ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 25. června 2014
o státní podpoře SA.20350 - (C 17/08) (ex NN 1/06) poskytnuté Českou republikou několika provozovatelům regionální autobusové dopravy v Ústeckém kraji
(oznámeno pod číslem C(2014) 4081)
(Pouze české znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/791/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1) a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
V dopise ze dne 14. února 2005 obdržela Komise stížnost od Dopravního podniku Ústeckého kraje, a.s. (dále jen „DPÚK“) na údajné poskytnutí státní podpory provozovatelům regionální autobusové dopravy v Ústeckém kraji v České republice. DPÚK je akciová společnost a provozovatel služeb regionální autobusové dopravy v Ústeckém kraji.
(2)
Komise si od českých orgánů vyžádala informace dne 11. května 2005, 23. ledna 2006, 5. října 2006 a 19. července 2007.
(3)
České orgány odpověděly dne 22. listopadu 2005, 7. dubna 2006, 21. prosince 2006, 17. října 2007 a 25. března 2008.
(4)
DPÚK předložil dodatečné informace v dopisech ze dne 21. února 2006 a 31. října 2006.
(5)
Dne 26. července 2007 se konalo setkání Komise s DPÚK a dne 28. srpna 2007 setkání s českými orgány.
(6)
V dopise ze dne 16. dubna 2008 Komise informovala Českou republiku o svém rozhodnutí zahájit ve věci některých opatření údajně představujících státní podporu řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“). Česká republika předložila připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení dne 21. srpna 2008.
(7)
Komise vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek ohledně údajné podpory v rozhodnutí o zahájení řízení zveřejněném v Úředním věstníku Evropské unie (2).
(8)
Dne 22. srpna 2008 Komise obdržela připomínky jedné zúčastněné strany, DPÚK. Tyto připomínky předala České republice a poskytla jí možnost se k nim vyjádřit. Odpověď České republiky byla zaslána dopisem ze dne 4. prosince 2008.
(9)
Dne 15. července 2010 Komise požádala Českou republiku, aby se vyjádřila k záměru Komise přezkoumat slučitelnost určitých opatření, která jsou předmětem stížnosti, na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 (3). Česká republika předložila vyjádření dne 12. srpna 2010.
2. POPIS OPATŘENÍ
(10)
Podle DPÚK poskytly orgány Ústeckého kraje v letech 2004-2007 určitým provozovatelům regionální autobusové dopravy kompenzace za plnění závazku veřejné služby. Kromě toho byla těmto provozovatelům údajně poskytnuta podpora v nejrůznějších formách, jmenovitě prostřednictvím zvýhodněných úvěrů, dotací, záruk, navýšení základního kapitálu, pronájmu vozidel, pronájmu autobusových nádraží a provozování parkovacích hodin.
(11)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že u řady opatření nemůže posoudit slučitelnost se Smlouvou, protože tato opatření byla provedena před přistoupením České republiky k Unii. U některých opatření Komise již v rozhodnutí o zahájení řízení konstatovala, že státní podporu nepředstavují.
(12)
Komise tedy vyslovila pochyby, pokud jde o následující opatření:
a)
kompenzace za plnění závazku veřejné služby uhrazené Ústeckým krajem některým provozovatelům regionální autobusové dopravy za zajišťování dopravní obslužnosti v letech 2005 a 2006;
b)
kompenzace za plnění závazku veřejné služby uhrazené Ústeckým krajem některým provozovatelům regionální autobusové dopravy v období od 9. září 2006 do 2. června 2007;
c)
kompenzace za plnění závazku veřejné služby uhrazené Ústeckým krajem některým provozovatelům regionální autobusové dopravy v období od 9. září 2006 do 31. prosince 2006;
d)
záruky poskytnuté městem Ústí nad Labem Dopravnímu podniku města Ústí nad Labem a.s. (dále jen „DP Ústí“) ze dne 23. července 2004 na zajištění úvěru v hodnotě 35 milionů CZK a ze dne 11. dubna 2005 na zajištění úvěru v hodnotě 5 milionů CZK;
e)
navýšení základního kapitálu DP Ústí o 160 milionů CZK v roce 2006 z prostředků města Ústí nad Labem.
2.1 PŘÍSLUŠNÝ PRÁVNÍ RÁMEC V OBDOBÍ 2004-2007
(13)
V České republice mohou veřejnou autobusovou dopravu provozovat pouze dopravci, kteří jsou držiteli licence. V České republice existují dva režimy poskytování služeb veřejné autobusové dopravy. První režim se týká komerčních dopravních služeb poskytovaných na základě licencí vydaných dopravcům, kteří jsou držiteli koncese k provozování veřejné autobusové dopravy. Druhý režim se týká dopravních služeb se závazkem veřejné služby poskytovaných na základě licencí pro jednotlivé linky vydaných dopravcům, kteří jsou držiteli koncese k provozování veřejné autobusové dopravy, a to na základě i) smlouvy o závazku veřejné služby, nebo ii) rozhodnutí příslušného orgánu o uložení závazku veřejné služby (4).
(14)
V České republice mohou veřejnou autobusovou dopravu poskytovat pouze provozovatelé, kteří jsou držiteli licence. Podle orgánů České republiky tato licence představuje povolení, které příslušné orgány udělují k provozování pravidelné veřejné dopravy. Účelem licencí je zaručit, že autobusovou dopravu budou poskytovat pouze dopravci, kteří splňují určité požadavky na kvalitu. Podle § 18 zákona č. 111/1994 Sb., o silniční dopravě (dále jen „zákon o silniční dopravě“) (5), patří mezi tyto požadavky zejména povinnost provozovat dopravu podle schváleného jízdního řádu, zajistit určitou míru bezpečnosti pro cestující, uveřejnit jízdní řád a označit vozidla názvem linky. V průběhu posuzovaného období byly služby regionální autobusové dopravy v Ústeckém kraji plně liberalizované, neboť jakýkoli dopravce z jiného členského státu, který splňoval podmínky pro získání licence, mohl v průběhu posuzovaného období v České republice poskytovat služby regionální autobusové dopravy. Systém ve své současné podobě existuje od roku 2004.
(15)
Ustanovení § 19 zákona o silniční dopravě stanoví, že závazek veřejné služby je třeba chápat jako povinnost vykonávanou ve veřejném zájmu dopravcem, kterou by tento dopravce jinak nepřijal, případně přijal pouze zčásti, z důvodu její hospodářské nevýhodnosti. Závazek veřejné služby je dopravci uložen formou písemné smlouvy s příslušnými orgány veřejné moci (6). Závazek veřejné služby je definován přímým odkazem na článek 14 nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 (7), v jehož prvním odstavci se stanoví, že „smlouva na veřejné služby může zahrnovat zejména: - dopravní služby splňující stanovené normy plynulosti, pravidelnosti, výkonnosti a kvality, - doplňkové dopravní služby; - dopravní služby za zvláštní přepravní sazby a podle zvláštních přepravních podmínek, zejména pro určité kategorie cestujících nebo určité spoje, - úpravu služeb podle skutečných požadavků“.
(16)
Podle zákona o silniční dopravě je příslušný orgán veřejné moci povinen uhradit prokazatelnou ztrátu, kterou dopravce utrpí v důsledku plnění závazku veřejné služby (8). Podle § 19b tohoto zákona tvoří prokazatelnou ztrátu ve veřejné linkové osobní dopravě „rozdíl mezi součtem ekonomicky oprávněných nákladů vynaložených dopravcem na plnění závazků veřejné služby a přiměřeného zisku vztahujícího se k těmto nákladům (9) a mezi tržbami a výnosy dosaženými dopravcem při plnění závazků veřejné služby“.
(17)
Ustanovení § 19b odst. 3 zákona o silniční dopravě jako jeden z povinných požadavků smlouvy o závazku veřejné služby stanoví, že dopravce je povinen předložit předběžný odborný odhad prokazatelné ztráty za celé období, na které se závazek veřejné služby uzavírá. Kraj uhradí prokazatelnou ztrátu až nejvýše ve výši tohoto předběžného odborného odhadu zvýšeného pouze o nepředvídatelné prokazatelné náklady. Tímto odborným odhadem prokazatelné ztráty je odhad očekávaných ztrát vypracovaný nezávislým odborníkem před zahájením poskytování služeb. V souladu s § 19b odst. 3 zákona o silniční dopravě i v případě, že dopravce požaduje po ukončení plnění smlouvy úhradu vyšší ztráty, orgán veřejné moci se bude držet stropu předem stanoveného v tomto odhadu. Pokud je naopak skutečná ztráta nižší než odborný odhad prokazatelné ztráty, hradí se pouze skutečná ztráta. Uhrazeny mohou být rovněž nepředvídatelné náklady vzniklé během plnění smlouvy, které nebylo možné předvídat v době uzavření smlouvy.
(18)
Vymezení prokazatelné ztráty, způsob výpočtu odborného odhadu prokazatelné ztráty, pravidla přidělování prostředků z příslušných rozpočtů, doklady, jimiž musí být výpočty prokazatelné ztráty podepřeny, a způsob výkonu státního dozoru nad financováním dopravní obslužnosti stanoví prováděcí předpis (10).
(19)
Od 1. ledna 2003 začaly v České republice za uzavírání smluv o zajišťování dopravní obslužnosti území kraje s dopravci odpovídat krajské orgány, tedy i orgány Ústeckého kraje. Zajišťování dopravní obslužnosti je v České republice upraveno dvěma možnými způsoby. Zaprvé formou základní dopravní obslužnosti, jíž se podle § 19a a 19b zákona o silniční dopravě rozumí dopravní obslužnost v krajích, jejíž správu zajišťují příslušné krajské orgány. Prokazatelné ztráty hradí kraje ze svých rozpočtů. Zadruhé formou ostatní dopravní obslužnosti, která je podle § 19c zákona o silniční dopravě definována jako zajišťování dopravních potřeb územního obvodu obce nad rámec základní dopravní obslužnosti území kraje, a správu tohoto typu obslužnosti zajišťují obce. Za účelem zajištění ostatní dopravní obslužnosti uzavírá obec s dopravcem smlouvu na veřejné služby a hradí ze svého rozpočtu prokazatelnou ztrátu vzniklou dopravci plněním závazku veřejné služby. Kompenzace za základní a ostatní dopravní obslužnost se nepřekrývají; pokud ztrátu z provozování určité linky hradí krajský úřad, nemůže tutéž ztrátu vyrovnávat obec a obráceně, aby se vyloučila dvojitá kompenzace.
2.2 KOMPENZACE ZA PLNĚNÍ ZÁVAZKU VEŘEJNÉ SLUŽBY V ROCE 2005 A 2006
(20)
Podle orgánů České republiky se na podzim roku 2004 Ústecký kraj pokusil nahradit stávající víceleté smlouvy o zajištění dopravní obslužnosti týkající se regionální autobusové dopravy novými, pokud možno levnějšími smlouvami. Za tím účelem oznámil Ústecký kraj zahájení sběru informací, aby tak získal dostatečné poznatky o očekávaných tržních cenách za poskytování těchto služeb. Výsledky tohoto postupu však nakonec nevedly k uzavření nových smluv.
(21)
Místo toho se orgány Ústeckého kraje rozhodly prodloužit stávající smlouvy do 30. dubna 2005 uzavřením dodatků ke stávajícím smlouvám s těmito dopravci: ČSAD BUS Ústí nad Labem, a.s. (dále jen „ČSAD“) (11), Dopravní podnik města Ústí nad Labem a.s. (dále jen „DP Ústí“), Dopravní podnik Teplice, spol. s r. o. (dále jen „DP Teplice“), Dopravní podnik měst Chomutova a Jirkova a.s. (dále jen „DP Chomutov“), Dopravní podnik města Děčín, a.s. (dále jen „DP Děčín“), Dopravní podnik měst Mostu a Litvínova, a.s. (dále jen „DP Most“), Autobusová doprava spol. s r. o. Podbořany, (dále jen „Podbořany“), Miroslav Ohem - SADO (dále jen „Miroslav Ohem“), Petr Frommel - FOBUS (dále jen „Petr Frommel“) a Petr Stejskal - SPORTBUS (dále jen „Petr Stejskal“).
(22)
Na jaře roku 2005 byly uzavřeny další dodatky, v nichž byla platnost smluv prodloužena do 31. prosince 2005. Tyto dodatky byly uzavřeny s týmiž dopravci, kteří jsou uvedeni v předchozím bodě odůvodnění, s výjimkou Petra Frommela, který již neměl zájem zajišťovat dopravní obslužnost v kraji. Místo toho byla smlouva uzavřena s podnikem Vilém Graupner, stroj. a stav. údržba (dále jen „Vilém Graupner“).
(23)
V tabulce 1 jsou uvedeny ukazatele obsažené v dodatcích, které posloužily ke stanovení odborných odhadů prokazatelné ztráty každého z uvedených dopravců v roce 2005.
Tabulka 1 (12)
Přehled smluv v roce 2005
(opravené údaje, které Česká republika poskytla po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení)
2005
Počet km
Očekávaná cena dopravních služeb (13) v CZK/km
Očekávaná celková cena dopravních služeb v CZK
Předpokládaný výnos (14) v CZK/km
Předpokládaný celkový výnos v CZK
Prokazatelná ztráta v CZK/km
Celková prokazatelná ztráta v CZK
ČSAD
11 279 177,68
30,59
345 071 757,00
14,47
163 224 589,00
16,12
181 847 168,00
DP Ústí
150 696,60
37,16
5 599 878,00
20,01
3 015 435,00
17,15
2 584 443,00
DP Teplice
409 412,40
33,35
13 653 903,00
17,56
7 191 006,00
15,79
6 462 897,00
DP Chomutov
1 155 060,00
30,40
35 113 824,00
11,55
13 340 905,00
18,85
21 772 919,00
DP Děčín
636 830,00
29,24
18 619 839,30
13,71
8 729 066,00
15,53
9 890 772,00
DP Most
229 878,90
34,51
7 933 109,00
14,25
3 275 769,00
20,26
4 657 340,00
Podbořany
395 081,00
27,06
10 689 652,00
13,65
5 392 773,00
13,41
5 296 879,00
Miroslav Ohem
68 936,00
29,00
1 999 144,00
11,54
795 642,00
17,46
1 203 502,00
Petr Frommel
14 868,00
24,00
356 832,00
7,27
108 125,00
16,73
248 707,00
Petr Stejskal
11 144,00
21,70
241 825,00
6,92
77 105,00
14,78
164 720,00
Vilém Graupner
20 492,00
21,50
440 578,00
4,63
94 878,00
16,87
345 700,00
(24)
Očekávaná celková cena dopravních služeb je snížena o předpokládané výnosy podniku plynoucí hlavně z tržby z jízdného a dalších příjmů. Výsledná prokazatelná ztráta, která zahrnuje přiměřený zisk, tvoří odborný odhad prokazatelné ztráty, tedy povinný a závazný strop, do jehož výše může Ústecký kraj dopravci uhradit kompenzaci za závazek veřejné služby, jak je uvedeno v 17. bodě odůvodnění.
(25)
Podle českých orgánů byla skutečná výše kompenzací za rok 2005 následující:
Tabulka 2
Skutečná výše kompenzací v roce 2005
Dopravce
CZK
ČSAD
181 106 734,73
DP Ústí
2 584 442,98
DP Teplice
5 972 688,46
DP Chomutov
21 024 546,00
DP Děčín
8 792 202,00
DP Most
4 491 342,03
Podbořany
5 189 441,00
Miroslav Ohem
1 203 502,00
Petr Frommel
248 707,00
Petr Stejskal
95 823,00
Vilém Graupner
338 807,50
(26)
Podle informací, které poskytly orgány České republiky, obdržel DP Ústí v roce 2005 rovněž dodatečné kompenzace za závazek veřejné služby ve výši 7 335 000 CZK a 4 591 200 CZK. Ve vyjádření, které orgány České republiky předložily v návaznosti na rozhodnutí o zahájení řízení, však bylo vysvětleno, že tyto kompenzace za závazek veřejné služby byly poskytnuty městem Ústí nad Labem a týkaly se výhradně městské veřejné dopravy na území města. Tyto kompenzace proto nesouvisejí s kompenzacemi za závazek veřejné služby v regionální autobusové dopravě poskytnutými Ústeckým krajem a jsou od nich jasně odděleny, nesouvisejí tedy s opatřeními posuzovanými v tomto rozhodnutí.
(27)
Podle informací, které poskytly orgány České republiky, obdržel rovněž DP Teplice v roce 2005 dodatečnou kompenzaci za závazek veřejné služby ve výši 34 500 000 CZK. Kromě toho byly v roce 2003 uzavřeny dvě nájemní smlouvy mezi městem Teplice a DP Teplice a ve dnech 5. května 2006 a 18. října 2006 byly podepsány jejich dodatky o pronájmu nových trolejbusů pro účely plnění závazku veřejné služby. Ve vyjádření, které orgány České republiky předložily v návaznosti na rozhodnutí o zahájení řízení, však bylo vysvětleno, že tyto kompenzace za závazek veřejné služby a pronájem trolejbusů se týkaly výhradně městské veřejné dopravy v Teplicích. Tyto kompenzace nesouvisejí s kompenzacemi za závazek veřejné služby v regionální autobusové dopravě poskytnutými Ústeckým krajem a jsou od nich jasně odděleny, nesouvisejí tedy s opatřeními posuzovanými v tomto rozhodnutí.
(28)
V roce 2006 orgány Ústeckého kraje uzavřely další dodatky se všemi dopravci, kteří zajišťovali dopravní obslužnost od května do prosince roku 2005, s výjimkou DPÚK. V průběhu jednání o uzavření dodatků požadoval DPÚK zvýšení plateb, což orgány Ústeckého kraje odmítly. Dne 31. ledna 2006 proto orgány Ústeckého kraje smlouvu s DPÚK vypověděly. Tříměsíční výpovědní lhůta stanovená ve smlouvě skončila dne 1. května 2006. V tomto období DPÚK poskytoval služby a obdržel za ně kompenzaci.
(29)
České orgány poskytly Komisi ukazatele obsažené v dodatcích, k nimž se přihlíželo při odhadu prokazatelných ztrát ve vztahu k těmto dopravcům v roce 2006:
Tabulka 3 (15)
Přehled smluv v roce 2006
(opravené údaje, které Česká republika poskytla po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení)
2006
Počet km
Očekávaná cena dopravních služeb v CZK/km
Očekávaná celková cena dopravních služeb v CZK
Předpokládaný výnos v CZK/km
Předpokládaný celkový výnos v CZK
Prokazatelná ztráta v CZK/km
Celková prokazatelná ztráta v CZK
DP Ústí
151 905,00
40,49
6 150 388,18
20,39
3 097 230.55
17,49
2 657 274,00
DP Teplice
407 085,00
34,54
14 060 716,00
18,43
7 502 577.00
16,11
6 558 140,00
DP Chomutov
1 114 320,00
31,34
34 922 789,00
12,09
13 467 600.00
19,25
21 455 189,00
DP Děčín
648 974,00
32,90
21 351 245,00
14,77
9 582 505.00
16,40
10 640 675,00
DP Most
233 195,00
37,89
8 835 760,00
15,60
3 637 843.00
20,67
4 819 011,00
Podbořany
410 802,00
28,03
11 515 089,00
15,44
6 343 433.00
12,59
5 171 656,00
Miroslav Ohem
68 322,00
29,00
1 981 338,00
11,50
785 703.00
17,50
1 195 635,00
Petr Stejskal
11 032,00
30,30
334 270,00
12,69
139 996,00
17,34
191 295,00
Vilém Graupner
35 556,00
21,50
764 454,00
4,63
164 624,00
16,87
599 830,00
(30)
Skutečná výše kompenzací uhrazených těmto dopravcům za poskytování služeb v roce 2006 dosáhla těchto částek:
Tabulka 4
Skutečná výše kompenzací v roce 2006
Dopravce
CZK
DP Ústí
2 657 274,00
DP Teplice
6 558 140,00
DP Chomutov
21 455 189,00
DP Děčín
10 640 675,00
DP Most
4 819 011,00
Podbořany
5 035 557,00
Miroslav Ohem
1 195 635,00
Petr Stejskal
191 294,80
Vilém Graupner
599 830,00
(31)
Podle informací, které poskytly orgány České republiky, obdržel DP Teplice v roce 2006 od města Teplice dodatečnou kompenzaci za závazek veřejné služby ve výši 35 514 000 CZK. Ve vyjádření, které orgány České republiky předložily v reakci na rozhodnutí o zahájení řízení, však bylo vysvětleno, že uvedené kompenzace se týkaly výhradně městské veřejné dopravy na území města. Tyto kompenzace proto nesouvisejí s kompenzacemi za závazek veřejné služby v regionální autobusové dopravě poskytnutými Ústeckým krajem a jsou od nich jasně odděleny, nesouvisejí tedy s opatřeními posuzovanými v tomto rozhodnutí.
(32)
Jak bylo vysvětleno ve 28. bodě odůvodnění, dostával DPÚK za zajišťování dopravní obslužnosti v období od ledna do dubna 2006 kompenzace. Podle informací orgánů České republiky dosáhly tyto kompenzace výše 92 172 509,24 CZK. Tato částka byla vypočítána na základě těchto ukazatelů uvedených v dodatku:
Tabulka 5
Kompenzace uhrazené DPÚK od ledna do dubna 2006
leden až duben 2006
Počet km
Očekávaná cena v CZK/km
Očekávaná celková cena v CZK
Předpokládaný výnos v CZK/km
Předpokládaný celkový výnos v CZK
Prokazatelná ztráta v CZK/km
Celková prokazatelná ztráta v CZK
DPÚK
3 828 910,45
39,63
151 744 748,24
15,56
59 572 239,00
24,07
92 172 509,24
(33)
V důsledku ukončení smlouvy s DPÚK vyhlásily orgány Ústeckého kraje nabídkové řízení na výběr dopravců ochotných zajistit dopravní obslužnost na krajských autobusových linkách, na nichž ji dříve zajišťoval DPÚK. V nabídkovém řízení o zajišťování dopravní obslužnosti na těchto linkách byl vybrán dopravce ČSAD Česká Lípa. DPÚK zatím i nadále poskytoval dopravní služby, nebyla mu však za toto období uhrazena žádná kompenzace, a proto dne 1. srpna 2006 přestal DPÚK v kraji zajišťovat dopravní obslužnost. Vzhledem k tomu, že dopravce ČSAD Česká Lípa nebyl k tomuto datu schopen na uvedených linkách zajistit obslužnost, uložily orgány jednostranně DPÚK povinnost zajišťovat dopravní obslužnost v období od 8. srpna 2006 do 8. září 2006 na základě nařízení Rady (EHS) č. 1191/69. DPÚK byla uhrazena záloha na pokrytí ztrát způsobených plněním povinnosti vyplývající z tohoto rozhodnutí.
2.3 KOMPENZACE ZA PLNĚNÍ ZÁVAZKU VEŘEJNÉ SLUŽBY V OBDOBÍ OD 9. ZÁŘÍ 2006 DO 2. ČERVNA 2007
(34)
Dne 8. září 2006 DPÚK s konečnou platností ukončil zajišťování dopravní obslužnosti v Ústeckém kraji. Dopravce ČSAD Česká Lípa měl zahájit provoz na linkách dříve provozovaných DPÚK dne 9. září 2006, což však opět neučinil, proto se orgány Ústeckého kraje rozhodly uzavřít smlouvy o zajišťování dopravní obslužnosti s těmi dopravci, kteří v rámci řízení vyhlášeného pro zajištění náhrady za DPÚK neuspěli. Výběr těchto dopravců byl proveden na základě nejvýhodnější nabídky následující po nabídce ČSAD Česká Lípa, jinými slovy byli vybráni dopravci, kteří se umístili svými nabídkami jako druzí. Tento postup byl možný v devíti z celkem patnácti oblastí, kde Ústecký kraj původně vybral místo DPÚK dopravce ČSAD Česká Lípa.
(35)
V tabulce 6 jsou uvedeni dopravci, s nimiž Ústecký kraj uzavřel smlouvy o veřejných službách v regionální autobusové dopravě na linkách dříve provozovaných DPÚK, a ukazatele, k nimž se přihlíželo při stanovení výše úhrad na základě odborného odhadu prokazatelné ztráty vyplývající z poskytování těchto služeb v období od 9. září 2006 do 2. června 2007.
Tabulka 6
Přehled smluv v období od září 2006 do června 2007 (16)
(opravené údaje, které Česká republika poskytla po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení)
9. září 2006 - 2. června 2007
Počet km
Očekávaná cena dopravních služeb v CZK/km
Očekávaná celková cena dopravních služeb v CZK
Předpokládaný výnos v CZK/km
Předpokládaný celkový výnos v CZK
Prokazatelná ztráta v CZK/km
Celková prokazatelná ztráta v CZK
ZDAR, a.s.
391 462,00
31,50
12 331 053,00
16,10
6 300 903,59
15,40
6 030 149,41
DP Most
453 962,00
29,80
13 528 067,60
9,40
4 269 395,10
20,40
9 258 672,50
DP Most
646 065,00
29,80
19 252 737,00
11,13
7 192 416,86
18,67
12 060 320,14
Autobusy Kavka, a.s.
569 514,00
27,85
15 860 964,90
13,62
7 755 780,81
14,23
8 105 184,09
Autobusy Karlovy Vary, a.s.
334 582,00
32,30
10 806 998,60
14,68
4 911 462,09
17,62
5 895 536,51
Autobusy Karlovy Vary, a.s.
199 218,50
32,70
6 514 444,95
12,44
2 479 272,62
20,26
4 035 172,33
Autobusy Karlovy Vary, a.s.
740 074,00
31,50
23 312 331,00
13,94
10 319 904,50
17,56
12 992 426,50
ČSAD Slaný, a.s.
374 460,00
27,90
10 447 434,00
12,36
4 628 845,79
15,54
5 818 588,21
ČSAD Slaný, a.s.
798 764,50
28,40
22 684 911,80
13,77
11 002 327,62
14,63
11 682 584,18
ZDAR, a.s.
536 733,00
31,50
16 907 089,50
13,70
7 352 493,40
17,80
9 554 596,10
(36)
Z tabulky 7 vyplývá, že skutečné úhrady výše uvedeným dopravcům byly nižší než částky vypočítané jako odborný odhad prokazatelné ztráty.
Tabulka 7
Skutečná výše kompenzací uhrazených na základě smluv v období od 9. září 2006 do 2. června 2007
Dopravce
CZK
ZDAR, a.s.
3 485 619,00
DP Most
4 300 909,19
DP Most
5 802 759,25
Autobusy Kavka, a.s.
4 893 192,50
Autobusy Karlovy Vary, a.s.
2 857 950,00
Autobusy Karlovy Vary, a.s.
2 042 809,00
Autobusy Karlovy Vary, a.s.
6 653 077,00
ČSAD Slaný, a.s.
2 443 620,50
ČSAD Slaný, a.s.
5 059 228,25
ZDAR, a.s.
2 613 935,34
2.4 KOMPENZACE ZA PLNĚNÍ ZÁVAZKU VEŘEJNÉ SLUŽBY V OBDOBÍ OD 9. ZÁŘÍ 2006 DO 31. PROSINCE 2006
(37)
V šesti z patnácti oblastí, v nichž byl v prvním kole jako náhrada DPÚK vybrán dopravce ČSAD Česká Lípa, nebyl na druhém místě žádný uchazeč, s nímž by Ústecký kraj mohl uzavřít smlouvu na veřejné služby. Z tohoto důvodu Ústecký kraj uspořádal pro tyto oblasti druhé kolo koncesního řízení, kterého se však zúčastnil pouze jediný uchazeč. Dopravci pro provozování uvedených linek proto byli vybráni na základě jednacího řízení a byly s nimi uzavřeny smlouvy pouze a výlučně na dobu, kdy po skončení zajišťování dopravní obslužnosti ze strany DPÚK nezajistil dopravce ČSAD Česká Lípa plynulé pokračování těchto služeb (17), tj. do konce roku 2006, aby byla v dostatečné míře zajištěna dopravní obslužnost pro obyvatele kraje (18).
(38)
V tabulce 8 jsou uvedeni dodateční dopravci, s nimiž Ústecký kraj uzavřel smlouvy, a ukazatele, k nimž se přihlíželo při stanovení úrovně prokazatelné ztráty:
Tabulka 8
Přehled smluv v období od 9. září 2006 do 31. prosince 2006 (19)
(opravené údaje, které Česká republika poskytla po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení)
9. září až 31. prosince 2006
Počet km
Očekávaná cena dopravních služeb v CZK/km
Očekávaná celková cena dopravních služeb v CZK
Předpokládaný výnos v CZK/km
Předpokládaný celkový výnos v CZK
Prokazatelná ztráta v CZK/km
Celková prokazatelná ztráta v CZK
ČSAD Semily, a.s.
359 299,00
32,00
11 497 568,00
12,58
4 518 992,15
19,42
6 978 575,85
DP Děčín
20 572,00
32,90
676 818,80
8,87
182 496,40
24,03
494 322,40
ČSAD Střední Čechy, spol. s r. o.
82 189,00
32,00
2 630 048,00
7,18
590 203,09
24,82
2 039 844,91
DP Teplice
70 240,60
34,54
2 426 110,32
16,11
1 131 576,06
18,43
1 294 534,26
DP Ústí
22 654,00
38,17
864 703,18
16,72
378 774,88
21,45
485 928,30
DP Chomutov
35 443,00
31,34
1 110 783,62
6,10
216 070,92
25,24
894 712,70
DP Mladá Boleslav, spol. s r. o.
86 360,00
33,00
2 849 880,00
7,20
622 061,90
25,80
2 227 818,10
(39)
Z tabulky 9 vyplývá, že skutečné úhrady poskytnuté těmto dopravcům byly nižší než odborný odhad prokazatelné ztráty.
Tabulka 9
Skutečná výše kompenzací uhrazených na základě smluv v období od 9. září 2006 do 31. prosince 2006
Dopravce
CZK
ČSAD Semily, a.s.
5 253 038,00
DP Děčín
484 084,00
ČSAD Střední Čechy, spol. s r. o.
1 726 387,00
DP Teplice
921 868,68
DP Ústí
437 498,00
DP Chomutov
823 855,10
DP Mladá Boleslav, spol. s r. o.
2 227 818,00
2.5 ZÁRUKY A NAVÝŠENÍ ZÁKLADNÍHO KAPITÁLU DP ÚSTÍ
(40)
Ve dnech 23. července 2004 a 11. dubna 2005 poskytlo město Ústí nad Labem Dopravnímu podniku Ústí dvě záruky, které zajistily bankovní úvěry ve výši 35 000 000 CZK a 5 000 000 CZK. Tyto úvěry poskytla Komerční banka, a.s. (20) České orgány informovaly Komisi, že tyto záruky pokrývající 100 % úvěrů byly poskytnuty pro získání úvěrů určených výlučně na výstavbu trolejbusové dráhy s cílem nahradit na území města Ústí nad Labem služby autobusové dopravy, které jsou sice levnější, ale více znečišťují životní prostředí.
(41)
Město Ústí nad Labem navýšilo v roce 2006 základní kapitál DP Ústí o 160 000 000 CZK. Toto navýšení kapitálu bylo poskytnuto výhradně proto, aby DP Ústí mohl postavit trolejbusovou dráhu (Ústí nad Labem - Střekov) v souladu s dlouhodobým strategickým cílem města Ústí nad Labem v oblasti elektrifikace dopravy. Prostředky z tohoto navýšeného základního kapitálu byly vedeny na zvláštním účtu.
3. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(42)
Komise v rozhodnutí o zahájení řízení posuzovala následující opatření, na něž upozornil stěžovatel:
a)
kompenzace za závazek veřejné služby v regionální autobusové dopravě uhrazené některým dopravním podnikům v období 2005-2006;
b)
kompenzace za závazek veřejné služby v regionální autobusové dopravě uhrazené některým dopravním podnikům v období od 9. září 2006 do 2. června 2007;
c)
kompenzace za závazek veřejné služby v regionální autobusové dopravě uhrazené některým dopravním podnikům v období od 9. září 2006 do 31. prosince 2006;
d)
dvě záruky na zajištění úvěrů DP Ústí v hodnotě 35 milionů CZK a 5 milionů CZK;
e)
navýšení kapitálu DP Ústí o 160 milionů CZK;
f)
úvěr ve výši 3,5 milionu CZK pro DP Chomutov;
g)
pověření DP Děčín provozováním parkovacích hodin;
h)
pronájem vozidel DP Teplice (další vozidla od roku 2006);
i)
kompenzace za závazek veřejné služby hrazené některým dopravním podnikům za zajišťování regionální dopravní obslužnosti autobusovou dopravou v roce 2004;
j)
záruka pro DP Ústí v hodnotě 30 milionů CZK;
k)
záruka DP Chomutov v hodnotě 5,2 milionu CZK;
l)
dotace DP Most ve výši 0,245 milionu CZK;
m)
pronájem autobusového nádraží DP Děčín;
n)
dotace DP Teplice ve výši 13,7 milionu CZK;
o)
pronájem vozidel DP Teplice od roku 2003;
p)
dotace DP Most ve výši 455 000 CZK.
