazuje rokem „2014“.
e)
v odstavci 6 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Výlučně pro účely zajištění souladu s vnitrostátními stropy podle čl. 40 odst. 2 a pro účely výpočtu podle čl. 41 odst. 1, v případě, že členský stát využije možnosti stanovené v písm. a) prvního pododstavce tohoto odstavce, se uvedená částka nepočítá jako součást stropů určených podle odstavce 3 tohoto článku.“
7)
V hlavě III se doplňuje nová kapitola, která zní:
„Kapitola 5a
„REDISTRIBUTIVNÍ PLATBA V ROCE 2014
Článek 72a
Obecná pravidla
1. Členské státy mohou do 1. března 2014 rozhodnout, že na rok 2014 poskytnou platbu zemědělcům, kteří mají nárok na platbu v rámci režimu jednotné platby podle kapitol 1,2 a 3 (dále jen „redistributivní platba“).
Členské státy své rozhodnutí oznámí Komisi do 1. března 2014.
2. Členské státy, které se rozhodly používat režim jednotné platby na regionální úrovni v souladu s článkem 46, mohou provádět redistributivní platbu na regionální úrovni.
3. Aniž je dotčeno uplatňování finanční kázně a lineárních snížení uvedených v čl. 40 odst. 3 a uplatňování článků 21 a 23, redistributivní platba se poskytne po aktivaci platebních nároků zemědělcem.
4. Redistributivní platbu vypočítají členské státy tak, že hodnotu, kterou daný členský stát stanoví a která nesmí přesáhnout 65 % průměrné vnitrostátní nebo regionální platby na hektar, vynásobí počtem platebních nároků, jež příslušný zemědělec aktivoval v souladu s článkem 34. Počet těchto platebních nároků nesmí přesáhnout maximum, které stanoví členský stát a které nesmí být vyšší než 30 hektarů nebo průměrnou velikost zemědělských podniků podle přílohy VIIIb, pokud v dotyčném členském státě tato průměrná velikost přesahuje 30 hektarů.
5. Pokud jsou dodrženy maximální limity stanovené v odstavci 4, členské státy mohou na vnitrostátní úrovni zavést odstupňování v rámci počtu hektarů stanovených v souladu s uvedeným odstavcem, které se uplatní stejně u všech zemědělců.
6. Průměrnou vnitrostátní platbu na hektar uvedenou v odstavci 4 určují členské státy na základě vnitrostátního stropu stanoveného v příloze VIIIc a počtu hektarů, na něž lze poskytnout podporu, nahlášených v souladu s čl. 34 odst. 2 v roce 2014.
Průměrnou regionální platbu na hektar uvedenou v odstavci 4 určují členské státy tak, že použijí podíl vnitrostátního stropu stanoveného v příloze VIIIc a počet hektarů, na něž lze poskytnout podporu, nahlášených v dotyčném regionu v souladu s čl. 34 odst. 2 v roce 2014. Pro každý region se tento podíl vypočítá vydělením příslušného regionálního stropu stanoveného v souladu s čl. 46 odst. 3 vnitrostátním stropem stanoveným v souladu s článkem 40 pro rok 2014.
7. Členské státy zajistí, aby zemědělcům, u nichž je zjištěno, že po 18. říjnu 2011 rozdělili svůj zemědělský podnik výhradně za účelem využití redistributivní platby, nebyly poskytnuty žádné výhody podle této kapitoly. Výše uvedené se vztahuje i na zemědělce, jejichž podniky vznikly tímto rozdělením.
Článek 72b
Finanční ustanovení
1. Členské státy mohou do 1. března 2014 rozhodnout, že na financování redistributivní platby použijí pro účely roku pro podání žádosti 2014 až 30 % ročního vnitrostátního stropu stanoveného v souladu s článkem 40. Do tohoto data oznámí každé takové rozhodnutí Komisi.
2. Na základě procentního podílu vnitrostátního stropu, který mají členské státy použít v souladu s odstavcem 1 tohoto článku, přijme Komise prováděcí akty, kterými stanoví odpovídající strop pro redistributivní platbu. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 141b odst. 2.“.
8)
V článku 90 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Částka podpory na hektar, na který lze poskytnout podporu, se stanoví tak, že se výnosy uvedené v odstavci 2 vynásobí těmito referenčními částkami:
Bulharsko
:
520,20 EUR
Řecko
:
234,18 EUR
Španělsko
:
362,15 EUR
Portugalsko
:
228,00 EUR.“
9)
V článku 122 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Režim jednotné platby na plochu lze využívat do 31. prosince 2014.“
10)
V článku 124 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
„1. Zemědělskou plochou nového členského státu v režimu jednotné platby na plochu se rozumí ta část jeho využité zemědělské plochy, která je udržována v dobrém zemědělském stavu, bez ohledu na to, zda je využívána k zemědělské produkci, a případně upravena v souladu s objektivními a nediskriminačními kritérii, která tento nový členský stát stanoví po schválení Komisí.
Pro účely této hlavy se „využitou zemědělskou plochou“ rozumí celková plocha orné půdy, trvalých travních porostů, trvalých kultur a zelinářských zahrad, jak stanoví Komise pro své statistické účely.
2. Pro účely poskytování plateb v rámci režimu jednotné platby na plochu lze platby poskytnout na všechny zemědělské pozemky splňující kritéria stanovená v odstavci 1, jakož i na zemědělské pozemky osázené rychle rostoucími dřevinami pěstovanými ve výmladkových plantážích (kód KN ex 0602 90 41).
S výjimkou případu vyšší moci nebo mimořádných okolností musí zemědělec disponovat pozemky uvedenými v prvním pododstavci ke dni stanovenému členským státem, přičemž to nesmí být později než v den stanovený v tomto členském státě pro změnu žádosti o podporu.
Minimální rozloha plochy zemědělského podniku, pro niž je možno žádat o platbu, činí 0,3 ha. Každý nový členský stát však může na základě objektivních kritérií a po schválení Komisí rozhodnout, že stanoví vyšší minimální rozlohu, za předpokladu, že tato rozloha nepřesáhne 1 ha.“
11)
V hlavě V se vkládá nová kapitola, která zní:
„Kapitola 2a
REDISTRIBUTIVNÍ PLATBA V ROCE 2014
Článek 125a
Obecná pravidla
1. Nové členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu mohou do 1. března 2014 rozhodnout, že na rok 2014 poskytnou platbu zemědělcům, kteří mají nárok na platbu v rámci režimu jednotné platby na plochu podle kapitoly 2 (dále jen „redistributivní platba pro nové členské státy“).
Dotčené nové členské státy oznámí Komisi své rozhodnutí do 1. března 2014.
2. Aniž je dotčeno uplatňování finanční kázně a článků 21 a 23, redistributivní platba pro nové členské státy má formu zvýšení částek poskytnutých na hektar v režimu jednotné platby na plochu.
3. Redistributivní platbu pro nové členské státy vypočítají členské státy tak, že hodnotu, kterou daný členský stát stanoví a která nesmí přesáhnout 65 % průměrné vnitrostátní platby na hektar, vynásobí počtem hektarů, na něž lze poskytnout podporu a na které jsou zemědělci poskytnuty částky v rámci režimu jednotné platby na plochu. Počet těchto hektarů nesmí přesáhnout maximum, které stanoví členské státy a které nesmí být vyšší než 30 nebo průměrnou velikost zemědělských podniků podle přílohy VIIIb, pokud v dotčeném novém členském státě tato průměrná velikost přesahuje 30 hektarů.
4. Pokud jsou dodrženy maximální limity stanovené v odstavci 3, členské státy mohou na vnitrostátní úrovni zavést odstupňování v rámci počtu hektarů stanovených v souladu s prvním pododstavcem, které se uplatní stejně u všech zemědělců.
5. Vnitrostátní průměrnou platbu na hektar uvedenou v odstavci 3 určují členské státy na základě vnitrostátního stropu stanoveného v příloze VIIIc a počtu hektarů, na které lze poskytnout podporu, nahlášených v rámci režimu jednotné platby na plochu v roce 2014.
6. Nové členské státy zajistí, aby zemědělcům, u nichž je zjištěno, že po 18. říjnu 2011 rozdělili svůj zemědělský podnik výhradně za účelem využití redistributivní platby pro nové členské státy, nebyly poskytnuty žádné výhody podle této kapitoly. Výše uvedené se vztahuje i na zemědělce, jejichž podniky vznikly tímto rozdělením.
Článek 125b
Finanční ustanovení
1. Nové členské státy mohou do 1. března 2014 rozhodnout, že na financování redistributivní platby pro nové členské státy použijí pro rok pro podání žádosti 2014 až 30 % ročního vnitrostátního stropu uvedeného v článku 40 nebo v případě Bulharska a Rumunska 30 % částek uvedených v příloze VIIId. Do tohoto data oznámí každé takové rozhodnutí Komisi.
Roční finanční rámec uvedený v článku 123 se sníží o částku uvedenou v prvním pododstavci.
2. Na základě procentního podílu vnitrostátního stropu, který mají dotčené nové členské státy použít v souladu s odstavcem 1 tohoto článku, přijme Komise prováděcí akty, kterými stanoví odpovídající strop pro redistributivní platbu pro nové členské státy a odpovídající snížení ročního finančního rámce uvedeného v článku 123. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 141b odst. 2.“.
12)
V článku 131 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Nové členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu mohou do 1. srpna 2009, 1. srpna 2010, 1. srpna 2011, 1. září 2012 nebo do 1. února 2014 rozhodnout, že od roku následujícího po tomto rozhodnutí, nebo v případě rozhodnutí přijatého do 1. února 2014 od roku 2014 využijí až 10 % svých vnitrostátních stropů uvedených v článku 40 na poskytnutí podpory zemědělcům podle čl. 68 odst. 1 a v souladu s příslušnými ustanoveními hlavy III kapitoly 5.“.
13)
Nadpis článku 133a se nahrazuje tímto:
„Přechodná vnitrostátní podpora v roce 2013“.
14)
V hlavě V kapitole 4 se vkládá nový článek, který zní:
„Článek 133b
Přechodná vnitrostátní podpora v roce 2014
1. Nové členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu podle článku 122 mohou rozhodnout, že v roce 2014 poskytnou přechodnou vnitrostátní podporu.
