NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 231/2013
ze dne 19. prosince 2012,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, pokud jde o výjimky, obecné podmínky provozování činnosti, depozitáře, pákový efekt, transparentnost a dohled
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010 (1), a zejména na čl. 3 odst. 6, čl. 4 odst. 3, čl. 9 odst. 9, čl. 12 odst. 3, čl. 14 odst. 4, čl. 15 odst. 5, čl. 16 odst. 3, článek 17, čl. 18 odst. 2, čl. 19 odst. 11, čl. 20 odst. 7, čl. 21 odst. 17, čl. 22 odst. 4, čl. 23 odst. 6, čl. 24 odst. 6, čl. 25 odst. 9, čl. 34 odst. 2, čl. 35 odst. 11, čl. 36 odst. 3, čl. 37 odst. 15, čl. 40 odst. 11, čl. 42 odst. 3 a čl. 53 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2011/61/EU zmocňuje Komisi k přijetí aktů v přenesené pravomoci specifikujících zejména pravidla týkající se výpočtu prahové hodnoty, pákového efektu, podmínek provozování činnosti správců alternativních investičních fondů (dále jen „správci“), včetně řízení rizika a likvidity, oceňování a pověření jiné osoby úkoly správce, požadavků na úkoly a povinnosti depozitářů alternativních investičních fondů, pravidel ohledně transparentnosti a specifických požadavků týkajících se třetích zemí. Je důležité, aby se veškerá tato doplňující pravidla začala uplatňovat současně se směrnicí 2011/61/EU, aby bylo možné nové požadavky na správce účinně provádět. Ustanovení tohoto nařízení spolu úzce vzájemně souvisí, jelikož se zabývají povolováním, provozem a transparentností správců, kteří spravují, případně nabízejí alternativní investiční fondy v Unii, přičemž se jedná o pevně propojené aspekty související se zahájením činnosti správy aktiv a pokračování v ní. Za účelem zajištění souladu mezi uvedenými ustanoveními, která by měla vstoupit v platnost současně, a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se tyto povinnosti vztahují, včetně investorů, kteří nejsou rezidenty Unie, je žádoucí zařadit všechny akty v přenesené pravomoci požadované směrnicí 2011/61/EU do jediného nařízení.
(2)
Je důležité zajistit, aby bylo cílů směrnice 2011/61/EU v členských státech dosaženo jednotně v zájmu posílení integrity vnitřního trhu a právní jistoty pro jeho účastníky, včetně institucionálních investorů, příslušných orgánů a ostatních zúčastněných stran, přijetím nařízení. Forma nařízení zajišťuje soudržný rámec pro všechny tržní subjekty a je nejlepší možnou zárukou rovných podmínek, jednotných podmínek hospodářské soutěže a společného přiměřeného standardu ochrany investorů. Kromě toho zajišťuje přímou použitelnost podrobných jednotných pravidel týkajících se provozu správců AIF, která jsou ze své povahy přímo použitelná, a nevyžadují proto další transpozici na vnitrostátní úrovni. Použitím nařízení se dále zamezí zpoždění při uplatňování směrnice 2011/61/EU v členských státech.
(3)
Vzhledem k tomu, že nařízení v přenesené pravomoci specifikuje úkoly a povinnosti „řídícího orgánu“ a „vrcholného vedení“, je důležité vyjasnit význam těchto pojmů, zejména skutečnost, že řídící orgán může být složen z členů vrcholného vedení. Jelikož toto nařízení rovněž zavádí pojem „funkce dohledu“, měla by definice řídícího orgánu také jednoznačně stanovit, že se jedná o orgán zahrnující řídící funkci - pro případ, že je funkce dohledu v souladu s vnitrostátním právem obchodních společností oddělena od řídící funkce. Směrnice 2011/61/EU požaduje, aby správci poskytovali příslušným orgánům určité informace včetně procentního podílu aktiv alternativních investičních fondů, která podléhají zvláštním opatřením v důsledku jejich nelikvidnosti. Toto nařízení vyjasňuje význam zvláštních opatření, aby správci věděli přesně, jaké informace mají poskytovat příslušným orgánům.
(4)
Směrnice 2011/61/EU stanoví mírnější režim pro správce, kteří spravují portfolia alternativních investičních fondů, jejichž celková spravovaná aktiva nepřesahují příslušné prahové hodnoty. Je nezbytné jasně specifikovat, jak by se měla celková hodnota spravovaných aktiv vypočítat. V této souvislosti má zásadní význam definovat kroky nezbytné pro výpočet celkové hodnoty aktiv, jasně určit, která aktiva nejsou do výpočtu zahrnuta, vyjasnit, jak by se měla oceňovat aktiva nabytá za využití pákového efektu, a stanovit pravidla pro zacházení s případy vzájemného držení aktiv mezi alternativními investičními fondy spravovanými správcem.
(5)
Výpočet celkové hodnoty spravovaných aktiv musí být prováděn alespoň jednou ročně za použití aktuálních informací. Hodnota aktiv by proto měla být určena během dvanácti měsíců předcházejících datu výpočtu celkové hodnoty spravovaných aktiv a co možná nejblíže tomuto datu.
(6)
Aby se zajistilo, že si správce zachová způsobilost využívat mírnějšího režimu stanoveného směrnicí 2011/61/EU, měl by zavést postup umožňující průběžné sledování celkové hodnoty spravovaných aktiv. Správce může brát v úvahu typy spravovaných alternativních investičních fondů a různé třídy aktiv, do nichž investuje, aby posoudil pravděpodobnost překročení prahové hodnoty nebo potřeby dalšího výpočtu.
(7)
Pokud správce již nesplňuje podmínky související s prahovými hodnotami, měl by to oznámit svému příslušnému orgánu a do 30 kalendářních dnů požádat o povolení. Pokud však k pohybu nad nebo pod prahové hodnoty dochází během daného kalendářního roku pouze příležitostně a takové situace se považují za dočasné, neměli by mít správci povinnost žádat o povolení. V takových případech by správce měl příslušný orgán informovat o porušení prahové hodnoty a vysvětlit, proč je považuje za dočasné. Situaci trvající déle než tři měsíce nelze považovat za dočasnou. Při posuzování pravděpodobnosti toho, že je situace dočasná, by správce měl brát v úvahu očekávané upisování a zpětné odkupy, nebo případně čerpání a rozdělení kapitálu. Správce by do tohoto posouzení neměl zahrnovat předpokládané pohyby trhu.