(43)
U opatření vyjmenovaných ve 42. bodě odůvodnění písm. i) až o) Komise v rozhodnutí o zahájení řízení zjistila, že tato opatření vycházela ze smluv uzavřených před 1. květnem 2004, tedy před přistoupením České republiky k Unii. Komise proto dospěla k závěru, že jí nepřísluší daná opatření posuzovat. Komise dále zjistila, že opatření uvedené ve 42. bodě odůvodnění písm. p) bylo poskytnuto v rámci stávajícího režimu podpory.
(44)
U opatření uvedeného ve 42. bodě odůvodnění písm. f) Komise dospěla k závěru, že úvěr ve výši 3,5 milionu CZK ve prospěch DP Chomutov nepředstavuje státní podporu.
(45)
Podobně u opatření uvedeného ve 42. bodě odůvodnění písm. g) Komise dospěla k závěru, že případné potenciální výhody plynoucí DP Děčín z provozování parkovacích hodin nemohou narušit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy, neboť toto opatření splňuje podmínky pro podporu de minimis podle nařízení Komise (ES) č. 69/2001 (21).
(46)
U opatření uvedeného ve 42. bodě odůvodnění písm. h) Komise dospěla k závěru, že nemá pravomoc posuzovat pronájem trolejbusů DP Teplice městem Teplice na základě původní smlouvy ze dne 10. prosince 2003. Avšak vzhledem k tomu, že nájemní smlouva byla dvakrát pozměněna - a to 5. května 2006 a 18. října 2006 - za účelem pronájmu dalších trolejbusů, měla Komise pravomoc posoudit pronájem vycházející z těchto změn. V rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjasnila, že vzhledem k tomu, že tato vozidla byla používána pouze pro plnění závazku veřejné služby, všechny náklady vyplývající ze smlouvy o pronájmu by měly být považovány za součást kompenzace za závazek veřejné služby. Jak bylo uvedeno ve 27. bodě odůvodnění, pronájem trolejbusů městem Teplice souvisel výhradně s městskou veřejnou dopravou v Teplicích, a proto tato opatření nesouvisejí s kompenzacemi za závazek veřejné služby regionální autobusové dopravy, které poskytl Ústecký kraj, a jsou od nich jasně oddělena, a nesouvisejí tedy s opatřeními, která jsou zkoumána v tomto rozhodnutí.
(47)
Pokud jde o kompenzace za závazek veřejné služby uhrazené některým dopravcům v různých obdobích vyjmenovaných ve 42. bodě odůvodnění písm. a), b) a c), Komise v rozhodnutí o zahájení řízení posuzovala, zda tyto kompenzace představují státní podporu podle kritérií stanovených v rozsudku ve věci Altmark (22). Jelikož Komise vyslovila pochybnosti o tom, zda tato opatření splňují druhou, třetí a čtvrtou podmínku uvedenou v rozsudku ve věci Altmark, dospěla k názoru, že nelze vyloučit, že tyto kompenzace představují státní podporu ve smyslu Smlouvy.
(48)
U opatření uvedených ve 42. bodě odůvodnění písm. d) a e) Komise zjišťovala, zda záruky DP Ústí a navýšení základního kapitálu DP Ústí představují státní podporu, a zejména zda lze mít za to, že jsou v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství. Komise v rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že nelze vyloučit, že tato opatření nesplňují kritérium soukromého investora v tržním hospodářství, a mohla by tudíž představovat státní podporu ve smyslu Smlouvy.
(49)
Komise poté zkoumala, zda lze opatření uvedená ve 42. bodě odůvodnění písm. a) až e) považovat za slučitelná s vnitřním trhem.
(50)
Pokud jde o kompenzace za závazek veřejné služby uvedené ve 42. bodě odůvodnění písm. a), b) a c), Komise uvedla, že ve fázi rozhodnutí o zahájení řízení nemůže rozhodnout, zda částka kompenzace nemohla být vyšší než částka, která byla nezbytná k pokrytí nákladů vynaložených na plnění závazku veřejné služby s ohledem na příslušné výnosy a přiměřený zisk z plnění tohoto závazku.
(51)
Komise zejména vyjádřila pochybnosti ohledně pojmu nepředvídatelných nákladů a metodiky jejich výpočtu, především vzhledem k tomu, že v letech 2005 a 2006 vedly k platbám, které překročily předpokládaný limit úhrad DP Teplice a DP Ústí. Komise dále vyjádřila pochybnosti ohledně metody použité k ověřování toho, zda úrovně cen očekávané dopravci odpovídaly specifické povaze poskytovaných služeb. V tomto ohledu Komise rovněž vyjádřila pochybnosti o tom, zda ceny zahrnovaly zisk, který by bylo možné pokládat za přiměřený.
(52)
S ohledem na uvedené skutečnosti Komise dospěla k názoru, že existují pochybnosti o tom, zda byly kompenzace za závazek veřejné služby slučitelné se Smlouvou. Komise si vyžádala dodatečné informace, zejména co se týče metodiky výpočtu kompenzací (pokud jde o stanovení úrovně předpokládaných cen, výpočet přiměřeného zisku a také o pojem „nepředvídatelných nákladů“).
(53)
Pokud jde o opatření uvedená ve 42. bodě odůvodnění písm. d) a e), Komise v rozhodnutí o zahájení řízení vysvětlila, že jí orgány České republiky neposkytly dostatečné informace, které by jí umožnily dospět k závěru, že navýšení kapitálu a dvě záruky byly nutné a přiměřené k dosažení cíle společného zájmu a jako takové nevedly k nežádoucímu narušení hospodářské soutěže. Komise proto vyjádřila pochybnosti ohledně toho, zda lze tuto podporu považovat za slučitelnou se Smlouvou.
4. PŘIPOMÍNKY ČESKÉ REPUBLIKY
(54)
Orgány České republiky předložily spolu s odpovědí na rozhodnutí o zahájení řízení následující tři dokumenty: prohlášení Ústeckého kraje, prohlášení města Teplice a prohlášení DP Ústí (jednoho z údajných příjemců podpory). Dále této příležitosti využily k opravě informací uvedených v tabulkách 1, 3, 6 a 7 v rozhodnutí o zahájení řízení. Chyby v tabulkách vznikly kvůli nezařazení některých dopravních služeb a v důsledku nesprávného přepisu údajů. Opravené údaje jsou nyní uvedeny v tabulkách 1, 3, 6 a 8 výše.
4.1 PŘIPOMÍNKY K EXISTENCI STÁTNÍ PODPORY, POKUD JDE O KOMPENZACE ZA ZÁVAZEK VEŘEJNÉ SLUŽBY
(55)
Podle orgánů České republiky jsou kompenzace za závazek veřejné služby poskytnuté Ústeckým krajem provozovatelům regionální dopravy uvedené ve 42. bodě odůvodnění písm. a), b) a c) v souladu se čtyřmi kritérii stanovenými v rozsudku ve věci Altmark, nepředstavují tedy státní podporu.
(56)
Pokud jde o první podmínku stanovenou v rozsudku ve věci Altmark, orgány České republiky uvedly, že Komise již v rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že tato podmínka je u všech posuzovaných smluv na veřejné služby splněna.
(57)
Pokud jde o druhou podmínku stanovenou v rozsudku ve věci Altmark, orgány České republiky vysvětlily, že u všech posuzovaných smluv na veřejné služby Ústecký kraj hradil prokazatelnou ztrátu dopravcům na základě rozdílu mezi a) náklady na zajištění dopravní obslužnosti vyplývající ze smlouvy o závazku veřejné služby a b) příjmy dopravce. Náklady na zajištění dopravní obslužnosti zahrnovaly i) náklady dopravce vzniklé v souladu s náklady průměrného podniku a ii) přiměřený zisk. Tato kritéria byla stanovena předem, transparentním a objektivním způsobem, přičemž maximální úroveň kompenzace byla od počátku omezena výší odborného odhadu. Krajské orgány měly rovněž pravomoc ověřit, že údaje použité pro tyto odhady jsou správné a odpovídají situaci konkrétního dopravce.
(58)
Pokud jde o rozdíly v cenách za kilometr pro jednotlivé dopravce, jichž se týkaly pochybnosti, které vyjádřila Komise v rozhodnutí o zahájení řízení, orgány České republiky odpověděly, že tyto ceny souvisí s náklady různých provozovatelů autobusové dopravy, s příslušnou linkou a dobou provozu a dalšími specifickými aspekty dané linky. Jako další argument předložily orgány České republiky výsledky standardních koncesních řízení na dlouhodobé smlouvy, v nichž se nabízené ceny pohybovaly od 25,48 CZK/km ve venkovských oblastech do 45,79 CZK/km v příměstských oblastech.
(59)
Orgány České republiky jsou tudíž přesvědčeny, že druhá podmínka stanovená v rozsudku ve věci Altmark je u všech posuzovaných smluv na veřejné služby splněna.
(60)
Pokud jde o třetí podmínku stanovenou v rozsudku ve věci Altmark, orgány České republiky připomněly, že smlouvy na veřejné služby uzavřené Ústeckým krajem stanoví předběžný odborný odhad prokazatelné ztráty. V souladu s § 19b odst. 3 zákona o silniční dopravě musí kraj následně uhradit prokazatelnou ztrátu maximálně do výše tohoto předběžného odborného odhadu zvýšeného pouze o nepředvídatelné náklady. Jestliže jsou tedy skutečné ztráty v daném období vyšší, než stanoví předběžný odhad, Ústecký kraj uhradí ztráty pouze do výše částky v odhadu, s výjimkou nepředvídatelných nákladů.
(61)
V této souvislosti orgány České republiky uvedly, že žádný dopravce neobdržel za zajišťování základní dopravní obslužnosti kompenzace, které by přesahovaly výši předběžného odborného odhadu prokazatelných ztrát uvedeného ve smlouvách na veřejné služby na období let 2005 a 2006. V roce 2006 kromě toho tři dopravci, kteří obsluhovali pět oblastí Ústeckého kraje, vykázali hospodářskou ztrátu. Z dokumentů, které poskytly orgány České republiky, vyplývá, že se tito tři dopravci snažili získat od Ústeckého kraje dodatečné kompenzace. Ústecký kraj však žádnou další kompenzaci neposkytl, čímž tyto dopravce donutil nést jejich podnikatelské riziko. Orgány České republiky dále poznamenaly, že dopravce nemůže jednostranně rozhodnout o ukončení zajišťování dopravní obslužnosti na některých linkách ani ovlivnit rozsah a četnost nabízených služeb. Pokud by dopravce nezajistil základní dopravní obslužnost vymezenou ve smlouvě, která s ním byla uzavřena, měl by Ústecký kraj nárok uložit smluvní pokuty.
(62)
Orgány České republiky nicméně uznaly, že zákon o silniční dopravě neobsahuje podrobnější definici „nepředvídatelných nákladů“ a že vymezení tohoto pojmu je ponecháno na individuálních odběratelích dopravních služeb. Pojem nepředvídatelné náklady byl podrobněji vymezen ve smlouvách na veřejné služby, které Ústecký kraj uzavřel s jednotlivými dopravci. Nepředvídatelné náklady se vztahují k situacím, které nezávisí na řízení podniků, například k přírodním katastrofám, cenovým zásahům státu, změnám spotřebních daní, DPH atd. Orgány České republiky poskytly Komisi příslušné pasáže ze smluv na veřejné služby.
(63)
Pokud jde o čtvrtou podmínku stanovenou v rozsudku ve věci Altmark, argumentace orgánů České republiky u každé ze tří kompenzací za závazek veřejné služby byla poněkud odlišná a jednotlivá opatření budou objasněna samostatně.
(64)
Pokud jde o smlouvy na veřejné služby za roky 2005 and 2006 (opatření uvedené ve 42. bodě odůvodnění písm. a)), orgány České republiky tvrdí, že s ohledem na porovnání cen dopravních služeb v Ústeckém kraji v roce 2005 a cen nabídnutých v koncesních řízeních od roku 2007 lze mít za to, že tyto smlouvy uvedenou podmínku splňují. Vzhledem k tomu, že koncesní řízení v roce 2007 byla transparentní, otevřená a nediskriminační, ceny v nich nabízené byly tržní, přičemž cena dopravní služby zahrnovala pouze náklady průměrného racionálně jednajícího dopravce a jeho přiměřený zisk. Analýza cenových rozdílů ukázala, že průměrná cena dopravních služeb činila v roce 2005 30,60 CZK/km a v roce 2007 30,24 CZK/km. V roce 2005 se cena regionálních dopravních služeb pohybovala od 21,50 CZK/km do 37,16 CZK/km. V roce 2007, po koncesním řízení na dlouhodobé smlouvy, se ceny pohybovaly od 25,48 CZK/km do 45,79 CZK/km. Orgány České republiky tvrdí, že jak z tohoto srovnání vyplývá, ceny se výrazně nelišily a cenové rozdíly mezi různými oblastmi byly v roce 2007 dokonce vyšší než v roce 2005. Z téže analýzy vyplývá, že zisk uvedený ve smlouvách z roku 2005 se výrazně nelišil od zisku ve smlouvách z roku 2007. Je tedy třeba mít za to, že zisk dopravců v posuzovaném období je v souladu s čtvrtou podmínkou stanovenou v rozsudku ve věci Altmark.
(65)
Orgány České republiky dále předložily odborný posudek vypracovaný profesory Českého vysokého učení technického v Praze, v němž je uvedeno, že náklady dopravců odpovídaly nákladům subjektů jednajících s náležitou obezřetností. Jedinou výjimkou byl stěžovatel DPÚK, v jehož případě byly ceny za regionální dopravní služby nepřiměřeně vysoké, a dále dva místní dopravci, jejichž ceny byly považovány za příliš nízké.
(66)
V případě smluv na období od 9. září 2006 do 2. června 2007 (opatření uvedené ve 42. bodě odůvodnění písm. b)) a od 9. září 2006 do 31. prosince 2006 (opatření uvedené ve 42. bodě odůvodnění písm. c)), orgány České republiky tvrdí, že Ústecký kraj přesně vymezil rozsah požadovaných služeb a poskytl dopravcům, kteří o to projevili zájem, příslušné odhady příjmů založené na údajích z minulosti. Odborný odhad předkládal dopravce. Odborný odhad týkající se vybraného dopravce je poté závazný po celé smluvní období. Jediným kritériem pro rozhodování pak byla cena, kterou zájemci nabídli.
(67)
V případě kompenzace za závazek veřejné služby v oblasti autobusové dopravy za období od 9. září 2006 do 2. června 2007 (opatření uvedené ve 42. bodě odůvodnění písm. b)) orgány České republiky tvrdí, že smlouvy na veřejné služby, na jejichž základě byly kompenzace hrazeny, byly uzavřeny na základě výsledků otevřeného, transparentního a bezpodmínečného nabídkového řízení. Skutečnost, že nakonec musel být vybrán druhý nejlepší uchazeč, protože vítěz řízení odmítl poskytovat požadované služby, není v rozporu s otevřenou, transparentní a bezpodmínečnou povahou nabídkového řízení.
(68)
Cena, která byla nabídnuta v prvním kole nabídkového řízení, byla cena, jíž bylo objektivně dosaženo na základě výběrového řízení, a splňuje tedy třetí i čtvrtou podmínku podle rozsudku ve věci Altmark, neboť zajišťuje, že poskytovatel nebude mít z poskytování služby nepřiměřený zisk. Smlouvy uvedené ve 42. bodě odůvodnění písm. b) byly uzavřeny na přechodné období devíti měsíců pro 9 z 15 oblastí Ústeckého kraje.
(69)
I kdyby Komise měla za to, že první část čtvrté podmínky stanovené v rozsudku ve věci Altmark není v případě opatření uvedeného ve 42. bodě odůvodnění písm. b) splněna, orgány České republiky tvrdí, že druhá část podmínky stanovené v rozsudku ve věci Altmark by měla být považována za splněnou, protože výběr poskytovatele služeb proběhl na základě analýzy nákladů průměrného poskytovatele služeb dosahujícího přiměřeného zisku.
(70)
Pokud jde o kompenzace za závazek veřejné služby v oblasti autobusové dopravy od 9. září 2006 do 31. prosince 2006, které uhradil Ústecký kraj na základě přímých jednání (opatření uvedené ve 42. bodě odůvodnění písm. c)), orgány České republiky vysvětlily, že Ústecký kraj se v pěti oblastech, ve kterých se v rámci řízení nikdo neumístil na druhém místě, snažil zajistit dopravní obslužnost za co nejnižší ceny. Cílem druhého kola koncesního řízení bylo zajistit základní dopravní obslužnost až do doby, kdy bude možné uspořádat standardní (neurychlené) koncesní řízení. Oznámení o druhém kole koncesního řízení bylo zveřejněno 16. srpna 2006 v řadě významných českých deníků (23). Orgány České republiky poskytly dokumentaci k tomuto druhému kolu koncesního řízení. Vzhledem k tomu, že smlouvy musely být kvůli nečekanému odstoupení ČSAD Česká Lípa uzavřeny v průběhu dvou týdnů, a vzhledem k tomu, že udílené koncese měly být jen dočasné na dobu čtyř měsíců, stanovil Ústecký kraj jako jeden z parametrů koncesního řízení, že vítězný dopravce musí zajistit zahájení dopravní obslužnosti od 9. září 2006, tj. ve lhůtě dvou týdnů od vyhlášení koncesního řízení.
(71)
Avšak vzhledem k tomu, že druhé kolo koncesního řízení neumožnilo uzavření smluv, protože pro všech šest oblastí byla předložena pouze jedna nabídka (24), uzavřel Ústecký kraj smlouvy přímo s dopravci, kteří byli k dispozici. Podle orgánů České republiky nebyl na uspořádání třetího koncesního řízení čas z důvodu výjimečných okolností spojených s uzavíráním těchto smluv a časové omezení zároveň neumožnilo vypracování odborného odhadu. Orgány České republiky dále zdůraznily, že v každém případě se cena za dopravní služby výrazně nelišila od cen, které byly získány prostřednictvím prvního a druhého kola koncesního řízení. Rozdíl ve výši zhruba 7 % lze považovat za standardní s ohledem na to, že dočasné přidělení lidských a kapitálových zdrojů na období čtyř měsíců bylo nákladnější než přidělení zdrojů na delší období.
4.2 PŘIPOMÍNKY K EXISTENCI STÁTNÍ PODPORY VE VZTAHU K ZÁRUKÁM A NAVÝŠENÍ ZÁKLADNÍHO KAPITÁLU DP ÚSTÍ
4.2.1. Záruky
(72)
Pokud jde o záruky ve výši 5 milionů CZK a 35 milionů CZK poskytnuté městem Ústí nad Labem na zajištění bankovních úvěrů DP Ústí, orgány České republiky tvrdí, že DP Ústí by úvěr získal i bez uvedených záruk. Orgány České republiky připomínají, že DP Ústí získal v roce 2007 úvěr ve výši 40 milionů CZK na dostavbu trolejbusové dráhy Ústí nad Labem - Střekov a na nákup dvou autobusů. Úvěr poskytla Komerční banka, a.s., tedy tatáž finanční instituce, která DP Ústí poskytla v letech 2004 a 2005 oba úvěry, jejichž záruky poskytnuté městem Ústí nad Labem byly napadeny. Tento úvěr ve výši 40 milionů CZK je zajištěn majetkem DP Ústí. Poskytovatel úvěru byl vybrán v otevřeném nabídkovém řízení, v němž byla nejlepší nabídka vybrána bez ohledu na varianty zajištění úvěru, jimiž byla buď záruka města Ústí nad Labem, nebo ručení majetkem podniku. Podle orgánů České republiky to dokládá, že podmínky poskytnutí úvěru v roce 2007 nebyly závislé na formě zajištění a že DP Ústí by získal úvěr za stejných podmínek i bez uvedených záruk. Orgány České republiky tvrdí, že stejně tak tomu bylo i v případě obou úvěrů v letech 2004 a 2005 a že záruky neposkytly DP Ústí žádnou hospodářskou výhodu.
(73)
Získané prostředky ostatně nemohly být použity k jinému účelu než k výstavbě trolejbusové dráhy. Ústecký kraj je oblastí s nízkou kvalitou životního prostředí a účelem projektu bylo tuto situaci v kraji zlepšit. Kdyby DP Ústí úvěr nezískal, byl by nucen pokračovat v provozování autobusové dopravy. Podle orgánů České republiky toto opatření účinně nadřadilo ochranu životního prostředí vyšším nákladům spojeným s výstavbou trolejbusové dráhy, a mělo by se tudíž mít za to, že je v souladu se Smlouvou.
4.2.2. Navýšení základního kapitálu DP Ústí
(74)
Podle vysvětlení orgánů České republiky byly prostředky ve výši 160 milionů CZK získané navýšením základního kapitálu vázány výhradně na financování výstavby trolejbusové dráhy Ústí nad Labem - Střekov. Byly vedeny v odděleném účetnictví DP Ústí, z něhož se prováděly platby pro výstavbu trolejbusové dráhy Ústí nad Labem - Střekov.
(75)
Tato dráha je nedílnou součástí páteřní městské veřejné dopravy v Ústí nad Labem, kterou tvoří velkokapacitní a ekologická trolejbusová doprava budovaná v Ústí nad Labem od roku 1984 a postupně uváděná do provozu od roku 1988. Výstavba této dráhy představuje konečnou etapu budování systému, po jehož dokončení bude na centrální trolejbusovou dopravu napojena většina pravobřežní části města Ústí nad Labem. Toto rozšíření systému se plánovalo od roku 1996.
(76)
Podle orgánů České republiky povede investice k významnému zlepšení životního prostředí v Ústí nad Labem, zejména k omezení znečištění ovzduší v pravobřežní části města, snížení hlučnosti na dotčených linkách díky nahrazení autobusů trolejbusy (především v nočním provozu), omezení emisí na dotčených linkách a snížení rizika fotochemického smogu v oblasti Střekova.
(77)
Orgány České republiky jsou tudíž toho názoru, že se na toto navýšení kapitálu vztahuje výjimka uvedená v čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 1107/70 (25). Orgány České republiky tvrdí, že podmínky pro použití čl. 3 odst. 1 písm. b) jsou splněny, neboť i) cílem stavby trolejbusové sítě je koordinace a optimalizace dopravy, ii) jsou zahrnuty náklady na infrastrukturu, které nemusí nést jiní dopravci využívající jiné druhy silniční dopravy, a iii) neexistuje jiná, finančně méně náročná varianta k dosažení společného politického cíle (tedy koordinace dopravy a snížení emisí CO2).
4.3 PŘIPOMÍNKY K DODATEČNÝM OPATŘENÍM PODPORY URČENÝM DP ÚSTÍ A DP TEPLICE
(78)
V roce 2005 obdržel DP Ústí v souvislosti se závazkem veřejné služby dvě další kompenzace ve výši 4 591 200 CZK a 7 335 000 CZK. Orgány České republiky však vysvětlily, že tyto kompenzace, které byly poskytnuty městem Ústí nad Labem, se týkaly výhradně městské dopravy v rámci města a že nesouvisely s kompenzacemiza závazek veřejné služby v regionální dopravě, které poskytl Ústecký kraj a které byly předmětem rozhodnutí o zahájení řízení.
79)
Pokud jde o podporu poskytnutou DP Teplice, orgány České republiky vysvětlily, že kompenzace, které byly poskytnuty městem Teplice, i posuzovaný pronájem vozidel se týkaly výhradně závazku veřejné služby souvisejícího s městskou dopravou ve městě. Nesouvisely tudíž s kompenzacemi za závazek veřejné služby v regionální dopravě, které poskytl Ústecký kraj a které jsou předmětem rozhodnutí o zahájení řízení. Ostatně díky oddělenému účetnictví DP Teplice neexistovalo riziko, že by tyto kompenzace mohly jakýmkoli způsobem dotovat činnost DP Teplice v oblasti regionální dopravy. Ze samotné podstaty trolejbusů taktéž vyplývá, že je nelze použít mimo trolejbusové linky města Teplice k poskytování služeb regionální dopravy.
5. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(80)
DPÚK byl jedinou zúčastněnou stranou, která předložila připomínky v reakci na rozhodnutí o zahájení řízení.
(81)
DPÚK předložil obecné připomínky týkající se právního rámce pro kompenzace za závazek veřejné služby v odvětví regionální autobusové dopravy v České republice. DPÚK uvedl, že v České republice nedošlo v odvětví veřejné dopravy k žádné liberalizaci. Podle DPÚK to znamená, že povinnosti dopravců byly jasně stanoveny ve správních rozhodnutích o udělení licencí dopravcům, neboť právní úprava v České republice je založena na systému „závazků veřejné služby“ ve smyslu článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 1191/69, nikoli „smlouvách na veřejné služby“ ve smyslu článku 14 uvedeného nařízení. DPÚK uvedl, že posouzení kompenzací za závazek veřejné služby uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení je ovlivněno nesprávným výkladem příslušného právního rámce. Tvrdil rovněž, že na tento případ nelze použít rozhodnutí ve věci Altmark, protože se vztahovalo k systému založenému na smlouvách na veřejné služby, nikoli k závazku veřejné služby jako v tomto případě.
(82)
DPÚK na základě toho tvrdil, že tento závazek veřejné služby a úroveň kompenzací nemohly být předmětem jednání mezi krajskými orgány a dopravci. Nemohly být údajně ani předmětem hospodářské soutěže mezi dopravci, protože to je v systému založeném na závazcích veřejné služby nemožné, a kompenzace nepředstavovala smluvní cenu za dopravní služby, nýbrž byla vyrovnáním ztráty za plnění příslušných povinností, které plynuly z uplatňování právních předpisů, nezávisela na vůli dopravce ani příslušných orgánů, a proto ji nebylo možno sjednávat. DPÚK dále uvedl, že Ústecký kraj uzavřením smluv na veřejné služby s dopravci vybranými na základě nestandardních nabídkových řízení porušil stávající právní předpisy. DPÚK uvedl, že tyto pokusy o zavedení zásad hospodářské soutěže jsou v rozporu se systémem založeným na závazcích veřejné služby, a proto jsou nezákonné. DPÚK uvedl, že udělení licencí a hrazení kompenzací za závazek veřejné služby těmto nově vybraným dopravcům je v rozporu s právními předpisy, protože DPÚK je držitelem původních licencí na tytéž autobusové linky. Tento přístup orgánů Ústeckého kraje je motivován jejich neochotou platit zavedeným dopravcům kompenzace, na něž mají ze zákona nárok, přičemž zavedení dopravci, kteří nejsou ochotni přijmout nižší dotace na provoz, jsou šikanováni a nahrazováni novými dopravci prostřednictvím protiprávních pseudosoutěží. DPÚK žádal o nápravu situace a možnost převzít zpět od nynějších protiprávně vybraných dopravců autobusy a zaměstnance a vrátit se k poskytování původně uloženého závazku veřejné služby, jehož platnost měla vypršet teprve v roce 2011. DPÚK dále uvedl, že údaje za období 2006-2008 potvrdily správnost jeho tvrzení, že konečné náklady na zajišťování autobusové dopravní obslužnosti kraje novými dopravci budou vyšší.
(83)
DPÚK dodal, že nově vybranými dopravci jsou v mnoha případech autobusoví dopravci vlastnění a dotovaní městy, a proto mezi těmito dopravci a dopravci na trhu regionální dopravy cestujících existuje nekalá soutěž. DPÚK argumentoval, že je nepřijatelné, aby místní autobusoví dopravci směli provozovat krajské linky mimo území své obce.
(84)
Pokud jde o záruky a navýšení kapitálu ze strany města Ústí nad Labem, DPÚK uvedl, že příslušným orgánům nabídl výrazně levnější alternativu ekologicky šetrné místní dopravy na lince Ústí nad Labem - Střekov (autobusy na stlačený zemní plny (CNG) místo trolejbusů DP Ústí), ale tato alternativa byla zamítnuta.
(85)
Pokud jde o opatření podpory, která byla podle rozhodnutí o zahájení řízení poskytnuta před přistoupením České republiky k Unii, DPÚK uvedl, že všechna tato opatření mají dlouhodobý dopad pokračující dlouho po přistoupení.
(86)
DPÚK dále namítl, že pokud jde o posouzení Komise ve věci převodu provozování parkovacích hodin na DP Děčín, analýza uvedená v rozhodnutí o zahájení řízení je nesprávná, protože prahová hodnota de minimis pro oblast veřejné dopravy neplatí.
(87)
DPÚK neuvedl žádné připomínky k pojmu nepředvídatelných nákladů. DPÚK se rovněž nevyjádřil ke skutečnosti, že předběžné stanovení maximální výše kompenzace založené na celostátní statistické analýze mohlo zaručit, že dopravcům nebudou poskytnuty nadměrné kompenzace.
6. VYJÁDŘENÍ ČESKÉ REPUBLIKY K PŘIPOMÍNKÁM ZÚČASTNĚNÉ STRANY
(88)
Orgány České republiky nesouhlasily s výkladem právní úpravy kompenzací za závazek veřejné služby v odvětví regionální autobusové dopravy v České republice, který popsal DPÚK ve svých připomínkách. Orgány České republiky rovněž nesouhlasily s tvrzením DPÚK, podle něhož zatím v České republice nedošlo v odvětví veřejné dopravy k žádné liberalizaci služeb.
(89)
Orgány České republiky namítly, že vnitrostátní právní úprava obsahuje v rámci režimu závazku veřejné služby dvě možnosti veřejné autobusové dopravy: i) na základě smlouvy na veřejné služby (podle § 19 zákona o silniční dopravě a článku 14 nařízení (EHS) č. 1191/69) a ii) na základě rozhodnutí o jednostranném uložení závazku veřejné služby. Tento druhý typ se však používá pouze okrajově. Zajišťování veškeré regionální autobusové dopravní obslužnosti v Ústeckém kraji je v současnosti založeno na smlouvách uzavřených na základě otevřených, transparentních a nediskriminačních nabídkových řízení. Orgány České republiky uvedly, že i přes určité rozdíly v použité terminologii tyto smlouvy na veřejné služby odpovídají smlouvám na veřejné služby ve smyslu nařízení (EHS) č. 1191/69. Jasně to vyplývá ze znění zákona o silniční dopravě i z jeho výkladu v různých rozhodnutích příslušných orgánů.
(90)
Orgány České republiky rovněž objasnily, že licence na provoz autobusové dopravy představovala povolení, které dopravci umožňovalo poskytovat služby autobusové dopravy na konkrétních linkách, nepředstavovala však pověření závazkem veřejné služby. Tento závazek byl dopravcům uložen prostřednictvím smluv na veřejné služby mezi jednotlivými dopravci a příslušným orgánem (v tomto případě Ústeckým krajem). Na jednu autobusovou linku mohla být vydána licence několika dopravcům, ale kompenzace za závazek veřejné služby byla vyplácena pouze dopravci, který na danou linku uzavřel smlouvu s krajskými orgány nebo jemuž byl tento závazek uložen rozhodnutím příslušných orgánů. Udělení licence navíc nebylo možné považovat za rozhodnutí o uložení závazku veřejné služby ve smyslu článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 1191/69, protože neobsahovalo ustanovení o kompenzaci, která bude poskytnuta k vyrovnání finanční zátěže plynoucí ze závazku, jak vyžaduje článek 6 tohoto nařízení.
(91)
Orgány České republiky dále uvedly, že kompenzace poskytované na základě smluv na veřejné služby splňovaly kritéria podle rozsudku ve věci Altmark, a proto nebyly oznámeny Komisi.
(92)
Orgány České republiky uvedly, že díky otevřeným, transparentním a nediskriminačním nabídkovým řízením byly autobusové dopravní služby v rámci závazku veřejné služby v Ústeckém kraji poskytovány za ceny, které byly mnohem výhodnější než předtím. To Ústeckému kraji umožnilo využívat zdroje efektivněji, než kdyby musel platit kompenzace za ztráty, které jednostranně požadoval DPÚK.
(93)
Pokud jde o argumenty DPÚK týkající se záruk a navýšení kapitálu DP Ústí ze strany města Ústí nad Labem, orgány České republiky objasnily, že ve městě již existovala trolejbusová síť a že uvedená opatření byla použita k propojení dvou existujících úseků této trolejbusové sítě. Nové trolejbusové dráhy tedy pouze doplnily stávající trolejbusovou síť, která byla postupně budována od roku 1988. Orgány České republiky také uvedly, že neexistuje žádný oficiální záznam o tom, že by DPÚK nějaký alternativní projekt oficiálně předložil. Projekt, který DPÚK přiložil ke svým připomínkám, pocházel z roku 2001, a nebyl proto v době posuzovaných opatření relevantní.
7. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(94)
Podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy podpory poskytované v jakékoli formě členským státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, jsou neslučitelné s vnitřním trhem.
(95)
Klasifikace určitého opatření jako státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy proto předpokládá splnění všech následujících podmínek: i) opatření musí být přičitatelné státu a být financováno ze státních prostředků; ii) musí svého příjemce zvýhodňovat; iii) toto zvýhodnění musí být selektivní a musí iv) narušovat nebo potenciálně narušovat hospodářskou soutěž s možným dopadem na obchod mezi členskými státy.