2. Bulharsko a Rumunsko mohou poskytnout podporu podle tohoto článku jedině tehdy, pokud se ke dni 1. února 2014 rozhodnou, že v roce 2014 neposkytnou žádné doplňkové vnitrostátní přímé platby podle článku 132.
3. Podpora podle tohoto článku může být poskytnuta zemědělcům v odvětvích, jimž byla v roce 2013 poskytnuta přechodná vnitrostátní podpora podle článku 133a, nebo, v případě Bulharska a Rumunska, doplňkové vnitrostátní přímé platby podle článku 132.
4. Podmínky poskytování podpory podle tohoto článku jsou totožné s podmínkami schválenými pro poskytování plateb podle článků 132 nebo 133a v roce 2013, s výjimkou snížení provedených v důsledku použití čl. 132 odst. 2 ve spojení s články 7 a 10.
5. Celková výše podpory, která může být poskytnuta zemědělcům v kterémkoli z odvětví uvedených v odstavci 3, je omezena na 80 % finančních rámců pro jednotlivá odvětví pro rok 2013 schválených Komisí v souladu s čl. 133a odst. 5, nebo, v případě Bulharska a Rumunska, v souladu s čl. 132 odst. 7.
Finanční rámce pro jednotlivá odvětví na Kypru jsou uvedeny v příloze XVIIa.
6. Odstavce 3 a 4 se na Kypr nepoužijí.
7. Nové členské státy oznámí Komisi rozhodnutí uvedená v odstavcích 1 a 2 do 31. března 2014. Oznámení rozhodnutí podle odstavce 1 mimo jiné uvádějí tyto informace:
a)
finanční rámec pro každé odvětví;
b)
případně maximální sazbu přechodné vnitrostátní podpory.
8. Nové členské státy mohou na základě objektivních kritérií a v mezích schválených Komisí podle odstavce 5 rozhodnout o částkách přechodné vnitrostátní podpory, již poskytnou.“
15)
V hlavě VI se doplňuje nový článek, který zní:
„Článek 136a
Flexibilita mezi pilíři
1. Do 31. prosince 2013 mohou členské státy rozhodnout, že uvolní až 15 % svých ročních vnitrostátních stropů na kalendářní rok 2014, jak jsou stanoveny v příloze VIII tohoto nařízení, a svých ročních vnitrostátních stropů na kalendářní roky 2015-2019, jak jsou stanoveny v příloze II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (18), jako dodatečnou podporu na opatření v rámci programů rozvoje venkova, která jsou financována na základě EZFRV podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 (19). V důsledku toho již odpovídající částka nebude k dispozici pro poskytování přímých plateb.
Rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci se oznámí Komisi do 31. prosince 2013. Toto rozhodnutí stanoví procentní podíl uvedený v daném pododstavci, který se může v jednotlivých kalendářních letech lišit.
Členské státy, které nepřijmou rozhodnutí uvedené ví prvním pododstavci pro kalendářní rok 2014, mohou do 1. srpna 2014 přijmout uvedené rozhodnutí pro kalendářní roky 2015 až 2019. Takové rozhodnutí oznámí Komisi do uvedeného dne.
Členské státy mohou rozhodnout, že rozhodnutí uvedené v tomto odstavci přezkoumají, a to s účinností od kalendářního roku 2018. Rozhodnutí založené na tomto přezkumu nesmí vést ke snížení procentního podílu oznámeného Komisi v souladu s prvním, druhým a třetím pododstavcem. Členské státy každé takové rozhodnutí založené na tomto přezkumu oznámí Komisi do 1. srpna 2017.
2. Členské státy, které nepřijmou rozhodnutí uvedené v odstavci 1, mohou do 31. prosince 2013 rozhodnout, že jako prostředky na přímé platby uvolní až 15 % nebo, v případě Bulharska, Estonska, Španělska, Litvy, Lotyšska, Polska, Portugalska, Rumunska, Slovenska, Spojeného království, Finska a Švédska, až 25 % částky přidělené na podporu opatření v rámci programů rozvoje venkova financovaných v období 2015-2020 z EZFRV podle nařízení (EU) č. 1305/2013. V důsledku toho již odpovídající částka nebude k dispozici na podporu opatření v rámci programů rozvoje venkova.
Rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci se Komisi oznámí do 31. prosince 2013. Toto rozhodnutí stanoví procentní podíl uvedený v daném pododstavci, který se může v jednotlivých kalendářních letech lišit.
Členské státy, které nepřijmou rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci pro rozpočtový rok 2015, mohou do 1. srpna 2014 přijmout ohledně období 2016 až 2020 uvedené rozhodnutí pro rozpočtové roky 2016 až 2020. Takové rozhodnutí oznámí Komisi do uvedeného dne.
Členské státy mohou rozhodnout, že rozhodnutí uvedené v tomto odstavci přezkoumají, a to s účinností pro rozpočtové roky 2019 a 2020. Rozhodnutí založené na tomto přezkumu nesmí vést ke zvýšení procentního podílu oznámeného Komisi v souladu s prvním, druhým a třetím pododstavcem. Členské státy každé rozhodnutí založené na tomto přezkumu oznámí Komisi do 1. srpna 2017.
3. S cílem zohlednit rozhodnutí oznámená členskými státy v souladu s odstavci 1 a 2 je Komisi v souladu s článkem 141a svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci, pokud jde o přezkum stropů stanovených v příloze VIII.
(18) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 487)." 						
(19) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 ze dne 17. prosince 2013 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 608).“" 						
16)
V hlavě VI se doplňuje nový článek, který zní:
„Článek 136b
Převod do EZFRV
Členské státy, které v souladu s článkem 136 rozhodly, že od rozpočtového roku 2011 uvolní určitou částku pro účely podpory Unie v rámci programů rozvoje venkova a financování z prostředků EZFRV, tyto částky podle přílohy VIIIa pro účely programů rozvoje venkova a financování z prostředků EZFRV uvolní i pro rozpočtový rok 2015.“
17)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 140a
Přenesení pravomocí
S cílem zohlednit rozhodnutí oznámená členskými státy v souladu s čl. 136a odst. 1 a 2, jakož i veškeré další změny vnitrostátních stropů uvedených v příloze VIII, je Komisi v souladu s článkem 141a svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci, pokud jde o změny stropů stanovených v příloze VIIIc.
S cílem zajistit, aby bylo v roce 2014 správně uplatňováno lineární snížení stanovené v čl. 40 odst. 3, je Komisi v souladu s článkem 141a svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci, kterými se stanoví pravidla pro výpočet snížení, která mají členské státy uplatnit na zemědělce podle čl. 40 odst. 3.“
18)
Článek 141a se nahrazuje tímto:
„Článek 141a
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 11a, v čl. 136a odst. 3 a článku 140a je svěřena Komisi do 31. prosince 2014.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 11a, čl. 136a odst. 3 a článku 140a kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 11a, čl. 136a odst. 3 a článku 140a vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.“.
19)
V souladu s body 1), 4), 5) a 6) přílohy II tohoto nařízení se mění přílohy I, VIII a XVIIa a vkládají se nové přílohy VIIIa, VIIIb, VIIIc a VIIId.
20)
Přílohy II a III se mění podle bodů 2) a 3) přílohy II tohoto nařízení.
Článek 7
Změny nařízení (EU) č. 1307/2013
Nařízení (EU) č. 1307/2013 se mění takto:
1)
V článku 6 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. V zájmu zohlednění vývoje v souvislosti s celkovými maximálními částkami přímých plateb, které mohou být poskytnuty, včetně těch, které vyplývají z rozhodnutí přijatých členskými státy v souladu s článkem 136a nařízení (ES) č. 73/2009 a článkem 14 tohoto nařízení, a těch, které vyplývají z uplatňování čl. 20 odst. 2 tohoto nařízení, je Komisi za účelem změn vnitrostátních stropů stanovených v příloze II tohoto nařízení svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 70 tohoto nařízení.“.
2)
V čl. 26 odst. 6 se doplňuje tento pododstavec:
„Pokud se nepoužije redistributivní platba podle článku 41, členské státy pro účely metod výpočtů uvedených v tomto článku plně zohlední podporu poskytnutou na kalendářní rok 2014 podle článků 72a a 125a nařízení (ES) č. 73/2009.“.
3)
V čl. 36 odst. 3 se doplňuje tento pododstavec:
„Pokud se nepoužije redistributivní platba podle článku 41, členské státy za účelem rozlišení částek režimu jednotné platby na plochu plně zohlední podporu poskytnutou na kalendářní rok 2014 podle článku 125a nařízení (ES) č. 73/2009.“.
4)
V čl. 72 odst. 2 se za první pododstavec vkládá tento pododstavec:
„Nadále se však používá pro žádosti o podporu týkající se roků pro podání žádosti, které začínají před 1. lednem 2015.“
Článek 8
Změny nařízení (ES) č. 1306/2013
Nařízení (ES) č. 1306/2013 se mění takto:
1)
V čl. 119 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Článek 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 a příslušná prováděcí pravidla však zůstávají v platnosti do 31. prosince 2014 a články 30 a 44a nařízení (ES) č. 1290/2005 a příslušná prováděcí pravidla zůstávají v platnosti pro vzniklé výdaje a platby uskutečněné pro zemědělský rozpočtový rok 2013.“.
2)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 119a
Odchylka od nařízení (EU) č. 966/2012
Odchylně od čl. 59 odst. 5 nařízení (EU) č. 966/2012 a od čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení, ke stanovení skutečnosti, zda jsou výdaje, o jejichž proplacení byla Komise požádána, legální a správné, není na zemědělský rozpočtový rok 2014 zapotřebí stanovisko certifikačního subjektu.“.
3)
V článku 121 se odstavec 2nahrazuje tímto:
„2. Následující ustanovení se však použijí takto:
a)
články 7, 8, 16, 25, 26 a 43 ode dne 16. října 2013;
b)
článek 52, hlava III, hlava V kapitola II a hlava VI ode dne 1. ledna 2015.
3. Bez ohledu na odstavce 1 a 2:
a)
články 9, 18, 40 a 51 se použijí, pokud jde o výdaje uskutečněné od 16. října 2013;
b)
hlava VII kapitola IV se použije pro platby uskutečněné od zemědělského rozpočtového roku 2014.“.