(8)
Údaje použité správci k výpočtu celkové hodnoty spravovaných aktiv nemusí být zpřístupněny veřejnosti ani investorům. Příslušné orgány však musí být schopny ověřit, že správce správně provádí výpočet a sledování celkové hodnoty spravovaných aktiv, včetně posouzení případů, kdy celková hodnota spravovaných aktiv dočasně překročí příslušnou prahovou hodnotu, a měly by proto mít k těmto údajům na vyžádání přístup.
(9)
Je důležité, aby správci využívající mírnějšího režimu směrnice 2011/61/EU poskytli příslušným orgánům v době registrace aktuální informace. Ne všechny typy správců musí mít aktualizované nabídkové dokumenty odrážející nejnovější vývoj související s jimi spravovanými alternativními investičními fondy a pro takové správce může být praktičtější specifikovat požadované informace ve zvláštním dokumentu popisujícím investiční strategii uvedených fondů. Může to být případ fondů soukromého nebo rizikového kapitálu, které často získávají finanční prostředky vyjednáváním s potenciálními investory.
(10)
Alternativní investiční fond, který drží pouze akcie v kotovaných společnostech, by neměl být považován za fond využívající pákového efektu, pokud k nabytí těchto akcií nedochází z půjčky. Pokud tento stejný alternativní investiční fond zakoupí opce z akciového indexu, měl by být považován za fond využívající pákového efektu, protože zvýšil svou expozici vůči riziku z dané investice.
(11)
Pro zajištění jednotného uplatňování povinnosti správce zajistit objektivní přehled použitého pákového efektu je nezbytné stanovit dvě metody výpočtu pákového efektu. Z výsledků tržních studií vyplývá, že nejlepších výsledků lze dosáhnout kombinací tzv. „metody hrubé hodnoty aktiv“ a „závazkové metody“.
(12)
K získání vhodných informací pro sledování systémových rizik a úplného obrazu o používání pákového efektu správci by měly být příslušným orgánům a investorům poskytovány informace o expozici alternativního investičního fondu vůči riziku na základě metody hrubé hodnoty aktiv i závazkové metody, a všichni správci by proto měli provádět výpočet expozice vůči riziku za použití metody hrubé hodnoty aktiv i závazkové metody. Metoda hrubé hodnoty aktiv zachycuje celkovou expozici alternativního investičního fondu vůči riziku, zatímco závazková metoda nabízí náhled do zajišťovacích a nettingových technik používaných správcem; obě metody proto musí být kombinovány. Konkrétně míra, v níž se liší celková expozice vůči riziku mezi metodou hrubé hodnoty aktiv a závazkovou metodou, může poskytnout užitečné informace. Pokud to bude nezbytné k zajištění toho, aby jakékoli zvýšení expozice alternativního investičního fondu vůči riziku bylo řádně zachyceno, může Komise přijmout další akty v přenesené pravomoci týkající se dodatečné a nepovinné metody pro výpočet pákového efektu.
(13)
Při výpočtu expozice vůči riziku by na počátku měly být zahrnuty veškeré pozice alternativních investičních fondů, včetně krátkých a dlouhých aktiv a závazků, půjček, derivátových nástrojů a jakékoli jiné metody zvyšující expozici vůči riziku, kdy jsou v alternativním investičním fondu přítomna rizika a odměny aktiv nebo závazků, a veškeré ostatní pozice, které tvoří čistou hodnotu aktiv.
(14)
Dohody o půjčkách uzavřené alternativním investičním fondem by měly být vyloučeny, pokud jsou dočasné, týkají se kapitálových závazků od investorů a jsou jimi plně pokryty. Revolvingové úvěrové nástroje by neměly být považovány za dočasné.
(15)
Kromě výpočtu expozice vůči riziku za použití metody hrubé hodnoty aktiv by všichni správci měli provádět výpočet expozice vůči riziku za použití závazkové metody. Podle závazkové metody by se měly derivátové finanční nástroje převést na rovnocenné pozice plynoucí z podkladového aktiva. Pokud však alternativní investiční fond investuje do určitých derivátů, aby kompenzoval tržní riziko jiných aktiv, do nichž investoval, uvedené deriváty by za určitých podmínek neměly být převáděny na rovnocennou pozici v podkladových aktivech, jelikož expozice vůči riziku těchto dvou investic se vzájemně vyrovnávají. Mělo by tomu tak být například, pokud portfolio alternativního investičního fondu investuje do určitého indexu a drží derivátový nástroj, který výsledky uvedeného indexu swapuje s výsledky jiného indexu - to by mělo odpovídat držbě expozice vůči riziku druhého indexu v portfoliu, a čistá hodnota alternativního investičního fondu by proto nezávisela na výsledcích prvního indexu.
(16)
Při výpočtu expozice vůči riziku podle závazkové metody deriváty, které splňují kritéria stanovená tímto nařízením, nevytvářejí dodatečnou expozici vůči riziku. Proto pokud alternativní investiční fond investuje do indexových futures a drží hotovostní pozici rovnající se celkové podkladové tržní hodnotě futures, odpovídalo by to přímé investici do akciových indexů, a indexová futures by se proto nebrala v úvahu pro účely výpočtu expozice alternativního investičního fondu vůči riziku.
(17)
Při výpočtu expozice vůči riziku podle závazkové metody by správci měli mít možnost vzít v úvahu mechanismy zajištění a mechanismy výpočtu čistých pozic, pokud splňují kritéria týkající se závazkové metody.
(18)
Požadavek, aby mechanismy výpočtu čistých pozic odkazovaly na stejné podkladové aktivum, by měl být vykládán striktně, takže aktiva, která správce považuje za rovnocenná nebo úzce související, jako jsou různé třídy akcií nebo dluhopisů vydané stejným emitentem, by neměla být pro účely mechanismů výpočtu čistých pozic považována za identická. Cílem definice mechanismů výpočtu čistých pozic je zajistit, aby se braly v úvahu pouze obchody, které kompenzují rizika spojená s jinými obchody, přičemž nezůstává žádné podstatné zbytkové riziko. Kombinace obchodů, jejichž cílem je generovat výnos, jakkoliv nízký, zmenšením některých rizik a ponecháním jiných, by se neměly považovat za mechanismy výpočtu čistých pozic, stejně jako investiční strategie založené na cenové arbitráži, jejichž cílem je generovat výnos využitím cenových rozdílů mezi derivátovými nástroji se stejným podkladovým nástrojem, ale různou splatností.