(96)
Komise posoudí splnění každé z těchto podmínek u pěti následujících opatření:
a)
kompenzace za plnění závazku veřejné služby uhrazené Ústeckým krajem dopravcům ČSAD, DP Ústí, DP Teplice, DP Chomutov, DP Děčín, DP Most, Podbořany, Miroslav Ohem, Petr Frommel, Petr Stejskal a Vilém Graupner za zajišťování regionální dopravní obslužnosti v letech 2005 a 2006;
b)
kompenzace za plnění závazku veřejné služby uhrazené Ústeckým krajem dopravcům Autobusy Karlovy Vary, a.s., Autobusy Kavka, a.s., ČSAD Slaný a.s., DP Most a ZDAR, a.s. za zajišťování regionální dopravní obslužnosti v období od 9. září 2006 do 2. června 2007;
c)
kompenzace za plnění závazku veřejné služby uhrazené Ústeckým krajem dopravcům ČSAD Semily, DP Děčín, ČSAD Střední Čechy, DP Teplice, DP Ústí, DP Chomutov a DP Mladá Boleslav za zajišťování regionální dopravní obslužnosti v období od 9. září 2006 do 31. prosince 2006;
d)
záruky poskytnuté městem Ústí nad Labem ve prospěch DP Ústí dne 23. července 2004 na úvěr ve výši 35 milionů CZK a dne 11. dubna 2005 na úvěr ve výši 5 milionů CZK;
e)
navýšení základního kapitálu DP Ústí o 160 milionů CZK z prostředků města Ústí nad Labem v roce 2006.
7.1 EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY
7.1.1 Kompenzace za plnění závazku veřejné služby (opatření uvedená v 96. bodě odůvodnění písm. a), b) a c))
7.1.1.1 Státní prostředky
(97)
Kompenzace za závazek veřejné služby zajišťování dopravní obslužnosti byly hrazeny na základě smluv uzavřených mezi Ústeckým krajem and dopravci uvedenými v 96. bodě odůvodnění písm. a), b) a c) a byly vypláceny z prostředků veřejných rozpočtů Ústeckého kraje. Tyto kompenzace jsou proto přičitatelné státu a jsou financovány ze státních prostředků.
7.1.1.2 Hospodářská výhoda
(98)
Z rozsudku ve věci Altmark vyplývá, že kompenzace poskytnuté státem nebo ze státních prostředků podnikům, které mají plnit závazek veřejné služby, nepředstavují zvýhodnění dotčeného podniku a tedy ani státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, jestliže jsou současně splněny čtyři podmínky:
a)
podnik příjemce musí být skutečně pověřen plněním závazku veřejné služby a tento závazek musí být jasně definován;
b)
parametry, na jejichž základě je vyrovnání vypočteno, musejí být stanoveny předem, objektivním a transparentním způsobem;
c)
kompenzace nemohou překračovat to, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části nákladů vynaložených na plnění závazku veřejné služby, přičemž je třeba zohlednit příslušné příjmy a přiměřený zisk z plnění tohoto závazku;
d)
není-li výběr podniku, který má být pověřen plněním závazku veřejné služby, v konkrétním případě učiněn v rámci řízení o zadání veřejné zakázky, který by umožnil vybrat uchazeče schopného poskytovat předmětné služby s nejnižšími náklady pro danou obec, musí být výše kompenzace určena na základě analýzy nákladů, které by na plnění tohoto závazku vynaložil průměrný, správně řízený podnik přiměřeně vybavený dopravními prostředky, přičemž je třeba zohlednit příslušné příjmy a přiměřený zisk z plnění tohoto závazku.
(99)
Aby se vyloučilo, že poskytování kompenzace podnikům, které mají plnit závazek veřejné služby, bude představovat hospodářskou výhodu, rozsudek ve věci Altmark požaduje současné splnění všech čtyř podmínek.
(100)
Pokud jde o první podmínku, závazek veřejné služby v oblasti pozemní dopravy je požadavek na zajišťování dopravní obslužnosti v obecném zájmu, který by dopravce na základě svých vlastních obchodních zájmů bez odměny nepřevzal vůbec nebo nepřevzal ve stejném rozsahu nebo za stejných podmínek (26). Členské státy tak mají v rámci těchto omezení velkou volnost při definování závazku veřejné služby v souladu s potřebami konečných uživatelů. Úkolem Komise v takových případech je zajistit, aby byl tento prostor pro uvážení, pokud jde o definici závazku veřejné služby, uplatňován bez zjevného omylu.
(101)
V rozhodnutí o zahájení řízení již Komise uvedla, že orgány České republiky jí poskytly smlouvy, na jejichž základě orgány Ústeckého kraje uzavřely smlouvy o závazku veřejné služby s dopravci. Tyto smlouvy vymezují rozsah závazku veřejné služby zajišťování dopravní obslužnosti. Přesněji řečeno, tyto smlouvy stanoví linky, na nichž dopravci provozují autobusovou dopravu, jízdní řády a odborný odhad prokazatelné ztráty. Skutečnost, že tyto linky nemohou být provozovány na komerčním základě, vyplývá ze srovnání předpokládaných prokazatelných ztrát a skutečných ztrát na těchto linkách v tabulkách 1 až 9 výše. Dopravci navíc nemohou jednostranně rozhodnout o ukončení provozu ztrátových linek a ani nemají vliv na rozsah a četnost spojů provozovaných linek. Nesou proto jistý stupeň obchodního rizika vyplývající z toho, že se mohou ocitnout v hospodářské ztrátě, pokud jejich provozní ztráty přesáhnou předem stanovený odborný odhad prokazatelné ztráty. Proto Komise dospěla k závěru, že pokud jde o opatření uvedená v 96. bodě odůvodnění písm. a), b) a c), existuje skutečný závazek veřejné služby, který byl předem jednoznačně vymezen. První podmínka stanovená v rozsudku ve věci Altmark tedy byla splněna.
(102)
Pokud jde o druhou podmínku uvedenou v rozsudku ve věci Altmark, parametry, na jejichž základě se provede výpočet kompenzace, musí být stanoveny předem objektivním a transparentním způsobem, který zajistí, že nepředstavují hospodářskou výhodu, která by mohla zvýhodnit podnik příjemce ve srovnání s konkurenčními podniky. Potřeba stanovit parametry kompenzací předem neznamená, že kompenzace musí být vypočtena na základě určitého vzorce. Jde spíše o to, aby bylo od začátku zřejmé, jakým způsobem se má kompenzace stanovit.
(103)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise uvedla, že kompenzace za závazek veřejné služby byla vypočtena na základě předpokládané ceny za kilometr a předpokládaného výnosu, jak stanoví smlouva. Komise uznala, že tato metodika výpočtu může zajistit předběžný objektivní a transparentní výpočet kompenzace. Avšak vzhledem k tomu, že Komise v tomto případě neobdržela dostatečné informace o metodice výpočtu předpokládané ceny za kilometr, nemohla v dané fázi stanovit, zda byla druhá podmínka podle rozsudku ve věci Altmark splněna.
(104)
Orgány České republiky následně vysvětlily, že všechny platné parametry, zejména náklady na služby, příjmy a přiměřený zisk, na jejichž základě jsou výpočty kompenzace prováděny, jsou vymezeny v právních předpisech České republiky. Každá smlouva uzavřená mezi Ústeckým krajem a dopravcem v důsledku toho obsahovala příslušné parametry pro výpočet odborného odhadu prokazatelné ztráty. Tento odhad byl stanoven jako rozdíl mezi a) cenou za kilometr dohodnutou ve smlouvě a b) výnosy dopravce z příslušných služeb. Cena za kilometr zahrnovala i) náklady na provoz a ii) přiměřený zisk.
(105)
Pokud jde o rozdíly v cenách za kilometr u jednotlivých dopravců, orgány České republiky vysvětlily, že tyto rozdíly jsou projevem odlišné situace každého dopravce (např. ceny za kilometr jsou přirozeně odlišné ve venkovských a v příměstských oblastech). V každém případě byly všechny parametry pro výpočet cen každého dopravce jasně předem stanoveny v individuálních smlouvách. Krajské orgány měly rovněž pravomoc ověřit, že údaje použité pro tyto odhady byly správné a odpovídaly situaci konkrétního dopravce.
(106)
Komise se proto domnívá, že parametry pro výpočet kompenzace pro každého dopravce byly stanoveny předem, objektivním a transparentním způsobem. Druhá podmínka stanovená v rozsudku ve věci Altmark byla tudíž v případě opatření uvedených v 96. bodě odůvodnění písm. a), b) a c) splněna.
(107)
Pokud jde o třetí podmínku uvedenou v rozsudku ve věci Altmark, Komise konstatuje, že ke konečnému vyrovnání a uhrazení kompenzace dochází teprve poté, kdy příslušný dopravce doloží svou skutečnou ztrátu vzniklou v souvislosti s výkonem služby. Zároveň byla maximální výše kompenzace předem omezena předběžným odborným odhadem prokazatelných ztrát, který tvoří součást smlouvy.
(108)
V souladu s ustanoveními § 19b odst. 3 zákona o silniční dopravě představuje odborný odhad prokazatelné ztráty předem stanovenou maximální výši kompenzace, kterou příslušný orgán nesmí při hrazení skutečné ztráty překročit (27). V případě, že by dopravce požadoval kompenzace za vyšší ztráty po plnění smlouvy, veřejné orgány nebudou moci tyto ztráty uhradit. Pokud je však skutečná ztráta nižší než odborný odhad ztrát, hradí se pouze skutečná ztráta.
(109)
Důkazem je to, že kompenzace za skutečné ztráty dopravců (jak je uvedeno v Tabulce 2: Skutečná výše kompenzací v roce 2005, Tabulce 4: Skutečná výše kompenzací v roce 2006, Tabulce 7: Skutečná výše kompenzací uhrazených na základě smluv v období od 9. září 2006 do 2. června 2007 a Tabulce 9: Skutečná výše kompenzací uhrazených na základě smluv v období od 9. září 2006 do 31. prosince 2006) jsou v mnoha případech nižší než předpokládaná ztráta stanovená ve smlouvě (jak je uvedeno pod hlavičkou „celková prokazatelná ztráta“ v Tabulce 1: Přehled smluv v roce 2005, Tabulce 3: Přehled smluv v roce 2006, Tabulce 6: Přehled smluv v období od září 2006 do června 2007 a Tabulce 8: Přehled smluv v období od 9. září 2006 do 31. prosince 2006).
(110)
Zvýšení těchto limitů je možné pouze v případě nepředvídatelných nákladů, u žádné ze smluv o regionální dopravě zkoumaných v rámci tohoto rozhodnutí však takový případ nenastal. Pokud jde o pojem „nepředvídatelných nákladů“, k němuž Komise v rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila pochybnosti, tyto náklady se vztahují k situacím, které nezávisí na řízení podniků, například k přírodním katastrofám, cenovým zásahům státu, změnám spotřebních daní, DPH atd. Pro získání nároku na vyrovnání musí dopravce prokázat, že tyto náklady skutečně vznikly při plnění závazku veřejné služby. Existencí této výjimky z maximální výše kompenzace však není ohrožena schopnost kompenzačního mechanismu zaručit, že kompenzace nebude vyšší než skutečné ztráty dopravce.
(111)
Pokud jde o stanovení přiměřeného zisku, jež tvoří součást výpočtu nákladů, k němuž Komise v rozhodnutí o zahájení řízení rovněž vyjádřila pochybnosti, orgány České republiky prokázaly, že průměrný zisk v roce 2005 činil 1,53 CZK/km. Vzhledem k tomu, že průměrná cena za kilometr v roce 2005 činila 30,60 CZK, představuje průměrný zisk zhruba 5 %, což Komise považuje za přiměřené. Průměrný zisk v roce 2007 činil 0,97 CZK za kilometr a průměrná cena za kilometr činila 30,24 CZK. Průměrné ziskové rozpětí tak činilo kolem 3,2 %. Orgány České republiky neposkytly údaje o průměrném zisku za rok 2006. Průměrné ziskové rozpětí za rok 2006 však pravděpodobně dosahovalo stejného rozsahu jako v letech 2005 a 2007, protože ostatní příslušné údaje (jako např. průměrná cena za kilometr, která v roce 2007 činila 31,72 CZK, a průměrná prokazatelná ztráta za kilometr, která činila 17,49 CZK) měly stejný rozsah a i metodika pro výpočet přiměřeného zisku zůstala stejná (viz poznámka pod čarou 9).
(112)
Komise proto dospěla k závěru, že třetí podmínka podle rozsudku ve věci Altmark je ve vztahu k opatřením uvedeným v 96. bodě odůvodnění písm. a), b) a c) splněna.
(113)
Čtvrtá podmínka podle rozsudku ve věci Altmark požaduje, aby byl podnik, který má plnit závazek veřejné služby, vybrán v řízení o zadávání veřejných zakázek nebo aby náklady na plnění tohoto závazku byly omezeny do výše nákladů průměrného a správně řízeného podniku prostřednictvím referenčního srovnání.
(114)
Podle informací poskytnutých orgány České republiky v souvislosti s opatřeními uvedenými v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c) byl smluvní vztah mezi Ústeckým krajem a dopravci v roce 2005 a 2006 založen na pouhém prodloužení stávajících smluv, zatímco smlouvy na období od 9. září 2006 do 31. prosince 2006 byly uzavřeny formou jednacího řízení. V obou řízeních bylo ostatním dopravcům zabráněno v předkládání nabídek na poskytování dopravních služeb pro dané období a tato řízení ani nepředstavují postup zadávání veřejných zakázek, který by umožnil výběr nabídek odrážející podmínky na trhu, jak to požaduje první část čtvrté podmínky podle rozsudku ve věci Altmark (28).
(115)
Komise proto musí prozkoumat, zda uvedené smlouvy splňují druhou alternativu uvedenou ve čtvrté podmínce podle rozsudku ve věci Altmark. Podle této alternativy musí být úroveň kompenzace stanovena na základě analýzy nákladů, které by na plnění tohoto závazku vynaložil průměrný, správně řízený a průměrně vybavený podnik (referenční srovnání).
(116)
Orgány České republiky tvrdí, že úroveň kompenzace pro dopravce v roce 2005 a 2006 odpovídá nákladům průměrného, správně řízeného a přiměřeně vybaveného podniku. Tvrdí, že tato skutečnost je prokázána srovnáním cen v letech 2005 a 2006 s cenami, které byly výsledkem otevřených a transparentních nabídkových řízení na služby od roku 2007. Zatímco v roce 2005 činila průměrná cena 30,60 CZK/km (s průměrnými náklady 29,06 CZK/km), průměrná cena vyplývající z nabídkových řízení v roce 2007 činila 30,24 CZK/km (s průměrnými náklady 29,22 CZK/km). Dále je třeba uvést, že zatímco v roce 2005 se ceny požadované dopravci pohybovaly v rozmezí od 21,50 CZK/km do 37,16 CZK/km, v roce 2007 to bylo od 25,48 CZK/km do 45,79 CZK/km. Orgány České republiky uvádí, že vzhledem k tomu, že se průměrná úroveň cen za kilometr a rozmezí cen jednotlivých dopravců v roce 2005 a 2007 výrazně nelišily, lze mít za to, že ceny v roce 2005 odpovídaly nákladům průměrného a správně řízeného podniku přiměřeně vybaveného dopravními prostředky. Orgány České republiky pro doplnění předložily odborný posudek, který dokládá, že s výjimkou mimořádně vysokých nákladů samotného stěžovatele náklady všech ostatních dopravců odpovídaly nákladům průměrného a správně řízeného podniku přiměřeně vybaveného dopravními prostředky.
(117)
Komise konstatuje, že smyslem využití statistických údajů popsaných v předchozím bodě odůvodnění je zjistit, zda byla cena stanovena s ohledem na náklady průměrného podniku. Jak však Komise konstatovala už v rozhodnutí o zahájení řízení, využití statistických údajů o nákladech v minulých obdobích nevede samo o sobě k závěru, že dopravci, kteří souhlasili s poskytováním služeb na úrovni nákladů z roku 2005, mohou být považováni za správně řízené dopravní podniky. Použití úrovně nákladů z minulých období totiž dopravce nemotivuje k efektivnějšímu řízení nákladů. Na druhou stranu změna byť i jediného důležitého parametru nákladů (například ceny paliva) okamžitě vede k zastarání údajů o nákladech v minulosti. Kromě toho při výběru podniků pro účely referenčního srovnání nepoužily orgány České republiky žádná objektivní kritéria, která jsou z ekonomického hlediska uznávaná jako kritéria uspokojivého řízení, ani nezaložily svou analýzu na žádných analytických ukazatelích, které by byly známkou produktivity nebo by souvisely s kvalitou poskytovaných služeb (29).
(118)
Pokud jde o opatření uvedená v 96. bodě odůvodnění písm. c), orgány České republiky neposkytly informace, z nichž by vyplývalo, že úroveň kompenzace u smluv v období od 9. září 2006 to 31. prosince 2006 byla určena na základě analýzy nákladů, které by vynaložil průměrný, správně řízený a přiměřeně vybavený podnik.
(119)
Vzhledem k tomu, že nejsou splněny všechny požadavky druhé alternativy čtvrté podmínky podle rozsudku ve věci Altmark, nemůže Komise dospět k závěru, že výše kompenzace vyplývající z opatření uvedených v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c) byla stanovena na úrovni, která by zaručila, že nedošlo ke zvýhodnění některých dopravců. Komise se proto domnívá, že kompenzace za závazek veřejné služby uhrazené na základě opatření uvedených v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c) představovaly hospodářskou výhodu pro poskytovatele regionální veřejné dopravy uvedené v tomtéž bodě odůvodnění.
(120)
Pokud jde o opatření uvedená v 96. bodě odůvodnění písm. b), smlouvy na veřejné služby uzavřené v období od 9. září 2006 do 2. června 2007 byly uzavřeny na základě nabídkového řízení. Pro účely nabídkového řízení byl Ústecký kraj rozdělen na 15 oblastí, pro něž mohli dopravci podávat samostatné nabídky. Oznámení o vyhlášení nabídkového řízení bylo zveřejněno na internetových stránkách, na úřední desce Ústeckého kraje a ve dvou denících prodávaných v celé České republice. Dokumentaci si vyzvedlo dvacet tři zúčastněných stran. Kritéria pro přidělení byla známa předem: výběr měl být proveden výhradně na základě ceny, žádné kvalitativní parametry nebyly hodnoceny a vítězem nabídkového řízení se stal dopravce, který nabídl nejnižší cenu na kilometr. Výběrové řízení bylo tedy náležitě zveřejněné, otevřené a transparentní.
(121)
Podle orgánů České republiky se nabízené ceny pohybovaly od 27,57 CZK/km do 43,73 CZK/km. Bez nabídky DPÚK by se ceny pohybovaly v rozsahu od 27,57 CZK/km do 33,50 CZK/km. Ceny za kilometr byly nabízeny dopravci pro oblasti, v nichž se rozhodli předložit nabídku. Všech patnáct nabídkových řízení vyhrál dopravce ČSAD Česká Lípa. Vzhledem k tomu, že tento dopravce nakonec nebyl schopen služby zajistit, uzavřel Ústecký kraj v oblastech, kde to bylo možné (tedy v devíti oblastech), smlouvy na veřejné služby s uchazeči, kteří se umístili na druhém místě. Volba uchazeče, který se umístil na druhém místě, v případě, že první úspěšný uchazeč služby neposkytuje, nevyvrací závěr, že v konečném důsledku byla v těchto devíti oblastech nabídka vybrána na základě náležitě zveřejněného, otevřeného a transparentního nabídkového řízení v souladu s první částí čtvrté podmínky podle rozsudku ve věci Altmark.
(122)
Komise se proto domnívá, že kompenzace za veřejné služby uhrazené Ústeckým krajem na základě opatření uvedených v 96. bodě odůvodnění písm. b) nepředstavují výhodu pro dopravce uvedené v tomto bodě odůvodnění a nepředstavují tedy ani výhodu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Vzhledem k tomu, že za státní podporu podle uvedeného ustanovení jsou označována jen opatření, která splňují všechny čtyři podmínky uvedené v 95. bodě odůvodnění, není třeba nadále pokračovat ve zkoumání opatření uvedeného v 96. bodě odůvodnění písm. b), protože výhoda nebyla zjištěna.
7.1.1.3 Selektivita
(123)
Výhoda poskytnutá v důsledku opatření uvedených v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c) je selektivní, protože z těchto kompenzací měly prospěch jen některé podniky.
7.1.1.4 Narušení hospodářské soutěže a vliv na obchod mezi členskými státy
(124)
U opatření podpory poskytnutých státem se má za to, že narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž, pokud mohou zlepšit konkurenční postavení příjemce oproti jiným podnikům, s nimiž příjemce soutěží (30). Pro veškeré praktické účely se proto má za to, že došlo k narušení hospodářské soutěže ve smyslu článku 107 Smlouvy o ES, jakmile stát poskytne finanční výhodu některému podniku v liberalizovaném odvětví, kde existuje nebo by mohla existovat hospodářská soutěž (31).
(125)
Podpora poskytnutá subjektům působícím na trhu nebo v odvětvích, kde dosud nedošlo k liberalizaci otevřením tohoto trhu hospodářské soutěži, se nepovažuje za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1, protože nemá vliv na obchod mezi členskými státy. Jak je uvedeno v rozsudku ve věci Altmark, několik členských států začalo od roku 1995 otevírat některé trhy s dopravou konkurenci podniků se sídlem v jiných členských státech, takže řada podniků již nabízí své služby v městské, příměstské nebo regionální dopravě v jiných členských státech, než je jejich stát původu. Jak bylo vysvětleno ve 14. bodě odůvodnění, podle právní úpravy České republiky platné od roku 2004 může služby regionální autobusové dopravy poskytované na základě smlouvy na veřejné služby zajišťovat jakýkoli dopravce, který má licenci na konkrétní linku, získal v souladu s živnostenským zákonem koncesi na provozování veřejné autobusové dopravy a dodržuje schválený jízdní řád. Jak se dále uvádí v tomto bodě odůvodnění, služby regionální autobusové dopravy byly v posuzovaném období v Ústeckém kraji plně liberalizovány, neboť jakýkoli provozovatel z jiného členského státu, který splňoval podmínky pro získání licence, mohl v České republice v průběhu posuzovaného období poskytovat služby regionální autobusové dopravy.
(126)
Jakákoli kompenzace hrazená poskytovatelům regionální autobusové dopravy by proto měla být považována za způsobilou narušit hospodářskou soutěž v oblasti poskytování služeb osobní autobusové dopravy.
(127)
Kromě toho se výhoda poskytnutá podniku působícímu na trhu, který je otevřený hospodářské soutěži, obvykle považuje za výhodu, která ovlivňuje obchod mezi členskými státy, neboť: „jestliže státní finanční podpora posílí postavení podniku v porovnání s ostatními podniky soutěžícími na vnitřním trhu Společenství, je třeba mít za to, že jmenované podniky jsou touto podporou ovlivněny“ (32). Opatření uvedená v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c) by proto měla být považována za schopná ovlivnit obchod mezi členskými státy v rozsahu, v němž mohou negativně ovlivnit schopnost dopravních podniků se sídlem v jiných členských státech poskytovat služby v České republice a posílit postavení příjemců kompenzace za veřejné služby na trhu.
7.1.2 Záruky ve prospěch DP Ústí (opatření uvedená v 96. bodě odůvodnění písm. d))
(128)
DP Ústí obdržel v letech 2004 a 2005 od města Ústí nad Labem záruky na zajištění svých bankovních úvěrů ve výši 35 milionů CZK a 5 milionů CZK. Úvěry byly poskytnuty na dokončení výstavby trolejbusové dráhy Ústí nad Labem - Střekov.
(129)
Aby takovéto záruky představovaly podporu, musí příjemci poskytovat výhodu. V této souvislosti je třeba odkázat na sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (33).
(130)
Ve sdělení o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk se stanoví, že za některých okolností, které musí nastat souběžně, nelze záruky poskytnuté státem považovat za státní podporu.
(131)
Zaprvé nesmí mít dlužník finanční potíže. Komise analyzovala účty DP Ústí a dospěla k závěru, že společnost v letech 2004 a 2005, tj. v době, kdy získala záruky, neměla finanční potíže.
(132)
Zadruhé musí být rozsah záruky v době, kdy je podpora poskytována, přiměřený. To znamená, že záruka musí být vázána na konkrétní finanční transakci a na stanovenou maximální částku a musí být časově omezená. Komise konstatuje, že v tomto případě byla záruka skutečně přiměřená, neboť byla přímo vázána na dva bankovní úvěry ve výši 35 milionů CZK a 5 milionů CZK. Tyto úvěry byly navíc získány výhradně pro financování veřejné dopravní infrastruktury - výstavby dodatečné trolejbusové linky v Ústí nad Labem. Záruky byly časově omezeny, protože byly uděleny na období splácení úvěrů (tj. do 30. června 2009 u úvěru ve výši 35 milionů CZK a do 31. března 2010 u úvěru ve výši 5 milionů CZK).
(133)
Zatřetí by záruky obvykle neměly pokrývat více než 80 % nesplaceného úvěru. Ačkoli nesplnění této povinnosti neznamená, že se záruka automaticky považuje za státní podporu (bod 4.4 sdělení o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk), Komise musí nicméně přezkoumat veškeré záruky vztahující se na celou (nebo téměř celou) finanční transakci, jako je tomu v případě záruk poskytnutých městem Ústí nad Labem.
(134)
Komise konstatuje, že více než 95 % příjmů DP Ústí, dceřiné společnosti ve vlastnictví města Ústí nad Labem, pochází z plnění veřejných služeb městské autobusové a tramvajové dopravy. Tyto veřejné služby byly svěřeny DP Ústí městem Ústí nad Labem prostřednictvím smlouvy na veřejné služby. Kromě toho byly oba dva úvěry, na které se vztahují záruky, určeny výlučně k financování výstavby trolejbusové linky, která bude provozována v souladu se závazkem veřejné služby DP Ústí. Předmětné úvěry byly proto vyhrazeny výlučně na činnosti veřejné služby DP Ústí. DP Ústí je navíc společnost, jejíž činnost je téměř výhradně tvořena plněním řádně svěřeného závazku veřejné služby.
(135)
Z těchto důvodů se Komise domnívá, že plné pokrytí záruk je v souladu s bodem 3.4 sdělení o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk.
(136)
Začtvrté by za záruky měla být hrazena tržní cena. Riziko by mělo být vynahrazeno odpovídající odměnou za částku, na kterou je poskytována záruka. Pokud je cena zaplacená za záruku alespoň stejně vysoká jako příslušná referenční hodnota odměny za záruku existující na finančních trzích, záruka nepředstavuje podporu.
(137)
V tomto případě činil poplatek za záruku 2,3 %. Vzhledem k tomu, že příjemcem podpory je drobný provozovatel regionální autobusové dopravy, není možné stanovit referenční hodnotu odměny za záruku. Orgány České republiky však poskytly důkazy, že odměna za záruku byla stanovena na základě nezávislého odborného odhadu a odráží standardní tržní podmínky.
(138)
Konečně platí, že dlužník v zásadě musí mít možnost získat na finančních trzích úvěr za tržních podmínek bez intervence státu. Orgány České republiky předložily v této souvislosti nabídku jiného úvěru od téže banky ze srpna 2008, v níž tato banka nabízela DP Ústí úvěr do výše 40 milionů CZK s dvěma alternativními možnostmi zajištění, jimiž byla záruka města Ústí nad Labem nebo ručení majetkem DP Ústí. Podmínky úvěru byly v obou případech stejné, což je také výslovně potvrzeno dopisem od banky. Je tak prokázáno, že DP Ústí mohl úvěr získat za stejných podmínek i bez záruky.
(139)
Přestože byl tento úvěr poskytnut později než úvěry, na které se vztahovaly záruky posuzované v této věci, neexistuje žádný důvod domnívat se, že se finanční situace DP Ústí v těchto dvou obdobích výrazně lišila. Podle rozvahy DP Ústí ze dne 31. prosince 2004 dosahoval vlastní kapitál DP Ústí 668 milionů CZK, zatímco celkové dluhy činily pouze 122 milionů CZK (včetně zajištěného úvěru ve výši 35 milionů CZK). Vzhledem k vlastní finanční situaci by tudíž DP Ústí byl schopen poskytnout dostatečnou záruku i v letech 2004/2005.
(140)
S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že i když záruka pokrývala 100 % úvěru, orgány České republiky dostatečným způsobem prokázaly, že tyto záruky neposkytly DP Ústí hospodářskou výhodu. Komise proto dochází k závěru, že záruky ve prospěch DP Ústí nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
7.1.3. Navýšení základního kapitálu DP Ústí (opatření uvedené v 96. bodě odůvodnění písm. e))
7.1.3.1 Státní prostředky
(141)
Navýšení základního kapitálu DP Ústí provedlo město Ústí nad Labem. Tato operace proto zahrnovala státní prostředky.
7.1.3.2 Hospodářská výhoda
(142)
Pokud jde o navýšení kapitálu, orgány České republiky tvrdí, že jeho cílem bylo financování dostavby posledního úseku trolejbusové sítě, která byla stavěna od roku 1984. Tato dodatečná investice do elektrifikace městské dopravy v Ústí nad Labem měla podle orgánů České republiky zlepšit stav životního prostředí v obci.
(143)
Bez důkazů o tom, že by DP Ústí mohl získat podobné financování z jiných zdrojů nebo že by takové navýšení kapitálu provedl rovněž hypotetický soukromý investor, je třeba mít za to, že navýšení kapitálu poskytuje DP Ústí výhodu.
7.1.3.3 Selektivita
(144)
Navýšení základního kapitálu je selektivní, protože bylo poskytnuto pouze jedné společnosti - DP Ústí.
7.1.3.4 Narušení hospodářské soutěže a vliv na obchod mezi členskými státy
(145)
U opatření podpory poskytnutých státem se má za to, že narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž, pokud mohou zlepšit konkurenční postavení příjemce oproti jiným podnikům, s nimiž soutěží. Pro veškeré praktické účely se tudíž má za to, že došlo k narušení hospodářské soutěže ve smyslu článku 107 Smlouvy o ES, jakmile stát poskytne finanční výhodu některému podniku v liberalizovaném odvětví, kde existuje nebo by mohla existovat hospodářská soutěž.
(146)
Kromě toho se výhoda poskytnutá podniku působícímu na trhu, který je otevřený hospodářské soutěži, obvykle považuje za výhodu, která ovlivňuje obchod mezi členskými státy. Dokonce i veřejná podpora poskytnutá podniku, který poskytuje pouze služby místní nebo regionální dopravy a neposkytuje služby mimo svůj stát původu, může mít dopad na obchod mezi členskými státy, pokud mohly tyto služby poskytovat podniky z jiných členských států. Proto v případě, kdy veřejný orgán navýší základní kapitál podniku, který poskytuje dopravní služby, může být poskytování těchto služeb uvedeným podnikem v důsledku tohoto navýšení kapitálu zachováno nebo rozšířeno s tím výsledkem, že podniky se sídlem v jiných členských státech mají menší příležitost poskytovat své dopravní služby na trhu v uvedeném členském státě (34).
(147)
Komise proto dospěla k závěru, že navýšení základního kapitálu DP Ústí může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy.
7.1.3.5 Závěr
(148)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti Komise dospěla k závěru, že navýšení základního kapitálu DP Ústí městem Ústí nad Labem představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
7.1.4 Dodatečné kompenzace a další opatření ve prospěch DP Ústí a DP Teplice v letech 2005 a 2006
(149)
Jak bylo vysvětleno ve 26., 27. a 31. bodě odůvodnění, dodatečné kompenzace poskytované Dopravnímu podniku Ústí městem Ústí nad Labem a dodatečné kompenzace a pronájmy tří trolejbusů poskytované Dopravnímu podniku Teplice městem Teplice souvisejí výhradně se zajišťováním místní veřejné dopravy v těchto městech. Uvedená opatření proto nesouvisejí s kompenzacemi za závazek veřejné služby v regionální autobusové dopravě poskytnutými Ústeckým krajem, které jsou předmětem rozhodnutí o zahájení řízení a tohoto rozhodnutí, a jsou od nich jasně odděleny.
7.1.5 Pověření DP Děčín provozováním parkovacích hodin
(150)
Přestože v rozhodnutí o zahájení řízení Komise výslovně dospěla k závěru, že jakékoli případné výhody plynoucí z pověření DP Děčín provozováním parkovacích hodin nemohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy, neboť tato podpora splňuje podmínky de minimis podle nařízení Komise (ES) č. 69/2001, DPÚK uvedl, že tento závěr je nesprávný, protože v odvětví veřejné dopravy limit de minimis neplatí.
(151)
V reakci na toto tvrzení Komise namítá, že provoz parkovacích hodin nelze považovat za činnost v odvětví dopravy. DP Děčín sice poskytuje služby osobní autobusové dopravy, a působí tedy v odvětví dopravy, nicméně skutečnost, že jako vedlejší činnost provozuje parkovací hodiny, neznamená, že by tato činnost měla být kvalifikována jako činnost v odvětví dopravy, pro kterou limit de minimis neplatí. Komise tudíž trvá na svém závěru, že platby přijaté DP Děčín za provoz parkovacích hodin spadají do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 69/2001.