Článek 9
Změny nařízení (ES) č. 1308/2013
Nařízení (EU) č. 1308/2013 se mění takto:
1)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 214a
Vnitrostátní platby pro určitá odvětví ve Finsku
S výhradou povolení Komise může Finsko v období let 2014-2020 nadále poskytovat vnitrostátní podpory, které poskytlo producentům v roce 2013 na základě článku 141 aktu o přistoupení z roku 1994, pokud:
a)
je částka podpory příjmů v průběhu celého období postupně snižována a v roce 2020 nepřesahuje 30 % částky poskytnuté v roce 2013 a
b)
před případným využitím této možnosti byly plně využity režimy podpor v rámci SZP určené pro dotčená odvětví.
Komise povolení vydá bez použití postupu podle čl. 229 odst. 2 nebo 3 tohoto nařízení.“
2)
V čl. 230 odst. 1se vkládají tato písmena:
„baa)
článek 111 do 31. března 2015;
ca)
čl. 125a odst. 1 písm. e) a odst. 2 a s ohledem na odvětví ovoce a zeleniny příloha XVIa do data použití souvisejících pravidel, která se stanoví prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle čl. 173 odst. 1 písm. b) a i),
da)
články 136, 138 a 140, jakož i příloha XVIII pro účely použití uvedených článků do data použití pravidel, která se stanoví prostřednictvím prováděcích aktů podle článku 180 a čl. 183 písm. a), nebo do 30. června 2014, podle toho, které z dat nastane dříve.“.
Článek 10
Změny nařízení (EU) č. 1305/2013
Nařízení (EU) č. 1305/2013 se mění takto:
1)
V článku 31 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„6. Chorvatsko může poskytovat platby v rámci tohoto opatření příjemcům v oblastech, které byly určeny podle čl. 32 odst. 3, a to i tehdy, jestliže doladění uvedené ve třetím pododstavci daného odstavce nebylo dokončeno. Toto doladění se dokončí nejpozději do 31. prosince 2014. Příjemci v oblastech, které po dokončení doladění přestanou být způsobilé, již v rámci tohoto opatření žádné další platby neobdrží.“.
2)
V článku 58 se odstavec 6 nahrazuje tímto:
„6. Do ročního rozpisu uvedeného v odstavci 4 tohoto článku se zahrnou rovněž finanční prostředky převedené do EZFRV na základě použití čl. 136a odst. 1 nařízení (ES) č. 73/2009 a čl. 7 odst. 2 nařízení (EU) č. 1307/2013 a finanční prostředky převedené do EZFRV na základě použití článků 10b, 136 a 136b nařízení (ES) č. 73/2009 pro kalendářní roky 2013 a 2014.“.
3)
V čl. 59 odst. 4 se písmeno f) nahrazuje tímto:
„f)
činí 100 % v případě částky ve výši 100 milionů EUR v cenách roku 2011 přidělené Irsku, v případě částky ve výši 500 milionů EUR v cenách roku 2011 přidělené Portugalsku a v případě částky ve výši 7 milionů EUR v cenách roku 2011 přidělené Kypru, a to pod podmínkou, že těmto členským státům je poskytována finanční pomoc v souladu s články 136 a 143 Smlouvy o fungování EU ke dni 1. ledna 2014 nebo po tomto datu, až do roku 2016, kdy se použití tohoto ustanovení znovu posoudí.“.
KAPITOLA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Avšak:
-
čl. 6 body 15,17 a 18 se použijí od dne vstupu tohoto nařízení v platnost;
-
čl. 6 bod 20 se použije ode dne 22. prosince 2013; a
-
čl. 8 bod 3 se použije ode dnů použitelnosti v něm uvedených.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne17. prosince 2013.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 1310/2013,
17 detsembrist 2013,
millega kehtestatakse teatavad üleminekusätted Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antava maaelu arengu toetuse kohta ja muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1305/2013 vahendite ja nende jaotamise osas 2014. aastal ning nõukogu määrust (EÜ) nr 73/2009, samuti Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusi (EL) nr 1307/2013, (EL) nr 1306/2013 ja (EL) nr 1308/2013 seoses nende kohaldamisega 2014. aastal
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 42 ja artikli 43 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1305/2013 (2), mida kohaldatakse 1. jaanuarist 2014, kehtestatakse eeskirjad, millega reguleeritakse maaelu arendamiseks antavat liidu toetust, ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1698/2005 (3), ilma et see piiraks kõnealust määrust rakendavate määruste jätkuvat kohaldamist, kuni need kehtetuks tunnistatakse. Selleks et hõlbustada üleminekut määruse (EÜ) nr 1698/2005 kohastelt olemasolevatelt toetuskavadelt uuele õigusraamistikule, mis katab 1. jaanuaril 2014. aastal algavat programmiperioodi („uus programmiperiood”), tuleks vastu võtta üleminekueeskirjad, et vältida raskusi või hilinemisi maaelu arengu toetuse rakendamisel, mis võivad tekkida seoses uute maaelu arengu programmide vastuvõtmise kuupäevaga. Sel põhjusel tuleks liikmesriikidel lubada teatud meetmete puhul oma olemasolevate maaelu arengu programmide alusel juriidiliste kohustuste võtmist 2014. aastal ja nendest tulenevad kulud peaksid olema toetuskõlblikud uuel programmiperioodil.
(2)
Arvestades märkimisväärset muudatust olulisest looduslikust eripärast tingitud piirangutega alade piiritlemise meetodis uuel programmiperioodil, ei tuleks põllumajandustootjale pandud kohustust jätkata alal põllumajandustegevust viie aasta jooksul kohaldada 2014. aastal võetud uute juriidiliste kohustuste puhul.
(3)
Õiguskindluse tagamiseks üleminekuperioodi jooksul peaksid teatavad määruse (EÜ) nr 1698/2005 kohased kulud olema rahastamiskõlblikud Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) osaluse saamiseks uuel programmiperioodil, kui on veel tegemata makseid. See peaks samuti hõlmama samalaadsete meetmete raames võetud teatavaid pikaajalisi kohustusi, mis on sätestatud nõukogu määruses (EMÜ) nr 2078/92 (4), nõukogu määruses (EMÜ) nr 2080/92 (5) ja nõukogu määruses (EÜ) nr 1257/1999 (6), juhul kui kõnealused meetmed said toetusi määruse (EÜ) nr 1698/2005 raames ja 2014. aastal on veel tegemata makseid. Usaldusväärse finantsjuhtimise ja programmi tõhusa rakendamise tagamiseks peaksid sellised kulud olema liikmesriikide maaelu arengu programmides ning juhtimis- ja kontrollisüsteemides läbivalt selgelt kindlaksmääratud. Selleks et vältida asjatut keerukust maaelu arengu programmide finantsjuhtimises uuel programmiperioodil, tuleks üleminekukulude suhtes kohaldada uue programmiperioodi kaasrahastamismäärasid.
(4)
Võttes arvesse asjaolu, et mitmel liikmesriigil on endiselt tõsiseid raskusi finantsstabiilsuse säilitamisega ning selleks, et piirata üleminekul praeguselt programmiperioodilt uuele programmiperioodile kõnealustest raskustest tulenevat negatiivset mõju, võimaldades selleks maksimaalselt kasutada olemasolevaid EAFRD rahalisi vahendeid, on vaja pikendada määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli 70 lõikes 4c sätestatud erandit, millega suurendatakse EAFRD panuse ülemmäärasid kuni programmiperioodi 2007-2013 kulutuste abikõlblikkuse lõppkuupäevani, milleks on 31. detsember 2013.
(5)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1307/2013 (7), millega kehtestatakse uued toetuskavad, kohaldatakse 1. jaanuarist 2015. Nõukogu määrus (EÜ) nr 73/2009 (8) jääb seega aluseks, mille alusel antakse põllumajandustootjatele sissetulekutoetust 2014. kalendriaastal, ent nõuetekohaselt tuleks arvesse võtta ka nõukogu määrust (EL) nr 1311/2013 (9). Selleks, et tagada järjekindlus nõuetele vastavust ja teatavate meetmete nõutavatest standarditest kinnipidamist käsitlevate sätete rakendamises, tuleks sätestada, et asjaomaseid sätteid, mis kehtivad 2007.-2013. aasta programmiperioodil, kohaldatakse edasi kuni uue õigusraamistiku kohaldatavaks muutumiseni. Samadel põhjustel tuleks sätestada, et tuleks jätkata nende täiendavaid riiklikke otsetoetusi käsitlevate sätete kohaldamist, mida Horvaatia suhtes kohaldati 2013. aastal.
(6)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus(EL) nr 1306/2013 (10) annab liikmesriikidele võimaluse teha otsetoetuste ettemakseid. Määruse (EÜ) nr 73/2009 kohaselt on sellise võimaluse kasutamiseks vaja komisjoni luba. Otsetoetuskavade rakendamise kogemus on näidanud, et on asjakohane võimaldada põllumajandustootjatel saada ettemakseid. 2014. aastal esitatud taotluste puhul peaksid need ettemaksed piirduma kuni 50 %-ga määruse (EÜ) nr 73/2009 I lisas loetletud toetuskavadest ja kuni 80 %-ga veise- ja vasikalihatoetustest.
(7)
Määruse (EL) nr 1311/2013 nõuetele vastamiseks ja eelkõige põllumajandustootjatele otsetoetuste andmiseks kasutada oleva summa ühtlustamiseks ning liikmesriikidevahelise ühtlustamise mehhanismi jaoks on vaja muuta määruse (EÜ) nr 73/2009 VIII lisas 2014. aastaks kehtestatud riiklikke ülemmäärasid. Riiklike ülemmäärade muutmine mõjutab paratamatult summasid, mida üksikud põllumajandustootjad võivad 2014. aastal otsetoetustena saada. Seepärast tuleks sätestada, kuidas see muudatus mõjutab toetusõiguste väärtust ja muude otsetoetuste taset. Et võtta arvesse väiksemate põllumajandustootjate olukorda, eriti kuna 2014. aastal toetuste ümbersuunamis- või kohandamismehhanismi, eelkõige sellise mehhanismi kohaldamisest kuni 5 000 euro suuruste otsemaksete suhtes vabastust ei kohaldata, peaks liikmesriikidel, kes ei anna ümberjaotavat toetust ega kasuta võimalust kanda paindlikkusmehhanismi abil vahendeid üle maaelu arengu toetuseks, olema lubatud mitte vähendada kõikide toetusõiguste väärtust.