(19)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je snížit riziko durace kombinací investice do dluhopisu s dlouhou splatností s úrokovým swapem nebo snížit duraci dluhopisového portfolia alternativního investičního fondu uzavřením krátké pozice na dluhopisových futures představujících úrokové riziko portfolia (zajištění durace) by měla být považována za mechanismus zajištění, pokud splňuje kritéria pro zajištění.
(20)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je kompenzovat významná rizika spojená s investicí do řádně diverzifikovaného portfolia akcií zaujetím krátké pozice na future na indexu akciového trhu, kde je složení akciového portfolia velmi blízké složení indexu akciového trhu a jeho výnos úzce souvisí s výnosem indexu akciového trhu a kde krátká pozice na future na indexu akciového trhu umožňuje nezpochybnitelné snížení obecného tržního rizika spojeného s akciovým portfoliem a specifické riziko je nevýznamné, jako například beta-zajištění (beta-hedging) řádně diverzifikovaného akciového portfolia, kde se specifické riziko považuje za nevýznamné, by měla být považována za splňující kritéria pro zajištění.
(21)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je kompenzovat rizika spojená s investicí do dluhopisu s pevnou úrokovou sazbou kombinací dlouhé pozice na swapu úvěrového selhání a na úrokovém swapu, který uvedenou pevnou úrokovou sazbu swapuje úrokovou sazbou rovnající se příslušné referenční sazbě peněžního trhu plus rozpětí, by měla být považována za mechanismus zajištění, pokud jsou v zásadě splněna veškerá zajišťovací kritéria závazkové metody.
(22)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je kompenzovat riziko dané akcie zaujetím krátké pozice prostřednictvím derivátové smlouvy na akcii, která se od první akcie liší, avšak silně s ní souvisí, by neměla být považována za splňující kritéria pro zajištění. Přestože je taková strategie založena na zaujetí opačných pozic na stejné třídě aktiv, nezajišťuje specifické riziko spojené s investicí do určité akcie. Neměla by proto být považována za mechanismus zajištění, jak je uveden v kritériích pro závazkovou metodu.
(23)
Praxe při správě portfolia, jejímž cílem je udržet hodnotu alfa koše akcií (zahrnujícího omezený počet akcií) kombinací investice do uvedeného koše akcií s beta-přizpůsobenou (beta-adjusted) krátkou pozicí na future na indexu akciového trhu, by neměla být považována za splňující kritéria pro zajištění. Cílem takové strategie není kompenzovat významná rizika spojená s investicí do koše akcií, ale kompenzovat hodnotu beta (tržní riziko) uvedené investice a udržet hodnotu alfa. Složka alfa koše akcií může dominovat nad složkou beta, a vést tak ke ztrátám na úrovni alternativního investičního fondu. Z tohoto důvodu by neměla být považována za mechanismus zajištění.
(24)
Strategie fúzové arbitráže je strategie kombinující krátkou pozici na akciích s dlouhou pozicí na jiných akciích. Cílem takové strategie je zajistit hodnotu beta (tržní riziko) pozic a generovat výnos spojený s relativními výsledky obou skupin akcií. Podobně složka alfa koše akcií může dominovat nad složkou beta, a vést tak ke ztrátám na úrovni alternativního investičního fondu. Neměla by být považována za mechanismus zajištění, jak je uveden v kritériích pro závazkovou metodu.
(25)
Strategie, jejímž cílem je zajistit dlouhou pozici na akciích nebo dluhopisech se zakoupeným zajištěním úvěrového rizika vůči stejnému emitentovi, se týká dvou různých tříd aktiv, a proto by neměla být považována za mechanismus zajištění.
(26)
Správce by při využívání metod, které zvyšují expozici alternativního investičního fondu vůči riziku, měl dodržovat obecné zásady, jako je zohlednění podstaty transakce vedle její právní formy. Konkrétně pokud jde o repo obchody, měl by správce zvážit, zda alternativní investiční fond rizika a odměny příslušných aktiv posílá dál nebo si je ponechává. Správce by rovněž měl v případě derivátových nástrojů nebo jiných smluvních ujednání analyzovat příslušná podkladová aktiva a stanovit možné budoucí závazky alternativního investičního fondu vyplývající z těchto transakcí.
(27)
Jelikož podle závazkové metody se úrokové sazby s různou splatností považují za různá podkladová aktiva, správci, kteří v souladu se svou hlavní investiční politikou převážně investují do úrokových derivátů, mohou použít specifická pravidla pro netting různých durací, aby vzali v úvahu souvislost mezi rozsahy splatnosti úrokové křivky. Při stanovení své investiční politiky a rizikového profilu by správce měl být schopen definovat míru úrokového rizika a následně určit jeho cílovou dobu trvání. Správce by měl při výběru svých investic zohlednit předem definovanou cílovou dobu trvání. Pokud se doba trvání portfolia odchýlí od cílové doby trvání, neměla by se strategie považovat za mechanismus výpočtu čistých pozic na dobu trvání, jak je uvedena v kritériích pro závazkovou metodu.
(28)
Pravidla pro netting různých durací umožňují netting dlouhých pozic s krátkými pozicemi, jejichž podkladovými aktivy jsou různé úrokové sazby. Lhůty splatnosti sloužící jako prahové hodnoty pro rozsahy splatnosti jsou dva roky, sedm let a 15 let. V rámci každého rozsahu splatnosti by měly být umožněny nettingové pozice.
(29)
Nettingové pozice mezi dvěma různými rozsahy splatnosti by měly být umožněny částečně. Na pozice, jež jsou předmětem nettingu, musí být uplatněny sankce umožňující pouze částečný netting. Měly by být vyjádřeny prostřednictvím procentních podílů vycházejících z průměrných korelací mezi rozsahy splatnosti pro dva roky, pět let, deset let a 30 let úrokové křivky. Čím větší je rozdíl mezi splatností pozic, tím větší sankci musí podléhat jejich netting, a procentní podíl se proto musí zvýšit.
(30)
Pozice, jejichž modifikovaná doba trvání je podstatně delší než modifikovaná doba trvání celého portfolia, nejsou v souladu s investiční strategií alternativního investičního fondu a plné spárování by nemělo být umožněno. Nemělo by tedy být přijatelné spárovat krátkou pozici s 18měsíční splatností (nacházející se v rozsahu splatnosti 1) s dlouhou pozicí s 10letou splatností (v rozsahu splatnosti 3), pokud je cílová doba trvání alternativního investičního fondu okolo dvou let.