7.2 SLUČITELNOST PODPORY
(152)
V článku 93 Smlouvy se stanoví, že „[s]e Smlouvami jsou slučitelné podpory, které odpovídají potřebě koordinovat dopravu nebo které představují náhradu za určitá plnění související s pojmem veřejné služby“. Tento článek představuje lex specialis ve vztahu k článkům 106 a 107 Smlouvy. Podle judikatury Soudního dvora (35) může být podpora pro pozemní dopravu prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem na základě článku 93 Smlouvy pouze v jednoznačně vymezených případech, které neohrožují obecné zájmy Unie.
(153)
Komise dospěla k závěru, že opatření uvedená v 96. bodě odůvodnění písm. a), c) a e) představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Pokud jde o slučitelnost těchto opatření s vnitřním trhem, Komise bude zkoumat opatření uvedená 96. bodě odůvodnění písm. a) a c) společně, protože se obě týkají kompenzace poskytované Ústeckým krajem za plnění závazku veřejné služby, zatímco opatření uvedené pod písmenem e) se týká navýšení kapitálu DP Ústí městem Ústí nad Labem.
7.2.1 Kompenzace za plnění závazku veřejné služby uhrazené za poskytování dopravních služeb (opatření uvedená v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c))
(154)
Vzhledem k tomu, že kompenzace za plnění závazku veřejné služby v rámci opatření uvedených v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c) vyplývají ze smluv na veřejné služby uzavřených mezi Ústeckým krajem a vybranými dopravci, a nikoli z jednostranného uložení závazku veřejné služby, orgány České republiky nemohou uplatnit výjimku z postupu informování Komise předem podle čl. 17 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1191/69. Tato skutečnost vyplývá z rozsudku ve věci Combus, v němž se stanoví, že pojem „kompenzace za plnění závazku veřejné služby“ ve smyslu tohoto ustanovení musí být vykládán velmi restriktivně (36). Výjimka z postupu informování předem podle čl. 17 odst. 2 se vztahuje pouze na kompenzace za závazek veřejné služby jednostranně uložený podle článku 2 uvedeného nařízení, které se vypočítávají podle metody popsané v článcích 10 až 13 uvedeného nařízení (společné postupy vyrovnání), a nikoli na smlouvy na veřejné služby podle článku 14 uvedeného nařízení. Naopak o kompenzacích uhrazených na základě smlouvy na veřejné služby podle článku 14 nařízení (EHS) č. 1191/69, které představují státní podporu, měla být Komise informována před jejich realizací. V důsledku neoznámení této kompenzace se tato kompenzace považuje za podporu provedenou v rozporu s platnými předpisy (37).
(155)
V důsledku toho se Komise domnívá, že posouzení slučitelnosti kompenzace za veřejné služby by mělo být provedeno podle nařízení (ES) č. 1370/2007 (38). Z ustálené judikatury rovněž vyplývá, že pravidla, zásady a kritéria posouzení slučitelnosti státních podpor platná ke dni, ke kterému Komise přijme své rozhodnutí, mohou být v zásadě považována za lépe přizpůsobená kontextu hospodářské soutěže (39). Nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 již není na osobní silniční dopravu použitelné, neboť bylo zrušeno nařízením (ES) č. 1370/2007 dne 3. prosince 2009. Posouzení slučitelnosti opatření proto musí být prováděno na základě pravidel platných v době, kdy Komise přijme rozhodnutí o tom, zda by měla být podpora vrácena jako neslučitelná s vnitřním trhem (40), v tomto případě na základě nařízení (ES) č. 1370/2007, jímž se řídí uzavírání smluv o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici.
(156)
Podle čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1370/2007 „[k]ompenzace za provozování veřejných služeb v přepravě cestujících nebo za plnění tarifních závazků stanovených v obecných pravidlech vyplacené v souladu s tímto nařízením jsou slučitelné [s vnitřním] trhem. Tyto kompenzace jsou osvobozeny od povinnosti předchozího oznámení podle [čl. 108 odst. 3] Smlouvy“. Soulad vyplácení kompenzací za veřejné služby s ustanoveními nařízení (ES) č. 1370/2007 předpokládá splnění několika podmínek. V čl. 6 odst. 1 tohoto nařízení se stanoví, že kompenzace vyplácené na základě přímo uzavřených smluv na veřejné služby musí být v souladu s ustanoveními článku 4 nařízení (ES) č. 1370/2007 a s ustanoveními uvedenými v příloze tohoto nařízení, aby se zajistilo, že kompenzace nebudou přesahovat výši nezbytnou k plnění závazku veřejné služby.
(157)
Jak je vysvětleno v oddílech 2.2 a 2.4, smlouvy na veřejné služby uzavřené v souvislosti s opatřeními uvedenými v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c) nebyly uděleny na základě nabídkového řízení (41), nýbrž byly dotyčnému dopravci zadány přímo. Pokud tedy mají být kompenzace hrazené na základě těchto smluv v souladu s nařízením (ES) č. 1370/2007, a tím i slučitelné s vnitřním trhem, a pokud se na ně má vztahovat výjimka z povinnosti informování Komise předem, musí být příslušné vyrovnání v souladu s článkem 4 nařízení a jeho přílohou.
(158)
Článek 4 nařízení (ES) č. 1370/2007 stanoví povinný obsah smluv o veřejných službách a obecných pravidel:
a)
Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1370/2007 vyžaduje, aby byl závazek veřejné služby jednoznačně vymezen. Aby závazek veřejné služby stanovený na základě těchto smluv navíc spadal do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1370/2007, musí odpovídat definici stanovené v čl. 2 písm. e) tohoto nařízení (42). Jak je uvedeno ve 101. bodě odůvodnění, smlouvy, jimiž se orgány Ústeckého kraje dohodly s dopravci na závazku veřejné služby, uvedené v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c) vymezují rozsah závazku veřejné služby zajišťování dopravní obslužnosti. Jak navíc vyplývá ze srovnání očekávaných prokazatelných ztrát a skutečných ztrát na těchto linkách v tabulkách 1 až 9 výše, tyto linky nemohou být provozovány na komerčním základě, takže dopravce by na základě vlastních obchodních zájmů provoz na těchto linkách bez odměny nepřevzal vůbec nebo nepřevzal ve stejném rozsahu nebo za stejných podmínek. Komise proto shledává, že podmínky čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1370/2007 jsou ve vztahu k opatřením uvedeným v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c) splněny.
b)
Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1370/2007 uvádí, že ukazatele, na jejichž základě se vypočítá platba kompenzace, musí být stanoveny předem, a to objektivním a transparentním způsobem, který zabraňuje poskytnutí nadměrných kompenzací. Ve svém hodnocení druhé podmínky stanovené v rozsudku ve věci Altmark Komise ve 102. až 106. bodě odůvodnění konstatovala, že všechny parametry pro výpočet ceny u všech dopravců byly v jednotlivých smlouvách předem jednoznačně stanoveny. Kromě toho byla předem stanovena i maximální částka kompenzace, která byla omezena na základě odborného odhadu prokazatelné ztráty tak, aby se zabránilo nadměrnému poskytnutí kompenzací. Proto jsou opatření uvedená v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c) v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení.
c)
Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. c) a čl. 4 odst. 2 nařízení vymezují způsoby rozdělování nákladů a příjmů. Komise konstatuje, že ekonomicky zdůvodněné náklady vykázané provozovatelem byly určeny v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. c) a že smlouvy na veřejné služby týkající se opatření uvedených v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c) stanoví, že příjmy z prodeje jízdenek si ponechá dopravce. Požadavky čl. 4 odst. 2 jsou proto rovněž splněny.
d)
Ustanovení čl. 4 odst. 3 nařízení vyžaduje, aby v případě autokarové a autobusové dopravy doba trvání smluv na veřejné služby nepřekročila deset let. Trvání zkoumaných smluv na veřejné služby je méně než jeden rok.
e)
Ustanovení čl. 4 odst. 6 nařízení obsahuje požadavek, aby dopravci splňovali určité normy kvality. Komise konstatuje, že požadavky na normy kvality (např. povinnost poskytovat služby v souladu se schváleným jízdním řádem, zajištění určité míry bezpečnosti pro cestující, uveřejnění jízdních řádů či označení vozidel názvem jednotlivých linek apod.) byly skutečně stanoveny v platných právních předpisech a řádně uvedeny v zadávací dokumentaci i ve smlouvách na veřejné služby. Požadavky čl. 4 odst. 6 jsou proto splněny.
Ve světle těchto zjištění dospěla Komise k závěru, že všechna povinná ustanovení článku 4 nařízení (ES) č. 1370/2007 týkající se smluv na veřejné služby uzavřených v souvislosti s opatřeními uvedenými v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c) byla dodržena.
(159)
Příloha nařízení (ES) č. 1370/2007 stanoví, že kompenzace nesmí překročit částku rovnající se částce, kterou tvoří: náklady vzniklé v souvislosti se závazkem veřejné služby minus zisky z prodeje jízdenek, jakékoli kladné finanční dopady vzniklé v rámci sítě provozované v souvislosti s daným závazkem veřejné služby plus přiměřený zisk (příloha bod 2). V bodě 6 přílohy je přiměřený zisk jako definován „míra návratnosti kapitálu, která je běžná v odvětví v daném členském státě a která musí zohledňovat riziko nebo neexistenci rizika pro provozovatele veřejných služeb z důvodu zásahu orgánu veřejné správy“.
(160)
Pokud jde o opatření uvedená v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c), poskytnutí nadměrných kompenzací bylo zabráněno následným ověřováním skutečně vzniklých nákladů a příjmů. Pokud jsou skutečné ztráty nižší, než stanovil odborný odhad prokazatelné ztráty, kompenzace jsou dopravcům hrazeny pouze do výše skutečných ztrát. V případě, že jsou skutečné ztráty vyšší, kompenzace se omezí na částku předběžného odborného odhadu prokazatelné ztráty, zvýšenou jen o nepředvídatelné náklady. V každém případě však kompenzace nesmí být vyšší než skutečné ztráty vzniklé dopravci.
(161)
Pokud jde o „přiměřený zisk“, jeho výpočet podle zákona o silniční dopravě (43) zohledňuje potřebu investic provozovatelů autobusové dopravy do vozového parku. Konkrétně je přiměřený zisk definován jako „částka, která po zdanění […] nepřekračuje 1/8 ceny autobusů používaných zpravidla pro veřejnou linkovou osobní dopravu zajišťující dopravní obslužnost plněním závazku veřejné služby, snížená o částku celkových skutečných účetních odpisů těchto autobusů, a částka vynaložená na investice související s provozováním veřejné linkové osobní dopravy, pokud s těmito investicemi vyjádřil pro účely jejich zahrnutí do výpočtu prokazatelné ztráty souhlas příslušný dopravní úřad“. Komise konstatuje, že v tomto případě činil ve zkoumaných smlouvách přiměřený zisk zahrnutý do výpočtu odborného odhadu prokazatelné ztráty kolem 5 % a že takový zisk je v odvětví regionální autobusové dopravy v České republice považován za přiměřený (44). Výpočet přiměřeného zisku v posuzovaných smlouvách je proto v souladu s požadavky bodu 6 přílohy nařízení (ES) č. 1370/2007.
(162)
Bod 4 přílohy nařízení (ES) č. 1370/2007 vyžaduje, aby byly náklady a příjmy vypočítány v souladu s platnými účetními a daňovými zásadami. Z důvodu transparentnosti by mělo být vedeno oddělené účetnictví (bod 5 uvedené přílohy).
(163)
Orgány České republiky potvrdily, že výpočet nákladů a příjmů byl proveden v souladu s platnými daňovými a účetními zásadami a že právní rámec pro účetní standardy a vnitrostátní pravidla hospodářské soutěže platný pro všechny dopravce vyžaduje vedení odděleného účetnictví jednotlivých činností, požadavek odděleného účetnictví byl tedy také dodržen. Orgány České republiky potvrdily, že smluvní platby hrazené autobusovým dopravcům v Ústeckém kraji na základě smluv na veřejné dopravní služby byly zaúčtovány odděleně od ostatních činností prováděných na čistě obchodním základě, čímž se zabránilo jakékoli formě křížových dotací.
(164)
Bod 7 přílohy nařízení (ES) č. 1370/2007 vyžaduje, aby způsob vyrovnání podporoval udržování nebo rozvíjení účinného řízení ze strany provozovatele veřejných služeb, které může být předmětem objektivního hodnocení. Rovněž vyžaduje, aby bylo v přepravě cestujících podporováno poskytování služeb dostatečné kvality. Způsob vyrovnání v posuzovaných smlouvách podporuje udržování účinného řízení i poskytování dostatečně kvalitních služeb v přepravě cestujících, a to zejména tím, že kompenzace nesmí překročit odborný odhad prokazatelné ztráty. Dopravci jsou proto motivováni k účinnému řízení svých operací a poskytování dostatečně kvalitních služeb v přepravě cestujících, protože v případě, že dopravce vytváří další ztráty přesahující odborný odhad prokazatelné ztráty, nezíská za tyto ztráty kompenzace. Standardy kvality poskytovaných služeb jsou zajištěny pomocí požadavků na kvalitu tvořících součást smlouvy na veřejné služby uzavírané s dopravcem. Způsob kompenzace je proto v souladu s ustanoveními bodu 7 přílohy nařízení (ES) č. 1370/2007.
(165)
S ohledem na uvedené skutečnosti dospěla Komise k závěru, že všechny požadavky stanovené v příloze nařízení (ES) č. 1370/2007 byly splněny.
(166)
V důsledku toho se Komise domnívá, že kompenzace poskytnuté některým poskytovatelům regionální autobusové dopravy uvedené v 96. bodě odůvodnění písm. a) a c) jsou v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1370/2007, takže v souladu s článkem 9 uvedeného nařízení by měla být podpora považována za slučitelnou s vnitřním trhem a neměla by se na ni vztahovat povinnost předběžného oznamování.
7.2.2 Navýšení základního kapitálu DP Ústí (uvedené v 96. bodě odůvodnění písm. e))
(167)
Podle orgánů České republiky je navýšení základního kapitálu DP Ústí o 160 milionů CZK městem Ústí nad Labem v roce 2006 v souladu s vnitřním trhem jakožto opatření, které naplňuje potřeby koordinace dopravy ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 1107/70 (45). Podle této výjimky je podpora na koordinaci dopravy v souladu s vnitřním trhem, „jsou-li podpory poskytovány podnikům, které musí nést náklady infrastruktury, kterou využívají, zatímco jiné podniky tyto náklady nenesou. Při stanovení výše těchto podpor se berou v úvahu náklady infrastruktury, které konkurenční druhy dopravy nemusí nést“.
(168)
Nařízení Rady (EHS) č. 1107/70 bylo zrušeno nařízením (ES) č. 1370/2007, takže slučitelnost podpory na výstavbu dopravní infrastruktury lze nyní zkoumat přímo na základě článku 93 Smlouvy. Komise se domnívá, že navýšení základního kapitálu městem Ústí nad Labem určené k financování výstavby trolejbusové trati DP Ústí představuje koordinaci ve smyslu tohoto ustanovení, protože jeho cílem je přechod z jednoho druhu dopravy na jiný.
(169)
V souladu s rozhodovací praxí (46) je podpora poskytnutá podnikům na koordinaci dopravy považována za slučitelnou s vnitřním trhem na základě článku 93 Smlouvy, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
podpora přispívá k dosažení cíle společného zájmu;
b)
podpora je nezbytná a přiměřená;
c)
přístup do této infrastruktury je otevřen na nediskriminačním základě všem uživatelům;
d)
podpora nevede k narušení hospodářské soutěže v rozporu se společným zájmem.
7.2.2.1 Cíl obecného zájmu
(170)
Unie už delší dobu sleduje politiku usilující o vyvážení jednotlivých druhů dopravy a zvýšení konkurenceschopnosti intermodální dopravy oproti silniční dopravě. Hlavním cílem politiky Evropské unie v oblasti intermodální dopravy je dosažení přechodu ze silniční dopravy na jiné druhy dopravy. Bílá kniha o evropské dopravní politice (47) vybízí k využívání ekologicky šetrných druhů dopravy, které by se staly konkurenceschopnou alternativou k silniční dopravě.
(171)
Komise připomíná, že v odvětví dopravy se projevují nepříznivé vnější vlivy, protože jednotlivé druhy dopravy nehradí skutečné náklady, které představují pro společnost. Z toho vyplývá, že hospodářská soutěž v rámci intermodální dopravy je narušena a vede k selháním trhu. Komise se proto domnívá, že daná situace může vyžadovat zásah státu v podobě koordinace opatření v odvětví dopravy.
(172)
Zkoumané navýšení základního kapitálu bylo poskytnuto výhradně na financování výstavby trolejbusové trati (Ústí nad Labem - Střekov) Dopravním podnikem Ústí za účelem zlepšení dopravních toků mezi oběma zeměpisnými lokalitami a omezení znečištění životního prostředí. Podpora se tedy snaží napomoci rozvoji intermodální dopravy a zlepšit environmentální standard dopravy v Ústeckém kraji, což je v souladu s obecným zájmem Unie. Komise proto dospěla k závěru, že opatření přispívá k dosažení jednoznačně definovaného cíle obecného zájmu.
7.2.2.2 Nezbytnost a přiměřenost podpory
(173)
Komise se domnívá, že toto opatření je nezbytné k dosažení cíle, kterým je přesun části přepravy ze standardních autobusových linek na trolejbusové linky a podpora intermodální veřejné dopravy šetrnější k životnímu prostředí. V případě neposkytnutí podpory by k tomuto přesunu nedošlo a doprava na příslušné trase by byla i nadále zajišťována prostřednictvím autobusové dopravy, která je méně šetrná k životnímu prostředí.
(174)
Komise bere na vědomí tvrzení DPÚK, že orgánům nabídl výrazně levnější alternativu ekologicky šetrné místní dopravy na lince Ústí nad Labem - Střekov (autobusy CNG místo trolejbusů DP Ústí), ale tato alternativa byla zamítnuta. Orgány České republiky však nemají úřední záznam o tom, že by DPÚK předložil jakoukoli formální nabídku alternativního projektu pro zajištění ekologicky šetrné dopravy ve městě. Projekt, který DPÚK přiložil ke svým připomínkám, pocházel z roku 2001, a nebyl proto v době posuzovaného navýšení kapitálu relevantní. Orgány České republiky navíc uvádí, že trať Ústí nad Labem - Střekov je nedílnou součástí trolejbusové dráhy, jejíž průběžná výstavba probíhá od roku 1984 a která je v provozu od roku 1988.
(175)
Trať Ústí nad Labem - Střekov byla vybudována jako nedílná součást stávajícího trolejbusového systému, který vystavěl, vlastní a provozuje DP Ústí. Kromě toho neexistuje žádný jednoznačný důkaz, že by v době navýšení kapitálu byla k dispozici jakákoli přiměřená a dostupná alternativa. Komise se proto domnívá, že žádné alternativní řešení pro tuto konkrétní část sítě od konkurenčních poskytovatelů nepředstavovalo přiměřenou alternativu, kterou by město Ústí nad Labem muselo brát v úvahu.
(176)
Pokud jde o přiměřenost opatření, Komise v minulosti schválila investiční podporu pro dopravní infrastruktury až do intenzity podpory ve výši 50 % (48). V poslední době byla Komise v řádně odůvodněných případech ochotna přijmout i vyšší intenzitu podpory, pokud členské státy prokázaly ekonomickou potřebu vyšší míry podpory (49).
(177)
V tomto případě představuje opatření uvedené v 96. bodě odůvodnění písm. e) intenzitu podpory pro DP Ústí ve výši 89 %: celkové náklady na výstavbu trolejbusové linky činily přibližně 179,3 milionů CZK, z čehož 160 milionů CZK bylo financováno prostřednictvím navýšení základního kapitálu. Komise se však domnívá, že navýšení kapitálu bylo přiměřené z hlediska dosažení uvedeného cíle obecného zájmu, a to z následujících důvodů:
-
Na rozdíl od pomoci ve formě přímé dotace byla tato podpora poskytnuta prostřednictvím navýšení kapitálu. To znamená, že skutečná výše podpory na dotčenou operaci je výrazně nižší než hodnota navýšení základního kapitálu, neboť město Ústí nad Labem bylo jak před tímto navýšením kapitálu, tak po něm jediným akcionářem DP Ústí. Jakožto 100 % akcionář DP Ústí si město Ústí nad Labem ponechává nepřímé vlastnictví trolejbusové linky financované z navýšení základního kapitálu a bude mít zisk z jejího provozu nebo z jejího případného prodeje, protože hodnota DP Ústí díky této investici vzrostla. Poskytnutí financování ve formě navýšení základního kapitálu tudíž zajišťuje, že skutečná intenzita podpory je nižší než intenzita podpory vyplývající z prostého srovnání navýšení kapitálu a celkových nákladů na projekt.
-
Pokud jde o motivační účinek, vzhledem k výši investice do tohoto projektu se zdá nepravděpodobné, že by DP Ústí mohl takovou investici uskutečnit bez dodatečného kapitálu. Komise v této souvislosti konstatuje, že výstavba dalších, méně významných částí trolejbusové sítě v Ústí nad Labem byla financována z jiných prostředků (např. prostřednictvím bankovních úvěrů ve výši 5 milionů CZK a 35 milionů CZK v letech 2004 a 2005 nebo 40 milionů CZK v roce 2007 - viz oddíl 7.1.2 výše). Trolejbusová linka Ústí nad Labem - Střekov však byla poslední významnou součástí systému trolejbusové sítě, jejíž výstavba v Ústí nad Labem probíhá od roku 1984.
-
Komise navíc konstatuje, že prostředky ve výši 160 milionů CZK získané navýšením základního kapitálu jsou vázány výhradně na financování výstavby trolejbusové dráhy Ústí nad Labem - Střekov. Prostředky z tohoto navýšeného kapitálu byly vedeny na zvláštním účtu DP Ústí, ze kterého jsou hrazeny platby na výstavbu trolejbusové linky. Tyto finanční prostředky proto nelze využít k možnému křížovému dotování dopravních činností DP Ústí.
-
Zbývající část stavebních nákladů na trolejbusové linky ve výši 19,3 milionů CZK byla financována z vlastních zdrojů DP Ústí. Z toho plyne, že podpora byla omezena na minimální výši nezbytnou k financování chybějících prostředků projektu.
(178)
Komise se tudíž domnívá, že s ohledem na dosažení uvedeného cíle obecného zájmu je podpora přiměřená.
7.2.2.3 Přístup do této infrastruktury je otevřen na nediskriminačním základě všem uživatelům
(179)
Jakožto součást systému veřejné dopravy bude používání trolejbusů otevřené na nediskriminačním základě všem cestujícím.
7.2.2.4 Podpora nesmí vést k narušení hospodářské soutěže v rozporu se společným zájmem
(180)
Má-li trolejbusová doprava vytvořit životaschopnou alternativu k silniční dopravě, vyžaduje určitou základní infrastrukturu. Vzhledem k tomu, že navýšení základního kapitálu je omezeno na dodatečné náklady potřebné pro výstavbu trolejbusové linky a nepokrývá provozní náklady DP Ústí, opatření uvedené v 96. bodě odůvodnění písm. e) nebude mít za následek narušení hospodářské soutěže ve vztahu k autobusové dopravě v rozsahu, který by byl v rozporu se společným zájmem.
(181)
Komise proto dospěla k závěru, že státní podporu vyplývající z této transakce lze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem na základě článku 93 Smlouvy.
8. ZÁVĚR
(182)
S ohledem na uvedené skutečnosti dospěla Komise k závěru, že kompenzace poskytnuté Ústeckým krajem některým provozovatelům regionální autobusové dopravy za plnění závazku veřejné služby v období od 9. září 2006 do 2. června 2007 a záruky poskytnuté městem Ústí nad Labem Dopravnímu podniku Ústí jako zajištění úvěrů ve výši 35 milionů CZK a 5 milionů CZK nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(183)
Komise dále dospěla k závěru, že kompenzace poskytnuté Ústeckým krajem některým provozovatelům regionální autobusové dopravy za plnění závazku veřejné služby v období 2005-2006 a kompenzace poskytnuté Ústeckým krajem některým provozovatelům regionální autobusové dopravy za plnění závazku veřejné služby v období od 9. září 2006 do 31. prosince 2006 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, která je slučitelná s vnitřním trhem a je vyňata z povinnosti předběžného oznamování stanovené v čl. 108 odst. 3 Smlouvy v souladu s článkem 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1370/2007.
(184)
Komise rovněž dospěla k závěru, že navýšení základního kapitálu DP Ústí ve výši 160 milionů CZK městem Ústí nad Labem představuje státní podporu, kterou Česká republika poskytla protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Státní podporu, která vznikla v důsledku této transakce, však lze považovat za slučitelnou s vnitřním trhem na základě článku 93 Smlouvy.
(185)
V souladu s tím Komise
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Česká republika poskytla podnikům ČSAD BUS Ústí nad Labem, a.s., Dopravní podnik města Ústí nad Labem a.s., Dopravní podnik Teplice, spol. s r. o., Dopravní podnik měst Chomutova a Jirkova a.s., Dopravní podnik města Děčína, a.s., Dopravní podnik měst Mostu a Litvínova, a.s., Autobusová doprava spol. s r. o. Podbořany, Miroslav Ohem - SADO, Petr Frommel - FOBUS, Petr Stejskal - SPORTBUS a Vilém Graupner, stroj. a stav. údržba, ve formě kompenzací za veřejné dopravní služby v období 2005 až 2006, je slučitelná s vnitřním trhem podle nařízení (ES) č. 1370/2007, a tudíž podle článku 93 Smlouvy.
Státní podpora, kterou Česká republika poskytla podnikům ČSAD Semily, a.s., Dopravní podnik města Děčína, a.s., ČSAD Střední Čechy, spol. s r.o., Dopravní podnik Teplice, spol. s r. o., Dopravní podnik města Ústí nad Labem a.s., Dopravní podnik měst Chomutova a Jirkova a.s. a Dopravní podnik Mladá Boleslav, spol. s r. o., ve formě kompenzací za veřejné dopravní služby v období od 9. září 2006 do 31. prosince 2006, je slučitelná s vnitřním trhem podle nařízení (ES) č. 1370/2007, a tudíž podle článku 93 Smlouvy.
Státní podpora, kterou Česká republika poskytla protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy Dopravnímu podniku města Ústí nad Labem a.s. ve formě navýšení základního kapitálu ve výši 160 milionů CZK, je slučitelná s vnitřním trhem podle článku 93 Smlouvy.
Článek 2
Opatření, která Česká republika přijala ve prospěch podniků Autobusy Karlovy Vary, a.s., Autobusy Kavka, a.s., ČSAD Slaný, a.s., Dopravní podnik měst Mostu a Litvínova, a.s., a ZDAR, a.s., ve formě kompenzací za veřejné dopravní služby v období od 9. září 2006 do 2. června 2007 a Dopravnímu podniku města Ústí nad Labem a.s. ve formě záruk ve výši 35 milionů CZK a 5 milionů CZK, nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno České republice.
V Bruselu dne 25. června 2014
KOMISJONI OTSUS,
25. juuni 2014,
riigiabi (SA.20350 - (C 17/08) (ex NN 1/06)) kohta, mida Tšehhi Vabariik on andnud Ústí piirkonnas mitmele piirkondlike bussiteenuste pakkujale
(teatavaks tehtud numbri C(2014) 4081 all)
(Ainult tšehhikeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2014/791/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt eespool nimetatud sätetele (1) ja võttes arvesse nende märkusi
ning arvestades järgmist:
1. MENETLUS
(1)
Komisjon sai 14. veebruari 2005. aasta kirjaga kaebuse ettevõtjalt Dopravní podnik Ústeckého kraje a.s. (edaspidi „DPÚK”) riigiabi kohta, mida anti väidetavalt Tšehhi Vabariigis Ústí piirkonnas piirkondlike bussiveoteenuste pakkujatele. DPÚK on aktsiaselts, kes osutab Ústí piirkonnas piirkondlikke bussiveoteenuseid.
(2)
Komisjon küsis Tšehhi ametiasutustelt teavet 11. mail 2005, 23. jaanuaril 2006, 5. oktoobril 2006 ja 19. juulil 2007.
(3)
Tšehhi ametiasutused vastasid 22. novembril 2005, 7. aprillil 2006, 21. detsembril 2006, 17. oktoobril 2007 ja 25. märtsil 2008.
(4)
DPÚK esitas lisateavet 21. veebruari 2006. aasta ja 31. oktoobri 2006. aasta kirjadega.
(5)
Komisjon pidas koosoleku DPÚKi esindajatega 26. juulil 2007 ja Tšehhi ametiasutuste esindajatega 28. augustil 2007.
(6)
16. aprilli 2008. aasta kirjaga teatas komisjon Tšehhi Vabariigile oma otsusest algatada aluslepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetlus teatavate meetmete suhtes, mis kujutavad endast väidetavalt riigiabi (edaspidi „menetluse algatamise otsus”). Tšehhi Vabariik esitas menetluse algatamise otsuse kohta märkused 21. augustil 2008.
(7)
Komisjon kutsus seoses menetluse algatamise otsuse avaldamisega Euroopa Liidu Teatajas (2) huvitatud isikuid üles esitama väidetava abi kohta märkusi.
(8)
Komisjon sai 22. augustil 2008 märkused ühelt huvitatud isikult, DPÚKilt. Komisjon edastas need märkused Tšehhi Vabariigile, kellele anti võimalus vastata. Asjaomane vastus saabus 4. detsembri 2008. aasta kirjaga.
(9)
15. juulil 2010 palus komisjon Tšehhi Vabariigil esitada märkused komisjoni kavatsuse kohta kontrollida teatavate kaebuses käsitletud meetmete kokkusobivust Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1370/2007 (3) alusel. Tšehhi Vabariik esitas oma märkused 12. augustil 2010.
2. MEETMETE KIRJELDUS
(10)
DPÚKi sõnul maksid Ústí piirkonna ametiasutused teatavatele piirkondlike bussiveoteenuste pakkujatele hüvitist avaliku teenindamise kohustuste täitmise eest ajavahemikus 2004-2007. Peale selle kohaldati kõnealuste bussiettevõtjate suhtes eri vormis - sooduslaenude, toetuste, garantiide, omakapitali suurendamise, sõidukite liisimise, bussijaamade rentimise ja parkimisautomaatide käitamise teel - mitmeid väidetavaid abimeetmeid.
(11)
Komisjon järeldas oma menetluse algatamise otsuses, et ta ei saa hinnata mitme meetme kokkusobivust aluslepinguga, sest neid meetmeid oli kohaldatud enne Tšehhi Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga. Teiste meetmete puhul oli komisjon leidnud juba menetluse algatamise otsuses, et nende puhul ei olnud tegemist riigiabiga.
(12)
Sellest tulenevalt väljendas komisjon kahtlust järgmiste meetmete suhtes:
a)
hüvitis, mille Ústí piirkonna ametiasutused andsid teatavatele piirkondlike bussiveoteenuste pakkujatele avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest veoteenuste valdkonnas 2005. ja 2006. aastal;
b)
hüvitis, mille Ústí piirkonna ametiasutused andsid teatavatele piirkondlike bussiveoteenuste pakkujatele avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 2. juunini 2007;
c)
hüvitis, mille Ústí piirkonna ametiasutused andsid teatavatele piirkondlike bussiveoteenuste pakkujatele avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 31. detsembrini 2006;
d)
garantiid, mille Ústí nad Labemi omavalitsus andis ettevõtjale Dopravní podnik města Ústí nad Labem a.s. (edaspidi „DP Ústí”) 23. juulil 2004 ja 11. aprillil 2005 laenude tagamiseks, mille väärtus oli vastavalt 35 miljonit Tšehhi krooni ja 5 miljonit Tšehhi krooni;
e)
Ústí nad Labemi omavalitsuse 2006. aastal teostatud DP Ústí omakapitali suurendamine 160 miljoni Tšehhi krooni võrra.
2.1. ASJAKOHANE ÕIGUSRAAMISTIK AJAVAHEMIKUS 2004-2007
(13)
Tšehhi Vabariigis võivad pakkuda avalikke bussiveoteenuseid vaid tegevusluba omavad ettevõtjad. Tšehhi Vabariigis on avalike bussiveoteenuste pakkumiseks kehtestatud kaks korda. Esimene neist on seotud veoteenustega, mida pakutakse ärilistel alustel tegevuslubade põhjal, mis väljastatakse ettevõtjatele, kellel on avalike bussiveoteenuste pakkumiseks üldine luba („koncese”). Teine kord on seotud veoteenustega, mida pakutakse avaliku teenindamise kohustuse täitmise raames tegevuslubade põhjal, mis on väljastatud konkreetsete liinide jaoks ettevõtjatele, kellel on avalike bussiveoteenuste pakkumiseks üldine luba („koncese”), ning i) avaliku teenindamise lepingu põhjal või ii) avaliku teenindamise kohustuse kehtestamist käsitleva asjaomase ametiasutuse otsuse põhjal (4).