(8)
Määruse (EÜ) nr 73/2009 teatavaid sätteid, eriti seoses osutatud määruse VIII lisas esitatud arvudega hõlmatud elementidega ja liikmesriikidele antud võimalusega kasutada ühtses otsemaksete kavas kulutamata jäänud vahendeid eritoetuse rahastamiseks, tuleks selgitada kõnealuse määruse rahalisel rakendamisel saadud kogemuste alusel.
(9)
Määruse (EÜ) nr 73/2009 kohaselt võisid liikmesriigid otsustada, et nad kasutavad teatavat protsenti oma riiklikust ülemmäärast eritoetuse andmiseks oma põllumajandustootjatele, samuti võisid nad varasema otsuse läbi vaadata, et muuta sellist toetust või toetuse andmine lõpetada. On asjakohane näha ette nende otsuste täiendav läbivaatamine alates 2014. kalendriaastast. Samal ajal tuleb veel üheks aastaks pikendada määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 69 lõikes 5 sätestatud eritingimusi, mille kohaselt makstakse mõnes liikmesriigis eritoetusi, ning mille kohaldamine peaks lõppema 2013. aastal, et vältida toetuste taseme kõikumist. Pidades silmas, et kasutusele võetakse vabatahtlik tootmiskohustusega seotud toetus, mida alates 1. jaanuarist 2015 saab kasutada teatavates sektorites või piirkondades selgelt määratletud juhtudel, on asjakohane lubada liikmesriike tõsta määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 68 kohase teatavat liiki eritoetuste taset 2014. aastal 6,5 %-ni.
(10)
Väiksematele põllumajandustootjatele ühiku kohta antav toetus peaks olema piisav, et sissetulekutoetus täidaks tõhusalt oma eesmärki. Kuna 2014. aastal toetuste ümbersuunamis- või kohandamismehhanismi, eelkõige sellise mehhanismi kohaldamisest kuni 5 000 euro suuruste otsemaksete suhtes vabastust ei kohaldata, tuleks liikmesriikidel lubada jaotada otsetoetust põllumajandustootjate vahel ümber, andes neile lisatoetust esimeste hektarite kohta.
(11)
Määruses (EÜ) nr 73/2009 sätestatud ühtse pindalatoetuse kava on olemuselt üleminekukava ja pidi lõppema 31. detsembril 2013. Seoses ühise põllumajanduspoliitika (ÜPP) reformiga otsustati, et kõnealust kava kohaldavatel liikmesriikidel tuleks lubada kohaldada seda kava põhitoetuse maksmiseks täiendava üleminekuaja jooksul, mis lõpeb hiljemalt 2020. aasta lõpuks. Seetõttu tuleks määruses (EÜ) nr 73/2009 sätestatud ühtse pindalatoetuse kava kohaldamisaega pikendada ühe aasta võrra. Samuti tuleks lihtsustamise huvides ja võtmaks arvesse maakasutuse käimasolevaid ümberkorraldusi lugeda neis liikmesriikides toetuskõlbliku põllumajandusmaa hulka ka selline toetuskõlblik põllumajandusmaa, mille põllumajanduslik seisund ei olnud 30. juunil 2003. aastal hea - nagu seda määruse (EL) nr 1307/2013 kohaselt hakatakse tegema 1. jaanuarist 2015.
(12)
Kooskõlas määruse (EÜ) nr 73/2009 artikliga 133a võivad ühtse pindalatoetuse kava kohaldavad uued liikmesriigid, välja arvatud Bulgaaria ja Rumeenia, maksta põllumajandustootjatele 2013. aastal riiklikku üleminekutoetust. Arvestades ühtse pindalatoetuse kava pikendamist aastaks 2014, peaksid kõnealused liikmesriigid säilitama sellise võimaluse 2014. aastal. Arvestades Bulgaarias ja Rumeenias 2014. aastal määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 132 kohaselt makstavate täiendavate riiklike otsetoetuste taset, peaks neil liikmesriikidel olema võimalik otsustada, et 2014. aastal makstakse täiendavate riiklike otsetoetuste asemel riiklikke üleminekutoetusi.
(13)
Riiklikku üleminekutoetust tuleb maksta samadel tingimustel kui need, mida kohaldati kõnealuse toetuse maksmisel 2013. aastal või, Bulgaaria ja Rumeenia puhul, samadel tingimustel kui need, mida kohaldati täiendavate riiklike otsetoetuste maksmisel 2013. aastal. 2014. aastal makstava riikliku üleminekutoetuse haldamise lihtsustamiseks ei tuleks siiski kohaldada vähendusi, millele on osutatud määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 132 lõikes 2 koostoimes artiklitega 7 ja 10. Samuti tuleks selleks, et tagada riikliku üleminekutoetuse kooskõla ühtlustamismehhanismiga, toetuste maksimumtaset sektori kohta piirata teatava protsendimääraga. Võttes arvesse Küprose rasket majanduslikku olukorda, tuleks nimetatud liikmesriigi puhul ette näha teatavad kohandused.
(14)
Selleks et liikmesriigid saaksid arvesse võtta oma põllumajandussektori vajadusi või paindlikumalt tugevdada oma maaelu arengu poliitikat, tuleks neile anda võimalus kanda vahendeid üle oma otsetoetuste ülemmääradest oma maaelu arenguks eraldatud toetusele ning vastupidi. Samas tuleks nendele liikmesriikidele, kus otsetoetuste tase jääb alla 90 % liidu keskmisest toetustasemest, anda võimalus kanda täiendavaid vahendeid üle nende maaelu arenguks eraldatud toetusest nende otsetoetuste ülemmääradele. Sellised otsused tuleks, teatavate piirangutega, teha kogu eelarveaastate vahemikuks 2015-2020, kusjuures 2017. aastal tuleks võimaldada läbivaatamine tingimusel, et mis tahes kõnealusel läbivaatamisel põhinev otsus ei too kaasa maaelu arenguks eraldatud summade vähenemist.
(15)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2000/60/EÜ (11) sätestati, et nõukogu direktiiv 80/68/EMÜ (12) tunnistatakse kehtetuks alates 22. detsembrist 2013. Selleks et säilitada samad nõuetele vastavuse eeskirjad seoses põhjavee kaitsega kui on sätestatud direktiivis 80/68/EMÜ selle viimasel kehtivuspäeval, on asjakohane kohandada nõuetele vastavuse reguleerimisala ning määratleda heas põllumajandus- ja keskkonnaseisundis hoidmise standard, mis hõlmaks kõnealuse direktiivi artiklite 4 ja 5 nõudeid.
(16)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1107/2009 (13) artiklis 83 sätestatakse, et määruse (EÜ) nr 73/2009 II lisas olevat viidet nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ (14) artiklile 3 tuleb mõista kui viidet määruse (EÜ) nr 1107/2009 artiklile 55. Määruses (EL) nr 1306/2013 aga piiratakse kõnealust viidet, viidates üksnes määruse (EÜ) nr 1107/2009 artikli 55 esimesele ja teisele lausele. Selleks et tagada kooskõla taimekaitsevahendite kasutuse nõuetes 2014. aastal ja sellele järgnevatel aastatel, tuleks vastavalt muuta määruse (EÜ) nr 73/2009 II lisa.
(17)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1308/2013 (15) on ette nähtud siidiussikasvatuse toetuse lisamine otsetoetuste kavasse ja seega selle kõrvaldamine määrusest (EL) nr 1308/2013. Arvestades uue otsetoetuste kava kohaldamise hilinemist, tuleks toetuste maksmist siidiussisektoris jätkata veel ühel aastal.
(18)
Soomel on lubatud maksta riiklikku toetust teatavatele põllumajandussektoritele Lõuna-Soomes vastavalt 1994. aasta ühinemisakti artiklile 141. Võttes arvesse ÜPP reformi ajastust ning asjaolu, et põllumajanduse majanduslik olukord Lõuna-Soomes on raske ja tootjatel on seetõttu endiselt vaja eritoetust, on asjakohane näha ette integratsioonimeetmed, mille kohaselt võib komisjon kooskõlas ELI toimimise lepingu artikliga 42 lubada Soomel teatavatel tingimustel maksta Lõuna-Soomes riiklikku toetust. Sissetulekutoetust tuleks terve perioodi jooksul järk-järgult vähendada ning aastaks 2020 ei tohiks see ületada 30 % 2013. aastal makstavatest summadest.
(19)
Määruse (EL) nr 1306/2013 III jaotises, V jaotise II peatükis ja VI jaotises sätestatud põllumajandusettevõtjate nõustamise süsteemi, integreeritud haldus- ja kontrollisüsteemi ning nõuetele vastavust käsitlevaid sätteid tuleks kohaldada alates 1. jaanuarist 2015.
(20)
Pärast määrusesse (EÜ) nr 73/2009 artikli 136a lisamist tuleb määruses (EL) nr 1307/2013 muuta viiteid määruse (EL) nr 1305/2013 artiklile 14.
(21)
Seega tuleks määrusi (EÜ) nr 73/2009, (EL) nr 1307/2013, (EL) nr 1306/2013, (EL) nr 1308/2013 ja (EL) nr 1305/2013 vastavalt muuta.
(22)
Kavandatud üleminekumeetmete kiire kohaldamise võimaldamiseks peaks käesolev määrus jõustuma selle avaldamise päeval ja seda tuleks kohaldada alates 1. jaanuarist 2014. Määruses (EÜ) nr 73/2009 ja käesoleva määrusega muudetud määruses (EL) nr 1307/2013 sätestatud sammastevahelise ülekandmisega seotud paindlikkuse eeskirjade kattumise vältimiseks tuleks kõnealust määruse (EÜ) nr 73/2009 muudatust kohaldada alates 31. detsembrist 2013 ning määruse (EL) nr 1307/2013 muudatusi tuleks kohaldada alates kõnealuse määruse jõustumisest. Lisaks tuleks määruse (EÜ) nr 73/2009 II ja III lisa muudatusi, mille eesmärk on tagada praeguste nõuetele vastavuse eeskirjade kohaldamise jätkamine, kohaldada alates direktiivi 80/68/EMÜ kehtetuks tunnistamise kuupäevast, milleks on 22. detsember 2013.