(31)
Při výpočtu expozice vůči riziku mohou alternativní investiční fondy nejprve identifikovat mechanismy zajištění. Deriváty zahrnuté v těchto mechanismech jsou poté vyloučeny z výpočtu celkové expozice vůči riziku. Alternativní investiční fondy by měly v mechanismech zajištění používat přesný výpočet. Neměly by pro výpočet zajištění využívat pravidla pro netting různých durací. Tato pravidla lze použít pro převod zbývajících úrokových derivátů na jejich rovnocenné pozice v podkladových aktivech.
(32)
Podle směrnice 2011/61/EU musí správce zajistit, aby rizika spojená s profesní odpovědností plynoucí z jeho činnosti byla přiměřeně kryta buď dodatečným kapitálem nebo pojištěním odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání. Pro jednotné uplatňování tohoto ustanovení je nezbytné společné chápání rizik spojených s profesní odpovědností, jež mají být kryta. Obecná specifikace rizik plynoucích ze škody způsobené při výkonu povolání správce by měla určit vlastnosti příslušných rizikových událostí a identifikovat rozsah možné profesní odpovědnosti, včetně škody nebo ztrát způsobených osobami, které přímo vykonávají činnosti, za něž správce nese právní odpovědnost, mezi něž patří ředitelé, úředníci nebo zaměstnanci správce a osoby vykonávající činnosti v rámci pověření ze strany správce. V souladu s ustanoveními směrnice 2011/61/EU by odpovědnost správce neměla být dotčena pověřením nebo dalším pověřením a správce by měl zajistit řádné krytí rizik spojených s profesní odpovědností týkajících se třetích osob, za něž nese právní odpovědnost.
(33)
Pro zajištění společného chápání obecné specifikace by měl jako reference pro identifikaci rizikových událostí spojených s profesní odpovědností sloužit seznam příkladů. Tento seznam by měl zahrnovat širokou škálu událostí vzniklých nedbalostí, chybou nebo opomenutím, jako je ztráta dokumentů dokládajících nárok na investice, vědomé poskytnutí nesprávných informací nebo porušení různých povinností správce. Rovněž by měl zahrnovat selhání prevence podvodného jednání v rámci organizace správce prostřednictvím řádných systémů vnitřní kontroly. Škoda vzniklá nedodržením patřičné opatrnosti vůči investici, u níž vyšlo najevo, že šlo o podvod, by zavdala vznik profesní odpovědnosti správce a měla by být přiměřeně kryta. Neměly by však být kryty ztráty vzniklé proto, že investice ztratila hodnotu v důsledku nepříznivých podmínek na trhu. Seznam by měl rovněž zahrnovat nesprávně provedená ocenění, jež je třeba chápat jako nesplnění povinnosti oceňování porušující článek 19 směrnice 2011/61/EU a odpovídající akty v přenesené pravomoci.
(34)
V souladu se svými povinnostmi ohledně řízení rizika by správci měli mít řádné kvalitativní mechanismy vnitřní kontroly pro prevenci nebo zmírnění provozních selhání včetně rizik spojených s profesní odpovědností. Správci by proto v rámci své politiky řízení rizik měli mít řádné postupy a procedury pro provozní řízení rizika, odpovídající povaze, rozsahu a složitosti jejich podnikatelské činnosti. Tyto postupy a procedury by měly v každém případě umožnit vytvoření interní databáze ztrát sloužící účelům posuzování rizikového profilu v oblasti operačního rizika.
(35)
Pro zajištění toho, aby dodatečný kapitál a pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání řádně kryly rizika spojená s profesní odpovědností, měly by být stanoveny minimální kvantitativní referenční hodnoty k určení vhodné úrovně krytí. Tyto kvantitativní referenční hodnoty by měl správce určit jako specifický procentní podíl hodnoty portfolií spravovaných alternativních investičních fondů, vypočítané jako součet absolutní hodnoty veškerých aktiv všech spravovaných alternativních investičních fondů, bez ohledu na to, zda byla nabyta využitím pákového efektu nebo finančních prostředků investorů. V této souvislosti by měly být derivátové nástroje oceněny za jejich tržní cenu, jelikož mohou být za uvedenou cenu nahrazeny. Jelikož je krytí prostřednictvím pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání z podstaty méně jisté, než krytí zajištěné dodatečným kapitálem, měly by se na tyto dva různé nástroje používané ke krytí rizika spojeného s profesní odpovědností vztahovat různé procentní podíly.
(36)
Aby pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání účinně krylo ztráty vzniklé z pojistných událostí, mělo by být sjednáno u pojišťovny oprávněné k poskytování pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání. To zahrnuje pojišťovny z EU a mimounijní pojišťovny, pokud jsou oprávněny poskytovat takové pojistné služby na základě práva Unie nebo vnitrostátního práva.
(37)
V zájmu umožnění určité flexibility při koncipování vhodného pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání by mělo být možné, aby se správce a pojišťovna dohodly na ustanovení, že správce jako první část jakékoli ztráty uhradí předem definovanou částku (definovaná spoluúčast). Pokud je taková definovaná spoluúčast dohodnuta, měl by správce zajistit kapitál odpovídající definované výši ztráty, kterou má správce nést. Takový kapitál by měl existovat navíc k počátečnímu kapitálu správce a ke kapitálu, jejž má správce zajistit podle čl. 9 odst. 3 směrnice 2011/61/EU.