(14)
Tšehhi Vabariigis võivad pakkuda avalikke bussiveoteenuseid vaid tegevusluba omavad ettevõtjad. Tšehhi ametiasutuste sõnul on tegevusluba luba, mille ametiasutused on andnud avaliku regulaarveoteenuse osutamiseks. Tegevusloa eesmärk on tagada, et bussivedusid korraldavad vaid ettevõtjad, kes vastavad teatud kvaliteedinõuetele. Vastavalt maanteevedusid käsitleva seaduse nr 111/1994 (5) (edaspidi „maanteevedude seadus”) artiklile 18 hõlmavad need nõuded eeskätt kohustust pakkuda teenuseid kooskõlas heakskiidetud sõiduplaaniga, tagada reisijatele teataval tasemel turvalisus ning avaldada sõiduplaanid ja märkida bussile liini nimetus. Piirkondlikud bussiveoteenused olid vaatlusalusel perioodil Ústi piirkonnas täielikult liberaliseeritud - vaatlusalusel perioodil võis pakkuda Tšehhi Vabariigis piirkondlikke bussiveoteenuseid ükskõik milline teise liikmesriigi ettevõtja, kes vastas tegevusloa saamise tingimustele. Süsteem on olnud praegusel kujul paigas alates 2004. aastast.
(15)
Maanteevedude seaduse artiklis 19 on sätestatud, et avaliku teenindamise kohustust tuleb mõista kui ettevõtja poolt avalikes huvides täidetavat kohustust, mille täitmisega kõnealune ettevõtja majanduslikult ebasoodsamasse olukorda sattumise tõttu muidu ei nõustuks või nõustuks ainult osaliselt. Avaliku teenindamise kohustus antakse ettevõtjale asjakohase riigiasutusega sõlmitava kirjaliku lepingu alusel (6). Avaliku teenindamise kohustuse määratlemisel viidatakse otseselt nõukogu määruse (EMÜ) nr 1191/69 (7) artiklile 14, mille lõikes 1 on sätestatud, et „avaliku teenindamise leping võib hõlmata eelkõige: - veoteenuseid, mis vastavad kinnitatud jätkuvus-, regulaarsus-, veomahu- ja kvaliteedinormidele, - lisaveoteenuseid, - veoteenuseid, mida osutatakse kindlaksmääratud hinnaga ja kindlaksmääratud tingimustel, eriti reisijate teatavatele kategooriatele või teatavatel marsruutidel, - teenuste kohandamist tegelike nõuetega”.
(16)
Maanteevedude seaduse alusel on asjaomane riigiasutus kohustatud hüvitama tõendatava kahju, mida ettevõtja kannab avaliku teenindamise kohustuse täitmise tulemusel (8). Kõnealuse seaduse artikli 19b kohaselt on tõendatav kahju reisijate liinivedude valdkonnas määratletud kui ettevõtja avaliku teenindamise kohustuse täitmise majanduslikult põhjendatud kulude ja mõistliku kasumi (9) summa ning teenitud tulu vahe.
(17)
Maanteevedude seaduse artikli 19b lõikes 3 on sätestatud, et ettevõtja kohustus esitada tõendatava kahju kohta objektiivne hinnang, mis hõlmab kogu sõlmitavas avaliku teenindamise lepingus käsitletavat ajavahemikku, on nõue, mis tuleb täita avaliku teenindamise lepingu sõlmimiseks. Piirkond hüvitab tõendatava kahju summas, mis ei ületa objektiivset hinnangut, millele lisanduvad üksnes ettenägematud kulud. Tõendatava kahju objektiivne hinnang on prognoositavat kahju käsitlev hinnang, mille koostab sõltumatu ekspert enne teenuse osutamist. Maanteevedude seaduse artikli 19b lõikes 3 on sätestatud, et isegi kui ettevõtja nõuab tekkinud kahju eest pärast lepingu täitmist suuremat hüvitist, jääb asjaomane riigiasutus kõnealuses hinnangus eelnevalt kindlaks määratud ülemmäära juurde. Seevastu, kui tegelik kahju on tõendatava kahju objektiivses hinnangus esitatust väiksem, hüvitatakse vaid tegelik kahju. Hüvitada võidakse ka lepingu täitmisel tekkinud ettenägematud kulud, mida ei olnud võimalik lepingu sõlmimise ajal prognoosida.
(18)
Tõendatava kahju kindlaksmääramine, tõendatava kahju objektiivse hinnangu arvutusmeetod, asjakohastest eelarvetest rahaliste vahendite eraldamise eeskirjad, dokumendid, millele tuleb tugineda tõendatava kahju arvutamisel, ja viis, kuidas teostada veoteenuste rahastamise üle valitsuse järelevalvet, määratakse kindlaks rakendusmääruses (10).
(19)
Alates 1. jaanuarist 2003 vastutavad piirkondlikud ametiasutused, sealhulgas Ústí piirkonna ametiasutused, lepingute sõlmimise eest vedajatega piirkondlike avalike transporditeenuste osutamiseks Tšehhi Vabariigis. Üldiste bussiveoteenuste pakkumine on tagatud Tšehhi Vabariigis kahel võimalikul viisil. Esiteks põhiveoteenuste abil, mida vastavalt maanteevedude seaduse artiklitele 19a ja 19b tuleb mõista kui teenuseid, millega tagatakse piirkondlikud veod, ning mida haldavad asjakohased piirkondlikud ametiasutused. Tõendatava kahju katavad piirkonnad oma eelarvest. Teiseks muude veoteenuste abil, mida vastavalt maanteevedude seaduse artiklile 19c tuleb mõista kui teenuseid, millega kantakse hoolt omavalitsuste veovajaduste eest väljaspool piirkonna põhiveoteenuste pakkumist, ja mida haldavad omavalitsused. Nende muude veoteenuste puhul sõlmib omavalitsus ettevõtjaga avaliku teenindamise lepingu ja katab avaliku teenindamise kohustuse täitmisel tekkinud tõendatava kahju oma eelarvest. Põhiveoteenuste ja muude veoteenuste eest makstav hüvitis ei tohi kattuda: kui konkreetse liini kahjud kannab piirkondlik ametiasutus, ei saa sama kahju hüvitada omavalitsus, ja vastupidi, nii et topelthüvitamine ei ole võimalik.
2.2. HÜVITISED AVALIKU TEENINDAMISE KOHUSTUSE TÄITMISE EEST 2005. JA 2006. AASTAL
(20)
Tšehhi ametiasutuste sõnul proovis Ústí piirkond asendada olemasolevad mitmeaastased piirkondlike bussiveoteenuste osutamise lepingud 2004. aasta sügisel uute, võimaluse korral odavamate lepingutega. Selleks kuulutas Ústí piirkond välja teabekogumise, et saada piisavalt teavet nende teenuste pakkumise eeldatavate turuhindade kohta. Selle ettevõtmise tulemused ei toonud lõppkokkuvõttes kaasa uute lepingute sõlmimist.
(21)
Ústí piirkonna ametiasutused otsustasid hoopiski pikendada olemasolevaid lepinguid 30. aprillini 2005, sõlmides nende lisad järgmiste ettevõtjatega: ČSAD BUS Ústí nad Labem a.s. (edaspidi „ČSAD”), (11) Dopravní podnik města Ústí nad Labem a.s. (edaspidi „DP Ústí”), Dopravní podnik Teplice, s.r.o. (edaspidi „DP Teplice”), Dopravní podnik měst Chomutova a Jirkova a.s. (edaspidi „DP Chomutov”), Dopravní podnik města Děčín, a.s. (edaspidi „DP Děčín”), Dopravní podnik měst Mostu a Litvínova a.s. (edaspidi „DP Most”), Autobusová doprava, s.r.o., Podbořany (edaspidi „Podbořany”), Miroslav Ohem - SADO (edaspidi„Miroslav Ohem”), Petr Frommel - FOBUS (edaspidi „Petr Frommel”) ja Petr Stejskal - SPORTBUS (edaspidi „Petr Stejskal”).
(22)
2005. aasta kevadel sõlmiti täiendavad lisad, millega pikendati lepingute kehtivust 31. detsembrini 2005. Need lisad sõlmiti eelmises põhjenduses loetletud ettevõtjatega, v.a Petr Frommel, kes ei olnud enam huvitatud selles piirkonnas veoteenuste pakkumisest. Selle asemel sõlmiti uus leping ettevõtjaga Vilém Graupner, stroj. a stav. údržba (edaspidi „Vilém Graupner”)
(23)
Tabelis 1 on esitatud lepingulisades esitatud näitajad, mille alusel hinnati 2005. aasta puhul objektiivselt iga kõnealuse ettevõtja tõendatavat kahju.
Tabel 1 (12)
2005. aasta lepingute ülevaade
(parandatud näitajad, mille Tšehhi Vabariik esitas pärast menetluse algatamise otsust)
2005
Kilomeetrite arv
Veoteenuste eeldatav hind kilomeetri kohta (13) (Tšehhi kroonides)
Veoteenuste eeldatav koguhind (Tšehhi kroonides)
Prognoositav tulu kilomeetri kohta (14) (Tšehhi kroonides)
Prognoositav kogutulu (Tšehhi kroonides)
Tõendatav kahju kilomeetri kohta (Tšehhi kroonides)
Tõendatav kogukahju (Tšehhi kroonides)
ČSAD
11 279 177,68
30,59
345 071 757,00
14,47
163 224 589,00
16,12
181 847 168,00
DP Ústí
150 696,60
37,16
5 599 878,00
20,01
3 015 435,00
17,15
2 584 443,00
DP Teplice
409 412,40
33,35
13 653 903,00
17,56
7 191 006,00
15,79
6 462 897,00
DP Chomutov
1 155 060,00
30,40
35 113 824,00
11,55
13 340 905,00
18,85
21 772 919,00
DP Děčín
636 830,00
29,24
18 619 839,30
13,71
8 729 066,00
15,53
9 890 772,00
DP Most
229 878,90
34,51
7 933 109,00
14,25
3 275 769,00
20,26
4 657 340,00
Podbořany
395 081,00
27,06
10 689 652,00
13,65
5 392 773,00
13,41
5 296 879,00
Miroslav Ohem
68 936,00
29,00
1 999 144,00
11,54
795 642,00
17,46
1 203 502,00
Petr Frommel
14 868,00
24,00
356 832,00
7,27
108 125,00
16,73
248 707,00
Petr Stejskal
11 144,00
21,70
241 825,00
6,92
77 105,00
14,78
164 720,00
Vilém Graupner
20 492,00
21,50
440 578,00
4,63
94 878,00
16,87
345 700,00
(24)
Veoteenuste eeldatavat koguhinda vähendatakse ettevõtja eeldatava tulu võrra, mis põhineb peamiselt piletimüügil ja muudel tuluallikatel. Tekkiv tõendatav kahju, mis hõlmab mõistlikku kasumit, kujutab endast objektiivset hinnangut tõendatava kahju kohta ehk avaliku teenindamise eest antava hüvitise kohustuslikku ja siduvat ülemmäära, mille piires võib Ústí piirkond ettevõtjale hüvitist maksta, nagu on selgitatud põhjenduses 17.
(25)
Tšehhi ametiasutuste sõnul maksti 2005. aasta puhul välja järgmised tegelikud hüvitised.
Tabel 2
Tegelikud hüvitised 2005. aastal
Ettevõtja
Summa Tšehhi kroonides
ČSAD
181 106 734,73
DP Ústí
2 584 442,98
DP Teplice
5 972 688,46
DP Chomutov
21 024 546,00
DP Děčín
8 792 202,00
DP Most
4 491 342,03
Podbořany
5 189 441,00
Miroslav Ohem
1 203 502,00
Petr Frommel
248 707,00
Petr Stejskal
95 823,00
Vilém Graupner
338 807,50
(26)
Vastavalt Tšehhi ametiasutuste esitatud teabele sai DP Ústí 2005. aasta eest täiendavad avaliku teenindamise hüvitised summas 7 335 000 Tšehhi krooni ja 4 591 200 Tšehhi krooni. Ent nagu Tšehhi ametiasutused selgitasid oma vastuses menetluse algatamise otsusele, oli nende hüvitiste andja Ústí nad Labemi omavalitsus ja need olid seotud üksnes omavalitsusesisese ühistranspordiga. Seepärast on need hüvitised erinevad ja selgelt lahus Ústí piirkonnas piirkondlike bussiveoteenuste jaoks antud avaliku teenindamise hüvitistest ning ei ole seotud käesolevas otsuses vaadeldavate meetmetega.
(27)
Vastavalt Tšehhi ametiasutuste esitatud teabele sai ka DP Teplice 2005. aasta eest täiendava avaliku teenindamise hüvitise summas 34 500 000 Tšehhi krooni. Peale selle sõlmiti 2003. aastal Teplice omavalitsuse ja DP Teplice vahel kaks liisingulepingut ning 5. mail 2006 ja 18. oktoobril 2006 kirjutati alla nende lisadele, et liisida avaliku teenindamise kohustuse täitmiseks kaks uut trollibussi. Ent nagu Tšehhi ametiasutused selgitasid oma vastuses menetluse algatamise otsusele, oli see avaliku teenindamise hüvitis ja nende trollide liisimine seotud üksnes Teplice omavalitsuse omavalitsusesisese ühistranspordiga. Need meetmed on erinevad ja selgelt lahus Ústí piirkonnas piirkondlike bussiveoteenuste jaoks antud avaliku teenindamise hüvitistest ning ei ole seega seotud käesolevas otsuses vaadeldavate meetmetega.
(28)
2006. aastal sõlmisid Ústí piirkonna ametiasutused täiendavad lisad kõikide ettevõtjatega (v.a DPÚK), kes pakkusid maist kuni detsembrini 2005 veoteenuseid. Nende lisade sõlmimiseni viinud läbirääkimistel nõudis DPÚK hüvitise suurendamist, millega Ústí piirkonna ametiasutused ei nõustunud. Sellest tulenevalt lõpetas Ústí piirkond 31. jaanuaril 2006 oma lepingu DPÚKiga. Selle lepinguga ette nähtud kolme kuu pikkune etteteatamise aeg lõppes 1. mail 2006. Sel ajavahemikul pakkus DPÚK veoteenuseid, mille eest ta sai hüvitist.
(29)
Tšehhi ametiasutused edastasid komisjonile lepingulisades esitatud näitajad, mida võeti 2006. aastal arvesse tõendatava kahju hindamisel järgmiste ettevõtjate puhul:
Tabel 3 (15)
2006. aasta lepingute ülevaade
(parandatud näitajad, mille Tšehhi Vabariik esitas pärast menetluse algatamise otsust)
2006
Kilomeetrite arv
Veoteenuste eeldatav hind kilomeetri kohta (Tšehhi kroonides)
Veoteenuste eeldatav koguhind (Tšehhi kroonides)
Prognoositav tulu kilomeetri kohta (Tšehhi kroonides)
Prognoositav kogutulu (Tšehhi kroonides)
Tõendatav kahju kilomeetri kohta (Tšehhi kroonides)
Tõendatav kogukahju (Tšehhi kroonides)
DP Ústí
151 905,00
40,49
6 150 388,18
20,39
3 097 230,55
17,49
2 657 274,00
DP Teplice
407 085,00
34,54
14 060 716,00
18,43
7 502 577,00
16,11
6 558 140,00
DP Chomutov
1 114 320,00
31,34
34 922 789,00
12,09
13 467 600,00
19,25
21 455 189,00
DP Děčín
648 974,00
32,90
21 351 245,00
14,77
9 582 505,00
16,40
10 640 675,00
DP Most
233 195,00
37,89
8 835 760,00
15,60
3 637 843,00
20,67
4 819 011,00
Podbořany
410 802,00
28,03
11 515 089,00
15,44
6 343 433,00
12,59
5 171 656,00
Miroslav Ohem
68 322,00
29,00
1 981 338,00
11,50
785 703,00
17,50
1 195 635,00
Petr Stejskal
11 032,00
30,30
334 270,00
12,69
139 996,00
17,34
191 295,00
Vilém Graupner
35 556,00
21,50
764 454,00
4,63
164 624,00
16,87
599 830,00
(30)
Tegelik hüvitis, mida maksti kõnealustele ettevõtjatele teenuste osutamise eest 2006. aastal, oli järgmine.
Tabel 4
Tegelikud hüvitised 2006. aastal
Ettevõtja
Summa Tšehhi kroonides
DP Ústí
2 657 274,00
DP Teplice
6 558 140,00
DP Chomutov
21 455 189,00
DP Děčín
10 640 675,00
DP Most
4 819 011,00
Podbořany
5 035 557,00
Miroslav Ohem
1 195 635,00
Petr Stejskal
191 294,80
Vilém Graupner
599 830,00
(31)
Vastavalt Tšehhi ametiasutuste esitatud teabele sai DP Teplice 2006. aasta eest Teplice omavalitsuselt täiendava avaliku teenindamise hüvitise summas 35 514 000 Tšehhi krooni. Ent nagu Tšehhi ametiasutused selgitasid oma vastuses menetluse algatamise otsusele, oli see hüvitis seotud üksnes kõnealuse omavalitsuse omavalitsusesisese ühistranspordiga. Seepärast on see hüvitis erinev ja selgelt lahus Ústí piirkonnas piirkondlike bussiveoteenuste jaoks antud avaliku teenindamise hüvitistest ning ei ole seega seotud käesolevas otsuses vaadeldavate meetmetega.
(32)
Nagu on selgitatud põhjenduses 28, sai DPÚK hüvitist avalike teenuste eest, mida ta pakkus ajavahemikus jaanuarist kuni aprillini 2006. Tšehhi ametiasutuste sõnul ulatus see hüvitis 92 172 509,24 Tšehhi kroonini. Selle summa arvutamisel võeti aluseks järgmised lepingulisas esitatud näitajad.
Tabel 5
DPÚKile ajavahemiku eest jaanuar kuni aprill 2006 makstud hüvitised
Jaanuar - aprill 2006
Kilomeetrite arv
Eeldatav hind kilomeetri kohta (Tšehhi kroonides)
Eeldatav koguhind (Tšehhi kroonides)
Prognoositav tulu kilomeetri kohta (Tšehhi kroonides)
Prognoositav kogutulu (Tšehhi kroonides)
Tõendatav kahju kilomeetri kohta (Tšehhi kroonides
Tõendatav kogukahju (Tšehhi kroonides)
DPÚK
3 828 910,45
39,63
151 744 748,24
15,56
59 572 239,00
24,07
92 172 509,24
(33)
DPÚKi lepingust taganemise tõttu algatasid Ústí piirkonna ametiasutused hankemenetluse, mille eesmärk oli valida välja ettevõtjad, kes soovivad pakkuda piirkondlikke bussiveoteenuseid liinidel, kus varem tegutses DPÚK. Selle menetluse tulemusel valiti nendele liinidele tegutsema ČSAD Česká Lípa. DPÚK jätkas vahepeal ikkagi veoteenuste pakkumist, kuid kuna selle ajavahemiku eest hüvitist ei makstud, lõpetas ta Ústí piirkonnas teenuste pakkumise 1. augustil 2006. Kuna ČSAD Česká Lípa ei olnud võimeline alustama tegutsemist nendel liinidel kohe samal kuupäeval, määrasid ametiasutused DPÚKile ühepoolselt kohustuse jätkata veoteenuste pakkumist 8. augustist 2006 kuni 8. septembrini 2006, tuginedes määrusele (EMÜ) nr 1191/69. DPÚKile tehti ettemakse, et katta kehtestatud kohustuse täitmisel tekkiv kahju.
2.3. HÜVITISED AVALIKU TEENINDAMISE KOHUSTUSE TÄITMISE EEST AJAVAHEMIKUS 9. SEPTEMBRIST 2006 KUNI 2. JUUNINI 2007
(34)
8. septembril 2006 lõpetas DPÚK lõplikult veoteenuste pakkumise Ústí piirkonnas. 9. septembril 2006 pidi ČSAD Česká Lípa alustama oma tegevust liinidel, kus varem oli tegutsenud DPÚK, kuid ei tulnud sellega taas toime. Nii otsustasid Ústí piirkonna ametiasutused sõlmida kõnealuste teenuste pakkumiseks lepingud nende ettevõtjatega, kelle pakkumisi ei oldud DPÚKi teenustele asenduse leidmiseks korraldatud menetluse raames välja valitud. Nende ettevõtjate väljavalimisel lähtuti kõige soodsamast pakkumisest, mis järgnes ČSAD Česká Lípa pakkumisele, ehk välja valiti paremuselt teine pakkumine. See oli võimalik üheksas piirkonnas kokku viieteistkümnest, kus Ústí piirkond oli algselt valinud DPÚKi asendajaks ČSAD Česká Lípa.
(35)
Tabelis 6 on loetletud ettevõtjad, kellega Ústí piirkond sõlmis avaliku teenindamise lepingud piirkondlike bussiveoteenuste pakkumiseks liinidel, kus varem oli tegutsenud DPÚK, ning näitajad, mida võeti arvesse hüvitise suuruse kindlaksmääramisel, tuginedes objektiivsele hinnangule tõendatava kahju kohta, mis tekkis nende teenuste pakkumisel ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 2. juunini 2007.
Tabel 6
Ülevaade lepingutest ajavahemikus septembrist 2006 kuni juunini 2007 (16)
(parandatud näitajad, mille Tšehhi Vabariik esitas pärast menetluse algatamise otsust)
9. september 2006 - 2. juuni 2007
Kilomeetrite arv
Veoteenuste eeldatav hind kilomeetri kohta (Tšehhi kroonides)
Veoteenuste eeldatav koguhind (Tšehhi kroonides)
Prognoositav tulu kilomeetri kohta (Tšehhi kroonides)
Prognoositav kogutulu (Tšehhi kroonides)
Tõendatav kahju kilomeetri kohta (Tšehhi kroonides)
Tõendatav kogukahju (Tšehhi kroonides)
ZDAR, a.s.
391 462,00
31,50
12 331 053,00
16,10
6 300 903,59
15,40
6 030 149,41
DP Most
453 962,00
29,80
13 528 067,60
9,40
4 269 395,10
20,40
9 258 672,50
DP Most
646 065,00
29,80
19 252 737,00
11,13
7 192 416,86
18,67
12 060 320,14
Autobusy Kavka, a.s.
569 514,00
27,85
15 860 964,90
13,62
7 755 780,81
14,23
8 105 184,09
Autobusy Karlovy Vary, a.s.
334 582,00
32,30
10 806 998,60
14,68
4 911 462,09
17,62
5 895 536,51
Autobusy Karlovy Vary, a.s.
199 218,50
32,70
6 514 444,95
12,44
2 479 272,62
20,26
4 035 172,33
Autobusy Karlovy Vary, a.s.
740 074,00
31,50
23 312 331,00
13,94
10 319 904,50
17,56
12 992 426,50
ČSAD Slaný a.s.
374 460,00
27,90
10 447 434,00
12,36
4 628 845,79
15,54
5 818 588,21
ČSAD Slaný a.s.
798 764,50
28,40
22 684 911,80
13,77
11 002 327,62
14,63
11 682 584,18
ZDAR, a.s.
536 733,00
31,50
16 907 089,50
13,70
7 352 493,40
17,80
9 554 596,10
(36)
Tabelist 7 on näha, et ettevõtjatele tegelikult tehtud maksed ei ületanud tõendatava kahju objektiivse hindamise käigus kindlaks määratud summasid.
Tabel 7
Lepingute alusel ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 2. juunini 2007 eest makstud tegelikud kahjuhüvitised
Ettevõtja
Summa Tšehhi kroonides
ZDAR, a.s.
3 485 619,00
DP Most
4 300 909,19
DP Most
5 802 759,25
Autobusy Kavka, a.s.
4 893 192,50
Autobusy Karlovy Vary, a.s.
2 857 950,00
Autobusy Karlovy Vary, a.s.
2 042 809,00
Autobusy Karlovy Vary, a.s.
6 653 077,00
ČSAD Slaný a.s.
2 443 620,50
ČSAD Slaný a.s.
5 059 228,25
ZDAR, a.s.
2 613 935,34
2.4. HÜVITISED AVALIKU TEENINDAMISE KOHUSTUSE TÄITMISE EEST AJAVAHEMIKUS 9. SEPTEMBRIST 2006 KUNI 31. DETSEMBRINI 2006
(37)
Neist viieteistkümnest piirkonnast, mille ČSAD Česká Lípa oli algselt olnud nõus DPÚKilt üle võtma, kuues ei olnud paremuselt teist pakkujat, kellega Ústí piirkond oleks saanud sõlmida avaliku teenindamise lepingu. Nende piirkondade jaoks korraldas Ústí piirkond kontsessioonide andmise konkursi teise vooru, kuid selles osales vaid üks pakkuja. Seetõttu valiti ettevõtjad nendel liinidel tegutsemiseks välja läbirääkimismenetluse käigus ning nende ettevõtjatega sõlmiti lepingud üksnes ajavahemikuks, mis järgnes DPÚKi teenuste lõppemisele ja pärastisele ČSAD Česká Lípa ebaõnnestumisele, et tagada DPÚKi teenuste tõrgeteta jätkumine, (17) st kuni 2006. aasta lõpuni, eesmärgiga pakkuda piirkonna elanikele piisaval tasemel veoteenuseid (18).
(38)
Tabelis 8 on loetletud täiendavad ettevõtjad, kellega Ústí piirkond sõlmis lepingud, ja näitajad, mida võeti arvesse tõendatava kahju taseme hindamisel.
Tabel 8
Ülevaade lepingutest ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 31. detsembrini 2006 (19)
(parandatud näitajad, mille Tšehhi Vabariik esitas pärast menetluse algatamise otsust)
9. september - 31. detsember 2006
Kilomeetrite arv
Veoteenuste eeldatav hind kilomeetri kohta (Tšehhi kroonides)
Veoteenuste eeldatav koguhind (Tšehhi kroonides)
Prognoositav tulu kilomeetri kohta (Tšehhi kroonides)
Prognoositav kogutulu (Tšehhi kroonides)
Tõendatav kahju kilomeetri kohta (Tšehhi kroonides)
Tõendatav kogukahju (Tšehhi kroonides)
ČSAD Semily, a.s.
359 299,00
32,00
11 497 568,00
12,58
4 518 992,15
19,42
6 978 575,85
DP Děčín
20 572,00
32,90
676 818,80
8,87
182 496,40
24,03
494 322,40
ČSAD Střední Čechy, spol. sr.o.
82 189,00
32,00
2 630 048,00
7,18
590 203,09
24,82
2 039 844,91
DP Teplice
70 240,60
34,54
2 426 110,32
16,11
1 131 576,06
18,43
1 294 534,26
DP Ústí
22 654,00
38,17
864 703,18
16,72
378 774,88
21,45
485 928,30
DP Chomutov
35 443,00
31,34
1 110 783,62
6,10
216 070,92
25,24
894 712,70
Dopravní podnik Mladá Boleslav, s.r.o.
86 360,00
33,00
2 849 880,00
7,20
622 061,90
25,80
2 227 818,10
(39)
Tabelist 9 on näha, et kõnealuste ettevõtjate saadud tegelik hüvitis oli tõendatava kahju objektiivsest hinnangust väiksem.
Tabel 9
Lepingute alusel ajavahemiku 9. septembrist 2006 kuni 31. detsembrini 2006 eest makstud tegelikud kahjuhüvitised
Ettevõtja
Summa Tšehhi kroonides
ČSAD Semily, a.s.
5 253 038,00
DP Děčín
484 084,00
ČSAD Střední Čechy, spol. sr.o.
1 726 387,00
DP Teplice
921 868,68
DP Ústí
437 498,00
DP Chomutov
823 855,10
Dopravní podnik Mladá Boleslav, s.r.o.
2 227 818,00
2.5. DP ÚSTÍ KASUKS ANTUD GARANTIID JA DP ÚSTÍ OMAKAPITALI SUURENDAMINE
(40)
Ústí nad Labemi omavalitsus andis 23. juulil 2004 ja 11. aprillil 2005 DP Ústí kasuks kaks garantiid pangalaenudele, mille väärtus oli vastavalt 35 000 000 Tšehhi krooni ja 5 000 000 Tšehhi krooni. Need laenud oli andnud Komerční banka, a.s (20).. Tšehhi ametiasutused on teavitanud komisjoni, et need garantiid, mis katavad laenud 100 %liselt, anti laenude jaoks, mis olid mõeldud üksnes selleks, et rajada trolliliin, millega asendada Ústí nad Labemi omavalitsuse vähem kulukad, kuid saastavamad bussiteenused.
(41)
Ústí nad Labemi omavalitsus suurendas 2006. aastal DP Ústí omakapitali 160 000 000 Tšehhi krooni võrra. Kapitali suurendati vaid selleks, et rahastada DP Ústí trolliliini (Ústí nad Labem - Střekov) rajamist kooskõlas Ústí nad Labemi omavalitsuse pikaajalise strateegilise eesmärgiga transport elektrifitseerida. Selle kapitalisuurenduse vahendid hoiti eraldi arvel.
3. MENETLUSE ALGATAMISE OTSUS
(42)
Komisjon hindas menetluse algatamise otsuses järgmisi meetmeid, mis kaebuse esitaja oli kahtluse alla seadnud:
a)
avaliku teenindamise hüvitised, mis anti teatavatele veoettevõtjatele piirkondlike bussiteenuste pakkumise eest ajavahemikus 2005-2006;
b)
avaliku teenindamise hüvitised, mis anti teatavatele veoettevõtjatele piirkondlike bussiteenuste pakkumise eest ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 2. juunini 2007;
c)
avaliku teenindamise hüvitised, mis anti teatavatele veoettevõtjatele piirkondlike bussiteenuste pakkumise eest ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 31. detsembrini 2006;
d)
kaks DP Ústí kasuks antud garantiid laenudele väärtuses 35 miljonit Tšehhi krooni ja 5 miljonit Tšehhi krooni;
e)
DP Ústí kapitali suurendamine 160 miljoni Tšehhi krooni võrra;
f)
3,5 miljoni Tšehhi krooni suurune laen DP Chomutovile;
g)
parkimisautomaatide käitamise usaldamine DP Děčínile;
h)
sõidukite liisimine DP Teplicele (lisasõidukid alates 2006. aastast);
i)
avaliku teenindamise hüvitised, mis anti teatavatele veoettevõtjatele piirkondlike bussiteenuste pakkumise eest 2004. aastal;
j)
30 miljoni Tšehhi krooni suurune garantii DP Ústíle;
k)
5,2 miljoni Tšehhi krooni suurune garantii DP Chomutovile;
l)
0,245 miljoni Tšehhi krooni suurune tagatis DP Mostile;
m)
bussijaama rentimine DP Děčínile;
n)
13,7 miljoni Tšehhi krooni suurune toetus DP Teplicele;
o)
sõidukite liisimine DP Teplicele alates 2003. aastast;
p)
455 000 Tšehhi krooni suurune toetus DP Mostile.
(43)
Seoses põhjenduse 42 punktides i-o loetletud meetmetega leidis komisjon menetluse algatamise otsuses, et need meetmed põhinesid lepingutel, mis olid sõlmitud enne 1. maid 2004, st enne Tšehhi Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga. Seepärast järeldas komisjon, et tal puudus nende meetmete hindamiseks pädevus. Peale selle leidis komisjon, et põhjenduse 42 punktis p nimetatud meede võeti olemasoleva abikava raames.
(44)
Põhjenduse 42 punktis f nimetatud meetme puhul järeldas komisjon, et DP Chomutovile antud 3,5 miljoni Tšehhi krooni suurune laen ei kujuta endast riigiabi.
(45)
Samamoodi leidis komisjon põhjenduse 42 punktis g osutatud meetme puhul, et mis tahes võimalik eelis, mis tekkis DP Děčínile seoses parkimisautomaatide käitamisega, ei saa moonutada konkurentsi ja kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust, sest see meede vastab kooskõlas komisjoni määrusega (EÜ) nr 69/2001 (21) vähese tähtsusega abi tingimustele.
(46)
Mis puudutab põhjenduse 42 punktis h nimetatud meedet, siis komisjon järeldas, et tal puudub pädevus hinnata trollide liisimist DP Teplicele Teplice omavalitsuse poolt 10. detsembril 2003 sõlmitud algse lepingu põhjal. Ent kuna seda liisingulepingut on kaks korda muudetud - 5. mail 2006 ja 18. oktoobril 2006 -, et hõlmata täiendavate trollide liisingud, võiks komisjon hinnata nende muudatuste tulemusel toimunud liisimist. Komisjon selgitas menetluse algatamise otsuses, et kuna neid sõidukeid kasutati üksnes avaliku teenindamise kohustuse täitmiseks, tuleks kõiki nendest liisingulepingutest tulenevaid kulusid käsitada avaliku teenindamise hüvitise osana. Nagu on märgitud põhjenduses 27, oli nende trollide liisimine seotud üksnes Teplice omavalitsuse sisese ühistranspordiga, nii on need meetmed erinevad ja selgelt lahus Ústí piirkonnas piirkondlike bussiveoteenuste jaoks antud avaliku teenindamise hüvitistest ning ei ole seotud käesolevas otsuses analüüsitavate meetmetega.
(47)
Seoses avaliku teenindamise hüvitistega, mis anti teatavatele veoettevõtjatele põhjenduse 42 punktides a, b ja c loetletud eri perioodide puhul, uuris komisjon menetluse algatamise otsuses seda, kas need meetmed kujutasid endast Euroopa Kohtu Altmarki kohtuotsuses (22) kindlaks määratud tingimuste alusel riigiabi. Kuna komisjon väljendas teise, kolmanda ja neljanda Altmarki tingimuse täitmise suhtes kahtlust, järeldas ta, et ei saa välistada, et hüvitised kujutavad endast aluslepingu tähenduses riigiabi.