(23)
Võttes arvesse asjaolu, et 2014 on üleminekuaasta, mille jooksul tuleb liikmesriikidel valmistuda ÜPP reformi täielikuks rakendamiseks, on oluline tagada, et käesolevas määruses sätestatud üleminekukorrast tulenev halduskoormus oleks võimalikult väike,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
ÜLEMINEKUSÄTTED MAAELU ARENGU TOETUSE KOHTA
Artikkel 1
Määruse (EÜ) nr 1698/2005 kohased juriidilised kohustused 2014. aastal
1. Ilma et see piiraks määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 88 kohaldamist, võivad liikmesriigid 2014. aastal jätkata toetusesaajate suhtes uute juriidiliste kohustuste võtmist määruse (EÜ) nr 1698/2005 artiklis 20, välja arvatud selle punkti a alapunktis iii, punkti c alapunktis i ja punktis d, ning artiklis 36 osutatud meetmete puhul vastavalt kõnealuse määruse alusel vastu võetud maaelu arengu programmidele isegi pärast seda, kui programmiperioodi 2007-2013 finantsressursid on ära kasutatud, eeldusel et toetusetaotlus esitatakse enne vastava maaelu arengu programmi vastuvõtmist 2014.-2020. aasta programmiperioodiks.
Ilma et see piiraks 2012. aasta ühinemisakti VI lisa punkti E ja selle alusel vastu võetud sätete kohaldamist, võib Horvaatia 2014. aastal jätkata toetusesaajate suhtes uute juriidiliste kohustuste võtmist seoses komisjoni määruse (EÜ) nr 718/2007 (16) artikli 171 lõike 2 punktides a ja c osutatud meetmetega vastavalt kõnealuse määruse alusel vastu võetud maaelu arengu ühinemiseelse toetamise rahastamisvahendi (IPARD) programmile isegi pärast seda, kui nimetatud programmi finantsressursid on ära kasutatud, eeldusel et toetusetaotlus esitatakse enne riigi maaelu arengu programmi vastuvõtmist 2014.-2020. aasta programmiperioodiks.
Kõnealuste kohustuste alusel tehtavad kulud on abikõlblikud vastavalt käesoleva määruse artiklile 3.
2. Määruse (EÜ) nr 1257/1999 artikli 14 lõike 2 teises taandes sätestatud tingimust ei kohaldata määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli 36 punkti a alapunktide i ja ii alusel liikmesriikide poolt 2014. aastal võetud uute juriidiliste kohustuste suhtes.
Artikkel 2
Määruse (EÜ) nr 1698/2005 artiklite 50a ja 51 jätkuv kohaldamine
Ilma et see piiraks määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 88 kohaldamist, kohaldatakse kuni 31. detsembrini 2014 määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikleid 50a ja 51 seoses tegevustega, mis on välja valitud 2014.-2020. aasta programmiperioodi maaelu arengu programmides vastavalt määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 21 lõike 1 punktidele a ja b seoses iga-aastase toetusega ning vastavalt kõnealuse määruse artiklitele 28-31, 33 ja 34.
Artikkel 3
Teatavat liiki kulude rahastamiskõlblikkus
1. Ilma et see piiraks määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 6 lõike 1 ja artikli 88 kohaldamist, on toetusesaajate suhtes võetud juriidiliste kohustustega seotud kulud, mis on tehtud seoses määruse (EÜ) nr 1698/2005 artiklites 20 ja 36 osutatud meetmetega, ning ilma et see piiraks 2012. aasta ühinemisakti VI lisa punkti E ja selle alusel vastu võetud sätete kohaldamist Horvaatia puhul, ning seoses määruse (EÜ) nr 718/2007 artikli 171 lõike 2 punktidega a ja c, 2014.-2020. aasta programmiperioodil rahastamiskõlblikud EAFRD toetuse saamiseks järgmistel juhtudel:
a)
1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2015 ning Horvaatia puhul 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2016 tehtavad maksed, kui rahaeraldis vastavalt määruse (EÜ) nr 1698/2005 või määruse (EÜ) nr 718/2007 kohaselt vastu võetud programmi asjaomasele meetmele on juba ära kasutatud, ja
b)
pärast 31. detsembrit 2015 ning Horvaatia puhul pärast 31. detsembrit 2016 tehtavad maksed.
Käesolevat lõiget kohaldatakse samuti toetusesaajate suhtes võetud juriidilistele kohustustele, mis on võetud määrustes (EÜ) nr 1257/99, (EMÜ) nr 2078/92 ja (EMÜ) nr 2080/92 sätestatud vastavate meetmete raames, mis saavad toetust määruse (EÜ) nr 1698/2005 kohaselt.
2. Lõikes 1 osutatud kulud on rahastamiskõlblikud 2014.-2020. aasta programmiperioodil EAFRD toetuse saamiseks, kui on täidetud järgmised tingimused:
a)
sellised kulud on ette nähtud vastavas maaelu arengu programmis 2014.-2020. aasta programmiperioodiks;
b)
kohaldatakse määruse (EL) nr 1305/2013 vastava meetme, mis on sätestatud käesoleva määruse I lisas, EAFRD osaluse määra; ning
c)
liikmesriigid tagavad, et asjaomased üleminekutoimingud on nende juhtimis- ja kontrollisüsteemide kaudu selgelt kindlaksmääratud.
Artikkel 4
Määruse (EÜ) nr 73/2009 teatavate sätete kohaldamine 2014. aastal
Erandina määrusest (EL) nr 1305/2013 loetakse 2014. aastal:
a)
viidet määruse (EL) nr 1306/2013 artiklites 28, 29, 30 ja 33 määruse (EL) nr 1305/2013 VI jaotise I peatükile viitena määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklitele 5 ja 6 ning II ja III lisale.
b)
viidet määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 40 lõikes 1 määruse (EL) nr 1307/2013 artiklile 19 viitena määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklile 132;
c)
viidet määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 40 lõike 2 punktis a määruse (EL) nr 1307/2013 artiklile 17 viitena määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklile 121.
II PEATÜKK
MUUDATUSED
Artikkel 5
Määruse (EÜ) nr 1698/2005 muutmine
Määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli 70 lõiget 4c muudetakse järgmiselt:
a)
esimeses lõigus asendatakse sissejuhatav tekst järgmisega:
„4c. Erandina lõigetes 3, 4 ja 5 sätestatud ülemmääradest võib EAFRD panuse määra suurendada kuni 95 %-ni abikõlblikest avaliku sektori kuludest lähenemiseesmärgi alusel abikõlblikes piirkondades, äärepoolseimates piirkondades ja Egeuse mere väikesaartel ning 85 %-ni abikõlblikest avaliku sektori kuludest muudes piirkondades. Kõnealuseid toetusmäärasid kohaldatakse selliste uute abikõlblike kulude suhtes, mille liikmesriigid on deklareerinud igas tõendatud kuludeklaratsioonis kuni programmiperioodi 2007-2013 kulutuste abikõlblikkuse lõppkuupäevani, 31. detsembrini 2015, kui liikmesriik vastab20 detsembrist 2013 või pärast seda ühele järgmistest tingimustest:”;
b)
teine lõik asendatakse järgmisega:
„Esimeses lõigus sätestatud erandit kasutada sooviv liikmesriik esitab komisjonile oma maaelu arengu programmi vastava muutmise taotluse. Erandit hakatakse kohaldama pärast seda, kui komisjon on programmi muutmise heaks kiitnud.”
Artikkel 6
Määruse (EÜ) nr 73/2009 muutmine
Määrust (EÜ) nr 73/2009 muudetakse järgmiselt.
1)
Artiklile 29 lisatakse järgmine lõige:
„5. Erandina lõikest 2 võivad liikmesriigid teha alates 16. oktoobrist 2014 põllumajandustootjatele 2014. aastal esitatud taotluste alusel ettemakseid kuni 50 % I lisas loetletud toetuskavade alusel makstavatest otsetoetustest. IV jaotise 1. peatüki 11. jaos sätestatud veise- ja vasikalihatoetuste puhul võivad liikmesriigid kõnealust määra suurendada kuni 80 %-ni.”
2)
Artikkel 40 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 40
Riiklikud ülemmäärad
1. Iga liikmesriigi puhul on igal aastal kõigi jaotatud toetusõiguste, artiklis 41 osutatud riikliku reservi ja kooskõlas artikli 51 lõikega 2, artikli 69 lõikega 3 ja artikliga 72b kehtestatud ülemmäärade koguväärtus võrdne asjaomase riikliku ülemmääraga, mis on kehtestatud VIII lisas.
2. Vajaduse korral liikmesriik vähendab või suurendab lineaarselt kõikide toetusõiguste väärtust, artiklis 41 osutatud riikliku reservi summat või mõlemat, et tagada vastavus VIII lisas kehtestatud asjaomase riikliku ülemmääraga.
Liikmesriigid, kes otsustavad mitte kohaldada käesoleva määruse III jaotise 5a. peatükki ja ei kasuta artikli 136a lõikes 1 sätestatud võimalust, võivad esimeses lõigus nimetatud toetusõiguste väärtuse vajalikul määral vähendamiseks otsustada, et ei vähenda selliseid toetusõigusi, mille 2013. aastal aktiveerisid põllumajandustootjad, kes 2013. aastal taotlesid vähem kui asjaomase liikmesriigi poolt kindlaks määratav otsetoetuste summa; kõnealune summa ei ole suurem kui 5 000 eurot.
3. Ilma et see piiraks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1306/2013 (17) artikli 26 kohaldamist, ei ületa liikmesriigis käesoleva määruse artiklite 34, 52, 53, 68 ja 72a alusel 2014. kalendriaasta kohta lubatud otsetoetuste summad ja määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 111 alusel siidiussikasvatajatele makstava toetuse summad käesoleva määruse VIII lisas kõnealuseks aastaks kehtestatud ülemmäära, mida vähendatakse summade võrra, mis tulenevad käesoleva määruse artikli 136b kohaldamisest 2014. kalendriaasta suhtes vastavalt käesoleva määruse VIIIa lisale.
Vajaduse korral ja selleks, et järgida käesoleva määruse VIII lisas kehtestatud ülemmäära, mida vähendatakse summade võrra, mis tulenevad käesoleva määruse artikli 136b kohaldamisest 2014. kalendriaasta suhtes vastavalt käesoleva määruse VIIIa lisale, vähendavad liikmesriigid lineaarselt otsetoetuste summasid 2014. kalendriaasta suhtes.