(38)
Přiměřenost krytí prostřednictvím dodatečného kapitálu nebo pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání by měla být v zásadě revidována nejméně jednou ročně. Správci by však měli mít zavedené postupy zajišťující průběžné sledování celkové hodnoty spravovaných portfolií alternativních investičních fondů a průběžnou úpravu výše krytí rizika spojeného s profesní odpovědností, pokud bude identifikován významný nesoulad. Příslušný orgán domovského členského státu správce navíc může snížit nebo zvýšit minimální požadavek na dodatečný kapitál po zohlednění rizikového profilu správce, jeho historie ztrát a přiměřenosti jeho dodatečného kapitálu nebo pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
(39)
Směrnice 2011/61/EU požaduje, aby správci jednali v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů, jejich investorů a integrity trhu. Správci by proto měli uplatňovat vhodné postupy a procedury, které jim umožní předcházet nekalým praktikám, jako je „market timing“ nebo „late trading“. Market timing spočívá ve využití zastaralých cen cenných papírů v portfoliu, které mají vliv na výpočet čisté hodnoty aktiv alternativního investičního fondu, nebo v koupi a zpětném odkupu podílových jednotek fondu během několika dnů, čímž se využívá způsobu, jakým fond provádí výpočet čisté hodnoty aktiv. Late trading je založen na umisťování pokynů ke koupi nebo zpětnému odkupu podílových jednotek alternativních investičních fondů po určené lhůtě pro rozhodnutí, kdy obdržená cena je však cenou z momentu pro rozhodnutí. Obě tyto nekalé praktiky poškozují zájmy dlouhodobých investorů, protože rozřeďují jejich výnos, a poškozují výnosy alternativních investičních fondů, protože zvyšují transakční náklady a narušují správu portfolia. Správci by měli rovněž zavést vhodné procedury pro zajištění efektivního řízení alternativního investičního fondu a měli by jednat způsobem, který předchází tomu, aby alternativní investiční fond a jeho investoři nesli nepřiměřené náklady.
(40)
V souladu s přístupem uplatňovaným na správce SKIPCP by měli správci zajistit vysoký standard péče při výběru a sledování investic. Měli by mít řádné odborné znalosti aktiv, do nichž alternativní investiční fondy investují. Aby bylo zajištěno, že budou investiční rozhodnutí prováděna v souladu s investiční strategií a popřípadě s omezeními rizik spravovaných alternativních investičních fondů, by správci měli zavést a provádět písemné postupy a procedury týkající se patřičné opatrnosti. Tyto postupy a procedury by měly být pravidelně přezkoumávány a aktualizovány. Pokud správci investují do specifických druhů aktiv s dlouhou dobou trvání a nižší likviditou, jako jsou nemovitosti nebo partnerské podíly, měly by se požadavky patřičné opatrnosti uplatnit i na fázi vyjednávání. Činnosti, které správce provádí před uzavřením smlouvy, by měly být řádně zdokumentovány s cílem prokázat, že jsou v souladu s hospodářským a finančním plánem, a tím i s dobou trvání alternativního investičního fondu. Správci by měli vést zápisy ze všech příslušných jednání, přípravnou dokumentaci a hospodářské a finanční analýzy provedené pro posouzení proveditelnosti projektu a smluvního závazku.
(41)
Požadavek, aby správci jednali s patřičnou dovedností, péčí a opatrností, by se měl uplatnit, i pokud správce jmenuje hlavního makléře nebo protistranu. Správce by měl vybrat a jmenovat pouze ty hlavní makléře a protistrany, kteří podléhají průběžnému dohledu, jsou finančně zdraví a mají nezbytnou a vhodnou organizační strukturu pro služby, které mají správci a alternativnímu investičnímu fondu poskytovat. V zájmu zajištění řádné ochrany zájmů investorů je důležité objasnit, že jedním z kritérií pro posouzení finančního zdraví je to, zda hlavní makléři nebo protistrany podléhají příslušným obezřetnostním právním předpisům, včetně požadavků na kapitálovou přiměřenost, a účinnému dohledu.
(42)
V souladu se směrnicí 2011/61/EU, která vyžaduje, aby správci jednali čestně, spravedlivě a s patřičnou dovedností, by osoby, které fakticky řídí podnikatelskou činnost správce, které jsou členy řídícího orgánu nebo vrcholného vedení v případě subjektů, které řídící orgán nemají, měly disponovat patřičnými znalostmi, dovednostmi a zkušenostmi pro výkon svých úkolů, a zejména by měly chápat rizika spojená s činností správce. V souladu se zelenou knihou Komise o správě a řízení podniku ve finančních institucích (2) by osoby, které fakticky řídí podnikatelskou činnost správce, měly výkonu svých funkcí ve správci rovněž věnovat dostatečný čas a jednat čestně, bezúhonně a nezávisle, aby byly schopny mimo jiné účinně posoudit rozhodnutí vrcholného vedení a případně je podrobit kritice.
(43)
S cílem zajistit řádný výkon příslušných činností by správci měli zaměstnávat pracovníky s nezbytnými dovednostmi, znalostmi a zkušenostmi pro provádění úkolů, jež jsou jim přidělovány.
(44)
Správci, kteří poskytují služby individuální správy portfolia, musí dodržovat pravidla pro materiální stimuly stanovená směrnicí Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (3). Z důvodů jednotného uplatňování by tyto zásady měly platit i pro správce, kteří poskytují služby kolektivní správy portfolia a marketingu. Existence, povaha a výše odměny, provize nebo výhody (nebo pokud tuto výši nelze určit, metoda jejího výpočtu), by měla být uvedena ve výroční zprávě správce.
(45)
Investoři do alternativních investičních fondů by měli požívat ochrany podobné ochraně klientů správců, jimž správci poskytují služby individuální správy portfolia, jelikož v takovém případě musí dodržovat pravidla nejlepšího způsobu provedení stanovená směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (4) a směrnicí 2006/73/ES. Měly by však být zohledněny rozdíly mezi různými druhy aktiv, do nichž alternativní investiční fondy investují, protože nejlepší způsob provedení není relevantní, pokud například správce investuje do nemovitostí nebo partnerských podílů a k investici dochází po rozsáhlém vyjednávání o podmínkách smlouvy. Pokud neexistuje volba různých převodních míst, správce by měl být schopen prokázat příslušným orgánům a auditorům, že taková volba neexistuje.
(46)
Z důvodu souladu s požadavky platnými pro správce SKIPCP by se na správce při zajišťování kolektivní správy portfolia měla uplatnit pravidla pro zpracování pokynů a pro slučování a přidělování pokynů k obchodování. Tato pravidla by se však neměla uplatnit, pokud k investici do aktiv dochází po rozsáhlém vyjednávání o podmínkách smlouvy - jedná se například o investice do nemovitostí, partnerských podílů nebo do nekotovaných společností -, jelikož v takových případech se neprovádí žádný pokyn.
(47)
Je důležité specifikovat situace, v nichž je pravděpodobný vznik střetu zájmů, zejména v nichž existuje vyhlídka na finanční zisk nebo zamezení finanční ztrátě nebo kde jsou poskytnuty finanční nebo jiné materiální stimuly s cílem vést jednání správce způsobem, který upřednostňuje konkrétní zájmy na úkor zájmů jiných osob, například jiného alternativního investičního fondu, jeho klientů, subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) nebo jiných klientů správce.