(48)
Põhjenduse 42 punktides d ja e loetletud meetmete puhul analüüsis komisjon seda, kas garantiid ja DP Ústí omakapitali suurendamine kujutasid endast riigiabi, ning eelkõige seda, kas neid võis pidada turumajanduse tingimustes tegutseva investori põhimõttega kooskõlas olevaks. Menetluse algatamise otsuses järeldas komisjon, et ei saa välistada, et need meetmed ei ole vastavuses turumajanduse tingimustes tegutseva investori põhimõttega ja et seetõttu võivad nad kujutada endast riigiabi aluslepingu tähenduses.
(49)
Seejärel uuris komisjon seda, kas põhjenduse 42 punktides a-e loetletud meetmeid võib pidada kokkusobivaks siseturuga.
(50)
Põhjenduse 42 punktides a, b ja c nimetatud avaliku teenindamise hüvitiste kohta märkis komisjon, et tal ei olnud võimalik menetluse algatamise otsuse tegemise ajal väita, et hüvitise summa ei ületanud summat, mis oleks olnud vajalik avaliku teenindamise kohustuse täitmisel tekkinud kulude katmiseks, võttes arvesse kõnealuste kohustuste täitmisel teenitavat asjakohast tulu ja mõistlikku kasumit.
(51)
Eeskätt väljendas komisjon kahtlust seoses ettenägematute kulude mõistega ja nende arvutamiseks kasutatud metoodikaga, eriti kuna see tõi kaasa maksed, mis ületasid 2005. ja 2006. aastal DP Teplice ja DP Ústí eeldatavat hüvitise ülemmäära. Lisaks väljendas komisjon kahtlust metoodika suhtes, mida kasutati selle kontrollimiseks, kas ettevõtjate eeldatud hinnatasemed vastasid pakutud teenuste eripäradele. Sellega seoses oli komisjon kahtlev ka küsimuses, kas need hinnad hõlmasid kasumit, mida ei saa pidada mõistlikuks.
(52)
Eespool öeldut arvesse võttes järeldas komisjon, et esineb kahtlusi, kas avaliku teenindamise hüvitised olid aluslepinguga kokkusobivad. Komisjon küsis lisateavet, eeskätt hüvitiste arvutamiseks kasutatud metoodika kohta (eeldatavate hindade taseme kindlaksmääramine, mõistliku kasumi arvutamine ja mõiste „ettenägematud kulud”).
(53)
Seoses põhjenduse 42 punktides d ja e nimetatud meetmetega selgitas komisjon menetluse algatamise otsuses, et Tšehhi ametiasutused ei olnud esitanud komisjonile piisavalt teavet, mis võimaldanuks komisjonil järeldada, kas kapitali suurendamine ja kaks garantiid olid ühist huvi pakkuva eesmärgi saavutamiseks vajalikud ja proportsionaalsed ega kujutanud endast seega tarbetut konkurentsi moonutamist. Seepärast väljendas komisjon kahtlust, kas neid meetmeid saab lugeda aluslepinguga kokkusobivaks.
4. TŠEHHI VABARIIGI MÄRKUSED
(54)
Tšehhi ametiasutused esitasid koos vastusega menetluse algatamise otsusele järgmised kolm dokumenti: Ústí piirkonna seisukohavõtt, Teplice omavalitsuse seisukohavõtt ja DP Ústí (üks väidetav abisaaja) seisukohavõtt. Tšehhi ametiasutused kasutasid ka võimalust, et parandada menetluse algatamise otsuse tabelites 1, 3, 6 ja 7 esitatud teavet. Neis tabelites esinenud vead olid tingitud teatavate veoteenuste väljajätmisest ja andmete ebakorrektsest ümberkirjutamisest. Õiged andmed on esitatud nüüd eespool toodud tabelites 1, 3, 6 ja 8.
4.1. MÄRKUSED ABI OLEMASOLU KOHTA AVALIKU TEENINDAMISE HÜVITISTE PUHUL
(55)
Tšehhi ametiasutuste sõnul vastavad põhjenduse 42 punktides a, b ja c loetletud avaliku teenindamise hüvitised, mille Ústí piirkond andis piirkondlikele veoettevõtjatele, neljale Altmarki kriteeriumile ega kujuta seega endast riigiabi.
(56)
Esimese Altmarki tingimuse kohta väitsid Tšehhi ametiasutused, et komisjon oli järeldanud juba menetluse algatamise otsuses, et see tingimus oli täidetud kõikide vaatlusaluste avaliku teenindamise lepingute puhul.
(57)
Mis puudutab teist Altmarki tingimust, siis Tšehhi ametiasutused selgitasid, et Ústí piirkond kattis kõikide vaatlusaluste avaliku teenindamise lepingute alusel ettevõtjate tõendatava kahju, mis arvutati kui a) avaliku teenindamise lepingust tuleneva veoteenuse kulude ja b) veoettevõtja saadud tulu vahe. Veoteenuste kulud sisaldasid i) veoettevõtja kulusid kooskõlas keskmise ettevõtja kuludega ja ii) mõistlikku kasumit. Need kriteeriumid pandi eelnevalt paika läbipaistval ja objektiivsel viisil ning hüvitise ülemmäär oli piiratud eksperdiarvamuse põhjal kohe algusest. Piirkondlikel ametiasutustel olid ka volitused kontrollida, et selliste hinnangute jaoks kasutatavad andmed on õiged ja vastavad konkreetse ettevõtja olukorrale.
(58)
Seoses ettevõtjate puhul kasutatud erinevate kilomeetrihindadega, mille suhtes komisjon oli väljendanud menetluse algatamise otsuses kahtlust, vastasid Tšehhi ametiasutused, et need hinnad on seotud eri bussiteenuste osutajate kulude, asjaomase liini ja käitamise aja ning muude konkreetse liini eripäradega. Lisaargumendina esitasid Tšehhi ametiasutused standardsete pikaajaliste kontsessioonide tulemused, mille puhul pakutud hind jääb vahemikku 25,48 Tšehhi krooni km kohta maapiirkondades ja 45,79 Tšehhi krooni km kohta linnalähedastes piirkondades.
(59)
Seepärast olid Tšehhi ametiasutused seda meelt, et teine Altmarki tingimus on täidetud kõikide avaliku teenindamise lepingute puhul.
(60)
Mis puudutab kolmandat Altmarki tingimust, siis Tšehhi ametiasutused tuletasid meelde, et Ústí piirkonna sõlmitud avaliku teenindamise lepingutes oli ette nähtud tõendatava kahju esialgne objektiivne hindamine. Vastavalt maanteevedude seaduse artikli 19b lõikele 3 peab piirkond hüvitama tõendatava kahju summas, mis ei ületa kõnealust objektiivset hinnangut, millele lisanduvad üksnes ettenägematud kulud. Seega - kui tegelik kahju on asjaomasel perioodil esialgselt hinnatust suurem, hüvitab Ústí piirkond kahju üksnes hinnangus esitatud summa piires, mis ei hõlma ettenägematuid kulusid.
(61)
Sellega seoses märkisid Tšehhi ametiasutused, et ükski veoteenuse osutaja ei saanud oma põhiveoteenuste eest hüvitist, mis oleks ületanud 2005. ja 2006. aasta avaliku teenindamise lepingutes ette nähtud tõendatava kahju esialgses objektiivses hinnangus kindlaks määratud taset. Peale selle kandsid 2006. aastal kolm veoettevõtjat, kes teenindasid Ústí piirkonnas viit regiooni, majanduslikku kahju. Tšehhi ametiasutuste esitatud dokumentidest on näha, et need kolm veoettevõtjat püüdsid saada Ústí piirkonnalt lisahüvitist. Ústí piirkond täiendavat hüvitist siiski ei andnud ja sundis seega kõnealuseid veoteenuste pakkujaid kandma oma äririske ise. Veel märkisid Tšehhi ametiasutused, et veoteenuste pakkuja ei saa teha ühepoolselt otsust lõpetada teatud liinidel veoteenuste osutamine või mõjutada pakutava teenuse ulatust ja sagedust. Kui veoteenuste pakkuja ei taga oma lepingus sätestatud põhiveoteenuseid, on Ústí piirkonnal õigus kohaldada lepingutrahve.
(62)
Tšehhi ametiasutused tunnistavad, et maanteevedude seaduses ei ole esitatud ettenägematute kulude üksikasjalikumat määratlust ja et selle mõiste määratlemine on jäetud konkreetsetele veoteenuste ostjatele. Mõiste „ettenägematud kulud” sätestati üksikasjalikumalt avaliku teenindamise lepingutes, mille Ústí piirkond sõlmis konkreetsete veoettevõtjatega. Ettenägematud kulud viitavad olukordadele, mis ei ole sõltuvuses ettevõtte juhtimisest; ettenägematute kulude hulka kuuluvad näiteks loodusõnnetused, riiklikud hinnameetmed, aktsiisimaksu- või käibemaksumuudatused jne. Tšehhi ametiasutused esitasid komisjonile asjakohased avaliku teenindamise lepingute väljavõtted.
(63)
Lõpetuseks, mis puudutab neljandat Altmarki tingimust, siis Tšehhi ametiasutuste selgitused kolme avaliku teenindamise hüvitamise meetme kohta olid pisut erinevad, mistõttu neid käsitletakse eraldi.
(64)
2005. ja 2006. aasta avaliku teenindamise lepingute kohta (põhjenduse 42 punktis a nimetatud meede) väitsid Tšehhi ametiasutused, et kui võrrelda veoteenuste hinda Ústí piirkonnas 2005. aastal ja kontsessioonihangete alusel alates 2007. aastast pakutud hindu, tuleks neid lepinguid lugeda kõnealusele tingimusele vastavaks. Kuna kontsessioonihanked olid 2007. aastal läbipaistvad, avatud ja mittediskrimineerivad, olid hinnad, mis nende hangete raames esitati, turuhinnad, mille puhul veoteenuse hind sisaldas üksnes keskmise ratsionaalse ettevõtja kulusid ja mõistlikku kasumit. Hinnaerinevuste analüüs näitab, et veoteenuste keskmine hind oli 2005. aastal 30,60 Tšehhi krooni km kohta ja 2007. aastal 30,24 Tšehhi krooni km kohta. 2005. aastal jäi piirkondlike veoteenuste hind vahemikku 21,50 Tšehhi krooni km kohta ja 37,16 Tšehhi krooni km kohta. 2007. aastal, pärast pikaajaliste kontsessioonide andmise menetluste lõppemist, jäid hinnad vahemikku 25,48 Tšehhi krooni km kohta ja 45,79 Tšehhi krooni km kohta. Tsehhi ametiasutuste väitel järeldub sellest võrdlusest, et hind märkimisväärselt ei erinenud ning et eri piirkondade hinnaerinevused olid 2007. aastal isegi suuremad kui 2005. aastal. Sama analüüs näitab, et märkimisväärseid kasumite erinevusi ei olnud ka 2005. ja 2007. aasta lepingutes. Seepärast tuleks veoettevõtjate vaatlusalusel ajavahemikul teenitud kasumit pidada neljanda Altmarki tingimusega kooskõlas olevaks.
(65)
Tšehhi ametiasutused esitasid lisaks Praha Tehnikaülikooli (České vysoké učení technické v Praze) professorite koostatud eksperdiarvamuse, millest nähtub, et teenuseosutajate kulud olid mõistlike ettevõtjate kulud. Ainsad erandid oli kaebuse esitaja DPÚK, kelle piirkondlike veoteenuste hind oli sobimatult kõrge, ja kaks kohalikku ettevõtjat, kelle hind leiti olevat liiga madal.
(66)
Lepingute kohta, mis hõlmasid ajavahemikku 9. septembrist 2006 kuni 2. juunini 2007 (põhjenduse 42 punktis b nimetatud meede) ja 9. septembrist 2006 kuni 31. detsembrini 2006 (põhjenduse 42 punktis c nimetatud meede), väitsid Tšehhi ametiasutused, et Ústí piirkond määratles täpselt soovitud teenuste ulatuse ja esitas huvitatud veoettevõtjatele asjakohased varasematel andmetel põhinevad tuluhinnangud. Eksperdiarvamuse pidi esitama veoteenuse osutaja. Väljavalitud veoteenuse osutaja eksperdiarvamus on seejärel siduv kogu lepinguperioodi vältel. Seega oli otsuse tegemisel ainus kriteerium huvitatud veoteenuse osutajate pakutud hind.
(67)
Seoses avaliku teenindamise hüvitistega bussiteenuste eest ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 2. juunini 2007 (põhjenduse 42 punktis b nimetatud meede) väitsid Tšehhi ametiasutused, et avaliku teenindamise lepingud, mille alusel need hüvitised välja maksti, sõlmiti avatud, läbipaistva ja tingimusteta hankemenetluse tulemusel. Asjaolu, et hanke võitja keeldumise tõttu soovitud teenuseid pakkuda tuli lõppkokkuvõttes valida paremuselt teine pakkuja, ei sea kahtluse alla hankemenetluse avatust, läbipaistvust ja tingimusetust.
(68)
Esimeses valikuvoorus pakutud hind oli valikumenetluse käigus objektiivselt saavutatud hind ning seega vastab see kolmandale ja neljandale Altmarki tingimusele, kuna sellega on tagatud, et teenuse osutaja ei teeni teenuse pakkumisega põhjendamatut kasumit. Põhjenduse 42 punktis b nimetatud meetme kohased lepingud sõlmiti üheksa kuu pikkuseks üleminekuperioodiks viieteistkümnest Ústí piirkonna regioonist üheksa kohta.
(69)
Juhul kui komisjon peaks leidma, et neljanda Altmarki tingimuse esimene pool ei ole põhjenduse 42 punktis b nimetatud meetme puhul täidetud, siis tingimuse teine pool peaks olema Tšehhi ametiasutuste väitel täidetud, sest teenusepakkuja väljavalimisel analüüsiti mõistliku kasumiga tegutseva keskmise teenusepakkuja kulusid.
(70)
Lõpetuseks - seoses avaliku teenindamise hüvitistega, mis Ústí piirkond andis otseste läbirääkimiste tulemusel bussiteenuste eest ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 31. detsembrini 2006 (põhjenduse 42 punktis c nimetatud meede), selgitasid Tšehhi ametivõimud, et Ústí piirkond kandis nii hästi kui võimalik hoolt selle eest, et viies piirkonnas, kus puudus paremuselt teine pakkuja, pakutaks avalikke veoteenuseid võimalikult madala hinnaga. Korraldati kontsessioonide andmise konkursi teine voor, et tagada kuni standardse (kiirendamata) kontsessioonide andmise menetluse korraldamiseni peamised avalikud veoteenused. Teade teise vooru kohta avaldati 16. augustil 2006 mitmes olulises Tšehhi päevalehes (23). Tšehhi ametiasutused esitasid teise vooru jaoks vajalikud dokumendid. Kuna need lepingud tuli sõlmida ČSAD Česká Lípa ootamatu taandumise tõttu kahe nädala jooksul ja võttes arvesse seda, et kõik kontsessioonid anti ajutiselt ajavahemikuks, mis oli lühem kui neli kuud, lisas Ústí piirkond kontsessionääride valimise menetlusse kriteeriumi, et võitjaks tulnud veoettevõtja peab tagama veoteenuste pakkumise alates 9. septembrist 2006, st kaks nädalat pärast kontsessioonide andmise menetluse väljakuulutamist.
(71)
Kuna kontsessiooni andmise konkursi teise vooru põhjal ei olnud võimalik lepinguid sõlmida - kuue piirkonna kohta saadi vaid üks pakkumine (24) -, sõlmis Ústí piirkond lepingud otse olemasolevate veoteenuse osutajatega. Tšehhi ametivõimude sõnul ei olnud nende lepingute sõlmimise erandlike asjaolude tõttu kolmanda kontsessioonide andmise menetluse korraldamiseks aega ja samas ei võimaldanud ajalised piirangud koostada eksperdiarvamust. Tšehhi ametiasutused rõhutasid veel ka seda, et igal juhul ei erinenud veoteenuse hind märkimisväärselt kontsessioonide andmise konkursi esimese ja teise vooru tulemusel saadud hinnast. Summa ligikaudu 7 % suurust erinemist võib pidada normikohaseks, võttes arvesse asjaolu, et inim- ja kapitaliressursside ajutine eraldamine neljaks kuuks oli kulukam kui nende eraldamine pikemaks perioodiks.
4.2. MÄRKUSED RIIGIABI OLEMASOLU KOHTA SEOSES DP ÚSTÍ KASUKS ANTUD GARANTIIDE JA DP ÚSTÍ OMAKAPITALI SUURENDAMISEGA
4.2.1. Garantiid
(72)
5 miljoni Tšehhi krooni ja 35 miljoni Tšehhi krooni suuruste garantiide kohta, mille Ústí nad Labemi omavalitsus andis DP Ústí saadud pangalaenude tagamiseks, väitsid Tšehhi ametiasutused, et DP Ústí oleks saanud need laenud ka ilma tagatisteta. Tšehhi ametiasutused märgivad, et DP Ústí sai 2007. aastal 40 miljoni Tšehhi krooni suuruse laenu trolliliini Ústí nad Labem - Střekov rajamise lõpetamiseks ja kahe bussi ostmiseks. Selle laenu andis Komerční banka, a.s. ehk sama finantsasutus, kes andis DP Ústíle 2004. ja 2005. aastal laenud, mille jaoks Ústí nad Labemi omavalitsus andis vaidlusalused garantiid. Selle 40 miljoni Tšehhi krooni suuruse laenu tagatise moodustasid DP Ústí varad. Laenuandja väljavalimiseks korraldati avalik hankemenetlus, mille tulemusel valiti välja parim pakkumine, tegemata vahet laenu tagamise viisil, st kas laen tagati Ústí nad Labemi omavalitsuse antud garantiiga või tagati seda ettevõtte varade kujul. Tšehhi ametiasutuste sõnul näitab see, et laenu tingimused ei sõltunud 2007. aastal tagatise vormist ja et DP Ústí oli suuteline saama samadel tingimustel laenu isegi ilma garantiita. Tšehhi ametiasutuste väitel oli see nii ka 2004. ja 2005. aasta laenude puhul ning seega ei toonud garantii DP Ústíle mingit majanduslikku eelist.
(73)
Laenude abil saadud vahendeid ei saanud igal juhul kasutada muul otstarbel kui trolliliini rajamiseks. Ústí on piirkond, kus keskkonna kvaliteet on madal, ja projekti eesmärk oli selles piirkonnas valitsevat olukorda parandada. Kui DP Ústíle ei oleks pangalaenu antud, oleks DP Ústí olnud kohustatud jätkama oma bussiveoteenusega. Tšehhi ametivõimude sõnul peeti meetmega seoses keskkonnakaitset tähtsamaks trolliliini rajamise suurtest kuludest ja seepärast tuleks meedet lugeda aluslepinguga kokkusobivaks.
4.2.2. DP Ústí omakapitali suurendamine
(74)
Tšehhi ametiasutused selgitasid, et vahendid, millega suurendati DP Ústí omakapitali 160 miljoni Tšehhi krooni võrra, olid mõeldud kasutamiseks üksnes selleks, et rahastada trolliliini Ústí nad Labem - Střekov rajamist. Neid hoiti DP Ústí eraldi kontol, millelt tehti makseid trolliliini Ústí nad Labem - Střekov ehitamiseks.
(75)
See liin on Ústí nad Labemi omavalitsuse linnade ühistranspordisüsteemi „selgroo” lahutamatu lüli ehk osa suuremahulises ja keskkonnahoidlikus trolliliikluses seisnevast süsteemist, mida on omavalitsuses üles ehitatud alates 1984. aastast ja mis on võetud järk-järgult kasutusele alates 1988. aastast. Trolliliini rajamine on süsteemi ülesehitamise viimane etapp, mille lõpetamisel ühendatakse suur osa jõe paremkaldal asuvast omavalitsuse osast trollibussitranspordi põhisüsteemiga. Seda süsteemi laiendamist on kavandatud alates 1996. aastast.
(76)
Tšehhi ametiasutuste sõnul parandab investeering märkimisväärselt omavalitsuse keskkonnatingimusi, peamiselt vähendades jõe paremkaldal asuvas linna osas õhusaastet, vähendades tänu busside asendamisele trollidega kõikidel mõjutatud liinidel transpordi põhjustatud mürataset (eelkõige öösel), vähendades mõjutatud liinidel heidet ja vähendades Střekovi piirkonnas fotokeemilise sudu tekkimise riski.
(77)
Sellest tulenevalt väitsid Tšehhi ametiasutused, et kapitali suurendamine on hõlmatud määruse (EMÜ) nr 1107/70 (25) artikli 3 lõike 1 punktis b sätestatud erandiga. Tšehhi ametiasutuste väitel on tingimused artikli 3 lõike 1 punkti b kohaldamiseks täidetud, sest i) trollivõrgustiku rajamise eesmärk on transpordi koordineerimine ja optimeerimine; ii) sellega kaasnevad infrastruktuurikulutused, mida teised ettevõtjad, kes korraldavad muud liiki maanteevedusid, ei pea kandma; ning iii) ühise poliitikaeesmärgi (transpordi koordineerimine ja CO2-heite vähendamine) saavutamiseks ei ole olemas muud, rahaliselt vähem koormavat alternatiivi.
4.3. MÄRKUSED DP ÚSTÍ JA DP TEPLICE SUHTES KOHALDATUD LISAMEETMETE KOHTA
(78)
2005. aastal sai DP Ústí oma avaliku teenindamise kohustuse täitmise raames kaks lisahüvitist, mille suurus oli 4 591 200 Tšehhi krooni ja 7 335 000 Tšehhi krooni. Tšehhi ametiasutused selgitasid, et need Ústí nad Labemi omavalitsuse antud hüvitised puudutasid üksnes asjaomase omavalitsuse sisevedusid ja need ei ole seotud Ústí piirkonna piirkondlike transpordihüvitistega, millele on keskendutud menetluse algatamise otsuses.
(79)
Seoses DP Teplice suhtes võetud meetmetega selgitasid Tšehhi ametiasutused, et Teplice omavalitsuse antud hüvitised, nagu ka sõidukite liisimine, olid seotud üksnes asjaomase omavalitsuse piires toimuvate vedude valdkonnas täidetava avaliku teenindamise kohustusega. Seega ei olnud need seotud Ústí piirkonna antud piirkondlike transpordihüvitistega, millele on keskendutud menetluse algatamise otsuses. Tänu sellele, et DP Teplice hoidis kontod lahus, ei olnud igal juhul mingit ohtu, et nende hüvitistega oleks ükskõik millisel moel ristsubsideeritud DP Teplice piirkondlikke veoteenuseid. Ja veel - trolle ei saa tulenevalt nende ehitusest kasutada piirkondlike veoteenuste pakkumiseks Teplice omavalitsuses väljaspool trolliliine.
5. HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
(80)
DPÚK oli ainus huvitatud isik, kes esitas vastusena menetluse avamise otsusele märkuseid.
(81)
DPÚK esitas üldised märkused õigusraamistiku kohta, mida kohaldatakse Tšehhi Vabariigi piirkondlike bussiteenuste sektoris avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest hüvitise maksmisel. DPÚK väitis, et Tšehhi Vabariigis ei ole toimunud ühistranspordisektoris mingit liberaliseerimist. DPÚKi sõnul tähendas see seda, et ettevõtjate kohustused olid haldusotsustes, millega anti ettevõtjatele tegevusload, selgelt paika pandud, sest Tšehhi õigusaktid põhinevad avaliku teenindamise kohustuse süsteemil määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 2 tähenduses, mitte avaliku teenindamise lepingutel kõnealuse määruse artikli 14 tähenduses. DPÚK väidab, et menetluse algatamise otsuses antud hinnangut avaliku teenindamise hüvitistele mõjutab asjaomase õigusraamistiku väär tõlgendamine. Veel väidab DPÚK, et Altmarki kohtuotsust ei saa antud juhul kohaldada, sest selles otsuses käsitleti süsteemi, mis põhines avaliku teenindamise lepingutel, mitte avaliku teenindamise kohustusel, nagu praegune juhtum.
(82)
Selle põhjal väitis DPÚK, et piirkondlikud ametiasutused ja ettevõtjad ei oleks tohtinud pidada läbirääkimisi avaliku teenindamise kohustuse ja hüvitise taseme üle. Ettevõtjad ei oleks tohtinud selles küsimuses konkureerida, kuna avaliku teenindamise kohustusel põhinevas süsteemis on see võimatu. Lisaks ei kajastanud hüvitis pakutud veoteenuse lepingulist hinda, vaid õigusaktide kohaldamisest tulenevate asjaomaste kohustuste täitmisel tekkinud kahju. Ka ei sõltunud hüvitis ettevõtja ja ametiasutuste tahtest ning seetõttu ei saanud sel teemal läbirääkimisi pidada. Edasi väitis DPÚK, et Ústí piirkond rikkus olemasolevaid õigusakte, sõlmides avaliku teenindamise lepingud osaliste pakkumismenetluste põhjal välja valitud ettevõtjatega. DPÚKi sõnul on sellised katsed kohaldada konkurentsipõhimõtteid vastuolus avaliku teenindamise kohustustel põhineva süsteemiga ja seega ebaseaduslikud. DPÚK väitis, et värskelt välja valitud ettevõtjad said tegevusload ja avaliku teenindamise hüvitised ebaseaduslikult, sest samade bussiliinide esmalitsentside omanik on DPÚK. Ústí piirkonna ametiasutuste lähenemisviis oli ajendatud nende soovimatusest maksta turgu valitsevatele ettevõtjatele hüvitisi, millele neil on seaduse alusel õigus, mille tulemusel turgu valitsevad ettevõtjad, kes ei ole valmis leppima väiksema tegevustoetusega, asendatakse ebaseaduslike pseudohangete abil uute ettevõtjatega. DPÚK nõudis, et olukord heastataks ning et tal lubataks praegustelt ebaseaduslikult välja valitud ettevõtjatelt bussid ja töötajad üle võtta ning naasta algselt talle määratud avaliku teenindamise kohustuse täitmise juurde, mis pidi lõppema alles 2011. aastal. Peale selle väitis DPÚK, et 2006.-2008. aasta andmed kinnitasid tema väidet, et piirkondlike bussiteenuste tagamise lõppkulud on uute ettevõtjate puhul suuremad.
(83)
Lõpetuseks märkis DPÚK, et värskelt välja valitud ettevõtjad on mitmel juhul omavalitsuste bussiettevõtjad, mis kuuluvad asjaomastele omavalitsustele ja saavad neilt toetust, nii et nende ettevõtjate ja piirkondike reisijatevedude turul tegutsevate ettevõtjate vahel valitseb ebaõiglane konkurents. DPÚKi väitel on vastuvõetamatu, et kohalikel bussiettevõtjatel lubatakse tegutseda piirkondlikel liinidel väljaspool oma omavalitsust.
(84)
Garantii kohta ja selle kohta, et Ústí nad Labemi omavalitsus suurendas DP Ústí omakapitali, väitis DPÚK, et ta oli pakkunud ametiasutustele oluliselt odavamat alternatiivi keskkonnahoidliku kohaliku veoteenuse osutamiseks liinil Ústí nad Labem - Střekov (pakkudes DP Ústí trollide asemel surumaagaasil sõitvaid busse), aga see alternatiiv lükati tagasi.
(85)
Meetmete kohta, mis vastavalt menetluse algatamise otsusele võeti enne Tšehhi Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga, väitis DPÚK, et neil kõigil on pikaajaline mõju, mis ulatub ühinemiskuupäevast tublisti kaugemale.
(86)
Seoses komisjoni hinnanguga parkimisautomaatide käitamise ülemineku kohta DP Děčínile väitis DPÚK, et menetluse algatamise otsuses esitatud analüüs on ebaõige, kuna vähese tähtsusega abi künnis ei olnud ühistranspordisektoris kohaldatav.
(87)
DPÚK ei kommenteerinud ettenägematute kulude mõistet. Ka ei esitanud ta ühtki märkust selle kohta, et hüvitise maksimumsumma eelnev kindlaksmääramine riikliku statistilise analüüsi alusel võiks ära hoida ettevõtjate ülekompenseerimise.
6. TŠEHHI VABARIIGI MÄRKUSED HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSTE KOHTA
(88)
Tšehhi ametiasutused ei olnud nõus sellega, kuidas DPÚK tõlgendas õigusraamistikku, mida kohaldatakse Tšehhi Vabariigis piirkondlike bussiteenuste sektoris avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest hüvitise andmisel. Tšehhi ametiasutused ei olnud nõus ka DPÚKi väitega, et avalikke veoteenuseid ei ole Tšehhi Vabariigis veel liberaliseeritud.
(89)
Tšehhi ametiasutuste väitel sisaldas riiklik õigusraamistik avalike bussivedude korraldamiseks avaliku teenindamise korra raames kaht võimalust: i) maanteevedude seaduse artiklil 19 ja määruse (EMÜ) nr 1191/69 artiklil 14 põhineva avaliku teenindamise lepingu alusel ning ii) otsuse põhjal, millega kehtestatakse ühepoolselt avaliku teenindamise kohustus. Teist võimalust kasutatakse siiski väga harva. Ústí piirkonnas põhinevad kõik piirkondlikud avalikud bussiveod praegu avatud, läbipaistvate ja mittediskrimineerivate hankemenetluste tulemusel sõlmitud lepingutel. Tšehhi ametiasutused väitsid, et ehkki kasutatud mõistetes esines teatavaid erinevusi, vastasid avaliku teenindamise lepingud avaliku teenindamise lepingutele määruse (EMÜ) nr 1191/69 tähenduses. See ilmnes nii maanteevedude seaduse lugemisel kui ka selle tõlgendamisel asjaomaste ametiasutuste erinevates otsustes.
(90)
Tšehhi ametiasutused selgitasid ka seda, et bussiveoteenuste osutamiseks antud tegevusluba võimaldas ettevõtjal pakkuda konkreetsetel liinidel bussiveoteenuseid, aga ei tähendanud avaliku teenindamise kohustuse määramist. See kohustus anti ettevõtjale asjaomase ettevõtja ja asjaomase ametiasutuse (antud juhul Ústí piirkond) vahel sõlmitud avaliku teenindamise lepinguga. Ühe bussiliini kohta võisid omada tegevusluba mitu ettevõtjat, ent avaliku teenindamise hüvitis määrati vaid sellele ettevõtjale, kes oli sõlminud asjaomase liini puhul piirkondliku ametiasutusega lepingu või kellele oli määratud avaliku teenindamise kohustus ametiasutuste otsusega. Peale selle ei saanud tegevusluba kujutada endast otsust avaliku teenindamise kohustuse määramise kohta määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 1 tähenduses, kuna sellega ei nähtud ette avaliku teenindamise kohustuse täitmisest tuleneva finantskohustusega seotud hüvitist, nagu nõutakse kõnealuse määruse artiklis 6.
(91)
Veel leidsid Tšehhi ametiasutused, et avaliku teenindamise lepingute alusel makstud hüvitised vastasid Altmarki kriteeriumidele ja seepärast neist komisjonile ei teatatud.
(92)
Tšehhi ametiasutused väitsid, et tänu avatud, läbipaistvatele ja mittediskrimineerivatele valikumenetlustele oli bussiveoteenuseid osutatud Ústí piirkonnas avaliku teenindamise kohustuse raamistikus hinnaga, mis oli varasemast märksa soodsam. See võimaldas Ústí piirkonnal kasutada oma vahendeid tõhusamalt, kui ta oleks saanud teha siis, kui oleks pidanud maksma hüvitist kahju eest, mida nõudis ühepoolselt DPÚK.
(93)
Seoses DPÚKi väidetega, mis puudutasid Ústí nad Labemi omavalitsuse antud garantiid ja omakapitali suurendamist, selgitasid Tšehhi ametiasutused, et selles omavalitsuses oli juba olemas trollivõrgustik ning et neid meetmeid kasutati selleks, et ühendada omavahel kaks olemasolevat olulist trollivõrgustikku. Seepärast uued trolliliinid vaid täiendasid olemasolevat trollivõrgustikku, mida oli järk-järgult üles ehitatud alates 1988. aastast. Lõpetuseks väitsid Tšehhi ametiasutused, et selle kohta, et DPÚK oleks ametlikult esitanud omavalitsuses keskkonnahoidlike vedude tagamiseks alternatiivse projekti, ei ole mingit ametlikku märget. DPÚKi seisukohavõtule lisatud projekti kuupäev oli juuni 2001 ning seega ei olnud see hinnatud meetmete võtmise ajal asjakohane.
7. MEETMETE HINDAMINE
(94)
Aluslepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik millisel kujul antav abi, mis moonutab või ähvardab moonutada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
(95)
Seepärast peab selleks, et meede liigituks abiks aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, olema täidetud järgmised kumuleeruvad tingimused: i) meede peab olema omistatav riigile ja rahastatav riigi ressurssidest; ii) meede peab andma abisaajale eelise; iii) see eelis peab olema valikuline ning iv) meede peab moonutama või ähvardama moonutada konkurentsi ja võib kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust.