(17) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17 detsembrist 2013 määrus (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 549).”" 						
3)
Artikli 41 lõike 1 punkt b asendatakse järgmisega:
„b)
kõikide määratud toetusõiguste ja käesoleva määruse artikli 51 lõike 2, artikli 69 lõike 3 ja artikli 72b kohaselt kehtestatud ülemmäärade koguväärtuse vahet.”
4)
Artikli 51 lõikele 2 lisatakse järgmine lõik:
„2014. aasta puhul on artiklites 52 ja 53 osutatud otsetoetuste ülemmäärad samasugused kui 2013. aastaks kehtestatud ülemmäärad, mida on korrutatud iga asjaomase liikmesriigi jaoks arvutatava teguriga, mille leidmiseks jagatakse VIII lisas 2014. aastaks kehtestatud riiklik ülemmäär 2013. aastaks kehtestatud riikliku ülemmääraga. Seda korrutamist kohaldatakse ainult nende liikmesriikide suhtes, kelle VIII lisas 2014. aastaks kehtestatud riiklik ülemmäär on madalam kui 2013. aasta riiklik ülemmäär.”
5)
Artikli 68 lõike 8 sissejuhatav lause asendatakse järgmisega:
„8. Artikli 69 lõikes 1 osutatud otsuse teinud liikmesriigid võivad hiljemalt 1. veebruariks 2014 kõnealuse otsuse läbi vaadata ja otsustada alates 2014. aastast:”.
6)
Artiklit 69 muudetakse järgmiselt:
a)
lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1. Liikmesriigid võivad otsustada 1. augustiks 2009, 1. augustiks 2010, 1. augustiks 2011, 1. septembriks 2012, Horvaatia puhul tema ühinemise kuupäevaks, või 1. veebruariks 2014 kasutada alates sellisele otsusele järgnevast aastast või Horvaatia puhul ühtse otsemakse kava rakendamise esimesest aastast või, kui otsus tehakse 1. veebruariks 2014, siis alates 2014. aastast kuni 10 % oma artiklis 40 osutatud riiklikust ülemmäärast või, Malta puhul, 2 000 000 eurot artikli 68 lõikes 1 osutatud eritoetuseks.”;
b)
lõike 3 teine lõik asendatakse järgmisega:
„Üksnes artikli 40 lõikes 2 ette nähtud riiklikest ülemmääradest kinnipidamise tagamise ja artikli 41 lõikes 1 osutatud arvutuse tegemise eesmärgil lahutatakse artikli 68 lõike 1 punktis c osutatud toetuse maksmiseks kasutatud summad artikli 40 lõikes 1 osutatud riiklikust ülemmäärast. Kõnealused summad loetakse määratud toetusõigusteks.”;
c)
lõikes 4 asendatakse protsendimäär „3,5 %” protsendimääraga „6,5 %”;
d)
lõike 5 esimeses lauses asendatakse aastaarv „2013” aastaarvuga „2014”;
e)
lõike 6 teine lõik asendatakse järgmisega:
„Üksnes artikli 40 lõikes 2 ette nähtud riiklikest ülemmääradest kinnipidamise tagamise ja artikli 41 lõikes 1 osutatud arvutuse tegemise eesmärgil ei loeta asjaomast summat käesoleva artikli lõike 3 kohaselt kehtestatud ülemmäära osaks, kui liikmesriik kasutab käesoleva lõike esimese lõigu punktis a sätestatud võimalust.”
7)
III jaotisesse lisatakse järgmine peatükk:
„5a. peatükk
ÜMBERJAOTAV TOETUS 2014. AASTAL
Artikkel 72a
Üldeeskirjad
1. Liikmesriigid võivad hiljemalt 1. märtsiks 2014 otsustada anda põllumajandustootjatele, kellel on õigus saada toetust 1., 2. ja 3. peatükis osutatud ühtse otsemaksete kava alusel, 2014. aasta eest toetust („ümberjaotav toetus”).
Liikmesriigid teavitavad komisjoni oma otsusest hiljemalt 1. märtsiks 2014.
2. Liikmesriigid, kes on otsustanud kohaldada ühtset otsemaksete kava piirkondlikul tasandil kooskõlas artikliga 46, võivad kohaldada ümberjaotavat toetust piirkondlikul tasandil.
3. Ilma et see piiraks finantsdistsipliini kohaldamist, artikli 40 lõikes 3 osutatud lineaarset vähendamist ning artiklite 21 ja 23 kohaldamist, antakse käesoleva ümberjaotavat toetust toetusõiguste aktiveerimisel põllumajandustootja poolt.
4. Liikmesriigid arvutavad ümberjaotava toetuse, korrutades liikmesriigi poolt kindlaks määratava arvu, mis ei ole suurem kui 65 % keskmisest riiklikust või piirkondlikust toetusest hektari kohta, põllumajandustootja poolt artikli 34 kohaselt aktiveeritud toetusõiguste arvuga. Selliste toetusõiguste arv ei tohi ületada liikmesriigi poolt kehtestatavat maksimumi, mis ei ole suurem kui 30 hektarit või põllumajandusliku majapidamise keskmine suurus VIIIb lisa kohaselt, kui kõnealune keskmine suurus on asjaomases liikmesriigis suurem kui 30 hektarit.
5. Eeldusel, et lõikes 4 sätestatud piirmääradest peetakse kinni, võivad liikmesriigid kehtestada riiklikul tasandil astmestiku nimetatud lõike kohaselt sätestatud hektarite arvu raames, mida kohaldatakse ühtmoodi kõigi põllumajandustootjate suhtes.
6. Liikmesriigid kehtestavad lõikes 4 osutatud riikliku keskmise toetuse hektari kohta, võttes aluseks VIIIc lisas sätestatud riikliku ülemmäära ning artikli 34 lõike 2 kohaselt 2014. aastal deklareeritud toetuskõlblike hektarite arvu.
Liikmesriigid kehtestavad lõikes 4 osutatud piirkonna keskmise toetuse hektari kohta, kasutades VIIIc lisas sätestatud riikliku ülemmäära osa ning artikli 34 lõike 2 kohaselt 2014. aastal asjaomases piirkonnas deklareeritud toetuskõlblike hektarite arvu. Iga piirkonna puhul arvutatakse kõnealune osa, jagades artikli 46 lõike 3 kohaselt kehtestatud vastava piirkondliku ülemmäära artiklis 40 kohaselt kehtestatud 2014. aasta riikliku ülemmääraga.
7. Liikmesriigid tagavad, et käesolevas peatükis ettenähtud eeliseid ei anta põllumajandustootjatele, kelle puhul on tehtud kindlaks, et nad jagasid pärast 18. oktoobrit 2011 oma põllumajandusliku majapidamise üksnes selleks, et saada toetust ümberjaotava toetuse alusel. See kehtib ka põllumajandustootjate suhtes, kelle põllumajanduslikud majapidamised on moodustatud kõnealuse jagamise tulemusel.
Artikkel 72b
Finantssätted
1. Ümberjaotava toetuse rahastamiseks võivad liikmesriigid otsustada hiljemalt 1. märtsiks 2014, et taotlusaastal 2014 kasutatakse kuni 30 % artikli 40 kohaselt sätestatud iga-aastasest riiklikust ülemmäärast. Nad teavitavad komisjoni sellisest otsusest hiljemalt kõnealuseks kuupäevaks.
2. Liikmesriigi poolt käesoleva artikli lõike 1 kohaselt kasutatava riikliku ülemmäära protsendimäära alusel võtab komisjon vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse ümberjaotava toetuse vastavad ülemmäärad. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 141b lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.”
8)
Artikli 90 lõige 3 asendatakse järgmisega:
„3. Toetuse summa iga toetuskõlbliku hektari kohta arvutatakse, korrutades lõikes 2 kehtestatud saagikused järgmiste võrdlussummadega:
Bulgaaria
:
520,20 eurot
Kreeka
:
234,18 eurot
Hispaania
:
362,15 eurot
Portugal
:
228,00 eurot.”
9)
Artikli 122 lõige 3 asendatakse järgmisega:
„3. Ühtse pindalatoetuse kava saab kasutada kuni 31. detsembrini 2014.”
10)
Artikli 124 lõiked 1 ja 2 asendatakse järgmisega:
„1. Ühtse pindalatoetuse kava alusel on uue liikmesriigi põllumajandusmaa see osa kõnealuse liikmesriigi kasutatavast põllumajandusmaast, mida hoitakse heas põllumajanduslikus seisundis, sõltumata sellest, kas seda kasutatakse tootmiseks, ning mida vajaduse korral kohandatakse vastavalt kõnealuse uue liikmesriigi poolt pärast komisjonilt heakskiidu saamist kehtestatud objektiivsetele ja mittediskrimineerivatele kriteeriumidele.
Käesoleva jaotise kohaldamisel on „kasutatav põllumajandusmaa” komisjoni poolt statistika jaoks kinnitatud põllumaa, püsirohumaa, püsikultuuride all oleva maa ja koduaedade kogupindala.
2. Toetuste maksmisel ühtse pindalatoetuse kava raames on toetuskõlblikud kõik põllud, mis vastavad lõikes 1 sätestatud kriteeriumidele, samuti põllud, kus kasvatatakse lühikese raieringiga madalmetsa (CN-kood ex 0602 90 41).
Välja arvatud vääramatu jõu või erandlike asjaolude korral peavad esimeses lõigus osutatud põllud olema põllumajandustootja kasutuses liikmesriigi määratud kuupäeval, mis ei ole hilisem, kui kõnealuses liikmesriigis toetusetaotluse muutmiseks määratud kuupäev.
Toetuskõlbliku ala miinimumpindala põllumajandusliku majapidamise kohta, mille jaoks saab toetust taotleda, on 0,3 hektarit. Iga uus liikmesriik võib objektiivsete kriteeriumide alusel ja pärast komisjonilt heakskiidu saamist siiski otsustada toetuskõlbliku ala miinimumpindala suurendada tingimusel, et see ei ületa ühte hektarit.”
11)
V jaotisesse lisatakse järgmine peatükk:
„2a. peatükk
ÜMBERJAOTAV TOETUS 2014. AASTAL
Artikkel 125a
Üldeeskirjad
1. Ühtse pindalatoetuse kava kohaldavad uued liikmesriigid võivad hiljemalt 1. märtsiks 2014 otsustada anda põllumajandustootjatele, kellel on õigus saada toetust 2. peatükis osutatud ühtse pindalatoetuse kava alusel, 2014. aasta eest toetust („uute liikmesriikide ümberjaotav toetus”).