(48)
Postup k omezení možnosti střetu zájmů zavedený správcem by měl identifikovat situace, v nichž by činnosti prováděné správcem mohly představovat střet zájmů, ať už vede k možnému riziku poškození zájmů alternativního investičního fondu nebo zájmů jeho investorů, nebo nikoli. Správce by za účelem jejich identifikace měl vzít v úvahu nejen činnost kolektivní správy portfolia, ale také jiné činnosti, jež je oprávněn provádět, včetně činností jím pověřených nebo dále pověřených osob, externího znalce nebo protistrany.
(49)
V souladu s přístupem obsaženým ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/65/EC ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (5) pro správcovské společnosti SKIPCP a ve směrnici 2004/39/ES pro investiční podniky by měli správci přijmout procedury a opatření zajišťující, aby příslušné osoby zapojené do různých obchodních činností, při nichž by mohl vzniknout střet zájmů, tyto činnosti prováděly na nezávislé úrovni přiměřené velikosti a činnostem správce.
(50)
Je nezbytné stanovit obecný rámec, podle něhož by byly střety zájmů, pokud k nim dojde, řízeny a oznamovány. Podrobné kroky a procedury, jež je třeba v takových situacích dodržovat, by měly být uvedeny v postupu k omezení možnosti střetu zájmů, který správce zavede.
(51)
Jednou z klíčových složek systému řízení rizik je stálá funkce řízení rizik. V zájmu jednotného uplatňování by její úkoly a odpovědnost měly být podobné, jako ty, jež stanoví směrnice Komise 2010/43/EU ze dne 1. července 2010, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES, pokud jde o organizační požadavky, střety zájmů, pravidla jednání, řízení rizik a obsah smlouvy mezi depozitářem a správcovskou společností (6) pro stálou funkci řízení rizik správcovských společností SKIPCP. Tato funkce by měla mít hlavní roli při formování politiky řízení rizik alternativního investičního fondu a při sledování a měření rizik, aby se zajistilo, že úroveň rizika stále odpovídá rizikovému profilu fondu. Stálá funkce řízení rizik by měla mít nezbytné pravomoci, přístup ke všem relevantním informacím a pravidelný kontakt s vrcholným vedením a řídícím orgánem správce, aby jim podávala informace, na jejichž základě mohou v případě potřeby podniknout okamžitá nápravná opatření.
(52)
Politika řízení rizik tvoří další pilíř systému řízení rizik. Měla by být řádně zdokumentovaná a měla by zejména vysvětlit opatření a procedury použité k měření a řízení rizik, záruky pro nezávislý výkon funkce řízení rizik, metody použité k řízení rizik a podrobnosti rozdělení odpovědnosti za řízení rizik a provozní procedury v rámci správce. Za účelem zajištění efektivity politiky řízení rizik by ji mělo vrcholné vedení nejméně jednou ročně přezkoumat.
(53)
Podle požadavku směrnice 2011/61/EU by funkce řízení rizik měla být funkčně a hierarchicky oddělena od provozních jednotek. Mělo by se proto objasnit, že toto oddělení by mělo být zajištěno až do úrovně řídícího orgánu správce a že osoby plnící funkci řízení rizik by neměly vykonávat žádné činnosti, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, a neměl by na ně dohlížet nikdo, kdo odpovídá za funkce, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů.
(54)
Je nezbytné specifikovat záruky, které má správce využívat přinejmenším v zájmu zajištění nezávislého výkonu funkce řízení rizik a zejména to, že osoby plnící funkci řízení rizik by neměly vykonávat žádné činnosti, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, že by měly rozhodovat na základě údajů, které mohou řádně posoudit, a že by mělo být možné podrobit rozhodovací proces přezkumu.
(55)
Přestože směrnice 2011/61/EU alternativním investičním fondům neukládá žádná investiční omezení, rizika, která každému fondu vznikají, není možné efektivně řídit, pokud správce předem nestanovil omezení rizik. Omezení rizik by měla být v souladu s rizikovým profilem alternativního investičního fondu a měla by být sdělena investorům v souladu se směrnicí 2011/61/EU.
(56)
Z důvodu jednotného uplatňování vycházejí požadavky na identifikaci, měření a sledování rizik z podobných ustanovení směrnice 2010/43/EU. Správci by měli řádně řešit možnou zranitelnost svých metod a modelů měření rizik prováděním zátěžových testů, záložních testů a analýz scénářů. Pokud zátěžové testy a analýza scénářů odhalí obzvláštní zranitelnost za určitých okolností, měli by správci podniknout okamžité kroky a nápravná opatření.
(57)
Směrnice 2011/61/EU požaduje, aby Komise specifikovala systémy a postupy řízení likvidity, které správci umožní sledovat rizika likvidity alternativního investičního fondu, s výjimkou případů, kdy se jedná o uzavřený alternativní investiční fond nevyužívající pákového efektu, a zajistit, aby povaha investic fondu z hlediska likvidity odpovídala jeho souvisejícím závazkům. Je proto důležité stanovit základní obecné požadavky pro všechny správce, jejichž uplatňování by se mělo přizpůsobit velikosti, struktuře a povaze alternativních investičních fondů spravovaných dotčeným správcem.
(58)
Správci by měli být schopni prokázat svým příslušným orgánům, že mají zavedeny přiměřené a účinné postupy a procedury řízení likvidity. To vyžaduje, aby byla náležitě zohledněna povaha alternativního investičního fondu, včetně druhu podkladových aktiv a výše rizik likvidity, jimž je fond vystaven, rozsah a složitost fondu nebo složitost procesu likvidace či prodeje aktiv.
(59)
Systémy a postupy řízení likvidity mohou správcům umožnit používat nástroje a opatření nezbytné k tomu, aby se vyrovnali s nelikvidními aktivy a se souvisejícími problémy s oceňováním, a mohli tak reagovat na žádosti o odkup. Mezi tyto nástroje a opatření mohou patřit, jsou-li povoleny podle vnitrostátního práva, omezení odkupovat (gates), částečný odkup, dočasné půjčky, výpovědní lhůty a zásoby likvidních aktiv. Vyčleněná aktiva (side pockets) a další mechanismy, kde některá aktiva alternativního investičního fondu podléhají podobným mechanismům mezi fondem a jeho investory, by se měla považovat za „zvláštní opatření“, jelikož mají vliv na specifická práva na odkup investorů do fondu. Pozastavení alternativního investičního fondu by nemělo být považováno za zvláštní opatření, protože se vztahuje na veškerá aktiva fondu a všechny jeho investory. Použití nástrojů a zvláštních opatření pro řízení likvidity by mělo záviset na konkrétních okolnostech a mělo by se lišit podle povahy, rozsahu a investiční strategie alternativního investičního fondu.