(96)
Komisjon uurib, kas kõik need tingimused on järgmiste meetmete puhul täidetud:
a)
hüvitised, mis Ústí piirkond andis avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ettevõtjatele ČSAD, DP Ústí, DP Teplice, DP Chomutov, DP Děčín, DP Most, Podbořany, Miroslav Ohem, Petr Frommel, Petr Stejskal ja Vilém Graupner seoses piirkondlike veoteenuste osutamisega 2005. ja 2006. aastal;
b)
hüvitised, mis Ústí piirkond andis avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ettevõtjatele Autobusy Karlovy Vary, a.s, Autobusy Kavka, a.s., ČSAD Slaný a.s., DP Most ja ZDAR, a.s. seoses piirkondlike veoteenuste osutamisega ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 2. juunini 2007;
c)
hüvitised, mis Ústí piirkond andis avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ettevõtjatele ČSAD Semily, DP Děčín, ČSAD Střední Čechy, DP Teplice, DP Ústí, DP Chomutov ja DP Mladá Boleslav seoses piirkondlike veoteenuste osutamisega ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 31. detsembrini 2006;
d)
garantiid, mille Ústí nad Labemi omavalitsus andis DP Ústí kasuks 23. juulil 2004 ja 11. aprillil 2005 laenude tagamiseks, mille väärtus oli vastavalt 35 miljonit Tšehhi krooni ja 5 miljonit Tšehhi krooni;
e)
DP Ústí omakapitali suurendamine 160 miljoni Tšehhi krooni võrra Ústí nad Labemi omavalitsuse poolt 2006. aastal.
7.1. RIIGIABI OLEMASOLU
7.1.1. Hüvitised avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest (põhjenduse 96 punktides a, b ja c nimetatud meetmed)
7.1.1.1. Riigi ressursid
(97)
Avaliku teenindamise hüvitised maksti veoteenuste osutamise eest välja Ústí piirkonna ametiasutuste ning põhjenduse 96 punktides a, b ja c loetletud ettevõtjate vahel sõlmitud lepingute põhjal asjaomaste ametiasutuste eelarvest. Seepärast on need hüvitised omistatavad riigile ja antud riigi ressurssidest.
7.1.1.2. Majanduslik eelis
(98)
Altmarki kohtuotsusest järeldub, et hüvitis, mille on ettevõtjatele andnud riik või mis on antud riigi ressurssidest seoses avaliku teenindamise kohustuse täitmisega, ei anna asjaomastele ettevõtjatele eelist ega kujuta seega endast riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, kui on täidetud neli kumuleeruvat tingimust:
a)
abi saav ettevõtja peab olema reaalselt vastutav avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ja see kohustus peab olema täpselt määratletud;
b)
parameetrid, mille alusel see hüvitis arvutatakse, peavad olema eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud;
c)
hüvitis ei tohi olla suurem, kui on vajalik avaliku teenindamise kohustuse täitmisest tulenevate kulude täielikuks või osaliseks katmiseks, arvestades selle kohustuse täitmisega seotud tulu ja mõistlikku kasumit;
d)
kui avaliku teenindamise kohustust täitvat ettevõtjat ei valitud konkreetsel juhul avalikus hankemenetluses, mis võimaldab välja valida kandidaadi, kes suudab üldsusele asjassepuutuvaid teenuseid osutada kõige odavamalt, peab sobiva hüvitise tase olema kindlaks määratud selliste kulude analüüsi alusel, mida keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimise ja asjassepuutuva avaliku teenindamise nõudluse rahuldamiseks vajalike sobivate transpordivahenditega varustatud ettevõtja oleks nende kohustuste täitmiseks kandnud, arvestades nende kohustuste täitmisega seotud tulusid ja mõistlikku kasumit.
(99)
Selleks et vältida majandusliku eelise olemasolu ettevõtjatele avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest hüvitise andmisel, nõutakse Altmarki kohtuotsuses, et kõik neli tingimust peavad olema täidetud kumuleeruvalt.
(100)
Esimene tingimus - avaliku teenindamise kohustuse olemasolu maismaatranspordi valdkonnas - on mõeldud selliste üldist huvi pakkuvate veoteenuste tagamiseks, mida ettevõtja oma majanduslikest huvidest lähtuvalt ilma hüvitiseta ei osutaks või ei osutaks samas mahus või samadel tingimustel (26). Neis piirides on liikmesriikidel lõppkasutajate vajadustega kooskõlas olevate avaliku teenindamise kohustuste määratlemisel ulatuslik kaalutlusõigus. Komisjoni ülesanne on sellistel juhtudel tagada, et kaalutlusõiguse kohaldamisel avaliku teenindamise kohustuse määratlemisel ei tehtaks ilmset viga.
(101)
Komisjon märkis juba menetluse algatamise otsuses, et Tšehhi ametiasutused olid esitanud talle lepingud, mille põhjal Ústí piirkonna ametiasutused korraldasid avaliku teenindamise kohustuste määramise ettevõtjatele. Nendes lepingutes on määratletud veoteenuste pakkumiseks määratud avaliku teenindamise kohustuse ulatus. Konkreetsemalt on nendes lepingutes esitatud liinid, kus bussiveoteenuste pakkujad tegutsevad, sõiduplaanid ja objektiivne hinnang tõendatava kahju kohta. Näitamaks, et neid liine ei ole võimalik käigus hoida ärilistel alustel, võrreldakse nende liinide puhul tekkivat eeldatavat tõendatavat kahju ja tegelikku kahju, mis on esitatud eespool tabelites 1-9. Lisaks ei saa ettevõtjad teha ühepoolselt otsust lõpetada tegutsemine ebatulusal liinil. Ka ei saa nad mõjutada teenuste ulatust ja sagedust liinidel, kus nad tegutsevad. Seepärast seisavad nad silmitsi teatava äririskiga, mis tuleneb sellest, et neil võib tulla kanda majanduslikku kahju, kui nende tegevuskahjum osutub tõendatava kahju objektiivse hindamise käigus eelnevalt kindlaks määratust suuremaks. Sellest tulenevalt järeldab komisjon, et põhjenduse 96 punktides a, b ja c loetletud meetmete puhul on olemas tõelised ja eelnevalt täpselt määratletud avaliku teenindamise kohustused. Esimene Altmarki tingimus on seega täidetud.
(102)
Mis puudutab teist Altmarki tingimust, siis hüvitise arvutamisel aluseks võetavad näitajad tuleb eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määrata selle tagamiseks, et hüvitis ei annaks abi saavale ettevõtjale võrreldes konkureerivate ettevõtjatega majanduslikku eelist. Vajadus hüvitise näitajad eelnevalt kindlaks määrata ei tähenda seda, et hüvitis tuleb arvutada konkreetse valemi põhjal. Tähtis on pigem see, et kohe algusest peale on selge hüvitise kindlaksmääramise viis.
(103)
Komisjon märkis menetluse algatamise otsuses, et avaliku teenindamise hüvitise lepingukohasel arvutamisel võeti aluseks eeldatav kilomeetrihind ja prognoositav tulu. Komisjon tunnistas, et selline metoodika võib tagada hüvitise eelneva objektiivse ja läbipaistva arvutamise. Komisjon polnud aga siiski saanud piisavalt teavet metoodika kohta, mida kasutati antud juhul eeldatavate kilomeetrihindade taseme kindlaksmääramisel, ning ei saanud seetõttu teha veel järeldust selle kohta, kas teine Altmarki tingimus oli täidetud.
(104)
Tšehhi ametiasutused on pärast seda selgitanud, et kohaldatavates Tšehhi õigusaktides on sätestatud kõik näitajad, mille põhjal hüvitised tuleks arvutada, eelkõige teenustega seotud kulud, tulu ja mõistlik kasum. Peale selle sisaldas iga Ústí piirkonna ja ettevõtja vahel sõlmitud leping asjaomaseid näitajaid, mida kasutati tõendatava kahju objektiivsel hindamisel. See hinnang põhineb erinevusel a) lepingus kokku lepitud kilomeetrihinna ja b) asjaomaste teenuste osutamisel ettevõtja teenitud tulu vahel. Kilomeetrihind sisaldas i) tegevuskulusid ja ii) mõistlikku kasumit.
(105)
Seoses erinevustega ettevõtjate kilomeetrihindades selgitasid Tšehhi ametiasutused, et need kajastavad ettevõtjate erinevaid olusid (kilomeetrihind on linnapiirkondades ja linnalähedastes piirkondades mõistagi erinev). Kõikide ettevõtjate hindade arvutamiseks vajalikud näitajad olid igal juhul konkreetsetes lepingutes eelnevalt selgelt paika pandud. Piirkondlikel ametiasutustel olid ka volitused kontrollida, et selliste hinnangute jaoks kasutatavad andmed on õiged ja vastavad konkreetse ettevõtja olukorrale.
(106)
Seepärast leiab komisjon, et hüvitise arvutamise näitajad olid iga ettevõtja puhul eelnevalt objektiivselt ja läbipaistvalt kindlaks määratud. Seega on teine Altmarki tingimus põhjenduse 96 punktides a, b ja c loetletud meetmete puhul täidetud.
(107)
Kolmanda Altmarki tingimuse kohta märgib komisjon, et hüvitise lõplik kindlaksmääramine ja väljamaksmine toimub alles pärast seda, kui konkreetne ettevõtja on esitanud dokumentaalsed tõendid teenuse pakkumisel tegelikult tekkinud kahju kohta Samal ajal on hüvitise maksimumsumma piiratud juba ette tõendatava kahju objektiivse hinnanguga, mis sisaldub lepingus.
(108)
Maanteevedude seaduse artikli 19b lõike 3 kohaselt sisaldab tõendatava kahju objektiivne hinnang eelnevalt kindlaks määratud ülemmäära, mida ületavaid tegelikke kulusid ei saa pädev asutus hüvitada (27). Seega - kui ettevõtja nõuab pärast lepingu täitmist kahjude eest suuremat hüvitist, ei saa asjaomased ametiasutused seda kahju katta. Samas, kui tegelik kahju on eeldatud hinnangulisest kahjust väiksem, hüvitatakse vaid tegelik kahju.
(109)
Seda tõestab asjaolu, et ettevõtjatele makstav tegelik hüvitis on paljudel juhtudel (nagu on näha tabelites 2 („Tegelikud hüvitised 2005. aastal”), 4 („Tegelikud hüvitised 2006. aastal”), 7 („Lepingute alusel ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 2. juunini 2007 eest makstud tegelikud kahjuhüvitised”) ja 9 („Lepingute alusel ajavahemiku 9. septembrist 2006 kuni 31. detsembrini 2006 eest makstud tegelikud kahjuhüvitised”)) lepingus prognoositud kahjust väiksem, nagu on näha tabelite 1 („2005. aasta lepingute ülevaade”), 3 („2006. aasta lepingute ülevaade”), 6 („Ülevaade lepingutest ajavahemikus septembrist 2006 kuni juunini 2007”) ja 8 („Ülevaade lepingutest ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 31. detsembrini 2006”) veerus „tõendatav kogukahju”.
(110)
Nende ülemmäärade suurendamine on võimalik üksnes ettenägematute kulude korral, mida ühegi käesoleva otsuse raames vaadeldud piirkondlike vedude lepingu puhul siiski ei esinenud. Mis puudutab mõistet „ettenägematud kulud”, mille suhtes komisjon väljendas oma menetluse algatamise otsuses kahtlust, siis see mõiste hõlmab kulusid, mis ei ole sõltuvuses ettevõtte juhtimisega seotud otsustest; ettenägematud on kulud, mis on seotud loodusõnnetuste, riiklike hinnameetmete, aktsiisimaksu- või käibemaksumuudatustega jms. Hüvitise nõudmiseks peavad ettevõtjad tõendama, et need kulud tekkisid tõesti avaliku teenindamise kohustuse täitmisel. Selle erandi kohaldamine hüvitise ülemmäära suhtes ei kahjusta siiski hüvitamismehhanismi võimet tagada, et lõplik hüvitis, mille ettevõtja saab, ei ületa ettevõtja tegelikke kulusid.
(111)
Mis puudutab mõistliku kasumi kindlaksmääramist, mis moodustab osa kulude arvutamisest ja mille suhtes komisjon väljendas oma menetluse algatamise otsuses samuti kahtlust, siis Tšehhi ametiasutused tõendasid, et keskmine kasum oli 2005. aastal 1,53 Tšehhi krooni kilomeetri kohta. Kuivõrd keskmine kilomeetri hind oli 2005. aastal 30,60 Tšehhi krooni, tuleb keskmiseks kasumimarginaaliks ligikaudu 5 %, mis on komisjoni meelest mõistlik. 2007. aastal oli keskmine kasum 0,97 Tšehhi krooni kilomeetri kohta ja keskmine kilomeetri hind 30,24 Tšehhi krooni. Keskmine kasumimarginaal oli seega ligikaudu 3,2 %. Tšehhi ametiasutused ei esitanud keskmiseid kasuminäitajaid 2006. aasta kohta. Keskmine kasumimarginaal jääb 2006. aasta puhul tõenäoliselt siiski samasse vahemikku kui 2005. ja 2007. aasta puhul, sest muud asjakohased näitajad (nt keskmine kilomeetri hind oli 2007. aastal 31,72 Tšehhi krooni ja keskmine tõendatav kahju 17,49 Tšehhi krooni kilomeetri kohta) jäid samasse vahemikku ja mõistliku kasumi arvutamise meetod oli sama (vt joonealune märkus 9).
(112)
Seepärast on komisjon jõudnud järeldusele, et kolmas Altmarki tingimus on põhjenduse 96 punktides a, b ja c loetletud meetmete puhul täidetud.
(113)
Ja lõpetuseks - neljanda Altmarki tingimuse kohaselt tuleb avalike teenuste pakkuja välja valida avaliku hankemenetluse käigus või tuleb nende teenuste pakkuja kulud piirata võrdlusanalüüsi põhjal keskmise suurusega ja hästi korraldatud juhtimisega ettevõtja kuludega.
(114)
Lähtudes teabest, mille Tšehhi ametiasutused esitasid põhjenduse 96 punktides a ja c loetletud meetmete kohta, loodi Ústí piirkonna ja ettevõtjate lepinguline suhe 2005. ja 2006. aastaks lihtsalt olemasolevate lepingute pikendamise teel ning ajavahemikku 9. septembrist 2006 kuni 31. detsembrini 2006 hõlmavad lepingud sõlmiti läbirääkimismenetluse käigus. Kummagi menetluse puhul ei lastud teistel ettevõtjatel teha kõnealusel ajavahemikul veoteenuste osutamiseks oma pakkumisi ning kumbki menetlus ei kujutanud endast avalikku hankemenetlust, mis võimaldanuks välja valida turuolukorda kajastavad pakkumised, nagu on nõutud neljanda Altmarki tingimuse esimeses pooles (28).
(115)
Seetõttu peab komisjon uurima, kas ajaomaste lepingute puhul on täidetud neljandas Altmarki tingimuses ette nähtud teine alternatiiv. Selle kohaselt tuleb hüvitise tase kindlaks määrata keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ja sobivalt varustatud ettevõtja kulude analüüsimise põhjal (võrdlusanalüüs).
(116)
Tšehhi ametiasutused väidavad, et ettevõtjatele 2005. ja 2006. aastal makstud hüvitise tase on vastavuses keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ja sobivalt varustatud ettevõtja kuludega. Tšehhi ametiasutuste väitel tõestab seda 2005. ja 2006. aasta hindade võrdlemine hindadega, mis saadi teenuste jaoks alates 2007. aastast avatud ja läbipaistvate pakkumismenetluste tulemusel. Kui 2005. aastal oli keskmine kilomeetri hind 30,60 Tšehhi krooni (keskmised kulud kilomeetri kohta olid 29,06 Tšehhi krooni), siis 2007. aasta hangete tulemusel saadud keskmine hind oli 30,24 Tšehhi krooni kilomeetri kohta (keskmised kulud kilomeetri kohta olid 29,22 Tšehhi krooni). Peale selle - kui eri ettevõtjate hinnad jäid 2005. aastal vahemikku 21,50-37,16 Tšehhi krooni kilomeetri kohta, siis 2007. aastal oli see vahemik 25,48-45,79 Tšehhi krooni. Tšehhi ametiasutused väidavad, et kuna kilomeetrihinna keskmine tase ja eri ettevõtjate hindade vahemik 2005. ja 2007. aastal oluliselt ei erinenud, tuleks lugeda 2005. aasta hindu vastavuses olevaks keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ja sobivate transpordivahenditega varustatud ettevõtjate kuludega. Lisaks esitasid Tšehhi ametiasutused eksperdiarvamuse, mis tõendas, et kui kaebuse esitaja erandlikult suured kulud kõrvale jätta, siis kõikide teiste ettevõtjate kulud vastasid keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ja sobivate transpordivahenditega varustatud ettevõtjate kuludele.
(117)
Komisjon märgib, et eelmises põhjenduses kirjeldatud statistiliste andmete kasutamise eesmärk on kinnitada, et hinna kindlaksmääramisel lähtuti keskmise ettevõtja kuludest. Ent nagu on märgitud juba menetluse algatamise otsuses, ei vii statistiliste varasemate kulude kasutamine järelduseni, et ettevõtjaid, kes nõustusid osutama teenuseid 2005. aasta kulude tasemel, tuleks lugeda hästi korraldatud juhtimisega ettevõtjateks. Kulude taseme varasem kindlaksmääramine ilmselgelt ei innusta veoettevõtjaid tõhustama oma kulude haldamist. Lisaks, kui mõni oluline kulude parameeter muutub (nt kütuse hind), aeguvad varasemad kuluandmed viivitamata. Peale selle ei ole Tšehhi ametiasutused kohaldanud võrdlusanalüüsis kasutatavate ettevõtjate kindlaksmääramisel ühtki tunnustatud objektiivset majanduslikku kriteeriumi, mis kajastaks ettevõtte rahuldavat juhtimist, ning see analüüs ei põhinenud ühelgi analüütilisel näitajal, mis oleks väljendanud tootlikkust või oleks olnud seotud tarnete kvaliteediga (29).
(118)
Mis puudutab põhjenduse 96 punktis c nimetatud meedet, siis Tšehhi ametiasutused ei ole esitanud komisjonile mingit teavet, mis näitaks, et hüvitise tase määrati ajavahemikku 9. septembrist 2006 kuni 31. detsembrini 2006 hõlmavate lepingute puhul kindlaks keskmise suurusega, hästi korraldatud juhtimisega ja sobivalt varustatud ettevõtja kulude analüüsi põhjal.
(119)
Seega, kuna kõik neljanda Altmarki tingimuse teise alternatiivi nõuded ei ole täidetud, ei saa komisjon järeldada, et põhjenduse 96 punktides a ja c nimetatud meetmete tulemusel antud hüvitise summa tehti kindlaks tasemel, mis tagab, et teatavatele ettevõtjatele ei antud eelist. Seepärast leiab komisjon, et põhjenduse 96 punktides a ja c nimetatud meetmete tulemusel makstud avaliku teenindamise hüvitistega on antud samas põhjenduses nimetatud piirkondlikele veoettevõtjatele majanduslik eelis.
(120)
Mis puudutab põhjenduse 96 punktis b nimetatud meedet, siis ajavahemikku 9. septembrist 2006 kuni 2. juunini 2007 hõlmavad avaliku teenindamise lepingud sõlmiti pärast hankemenetluse läbiviimist. Selle hankemenetlusega jagati Ústí piirkond viieteistkümneks piirkonnaks, mille kohta ettevõtjad said teha eraldi pakkumisi. Hanketeade avaldati veebilehel, Ústí piirkonna avalikul teadetetahvlil ja kahes Tšehhi Vabariigi üleriigilises päevalehes. Hankedokumendid võtsid kakskümmend kolm huvitatud isikut. Hüvitise eraldamise kriteeriumid tehti eelnevalt teatavaks: valik tehakse vaid hinna põhjal, kvalitatiivseid näitajaid hindamata, ja hanke võidab ettevõtja, kes pakub madalaimat kilomeetrihinda. Hankemenetlust oli seega piisavalt hästi reklaamitud ning see oli avatud ja läbipaistev.
(121)
Tšehhi ametiasutuste sõnul jäi pakutud hind vahemikku 27,57-43,73 Tšehhi krooni/km. Kui DPÚKi tehtud pakkumine kõrvale jätta, jääksid pakutud hinnad vahemikku 27,57-33,50 Tšehhi krooni/km. Ettevõtjad esitasid oma kilomeetrihinnad piirkondade kohta, kus nad kavatsesid teha oma pakkumise. ČSAD Česká Lípa võitis kõik viisteist hankemenetlust. Kuna kõnealune ettevõtja ei suutnud lõppkokkuvõttes siiski teenust pakkuda, sõlmis Ústí piirkond võimaluse korral (üheksa piirkonna puhul) avaliku teenindamise lepingud paremuselt teise pakkujaga. Paremuselt teise pakkuja väljavalimine juhul, kui parima pakkumise esitanu ei suuda teenust osutada, ei tühista järeldust, et pakkumine, mille kasuks sai neis üheksas piirkonnas lõpuks otsustatud, valiti välja piisavalt hästi reklaamitud, avatud ja läbipaistva hankemenetluse tulemusel kooskõlas neljanda Altmarki tingimuse esimese poolega.
(122)
Seetõttu leiab komisjon, et avaliku teenindamise hüvitisega, mille Ústí piirkond andis põhjenduse 96 punktis b nimetatud meetme tulemusel, ei anta kõnealuses põhjenduses loetletud ettevõtjatele eelist ning seepärast ei ole tegemist riigiabiga aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses. Kuna järeldus riigiabi olemasolu kohta tehakse kõnealuse sätte alusel üksnes siis, kui täidetud on kõik neli põhjenduses 95 loetletud tingimust, ei ole eelise puudumise korral mingit vajadust jätkata põhjenduse 96 punktis b loetletud meetme vaatlemist.
7.1.1.3. Valikulisus
(123)
Põhjenduse 96 punktides a ja c loetletud meetmete tulemusel antud eelis on valikuline, sest kõnealustest hüvitistest saavad kasu vaid teatavad ettevõtjad.
7.1.1.4. Konkurentsi moonutamine ja mõju lepinguosaliste vahelisele kaubandusele
(124)
Riigi võetud meedet käsitatakse meetmena, mis moonutab või ähvardab moonutada konkurentsi, kui see võib parandada abisaaja konkurentsiolukorda võrreldes temaga konkureerivate ettevõtjatega (30). Praktilistel kaalutlustel eeldatakse konkurentsi moonutamist aluslepingu artikli 107 tähenduses kohe, kui riik annab ettevõtjale rahalise eelise liberaliseeritud sektoris, kus esineb või võib esineda konkurentsi (31).
(125)
Abi, mis antakse ettevõtjatele turul või sektoris, mis ei ole veel läbinud asjaomase turu väljastpoolt tulevale konkurentsile avamise kaudu liberaliseerimisprotsessi, ei peeta riigiabiks artikli 107 lõike 1 tähenduses, sest see ei kahjusta liikmesriikidevahelist kaubandust. Nagu on märgitud Altmarki kohtuotsuses, on mitmed liikmesriigid alates 1995. aastast hakanud avama teatud veoteenuste turgusid teistes liikmesriikides asuvate ettevõtjate konkurentsile, tänu millele osutavad paljud ettevõtjad juba praegu linna- ja linnalähi- või piirkondliku transpordi teenuseid nende päritoluriigist erinevas liikmesriigis. Nagu on selgitatud põhjenduses 14, võis 2004. aastani kehtinud Tšehhi õigusakti alusel tagada avaliku teenindamise lepingu kohased piirkondlikud bussiveoteenused ükskõik milline ettevõtja, kellel oli konkreetse liini jaoks tegevusluba, kes oli saanud kaubanduslubade seaduse alusel avalike bussivedude jaoks üldise loa („koncese”) ja kes pidas kinni kokkulepitud sõiduplaanist. Nagu selles põhjenduses on veel märgitud, olid piirkondlikud bussiveoteenused vaatlusalusel perioodil Ústi piirkonnas täielikult liberaliseeritud - vaatlusalusel perioodil võis pakkuda Tšehhi Vabariigis piirkondlikke bussiveoteenuseid ükskõik milline teise liikmesriigi ettevõtja, kes vastas tegevusloa saamise tingimustele.
(126)
Seepärast tuleb ükskõik millist piirkondlike bussiveoteenuste pakkujatele antavat hüvitist lugeda hüvitiseks, mis võib moonutada bussiga reisijateveoteenuste pakkumisel konkurentsi.
(127)
Peale selle kahjustab eelis, mis antakse konkurentsile avatud turul tegutsevale ettevõtjale, üldjuhul eeldatavasti liikmesriikidevahelist kaubandust. Tõepoolest, kui riigi rahaline abi tugevdab ühendusesiseses kaubanduses ühe ettevõtja positsiooni konkureerivate ettevõtjate suhtes, mõjutab kõnealune abi ühendusesisest kaubandust (32). Seepärast tuleks põhjenduse 96 punktides a ja c nimetatud meetmeid käsitada meetmetena, mis võivad mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, sest nad kahjustavad teistes liikmesriikides asuvate veoettevõtjate suutlikkust pakkuda oma teenuseid Tšehhi Vabariigis ja tugevdavad avaliku teenindamise hüvitise saajate turupositsiooni.
7.1.2. DP Ústí kasuks antud garantiid (põhjenduse 96 punktis d nimetatud meede)
(128)
DP Ústí sai Ústí nad Labemi omavalitsuselt garantiid, millega tagati 2004. ja 2005. aastal 35 miljoni Tšehhi krooni ja 5 miljoni Tšehhi krooni suurused laenud. Need laenud saadi Ústí nad Labem - Střekov trolliliini rajamise lõpuleviimiseks.
(129)
Selleks et sellised garantiid kujutaksid endast abi, peavad nad andma abisaajale eelise. Sellega seoses tuleks viidata komisjoni teatisele EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (33).
(130)
Teatises EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes on sätestatud, et teatud asjaolude kumuleeruval esinemisel ei saa riigi antavaid garantiisid lugeda riigiabiks.
(131)
Esiteks ei tohi laenajal olla rahalisi raskusi. Komisjon analüüsis DP Ústí kontosid ja järeldas, et ettevõtja ei olnud 2004. ja 2005. aastal, st garantiide saamise ajal, raskustes.
(132)
Teiseks peab garantii ulatus olema selle andmise ajal korralikult mõõdetav. See tähendab, et garantii peab olema seotud konkreetse finantstehinguga ning olema antud kindlaksmääratud maksimumsumma kohta ja piiratud ajaks. Komisjon märgib, et käesoleval juhul oli garantii tõepoolest korralikult mõõdetav, sest see oli otseselt seotud kahe pangalaenuga, mille suurus oli 35 miljonit Tšehhi krooni ja 5 miljonit Tšehhi krooni. Peale selle olid need laenud saadud rangelt ühistranspordi infrastruktuuri rahastamiseks - Ústí nad Labemisse täiendava trolliliini rajamiseks. Garantiid olid ajaliselt piiratud, sest need anti laenu tagasimaksmise ajaks (35 miljoni Tšehhi krooni suuruse laenu puhul 30. juunini 2009 ja 5 miljoni Tšehhi krooni suuruse laenu puhul 31. märtsini 2010).
(133)
Kolmandaks ei tohiks garantii üldjuhul katta enam kui 80 % tagasimaksmata laenust. Ehkki selle nõude täitmatajätmine ei tähenda seda, et garantii loetakse automaatselt riigiabiks (EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist garantiidena antava riigiabi suhtes käsitleva teatise punkt 4.4), peab komisjon sellegipoolest kontrollima kõiki garantiisid, mis katavad kogu (või peaaegu kogu) finantstehingu, nagu garantii, mille andis Ústí nad Labemi omavalitsus.
(134)
Komisjon märgib, et DP Ústí, täielikult Ústí nad Labemi omavalitsusele kuuluva tütarettevõtja tulust enam kui 95 % oli saadud avalike teenuste pakkumisel omavalitsuse bussi- ja trammivedude sektoris. Nende avalike teenuste pakkumise usaldas DP Ústíle Ústí nad Labemi omavalitsus avaliku teenindamise lepingu alusel. Peale selle olid kaks garantiidega hõlmatud laenu mõeldud vaid selleks, et rahastada DP Ústí avaliku teenindamise kohustuse raames käigus hoitava trolliliini rajamist. Seepärast olid kaetud laenud eraldatud üksnes DP Ústí avaliku teenindamisega seotud tegevuse tarvis. Lisaks on DP Ústí ettevõtja, kelle tegevus seisneb peaaegu täielikult nõuetekohaselt määratud avaliku teenindamise kohustuse täitmises.
(135)
Neil põhjustel leiab komisjon, et garantiide 100 protsendiline katvus on kooskõlas EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist garantiidena antava riigiabi suhtes käsitleva teatise punktiga 3.4.
(136)
Neljandaks tuleks garantii eest maksta turupõhist hinda. Riski võtmine tuleks tavaliselt mõistagi hüvitada asjakohase preemiaga sõltuvalt garantiina antavast summast. Kui garantii eest tasutud hind võrdub vähemalt finantsturgudel leitava vastava garantiipreemia viitemääraga, ei ole garantii puhul tegemist abiga.
(137)
Käesoleval juhul oli garantii eest makstav tasu 2,3 %. Kuna abisaaja on väike piirkondlik bussiettevõtja, ei ole võimalik leida asjakohast garantiipreemia viitemäära. Tšehhi ametiasutused on siiski esitanud tõendid selle kohta, et garantii eest makstud hüvitis määrati kindlaks sõltumatu eksperdiarvamuse põhjal ja see kajastas tavapäraseid turutingimusi.
(138)
Lõpetuseks peab laenaja põhimõtteliselt olema võimeline saama finantsturgudel turutingimustel laenu ilma igasuguse riigi sekkumiseta. Sellega seoses esitasid Tšehhi ametiasutused ühe teise laenupakkumise, milles sama pank oli pakkunud 2008. aasta augustis DP Ústíle 40 miljoni Tšehhi krooni suurust laenu kahe võimaliku tagatise vastu: kas Ústí nad Labemi omavalitsuse garantii või DP Ústí varadele pandi seadmine. Laenu tingimused olid mõlema alternatiivi puhul samad, mida kinnitatakse sõnaselgelt ka pangalt saadud kirjas. See näitab, et DP Ústí oleks saanud samadel tingimustel laenu ka ilma garantiita.
(139)
Kuigi seda laenu pakuti hiljem, kui anti käesoleval juhul hinnatavate garantiidega hõlmatud laenud, ei ole mingeid märke sellest, et DP Ústí finantsolukord oleks neil kahel perioodil märkimisväärselt erinenud. DP Ústí 31. detsembri 2004. aasta bilansiaruande kohaselt oli DP Ústí omakapitali suurus 668 miljonit Tšehhi krooni ja koguvõla suurus vaid 122 miljonit Tšehhi krooni (sh 35 miljoni Tšehhi krooni suurune tagatud laen). DP Ústí finantsolukorda silmas pidades oleks DP Ústí olnud seega võimeline andma piisava tagatise isegi 2004./2005. aastal.
(140)
Eelöeldut arvesse võttes leiab komisjon, et ehkki garantii kattis laenud 100 protsendiliselt, esitasid Tšehhi ametiasutused piisavalt tõendeid selle kohta, et DP Ústíle ei antud garantiiga majanduslikku eelist. Sellest tulenevalt on komisjon jõudnud järeldusele, et DP Ústí kasuks antud garantiid ei kujuta endast riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
7.1.3. DP Ústí omakapitali suurendamine (põhjenduse 96 punktis e nimetatud meede)
7.1.3.1. Riigi ressursid
(141)
DP Ústí omakapitali suurendas Ústí nad Labemi omavalitsus. Seega kasutati selle toimingu puhul riigi ressursse.
7.1.3.2. Majanduslik eelis
(142)
Kapitali suurendamise kohta väidavad Tšehhi ametiasutused, et selle eesmärk oli anda vahendid alates 1984. aastast rajatud trollivõrgustiku viimase etapi väljaehitamiseks. See täiendav investeering Ústí nad Labemi omavalitsuse transpordivõrgu elektrifitseerimisse parandaks Tšehhi ametiasutuste sõnul omavalitsuse keskkonnatingimusi.
(143)
Tõendite puudumisel selle kohta, et DP Ústíl oleks olnud võimalik saada sarnaseid rahalisi vahendeid muudest allikatest või et kapitali oleks võinud sel moel suurendada ka võimalik erainvestor, tuleks kapitali suurendamist lugeda DP Ústíle eelise andmiseks.
7.1.3.3. Valikulisus
(144)
Kapitali suurendamine on valikuline, sest suurendati vaid ühe ettevõtja, DP Ústí kapitali.
7.1.3.4. Konkurentsi moonutamine ja mõju lepinguosaliste vahelisele kaubandusele
(145)
Riigi võetud meedet käsitatakse meetmena, mis moonutab või ähvardab moonutada konkurentsi, kui see võib parandada abisaaja konkurentsiolukorda võrreldes konkureerivate ettevõtjatega. Praktilistel kaalutlustel eeldatakse konkurentsi moonutamist aluslepingu artikli 107 tähenduses kohe, kui riik annab ettevõtjale rahalise eelise liberaliseeritud sektoris, kus esineb või võib esineda konkurentsi.