Asjaomased uued liikmesriigid teavitavad komisjoni oma otsusest hiljemalt 1. märtsiks 2014.
2. Ilma et see piiraks finantsdistsipliini ning artiklite 21 ja 23 kohaldamist, makstakse uute liikmesriikide ümberjaotavat toetust, suurendades ühtse pindalatoetuse kava alusel antava hektaripõhise toetuse summat.
3. Liikmesriigid arvutavad uute liikmesriikide ümberjaotava toetuse, korrutades liikmesriigi poolt kindlaks määratava arvu, mis ei ole suurem kui 65 % keskmisest riiklikust toetusest hektari kohta, toetuskõlblike hektarite arvuga, mille eest põllumajandustootjale antakse toetust ühtse pindalatoetuse kava kohaselt. Selliste hektarite arv ei tohi ületada liikmesriikide kehtestatavat maksimumi, mis ei ole suurem kui 30 hektarit või põllumajandusliku majapidamise keskmine suurus VIIIb lisa kohaselt, kui kõnealune keskmine suurus on asjaomases uues liikmesriigis suurem kui 30 hektarit.
4. Tingimusel, et lõikes 3 sätestatud piirmääradest peetakse kinni, võivad liikmesriigid kehtestada riiklikul tasandil astmestiku nimetatud lõike kohaselt sätestatud hektarite arvu raames, mida kohaldatakse ühtmoodi kõigi põllumajandustootjate suhtes.
5. Liikmesriigid kehtestavad lõikes 3 osutatud liikmesriigi keskmise toetuse hektari kohta, võttes aluseks VIIIc lisas sätestatud riikliku ülemmäära ning ühtse pindalatoetuse kava kohaselt 2014. aastal deklareeritud toetuskõlblike hektarite arvu.
6. Uued liikmesriigid tagavad, et käesolevas peatükis ettenähtud eeliseid ei anta põllumajandustootjatele, kelle puhul on tehtud kindlaks, et nad jagasid pärast 18. oktoobrit 2011 oma põllumajandusliku majapidamise üksnes selleks, et saada toetust ümberjaotava toetuse alusel. See kehtib ka põllumajandustootjate suhtes, kelle põllumajanduslikud majapidamised on moodustatud kõnealuse jagamise tulemusel.
Artikkel 125b
Finantssätted
1. Uute liikmesriikide ümberjaotava toetuse rahastamiseks võivad uued liikmesriigid otsustada hiljemalt 1. märtsiks 2014, et taotlusaastal 2014 kasutatakse kuni 30 % artiklis 40 sätestatud iga-aastasest riiklikust ülemmäärast või, Bulgaaria ja Rumeenia puhul, VIIId lisas sätestatud summadest. Nad teavitavad komisjoni oma otsusest hiljemalt kõnealuseks kuupäevaks.
Artiklis 123 sätestatud aastaseid toetussummasid vähendatakse esimeses lõigus osutatud summa võrra.
2. Asjaomaste uute liikmesriikide poolt käesoleva artikli lõike 1 kohaselt kasutatava riikliku ülemmäära protsendimäära alusel võtab komisjon vastu rakendusaktid, millega kehtestatakse uute liikmesriikide ümberjaotatava toetuse vastavad ülemmäärad 2014. aastal ja artiklis 123 osutatud aastase toetussumma vastav vähendamine. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 141b lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.”
12)
Artikli 131 lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1. Ühtse pindalatoetuse kava kohaldavad uued liikmesriigid võivad 1. augustiks 2009, 1. augustiks 2010, 1. augustiks 2011, 1. septembriks 2012 või 1. veebruariks 2014 otsustada kasutada nimetatud otsuse tegemise aastale järgnevast aastast või, kui otsus tehti 1. veebruariks 2014, siis alates 2014. aastast, kuni 10 % artiklis 40 osutatud riiklikest ülemmääradest, et maksta põllumajandustootjatele toetust, nagu on sätestatud artikli 68 lõikes 1 ja kooskõlas III jaotise 5. peatükiga, kui see on kohaldatav.”
13)
Artikli 133a pealkiri asendatakse järgmisega:
„Riiklik üleminekutoetus 2013. aastal”.
14)
V jaotise 4. peatükki lisatakse järgmine artikkel:
„Artikkel 133b
Riiklik üleminekutoetus 2014. aastal
1. Uued liikmesriigid, kes kooskõlas artikliga 122 kohaldavad ühtse pindalatoetuse kava, võivad otsustada anda 2014. aastal riiklikku üleminekutoetust.
2. Bulgaaria ja Rumeenia võivad käesoleva artikli alusel toetust anda üksnes siis, kui nad otsustavad hiljemalt 1. veebruariks 2014 artikli 132 kohaseid täiendavaid riiklikke otsetoetusi 2014. aastal mitte anda.
3. Käesoleva artikli alusel võib toetust anda põllumajandustootjatele nendes sektorites, mis said 2013. aastal artikli 133a kohast riiklikku üleminekutoetust või Bulgaaria ja Rumeenia puhul artikli 132 kohast täiendavat riiklikku otsetoetust.
4. Käesoleva artikli alusel toetuse andmise tingimused on samad, mida kohaldatakse artikli 132 või artikli 133a kohaselt 2013. aastal komisjoni loa alusel antavate toetuste suhtes, välja arvatud vähendamised, mis tulenevad artikli 132 lõike 2 kohaldamisest koostoimes artiklitega 7 ja 10.
5. Lõikes 3 osutatud sektorite põllumajandustootjatele antava toetuse kogusumma piirmääraks on 80 % 2013. aasta sektoripõhistest toetussummadest, milleks komisjon on loa andnud kooskõlas artikli 133a lõikega 5 või Bulgaaria ja Rumeenia puhul kooskõlas artikli 132 lõikega 7.
Küprose puhul on sektoripõhised toetussummad sätestatud XVIIa lisas.
6. Lõikeid 3 ja 4 Küprose suhtes ei kohaldata.
7. Uued liikmesriigid teavitavad komisjoni lõigetes 1 ja 2 osutatud otsustest hiljemalt 31. märtsiks 2014. Teavitus lõikes 1 osutatud otsuse kohta sisaldab järgmist teavet:
a)
iga sektori toetussumma;
b)
kui see on asjakohane, riikliku üleminekutoetuse ülemmäär.
8. Uued liikmesriigid võivad objektiivsete kriteeriumide alusel ja lõike 5 kohaselt antud komisjoni loa piires kindlaks määrata antava riikliku üleminekutoetuse summad.”
15)
VI jaotisesse lisatakse järgmine artikkel:
„Artikkel 136a
Sammastevaheline paindlikkus
1. Hiljemalt 31. detsembriks 2013 võivad liikmesriigid otsustada, et nad kasutavad EAFRDst rahastatavate maaelu arengu programmide raames võetavate meetmete jaoks, mis on täpsustatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1305/2013 (18), lisatoetust kuni 15 % oma iga-aastasest riiklikust ülemmäärast kalendriaastaks 2014, mis on sätestatud käesoleva määruse VIII lisas, ja oma iga-aastasest riiklikust ülemmäärast kalendriaastateks 2015-2019, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1307/2013 (19) II lisas. Selle tulemusel ei saa vastavat summat kasutada enam otsetoetuste andmiseks.
Esimeses lõigus osutatud otsusest teavitatakse komisjoni hiljemalt 31. detsembriks 2013. Kõnealuse otsusega kehtestatakse nimetatud lõigus osutatud protsendimäär, mis võib kalendriaastate lõikes erineda.
Liikmesriigid, kes ei tee esimeses lõigus osutatud otsust kalendriaasta 2014 kohta, võivad hiljemalt 1. augustiks 2014 vastu võtta kõnealuse otsuse kalendriaastate 2015-2019 kohta. Nad teavitavad komisjoni sellisest otsusest hiljemalt kõnealuseks kuupäevaks.
Liikmesriigid võivad otsustada käesolevas lõikes osutatud otsused läbi vaadata jõustumisega alates 2018. kalendriaastast. Sellise läbivaatamise tulemusel tehtavate otsustega ei saa vähendada protsendimäära, millest komisjoni teavitati vastavalt esimesele, teisele ja kolmandale lõigule. Liikmesriigid teavitavad komisjoni sellise läbivaatamise tulemusel tehtud otsustest hiljemalt 1. augustiks 2017.
2. Hiljemalt 31. detsembriks 2013 võivad liikmesriigid, kes ei tee lõikes 1 osutatud otsust, otsustada kasutada otsetoetusteks kuni 15 % või Bulgaaria, Eesti, Hispaania, Läti, Leedu, Poola, Portugali, Rumeenia, Slovakkia, Soome, Rootsi ja Ühendkuningriigi puhul kuni 25 % summast, mis on eraldatud EAFRDst ajavahemikul 2015-2020 rahastatavate maaelu arengu programmide raames võetavate meetmete toetamiseks, nagu on täpsustatud määruses (EL) nr 1305/2013. Selle tulemusel ei saa vastavat summat enam kasutada maaelu arengu programmi kohaste toetusmeetmete puhul.
Esimeses lõigus osutatud otsusest teavitatakse komisjoni hiljemalt 31. detsembriks 2013. Kõnealuse otsusega kehtestatakse nimetatud lõigus osutatud protsendimäär, mis võib kalendriaastate lõikes erineda.
Liikmesriigid, kes ei tee esimeses lõigus osutatud otsust eelarveaasta 2015 kohta, võivad hiljemalt 1. augustiks 2014 vastu võtta kõnealuse otsuse eelarveaastate 2016-2020 kohta. Nad teavitavad sellisest otsusest komisjoni hiljemalt kõnealuseks kuupäevaks.
Liikmesriigid võivad otsustada käesolevas lõikes osutatud otsused eelarveaastate 2019 ja 2020 suhtes läbi vaadata. Sellise läbivaatamise tulemusel tehtavate otsustega ei saa suurendada protsendimäära, millest komisjoni vastavalt esimesele, teisele ja kolmandale lõigule teavitati. Liikmesriigid teavitavad komisjoni sellise läbivaatamise tulemusel tehtud otsustest hiljemalt 1. augustiks 2017.