(60)
Požadavek na sledování řízení likvidity podkladových subjektů kolektivního investování, do nichž alternativní investiční fond investuje, spolu s požadavkem zavést nástroje a mechanismy pro řízení rizika likvidity a identifikovat, řídit a sledovat střety zájmů mezi investory, by se neměl uplatnit na správce spravující uzavřené fondy, bez ohledu na to, zda jsou považovány za fondy využívající pákový efekt, či nikoli. Výjimka z požadavků na řízení likvidity, které se týkají zpětného odkupu, by měla odrážet rozdíly v obecných podmínkách zpětného odkupu investorů do uzavřeného alternativního investičního fondu ve srovnání s investory do otevřeného fondu.
(61)
Použití minimálních limitů ohledně likvidity nebo nelikvidity alternativního investičního fondu by mohlo některým typům správců zajistit účinný nástroj sledování. Překročení limitu nemusí samo o sobě vyžadovat opatření ze strany správce, jelikož ta závisejí na příslušných skutečnostech a okolnostech a na tolerancích stanovených správcem. Limity by tak bylo možné v praxi použít v souvislosti se sledováním průměrného denního zpětného odkupu vůči denní likviditě fondu za stejné období. To by bylo možné rovněž využít pro sledování koncentrace investorů na podporu scénářů zátěžových testů. Uvedené limity by podle okolností mohly fungovat jako spouštěcí mechanismy trvalého sledování nebo nápravných opatření.
(62)
Zátěžové testy by tam, kde je to na místě, měly simulovat nedostatek likvidity aktiv, stejně jako typické žádosti o zpětný odkup. Nedávné a očekávané úpisy a zpětné odkupy by se měly vzít v úvahu spolu s dopadem předpokládaných výsledků alternativního investičního fondu na podobné fondy provádějící stejnou činnost. Správci by měli v simulovaných zátěžových scénářích analyzovat časové období nutné k uspokojení žádostí o zpětný odkup. Správci by měli rovněž provádět zátěžové testy vycházející z tržních faktorů, například pohyby na devizovém trhu, které by mohly podstatně ovlivnit úvěrový profil správce nebo alternativního investičního fondu a následně i požadavky na zajištění. Správci by měli ve svém přístupu k zátěžovým testům nebo analýzám scénářů zohlednit citlivosti ocenění za podmínek finančního tlaku.
(63)
Četnost provádění zátěžových testů by měla záviset na povaze alternativního investičního fondu, investiční strategii, povaze investic z hlediska likvidity, typu investora a pravidlech fondu pro zpětný odkup. Očekává se však, že se uvedené testy budou provádět alespoň jednou ročně. Pokud zátěžové testy naznačí výrazně vyšší než očekávané riziko likvidity, měl by správce jednat v nejlepším zájmu všech investorů do alternativního investičního fondu se zohledněním povahy investic fondu z hlediska likvidity, objemu žádostí o zpětný odkup a popřípadě přiměřenosti postupů a procedur řízení likvidity.
(64)
Směrnice 2011/61/EU požaduje, aby Komise vymezila vzájemný soulad investiční strategie, povahy investic z hlediska likvidity a pravidel pro zpětný odkup. Konzistence mezi těmito třemi prvky je zajištěna, pokud mohou investoři odkoupit své investice v souladu s pravidly alternativního investičního fondu pro zpětný odkup, která by měla zahrnovat podmínky pro zpětný odkup za běžných i výjimečných okolností v souladu se spravedlivým zacházením s investory.
(65)
Směrnice 2011/61/EU požaduje zajištění souladu v celém odvětví a odstranění nesouladu mezi zájmy původců, kteří transformují úvěry na obchodovatelné cenné papíry, a správců, kteří do těchto cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů investují jménem alternativních investičních fondů. K dosažení uvedeného cíle byla zohledněna příslušná ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (7), která stanoví kvantitativní a kvalitativní požadavky, jež mají splnit investoři vystavení úvěrovému riziku ze sekuritizace provedené původci a sponzory. Jelikož toto nařízení sleduje stejný cíl jako příslušná ustanovení směrnice 2006/48/ES - sladění zájmů původce nebo sponzora a zájmů investorů -, je nezbytné používat v obou právních aktech jednotnou terminologii, a proto jsou formou odkazu převzaty definice stanovené směrnicí 2006/48/ES. Vzhledem k tomu, že Evropský výbor orgánů bankovního dohledu, předchůdce Evropského orgánu pro bankovnictví, vydal podrobné pokyny pro výklad příslušných ustanovení směrnice 2006/48/ES (8), vyžaduje zajištění souladu v celém odvětví, aby byla aktuální ustanovení, jejichž cílem je sladit zájmy původců, sponzorů a správců, vykládána s ohledem na uvedené pokyny.
(66)
Je důležité, aby transakce, které transformují úvěry na obchodovatelné cenné papíry, nebyly strukturovány tak, aby znemožnily uplatnění požadavků na investování do sekuritizačních pozic. Odkazy na investování do obchodovatelných cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů založených na transformovaných úvěrech by proto neměly být vykládány striktně jako právně platný a závazný převod vlastnického práva ve vztahu k takovým nástrojům, ale jako investice provedená v materiálně ekonomickém smyslu, takže by se specifické požadavky měly vztahovat i na jakékoli jiné formy syntetických investic. V zájmu vyhnutí se nedorozuměním a sladění terminologie s terminologií používanou v právních předpisech v oblasti bankovnictví by se namísto pojmu „investování do obchodovatelných cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů založených na transformovaných úvěrech“ měl používat pojem „vstup do expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace“.