(146)
Peale selle kahjustab eelis, mis antakse konkurentsile avatud turul tegutsevale ettevõtjale, üldjuhul eeldatavasti liikmesriikidevahelist kaubandust. Isegi avalik-õiguslik toetus, mis on antud vaid kohalikke või piirkondlikke teenuseid osutavale ettevõtjale, kes ei osuta ühtki teenust väljaspool oma päritoluriiki, võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, kui selliseid teenuseid võivad pakkuda ka teistest liikmesriikidest pärit ettevõtjad. Kui riigiasutus suurendab veoteenuseid pakkuva ettevõtja kapitali, aitab see ettevõtjal teenuste pakkumist jätkata või teenuste mahtu suurendada, mille tagajärjel väheneb muudes liikmesriikides asuvate ettevõtjate võimalus pakkuda veoteenuseid kõnealuse liikmesriigi turul (34).
(147)
Seepärast on komisjon jõudnud järeldusele, et DP Ústí kapitali suurendamine võib moonutada konkurentsi ja kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust.
7.1.3.5. Järeldus
(148)
Eespool öeldut silmas pidades on komisjoni jõudnud järeldusele, et DP Ústí omakapitali suurendamine Ústí nad Labemi omavalitsuse poolt on riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
7.1.4. Lisahüvitised ning muud DP Ústí ja DP Teplice suhtes 2005. ja 2006. aastal võetud meetmed
(149)
Nagu on selgitatud põhjendustes 26, 27 ja 31, on lisahüvitised, mille Ústí nad Labemi omavalitsus andis DP Ústíle, ning lisahüvitised ja kolm trollibusside liisingut, mille Teplice omavalitsus võimaldas DP Teplicele, seotud üksnes kõnealuste omavalitsuste siseste avalike veoteenustega, nii et need meetmed on erinevad ja selgelt lahus Ústí piirkonnas piirkondlike bussiveoteenuste jaoks antud avaliku teenindamise hüvitistest, mida vaadeldakse menetluse algatamise otsuses ja käesolevas otsuses.
7.1.5. Parkimisautomaatide käitamise usaldamine DP Děčínile
(150)
Ehkki komisjon jõudis menetluse algatamise otsuses sõnaselgelt järeldusele, et mis tahes võimalik eelis, mis kaasnes parkimisautomaatide käitamise usaldamisega DP Děčínile, ei saa moonutada konkurentsi ja kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust, sest see vastab kooskõlas määrusega (EÜ) nr 69/2001 vähese tähtsusega abi tingimustele, vaidles DPÚK sellele järeldusele vastu väitega, et vähese tähtsusega abi künnis ei ole ühistranspordisektoris kohaldatav.
(151)
Selle väite peale märgib komisjon, et parkimisautomaatide käitamist ei saa pidada transporditegevuseks. Kuigi DP Děčín pakub reisijatele bussiteenuseid ja tegutseb transpordisektoris, ei tähenda asjaolu, et ta käitas muu tegevuse kõrval ka parkimisautomaate, seda, et parkimisautomaatide käitamine peaks liigituma transporditegevuseks, mille suhtes ei kohaldata vähese tähtsusega abi künnist. Seepärast jääb komisjon kindlaks oma järeldusele, et maksed, mille DP Děčín sai parkimisautomaatide käitamise eest, jäävad määruse (EÜ) nr 69/2001 reguleerimisalasse.
7.2. ABI KOKKUSOBIVUS
(152)
Aluslepingu artiklis 93 on sätestatud, et „[t]oetused ei ole vastuolus aluslepingutega, kui need vastavad transpordi koordineerimise vajadusele või kujutavad endast avalike teenuste hulka kuuluvate teatud kohustuste täitmise kulude katmist”. See artikkel on võrreldes aluslepingu artiklitega 106 ja 107 erinorm. Vastavalt Euroopa Kohtu kohtupraktikale (35) võib maismaatranspordile antavat abi pidada aluslepingu artikli 93 alusel kokkusobivaks üksnes selgelt kindlaks määratud juhtudel, mis ei kahjusta liidu üldisi huve.
(153)
Komisjon on jõudnud järeldusele, et põhjenduse 96 punktides a, c ja e loetletud meetmed kujutavad endast abi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses. Mis puudutab nende meetmete kokkusobivust siseturuga, siis komisjon vaatleb põhjenduse 96 punktides a ja c loetletud meetmeid koos, sest mõlemad meetmed on seotud hüvitisega, mida Ústí piirkond andis avaliku teenindamise kohustuste täitmise eest, samal ajal kui punktis e nimetatud meede on seotud DP Ústí kapitali suurendamisega Ústí nad Labemi omavalitsuse poolt.
7.2.1. Hüvitised avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest, mis anti seoses veoteenuste osutamisega (põhjenduse 96 punktides a ja c nimetatud meetmed)
(154)
Kuna avaliku teenindamise hüvitis tuleneb põhjenduse 96 punktides a ja c loetletud meetmete puhul avaliku teenindamise lepingute sõlmimisest Ústí piirkonna ja väljavalitud ettevõtjate vahel, mitte avaliku teenindamise kohustuse ühepoolsest määramisest, ei saa Tšehhi ametiasutused tugineda määruse (EMÜ) nr 1191/69 artikli 17 lõikes 2 sätestatud erandile komisjoni eelneva teavitamise kohustusest. Combuse kohtuasjas tehtud otsusest järeldub, et mõistet „avaliku teenindamise hüvitis” tuleb tõlgendada kõnealuse sätte tähenduses väga kitsalt (36). Artikli 17 lõikes 2 sätestatud teavitamise puhul tehtav erand hõlmab üksnes hüvitisi avaliku teenindamise kohustuste eest, mis pandi ettevõtjale kõnealuse määruse artikli 2 kohaselt ühepoolselt ja mille arvutamisel kasutatakse kõnealuse määruse artiklites 10-13 kirjeldatud meetodit (ühine hüvitamiskord). Seda erandit ei kohaldata kõnealuse määruse artiklis 14 määratletud avaliku teenindamise lepingute suhtes. Seevastu määruse (EMÜ) nr 1191/69 artiklis 14 määratletud avaliku teenindamise lepingu alusel antud hüvitisest, mis kujutab endast riigiabi, oleks tulnud teatada enne hüvitise väljamaksmist komisjonile. Selle tegematajätmise korral loetakse kõnealune hüvitis ebaseaduslikult antud abiks (37).
(155)
Sellest tulenevalt leiab komisjon, et avaliku teenindamise hüvitiste kokkusobivust tuleks vaadelda määruse (EÜ) nr 1370/2007 alusel (38). Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on riigiabi kokkusobivuse hindamise reeglid, põhimõtted ja kriteeriumid, mis kehtivad komisjoni otsuse tegemise kuupäeval, konkurentsiolukorra hindamiseks põhimõtteliselt sobivamad (39). Määrust (EMÜ) nr 1191/69 ei kohaldata enam pärast seda, kui see 3. detsembril 2009 määrusega (EÜ) nr 1370/2007 kehtetuks tunnistati, maanteedel pakutavate reisijateveoteenuste suhtes. Meetme kokkusobivust tuleb seepärast hinnata eeskirjade põhjal, mis kehtivad ajal, mil komisjon teeb oma otsuse selle kohta, kas abi tuleb siseturuga kokkusobimatuse tõttu tagasi nõuda, (40) ehk käesoleval juhul kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1370/2007, mis reguleerib avaliku teenindamise lepingute sõlmimist raudteel ja maanteel toimuva avaliku reisijateveo valdkonnas.
(156)
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 9 lõikes 1 on sätestatud, et „[sise]turuga on kokkusobivad üksnes need avaliku teenindamise hüvitised, mida käesoleva määruse kohaselt makstakse avaliku reisijateveoteenuse osutamiseks või üldeeskirjadega kehtestatud tariifikohustuste täitmiseks. Need hüvitised on vabastatud [alus]lepingu artikli [108] lõikega 3 sätestatud eelneva teatamise kohustusest”. Selleks et avaliku teenindamise hüvitist loetaks makstuks vastavalt määrusele (EÜ) nr 1370/2007, tuleb täita hulk tingimusi. Kõnealuse määruse artikli 6 lõikes 1 on sätestatud, et avaliku teenindamise otselepingu korral peab hüvitis olema kooskõlas määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 4 sätetega ja kõnealuse määruse lisas esitatud sätetega, kindlustamaks, et hüvitis ei oleks suurem kui on vajalik avaliku teenindamise kohustuse täitmiseks.
(157)
Nagu on selgitatud 2.2 ja 2.4 jaos, ei sõlmitud avaliku teenindamise lepingud põhjenduse 96 punktides a ja c loetletud meetmete puhul hanke tulemusel, vaid otse asjaomaste ettevõtjatega (41). Seega - selleks et nendest lepingutest tulenevat hüvitist loetaks hüvitiseks, mis on kooskõlas määrusega (EÜ) nr 1370/2007 ning sellest tulenevalt kokkusobiv siseturuga ja vabastatud komisjoni eelneva teavitamise kohustusest, peab see hüvitis vastama kõnealuse määruse artiklis 4 ja lisas esitatud sätetele.
(158)
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artiklis 4 on sätestatud avaliku teenindamise lepingute kohustuslik sisu ja üldeeskirjad.
a)
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 4 lõike 1 punktis a nõutakse, et avaliku teenindamise kohustus oleks selgesõnaliselt määratletud. Peale selle peavad kõnealustes lepingutes sätestatud avaliku teenindamise kohustused vastama - selleks, et jääda määruse (EÜ) nr 1370/2007 reguleerimisalasse - kõnealuse määruse artikli 2 punktis e esitatud määratlusele (42). Nagu on märgitud põhjenduses 101, on lepingutes, mille põhjal Ústí piirkonna ametiasutused korraldasid koos põhjenduse 96 punktides a ja c loetletud veoettevõtjatega avaliku teenindamise kohustuste täitmise, määratletud avaliku teenindamise kohustus kui kohustus pakkuda veoteenuseid. Peale selle - nagu on näha, võrreldes kõnealuste liinide eeldatavat tõendatavat kahju ja tegelikku kahju, mis on esitatud eespool tabelites 1-9 - ei saa kõnealused liinid tegutseda ärilistel alustel, seega ettevõtja ei hoiaks neid liine käigus oma majanduslikest huvidest lähtuvalt ilma hüvitiseta või ei teeks seda samas mahus või samadel tingimustel. Seepärast leiab komisjon, et määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 4 lõike 1 punktist a on põhjenduse 96 punktides a ja c loetletud meetmete puhul kinni peetud.
b)
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 4 lõike 1 punktis b on sätestatud, et näitajad, mille põhjal hüvitis arvutatakse, tuleb kehtestada eelnevalt objektiivsel ja läbipaistval viisil selliselt, et välditaks ülekompenseerimist. Oma põhjendustes 102-106 esitatud hinnangus Altmarki teisele tingimusele märkis komisjon, et ettevõtjate hindade arvutamiseks vajalikud näitajad olid konkreetsetes lepingutes eelnevalt selgelt paika pandud. Lisaks määrati eelnevalt kindlaks hüvitise ülemmäär, mis piirati ülekompenseerimise vältimiseks tõendatava kahju objektiivse hinnanguga. Seega on põhjenduse 96 punktides a ja c loetletud meetmed kooskõlas määruse artikli 4 lõike 1 punktiga b.
c)
Määruse artikli 4 lõike 1 punkt c ja artikli 4 lõige 2 sisaldavad kulude ja tulude jaotamisega seotud korda. Komisjon täheldab, et ettevõtjate teatatud majanduslikult põhjendatud kulud olid määratud kindlaks kooskõlas artikli 4 lõike 1 punktiga c ning et põhjenduse 96 punktides a ja c loetletud meetmetega seotud avaliku teenindamise lepingutes on sätestatud, et piletimüügist saadav tulu jääb ettevõtjale. Seepärast on täidetud ka artikli 4 lõikes 2 esitatud nõue.
d)
Määruse artikli 4 lõikes 3 nõutakse, et avaliku teenindamise lepingu kestus piirduks bussiteenuste puhul kümne aastaga. Vaatlusalused avaliku teenindamise lepingud hõlmavad ajavahemikke, mis kestavad kuni aasta.
e)
Määruse artikli 4 lõige 6 sisaldab nõuet järgida teatavaid kvaliteedistandardeid. Komisjon märgib, et kvaliteedistandarditega seotud nõuded (nt kohustus pakkuda teenuseid vastavalt heakskiidetud sõiduplaanile, tagada reisijatele teataval tasemel turvalisus, avaldada sõiduplaanid ja märkida bussile liini nimetus jne) olid sätestatud kohaldatavates õigusaktides ning olid lisatud nõuetekohaselt hankedokumentidesse ja avaliku teenindamise lepingutesse. Seepärast on artikli 4 lõikest 6 kinni peetud.
Nende tähelepanekute valguses on komisjon jõudnud järeldusele, et põhjenduse 96 punktides a ja c loetletud meetmete kohta sõlmitud avaliku teenindamise lepingute puhul peeti kinni kõikidest määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 4 kohustuslikest sätetest.
(159)
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 lisas on sätestatud, et hüvitis ei tohi ületada järgmistest teguritest koosnevat summat: avaliku teenindamise kohustuse täitmisega kaasnevad kulud, miinus piletitulu, miinus mis tahes positiivne finantsmõju, mis on saadud avaliku teenindamise kohustusega seonduvas võrgus, pluss mõistlik kasum (lisa punkt 2). Lisa punktis 6 on sätestatud, et „[m]õistliku kasumina peab käsitlema selle sektori tavapärast kapitali tootlust antud liikmesriigis, mis võtab arvesse ametivõimude sekkumise läbi avaliku teenuse osutajale põhjustatavaid riske või riskide puudumist”.
(160)
Põhjenduse 96 punktides a ja c loetletud meetmete puhul hoiti ülekompenseerimine ära tegelike kulude ja saadud tulu hilisema kontrollimisega. Juhul kui tegelik kahju oli objektiivselt hinnatud tõendatavast kahjust väiksem, maksti ettevõtjatele hüvitist vaid tegeliku kahju ulatuses. Kui tegelik kahju oli objektiivselt hinnatud tõendatavast kahjust suurem, piirdus hüvitis tõendatava kahju algses objektiivses hinnangus esitatud summaga, millele lisandusid võimalikud ettenägematud kulud. Hüvitis ei saanud igal juhul olla suurem kui ettevõtja tegelikult kantud kahju.
(161)
Mis puudutab mõistlikku kasumit, siis selle arvutamine maanteevedude seaduse (43) alusel on seotud vajadusega, et bussiettevõtjad investeeriksid oma veeremisse. Konkreetsemalt on mõistlik kasum määratletud kui „summa, mis pärast maksustamist […] ei ületa 1/8 selliste busside hinnast, mida tavaliselt kasutatakse avaliku teenindamise kohustuse täitmisel reisijate liiniveoteenuste osutamiseks; sellest summast lahutatakse busside tegeliku amortisatsiooni summa ja reisijate liiniveoteenuste osutamiseks tehtud investeeringute summa eeldusel, et pädev asutus on investeeringu lisamise tõendatava kahju arvutamisse heaks kiitnud”. Komisjon märgib, et vaatlusaluste lepingute puhul oli tõendatava kahju objektiivsel hindamisel arvesse võetud mõistlik kasum ligikaudu 5 % ning et sellist kasumit peetakse Tšehhi Vabariigi piirkondlike bussivedude sektoris mõistlikuks (44). Seepärast vastavad mõistliku kasumi arvutused vaatlusalustes lepingutes määruse (EÜ) nr 1370/2007 lisa punktile 6.
(162)
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 lisa punktis 4 nõutakse, et kulude ja tulude arvestust peab pidama vastavalt kehtivatele raamatupidamis- ja maksustamispõhimõtetele. Läbipaistvuse huvides peavad raamatupidamisarvestused olema lisaks eristatud (kõnealuse lisa punkt 5).
(163)
Tšehhi ametiasutused kinnitasid, et kulude ja tulude arvestust peeti vastavalt kehtivatele raamatupidamis- ja maksustamispõhimõtetele ning et õigusraamistikus, mida kohaldati raamatupidamisstandardite ja riiklike konkurentsieeskirjade näol kõikide ettevõtjate suhtes, nõuti ettevõtjatelt eri tegevusvaldkondade kohta eraldi raamatupidamisarvestuse pidamist, nii et raamatupidamisarvestuste eristamise nõue oli samuti täidetud. Tšehhi ametiasutused kinnitasid, et Ústí piirkonna piirkondlike bussiveoteenuste pakkujatele avaliku teenindamise lepingute alusel tehtud maksed kanti raamatupidamisarvestusse eraldi muust puhtalt ärilistel alustel toimunud tegevusest, millega välditi mis tahes vormis ristsubsideerimist.
(164)
Määruse (EÜ) nr 1370/2007 lisa punktis 7 nõutakse kõigele lisaks, et hüvitamismeetod peab olema suunatud sellele, et säilitada või arendada avaliku teenuse osutaja tõhusat haldustegevust, mida oleks võimalik objektiivselt hinnata. Selles nõutakse ka piisavalt kõrge kvaliteeditasemega reisijateveoteenuste osutamist. Vaatlusalustes lepingutes kasutatud hüvitamismeetod edendab tõhusat haldustegevust ja piisavalt kõrge kvaliteeditasemega reisijateveoteenuste osutamist eelkõige seeläbi, et hüvitis ei tohi ületada tõendatava kahju objektiivset hinnangut. Seepärast on veoettevõtjatel stiimul korraldada oma tegevus tõhusalt ja tagada reisijatele piisavalt kõrgel tasemel teenused, sest kui ettevõtjal tekivad lisakulud, mis ületavad tõendatava kahju objektiivset hinnangut, siis neid kulusid ei hüvitata. Pakutavate teenuste kvaliteedistandardid tagatakse ettevõtjatega sõlmitud avaliku teenindamise lepingutes sisalduvate kvaliteedinõuetega. Seepärast on hüvitamismeetod kooskõlas määruse (EÜ) nr 1370/2007 lisa punktiga 7.
(165)
Eespool öeldut arvesse võttes on komisjon jõudnud järeldusele, et kõik määruse (EÜ) nr 1370/2007 lisas esitatud nõuded on täidetud.
(166)
Seepärast leiab komisjon, et põhjenduse 96 punktides a ja c nimetatud hüvitis, mida anti teatavatele piirkondlike bussiveoteenuste osutajatele, on kooskõlas määruse (EÜ) nr 1370/2007 sätetega, nii et abi tuleks lugeda kõnealuse määruse artikli 9 kohaselt abiks, mis on siseturuga kokkusobiv ja vabastatud eelneva teatamise kohustusest.
7.2.2. DP Ústí omakapitali suurendamine (põhjenduse 96 punktis e nimetatud meede)
(167)
Tšehhi ametiasutuste sõnul on asjaolu, et Ústí nad Labemi omavalitsus suurendas 2006. aastal DP Ústí omakapitali 160 000 000 Tšehhi krooni võrra, siseturuga kokkusobiv kui meede, mis vastab kooskõlas määruse (EMÜ) nr 1107/70 artikli 3 lõike 1 punktiga b transpordi koordineerimise vajadustele (45). Selle erandi alusel on abi transpordi koordineerimiseks siseturuga kokkusobiv, kui „toetusi antakse ettevõtjatele, kes peavad kandma nende poolt kasutatava infrastruktuuriga seotud kulutusi, mida teistel ettevõtjatel ei ole. Sel viisil antavate toetuste suuruse määramisel võetakse arvesse neid infrastruktuurikulutusi, mis konkureerivatel transpordiliikidel puuduvad”.
(168)
Määrus (EMÜ) nr 1107/70 tunnistati määrusega (EÜ) nr 1370/2007 kehtetuks, nii et transpordiinfrastruktuuri rajamiseks antud abi kokkusobivust saab nüüd vaadelda otse aluslepingu artikli 93 alusel. Komisjon meelest on see, et Ústí nad Labemi omavalitsus suurendas trolliliini rajamise rahastamiseks DP Ústí kapitali, koordineerimistegevus kõnealuse sätte tähenduses, sest selle eesmärk on kanda veotegevus üle ühelt transpordiliigilt teisele.
(169)
Komisjoni varasematest otsustest (46) nähtub, et abi, mis antakse ettevõtjatele transpordi koordineerimiseks, on ELi toimimise lepingu artikli 93 alusel siseturuga kokkusobiv, kui on täidetud järgmised tingimused:
a)
abi aitab saavutada ühist huvi pakkuvat eesmärki;
b)
abi on vajalik ja proportsionaalne;
c)
juurdepääs asjaomasele infrastruktuurile on mittediskrimineerivalt avatud kõikidele kasutajatele;
d)
abi ei too kaasa konkurentsimoonutusi, mis oleks vastuolus ühiste huvidega.
7.2.2.1. Ühist huvi pakkuv eesmärk
(170)
Liit on juba mõnda aega järginud poliitikat, mille eesmärk on tasakaalustada eri transpordiliigid ning edendada ühendvedude võimet pakkuda maanteevedudele konkurentsi. Liidu ühendvedude poliitika põhieesmärk on üleminek maanteevedudelt muudele transpordiliikidele. Euroopa transpordipoliitikat käsitlevas valges raamatus (47) ärgitatakse kasutama keskkonnahoidlikke transpordiliike, et teha neist alternatiivid, mis suudavad konkureerida maanteetranspordiga.
(171)
Komisjon tuletab meelde, et transpordisektorit kahjustavad negatiivsed välismõjud, mis tulenevad asjaolust, et eri transpordiliikide puhul ei maksta kinni tegelikke kulusid, mida need ühiskonnale põhjustavad. Seetõttu on konkurents ühendvedude valdkonnas moonutatud ja esineb turutõrkeid. Sellest tulenevalt võib komisjoni meelest olla transpordisektori meetmete koordineerimiseks vajalik riigi sekkumine.
(172)
Vaatlusalune kapitalisuurendus oli nähtud ette üksnes selleks, et rahastada DP Ústí trolliliini (Ústí nad Labem - Střekov) rajamist, mille eesmärk oli parandada nende kahe geograafilise punkti vahel liiklusvooge ja vähendada keskkonnasaastet. Abiga püütakse seega edendada ühendvedusid ja parandada piirkonna vedude keskkonnastandardeid, mis on kooskõlas liidu üldiste huvidega. Seepärast on komisjon jõudnud järeldusele, et meede aitab saavutada selgelt määratletud ühist huvi pakkuvat eesmärki.
7.2.2.2. Abi vajalikkus ja proportsionaalsus
(173)
Komisjoni meelest on meede vajalik selleks, et saavutada eesmärk viia osa vedudest standardselt bussiliinilt üle trolliliinile, millega edendatakse ühendvedusid ja keskkonnahoidlikumat ühistransporti. Abi puudumise korral sellist üleminekut ei toimuks ja veod kõnealusel liinil jätkuksid vähem keskkonnahoidlike bussidega.
(174)
Komisjon märgib, et DPÚK oli oma märkustes väitnud, et ta oli pakkunud ametiasutustele oluliselt odavamat alternatiivi keskkonnahoidliku kohaliku veoteenuse osutamiseks liinil Ústí nad Labem - Střekov (pakkudes DP Ústí trollide asemel surumaagaasil sõitvaid busse), aga see alternatiiv lükati tagasi. Tšehhi ametiasutustel ei ole siiski mingit ametlikku märget selle kohta, et DPÚK oleks esitanud omavalitsuses keskkonnahoidlikumate vedude tagamiseks ametlikult alternatiivse projekti. DPÚKi seisukohavõtule lisatud projekti kuupäev oli juuni 2001 ning seega ei olnud see vaatlusaluse kapitalisuurenduse ajal asjakohane. Lisaks väidavad Tšehhi ametiasutused, et liin Ústí nad Labem - Střekov oli lahutamatu osa trollisüsteemist, mida oli järk-järgult rajatud alates 1984. aastast ja kasutatud alates 1988. aastast.
(175)
Seepärast rajati liin Ústí nad Labem - Střekov lahutamatu osana olemasolevast trollisüsteemist, mida ehitas, omas ja haldas DP Ústí. Peale selle puuduvad selged tõendid selle kohta, et kapitali suurendamise ajal oleks olnud olemas mõni mõistlik ja kättesaadav alternatiiv. Seepärast leiab komisjon, et ükski konkureerivate ettevõtjate pakutud lahendus selle võrgustiku konkreetse osa jaoks ei olnud mõistlik alternatiiv, mida Ústí nad Labemi omavalitsus oleks pidanud arvesse võtma.
(176)
Mis puudutab meetme proportsionaalsust, siis komisjon on kiitnud varasematel aastatel transpordiinfrastruktuuri jaoks antud investeerimisabi heaks, kui abi osatähtsus on olnud kuni 50 % (48). Hilisematel aastatel, kui liikmesriigid on tõestanud, et nende majanduse jaoks on vajalik suurem abi osatähtsus, on komisjon olnud valmis nõustuma nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel ka abi suurema osatähtsusega (49).
(177)
Käesoleval juhul on põhjenduse 96 punktis e nimetatud meetme puhul abi osatähtsus DP Ústí kasuks 89 %: trolliliini rajamise kogukulud olid ligikaudu 179,3 miljonit Tšehhi krooni, millest 160 miljonit rahastati kapitali suurendamisega. Komisjon leiab sellegipoolest, et kapitali suurendamine on nimetatud üldist huvi pakkuva eesmärgi saavutamiseks proportsionaalne järgmistel põhjustel.
-
Vastupidiselt otsetoetuse vormis antavale abile anti kõnealune abi kapitali suurendamise teel. See tähendab seda, et toimingusse kaasatud tegelik abisumma on märgatavalt väiksem kui kapitalisuurenduse väärtus, sest Ústí nad Labemi omavalitsus on DP Ústí ainuomanik nii enne kui ka pärast kapitali suurendamist. Kuna Ústí nad Labemi omavalitsus omab 100 % DP Ústí aktsiatest, jääb kapitalisuurenduse abil rahastatud trolliliin kaudselt omavalitsuse omandisse ja omavalitsusel on võimalik saada liini tegutsemisest või selle müügist kasu, sest see investeering suurendaks DP Ústí väärtust. Seepärast on rahaliste vahendite eraldamisega kapitalisuurenduse vormis tagatud see, et abi tegelik osatähtsus on väiksem kui tulemus, mis saadakse kapitalisuurenduse ja projekti kogukulude lihtsal võrdlemisel.
-
Mis puudutab ergutavat mõju, siis selle projektiga seotud investeeringu suuruse tõttu tundub olevat ebatõenäoline, et DP Ústí suudaks teha need investeeringud ilma lisakapitalita. Selle kohta märgib komisjon, et Ústí nad Labemi trollivõrgustiku teiste, vähemtähtsate osade rajamist rahastati muudest vahenditest (nt 2004. ja 2005. aasta pangalaenud suuruses 5 miljonit Tšehhi krooni ja 35 miljonit Tšehhi krooni või 2007. aasta laen suuruses 40 miljonit Tšehhi krooni - vt punkt 7.1.2). Trolliliin Ústí nad Labem - Střekov oli viimane oluline ehitamist ootav osa Ústí nad Labemi trollivõrgustikust, mida oli rajatud alates 1984. aastast.
-
Peale selle märgib komisjon, et vahendid, millega suurendati omakapitali 160 miljoni Tšehhi krooni võrra, olid mõeldud kasutamiseks üksnes selleks, et rahastada trolliliini Ústí nad Labem - Střekov rajamist. Kapitalisuurenduse vahendeid hoitakse DP Ústí eraldi kontol, millelt tehakse makseid trolliliini rajamiseks. Seega ei saa seda raha kasutada DP Ústí transporditoimingute võimalikuks ristsubsideerimiseks.
-
Lõpetuseks - ülejäänud osa trolliliini ehitamiskuludest (19,3 miljonit Tšehhi krooni) rahastati DP Ústí omavahenditest. Seega on abi piirdunud vaid miinimumsummaga, mis oli vajalik projekti rahastamispuudujäägi katmiseks.
(178)
Sellest tulenevalt leiab komisjon, et abi on nimetatud üldist huvi pakkuva eesmärgi saavutamiseks proportsionaalne.
7.2.2.3. Juurdepääs asjaomasele infrastruktuurile on mittediskrimineerivalt avatud kõikidele kasutajatele
(179)
Kuna tegemist on ühistranspordisüsteemi osaga, on juurdepääs trolliliinile mittediskrimineerivalt avatud kõikidele reisijatele.
7.2.2.4. Abi ei too kaasa konkurentsimoonutusi, mis oleks vastuolus ühiste huvidega
(180)
Trollivedude jaoks on vaja teatavat põhiinfrastruktuuri, et need veod saaksid olla elujõuline alternatiiv maanteevedudele. Kuna kapitalisuurendus piirdub trolliliini rajamisel tehtavate lisakuludega ja ei kata DP Ústí tegevuskulusid, ei moonuta põhjenduse 96 punktis e nimetatud meede konkurentsi bussivedudega ulatuses, mis oleks vastuolus ühiste huvidega.
(181)
Sellest tulenevalt on komisjon jõudnud järeldusele, et kõnealusest toimingust tulenevat riigiabi võib pidada aluslepingu artikli 93 alusel kokkusobivaks siseturuga.
8. JÄRELDUS
(182)
Eespool öeldut arvesse võttes on komisjon jõudnud järeldusele, et hüvitised, mille Ústí piirkond andis teatavatele piirkondlike bussiveoteenuste pakkujatele avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 2. juunini 2007, ning garantiid, mille Ústí nad Labemi omavalitsus andis DP Ústí kasuks, et tagada laenud suurusega 35 miljonit Tšehhi krooni ja 5 miljonit Tšehhi krooni, ei ole riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
(183)
Lisaks on komisjon jõudnud järeldusele, et hüvitised, mille Ústí piirkond andis teatavatele piirkondlike bussiveoteenuste pakkujatele avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ajavahemikus 2005-2006, ning hüvitised, mille Ústí piirkond andis teatavatele piirkondlike bussiveoteenuste pakkujatele avaliku teenindamise kohustuse täitmise eest ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 31. detsembrini 2006, on aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabi, mis on kokkusobiv siseturuga ja vabastatud määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 9 lõike 1 alusel aluslepingu artikli 108 lõikes 3 sätestatud eelneva teatamise nõudest.
(184)
Lõpetuseks on komisjon jõudnud järeldusele, et asjaolu, et Ústí nad Labemi omavalitsus suurendas DP Ústí omakapitali 160 miljoni Tšehhi krooni võrra, tähendab riigiabi, mida Tšehhi Vabariik andis ebaseaduslikult, rikkudes aluslepingu artikli 108 lõiget 3. Kõnealusest toimingust tulenevat riigiabi võib pidada aluslepingu artikli 93 alusel siiski kokkusobivaks siseturuga.
(185)
Sellest tulenevalt on komisjon
VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Riigiabi, mille Tšehhi Vabariik andis ajavahemikus 2005-2006 avaliku teenindamise hüvitiste vormis ettevõtjatele ČSAD BUS Ústí nad Labem a.s., Dopravní podnik města Ústí nad Labem a.s., Dopravní podnik Teplice, s.r.o., Dopravní podnik měst Chomutova a Jirkova a.s., Dopravní podnik města Děčín, a.s., Dopravní podnik měst Mostu a Litvínova a.s., Autobusová doprava, s.r.o., Podbořany, Miroslav Ohem - SADO, Petr Frommel - FOBUS, Petr Stejskal - SPORTBUS ja Vilém Graupner, stroj. a stav. údržbaon, on kokkusobiv siseturuga vastavalt määrusele (EÜ) nr 1370/2007 ja seega ka vastavalt aluslepingu artiklile 93.
Riigiabi, mille Tšehhi Vabariik andis ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 31. detsembrini 2006 avaliku teenindamise hüvitiste vormis ettevõtjatele ČSAD Semily a.s., Dopravní podnik města Děčín, a.s., ČSAD Střední Čechy, spol. s r.o., Dopravní podnik Teplice, s.r.o., Dopravní podnik města Ústí nad Labem a.s., Dopravní podnik měst Chomutova a Jirkova a.s. ja Dopravní podnik Mladá Boleslav, s.r.o., on kokkusobiv siseturuga vastavalt määrusele (EÜ) nr 1370/2007 ja seega ka vastavalt aluslepingu artiklile 93.
Riigiabi, mille Tšehhi Vabariik andis 160 miljoni Tšehhi krooni suuruse kapitalisuurenduse vormis aluslepingu artikli 108 lõiget 3 rikkudes ebaseaduslikult ettevõtjale Dopravní podnik města Ústí nad Labem a.s., on kokkusobiv siseturuga vastavalt aluslepingu artiklile 93.
Artikkel 2
Meetmed, mille Tšehhi Vabariik võttis ajavahemikus 9. septembrist 2006 kuni 2. juunini 2007 avaliku teenindamise hüvitiste vormis ettevõtjate Autobusy Karlovy Vary, a.s., Autobusy Kavka, a.s., ČSAD Slaný a.s., Dopravní podnik měst Mostu a Litvínova, a.s. ja ZDAR, a.s. suhtes, ning meede, mille Tšehhi Vabariik võttis 35 miljoni Tšehhi krooni ja 5 miljoni Tšehhi krooni suuruse garantii vormis ettevõtja Dopravní podnik města Ústí nad Labem a.s. suhtes, ei ole riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud Tšehhi Vabariigile.
Brüssel, 25. juuni 2014