3. Selleks et võtta arvesse lõigete 1 ja 2 kohaselt liikmesriikide teatatud otsuseid, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 141a vastu delegeeritud õigusakte VIII lisas sätestatud ülemmäärade läbivaatamiseks.”
(18) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17 detsembrist 2013 määrus (EL) nr 1305/2013 Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1698/2005 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 487)." 						
(19) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17 detsembrist 2013 määrus (EL) nr 1307/2013, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 637/2008 ja (EÜ) nr 73/2009 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 608)." 						
16)
VI jaotisesse lisatakse järgmine artikkel:
„Artikkel 136b
Ülekanne EAFRD-sse
Liikmesriigid, kes otsustasid vastavalt artiklile 136 teha alates eelarveaastast 2011 teatava summa kättesaadavaks liidu toetusena EAFRDst rahastatavate maaelu arengu programmide raames, teevad VIIIa lisas nimetatud summad EAFRDst rahastatavate maaelu arengu programmide raames kättesaadavaks ka eelarveaastal 2015.”
17)
Lisatakse järgmine artikkel:
„Artikkel 140a
Volituste delegeerimine
Selleks et võtta arvesse artikli 136a lõigete 1 ja 2 kohaselt liikmesriikide teatatud otsuseid ja kõiki muid VIII lisas kehtestatud riiklike ülemmäärade muudatusi, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 141a vastu delegeeritud õigusakte, millega kohandatakse VIIIc lisas kehtestatud ülemmäärasid.
Selleks et tagada artikli 40 lõikes 3 sätestatud lineaarse vähendamise optimaalne kohaldamine 2014. aastal, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 141a vastu delegeeritud õigusakte, millega kehtestatakse eeskirjad liikmesriikide poolt põllumajandustootjate suhtes artikli 40 lõike 3 kohaselt kohaldatavate vähendamiste arvutamise kohta.”
18)
Artikkel 141a asendatakse järgmisega:
„Artikkel 141a
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2. Artiklis 11a, artikli 136a lõikes 3 ja artiklis 140a osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile kuni 31. detsembrini 2014.
3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklis 11a, artikli 136a lõikes 3 ja artiklis 140a osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5. Artikli 11a, artikli 136a lõike 3 ja artikli 140a alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.”
19)
I, VIII ja XVIIa lisa muudetakse ja uued VIIIa, VIIIb, VIIIc ja VIIId lisad lisatakse kooskõlas käesoleva määruse II lisa punktidega 1, 4, 5 ja 6.
20)
II ja III lisa muudetakse kooskõlas käesoleva määruse II lisa punktidega 2 ja 3.
Artikkel 7
Määruse (EL) nr 1307/2013 muutmine
Määrust (EL) nr 1307/2013 muudetakse järgmiselt.
1)
Artikli 6 lõige 3 asendatakse järgmisega:
„3. Selleks et võtta arvesse muudatusi antavate otsetoetuste maksimaalsetes kogusummades, sealhulgas neid, mis tulenevad liikmesriikide otsustest vastavalt määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklile 136a ja käesoleva määruse artiklile 14 ning käesoleva määruse artikli 20 lõike 2 kohaldamisest, on komisjonil õigus võtta kooskõlas käesoleva määruse artikliga 70 vastu delegeeritud õigusakte, millega kohandatakse käesoleva määruse II lisas sätestatud riiklikke ülemmäärasid.”
2)
Artikli 26 lõikesse 6 lisatakse järgmine lõik:
„Kui liikmesriigid ei kohalda artikli 41 kohast ümberjaotavat toetust, võtavad nad käesolevas artiklis ette nähtud arvutusmeetodite kohaldamisel täielikult arvesse määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklite 72a ja 125a kohaselt 2014. kalendriaastaks antud toetust.”
3)
Artikli 36 lõikesse 3 lisatakse järgmine lõik:
„Kui liikmesriigid ei kohalda artikli 41 kohast ümberjaotavat toetust, võtavad nad ühtse pindalatoetuse kava diferentseerimisel täielikult arvesse määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 125a kohaselt 2014. kalendriaastaks antud toetust.”
4)
Artikli 72 lõikesse 2 lisatakse järgmine lõik pärast esimest lõiku:
„Seda kohaldatakse siiski jätkuvalt toetusetaotluste suhtes, mis esitatakse enne 1. jaanuarit 2015 algavate taotlusaastate kohta.”
Artikkel 8
Määruse (EL) nr 1306/2013 muutmine
Määrust (EL) nr 1306/2013 muudetakse järgmiselt.
1)
Artikli 119 lõike 1 teine lõik asendatakse järgmisega:
„Määruse (EÜ) nr 1290/2005 artiklit 31 ja vastavaid rakenduseeskirju kohaldatakse siiski jätkuvalt kuni 31. detsembrini 2014 ning määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikleid 30 ja 44a ja vastavaid rakenduseeskirju kohaldatakse jätkuvalt vastavalt põllumajanduslikul eelarveaastal 2013 tekkinud kulude ja tehtud maksete suhtes.”
2)
Lisatakse järgmine artikkel:
„Artikkel 119a
Erand määrusest (EL, Euratom) nr 966/2012
Erandina määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 59 lõikest 5 ja käesoleva määruse artikli 9 lõikest 1 ei ole põllumajandusliku eelarveaasta 2014 puhul vajalik nõuda sertifitseerimisasutuselt arvamust selle kohta, kas kulud, mille hüvitamist komisjonilt taotletakse, on seaduslikud ja korrektsed.”
3)
Artikli 121 lõige 2 asendatakse järgmisega:
„2. Siiski kohaldatakse järgmisi sätteid:
a)
artikleid 7, 8, 16, 25, 26 ja 43 alates 16. oktoobrist 2013;
b)
artiklit 52, III jaotist, V jaotise II peatükki ja VI jaotist alates 1. jaanuarist 2015.
3. Olenemata lõigetest 1 ja 2:
a)
kohaldatakse artikleid 9, 18, 40 ja 51 kantud kulude puhul alates 16. oktoobrist 2013;
b)
kohaldatakse VII jaotise IV peatükki maksete puhul, mida tehakse alates põllumajanduslikust eelarveaastast 2014.”
Artikkel 9
Määruse (EL) nr 1308/2013 muutmine
Määrust (EL) nr 1308/2013 muudetakse järgmiselt:
1)
Lisatakse järgmine artikkel:
„Artikkel 214a
Riikliku toetuse andmine teatavatele sektoritele Soomes
Kui komisjon annab selleks loa, võib Soome ajavahemikul 2014-2020 jätkata riikliku toetuse maksmist, mida ta andis tootjatele 2013. aastal 1994. aasta ühinemisakti artikli 141 alusel, tingimusel et:
a)
sissetulekutoetus kõnealuse ajavahemiku jooksul järk-järgult väheneb ega ületa 2020. aastal 30 % 2013. aastal antavast summast; ning
b)
enne nimetatud võimaluse kasutamist on täielikult ära kasutatud asjaomaste sektorite jaoks ÜPP raames kohaldatavate toetuskavade võimalused.
Komisjon teeb otsuse loa andmise kohta ilma käesoleva määruse artiklis 229 lõikes 2 või 3 osutatud menetlust kohaldamata.”
2)
Artikli 230 lõikesse 1 lisatakse järgmised punktid:
„ba)
artiklit 111 kuni 31. märtsini 2015;
ca)
artikli 125a lõike 1 punkti e ja lõiget 2, ning puu- ja köögiviljasektori suhtes XVIa lisa kuni vastavate eeskirjade kohaldamise alguskuupäevani, mis kehtestatakse artikli 173 lõike 1 punktides b ja i sätestatud delegeeritud õigusaktide kohaselt;
da)
artikleid 136, 138 ja 140 ning XVIII lisa nimetatud artiklite kohaldamise eesmärgil kuni vastavate eeskirjade kohaldamise alguskuupäevani, mis kehtestatakse artikli 180 ja artikli 183 punktis a sätestatud delegeeritud õigusaktide kohaselt, või kuni 30. juunini 2014, olenevalt sellest, kumb on varasem.”
Artikkel 10
Määruse (EL) nr 1305/2013 muutmine
Määrust (EL) nr 1305/2013 muudetakse järgmiselt:
1)
Artiklile 31 lisatakse järgmine lõige:
„6. Horvaatia võib käesoleva meetme alusel anda toetust toetusesaajatele artikli 32 lõike 3 kohaselt määratud aladel ka siis, kui nimetatud lõike kolmandas lõigus kirjeldatud tasandamine on lõpule viimata. Tasandamine tuleb lõpule viia hiljemalt 31. detsembriks 2014. Nende piirkondade toetusesaajatele, mis pärast tasandamise lõpuleviimist ei ole rahastamiskõlblikud, käesoleva meetme alusel enam toetust ei maksta.”
2)
Artikli 58 lõige 6 asendatakse järgmisega:
„6. Määruse (EÜ) nr 73/2009 artikli 136a lõike 1 ja määruse (EL) nr 1307/2013 artikli 7 lõike 2 kohaldamisel EAFRD-le ülekantud vahendid ning määruse (EÜ) nr 73/2009 artiklite 10b, 136 ja136b rakendamisel 2013. ja 2014. kalendriaasta kohta EAFRD-le ülekantud vahendid lisatakse samuti käesoleva artikli lõikes 4 osutatud iga-aastasesse jaotusse.”
3)
Artikli 59 lõike 4 punkt f asendatakse järgmisega:
„f)
100 % Iirimaale eraldatava 100 miljoni euro suuruse summa puhul 2011. aasta hindades, Portugalile eraldatava 500 miljoni euro suuruse summa puhul 2011. aasta hindades ning Küprosele eraldatava 7 miljoni euro suuruse summa puhul 2011. aasta hindades, tingimusel et nimetatud liikmesriigid saavad rahalist abi ELi toimimise lepingu artiklite 136 ja 143 kohaselt 1. jaanuaril 2014 või pärast seda kuni 2016. aastani, mil vaadatakse läbi käesoleva sätte kohaldamine.”
III PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 11
Jõustumine ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
Määrust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.
Siiski kohaldatakse:
-
artikli 6 punkte 15, 17 ja 18 alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast;
-
artikli 6 punkti 20 alates 22. detsembrist 2013 ja
-
artikli 8 punkti 3 alates selles sätestatud kohaldamise kuupäevadest.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 17 detsembrist 2013