(67)
Požadavky, které mají splnit instituce jednající jako původci, sponzoři nebo původní věřitelé sekuritizace, jim přímo ukládá směrnice 2006/48/ES. Je proto důležité stanovit odpovídající povinnosti správce, který se vystavuje expozici vůči riziku ze sekuritizace. Správce by tak měl vstoupit do expozice vůči riziku ze sekuritizace, pouze pokud původce, sponzor nebo původní věřitel správci výslovně sdělil, že si v podkladovém aktivu ponechal významný ekonomický podíl, což se označuje jako požadavek na ponechání expozice. Správce by měl dále zajistit splnění různých kvalitativních požadavků, které sponzorovi a původci ukládá směrnice 2006/48/ES. Kromě toho by sám správce měl splňovat kvalitativní požadavky, aby komplexně a důkladně porozuměl sekuritizační investici a její podkladové expozici. Za tímto účelem by správci měli přijímat své investiční rozhodnutí až poté, kdy provedli důkladnou hloubkovou analýzu, z níž by měli získat řádné informace a znalosti o dotyčných sekuritizacích.
(68)
Existují okolnosti, kdy subjekty splňují definici původce nebo sponzora, nebo vykonávají úlohu původního věřitele; nicméně jiný subjekt, který ani nesplňuje definici sponzora nebo původce, ani nevykonává úlohu původního věřitele, ale jehož zájmy jsou neoptimálněji sladěny se zájmy investorů, může usilovat o splnění požadavku na ponechání expozice. Z důvodů právní jistoty by se od takového jiného subjektu nemělo požadovat, aby splnil požadavek na ponechání expozice, pokud jej splňuje původce, sponzor nebo původní věřitel.
(69)
V případě porušení požadavku na ponechání expozice nebo kvalitativních požadavků by správce měl zvážit přijetí určitých nápravných opatření, jako je zajištění, prodej nebo snížení expozice vůči riziku nebo kontaktování osoby, která požadavek na ponechání expozice porušuje, s cílem obnovit jeho dodržování. Taková nápravná opatření by měla být vždy v zájmu investorů a neměla by zahrnovat žádnou přímou povinnost prodat aktiva ihned potom, co vyšlo porušení najevo, aby nedošlo k rozprodávání pod cenou. Správce by měl vzít porušení v úvahu při zvažování jiných investic v další transakci, do níž je zapojena osoba, která uvedený požadavek porušuje.
(70)
Aby splnili požadavky směrnice 2011/61/EU na specifikování vnitřních postupů a organizačních opatření, které má každý správce uplatňovat, měla by být správcům uložena povinnost zavést řádně zdokumentovanou organizační strukturu, která jasně přiděluje odpovědnost, definuje kontrolní mechanismy a zajišťuje kvalitní tok informací mezi všemi zúčastněnými stranami. Správci by měli rovněž zavést systémy pro ochranu informací a zajištění kontinuity činnosti. Při zavádění uvedených postupů a struktur by měli správci brát v úvahu zásadu přiměřenosti, která umožňuje, aby byly postupy, mechanismy a organizační struktura přizpůsobeny povaze, rozsahu a složitosti podnikatelské činnosti správce a povaze a rozsahu činností prováděných v jejím rámci.
(71)
Informování investorů má zásadní důležitost pro jejich ochranu, takže by správci měli zavést vhodné postupy a procedury zajišťující, aby podmínky zpětného odkupu týkající se konkrétního alternativního investičního fondu byly investorům sděleny dostatečně podrobně a výrazně předtím, než investici provedou, jakož i v případě podstatných změn. Mohou sem patřit informace o výpovědních lhůtách v souvislosti se zpětným odkupem, podrobnosti o obdobích bez možnosti odkoupení (lock-up periods) a uvedení okolností, za nichž se běžné mechanismy zpětného odkupu nemusí uplatnit nebo mohou být pozastaveny, a podrobnosti o jakýchkoli opatřeních, která může řídící orgán zvážit, jako jsou omezení odkupovat (gates), vyčleněná aktiva (side pockets), jelikož mají vliv na specifická práva na odkup investorů do konkrétního alternativního investičního fondu.
(72)
Pro zajištění řádného výkonu příslušných činností by správci měli zejména využívat vhodné elektronické systémy s cílem splnit požadavky na evidenci ve vztahu k transakcím portfolia nebo pokynům k upisování nebo k vyplacení a měli by zavést, provádět a udržovat účetní zásady a postupy, aby bylo zajištěno, že výpočet čisté hodnoty aktiv je prováděn v souladu s požadavky směrnice 2011/61/EU a tohoto nařízení.
(73)
Pro zajištění souladu s požadavky, které směrnice 2009/65/ES ukládá správcům SKIPCP, by měly být řídícímu orgánu, vrcholnému vedení nebo případně funkci dohledu správce svěřeny podobné druhy úkolů, jimž by měla být přidělena odpovídající odpovědnost. Takové přidělení odpovědnosti by nicméně mělo odpovídat úloze a odpovědnostem řídícího orgánu, vrcholného vedení a funkce dohledu podle použitelného vnitrostátního práva. Členy vrcholného vedení mohou být někteří nebo všichni členové řídícího orgánu.
(74)
Požadavek na zavedení stálé a účinné funkce zajišťování souladu s předpisy by měl vždy plnit správce, bez ohledu na rozsah a složitost své podnikatelské činnosti. Podrobnosti technické a personální organizace funkce zajišťování souladu s předpisy by však měly být přizpůsobeny povaze, rozsahu a složitosti podnikatelské činnosti správce a povaze a rozsahu činností prováděných v jejím rámci. Správci by neměli mít povinnost zřizovat nezávislý útvar zajišťování souladu s předpisy, pokud by takový požadavek byl nepřiměřený s ohledem na velikost správce nebo na povahu, rozsah a složitost jeho podnikatelské činnosti.
(75)
Standardy oceňování se liší napříč jurisdikcemi a třídami aktiv. Toto nařízení by mělo doplnit společná obecná pravidla a stanovit pro správce referenční hodnoty pro vypracování a provedení jejich vhodných a soudržných postupů a procedur pro řádné a nezávislé ocenění aktiv alternativních investičních fondů. Tyto postupy a procedury by měly popisovat povinnosti, úlohy a odpovědnost všech osob zapojených do oceňování, včetně externích znalců.
(76)
Hodnotu aktiv lze určit různými způsoby, například odkazem na pozorovatelné ceny na aktivním trhu nebo odhadem za použití jiných technik oceňování podle vnitrostátního práva, statutu alternativního investičního fondu nebo jeho zakládacích dokumentů. Jelikož lze hodnotu jednotlivých aktiv a závazků určit různými metodikami a lze ji získat z různých zdrojů, měl by správce určit a popsat metodiky oceňování, které používá.
(77)
Pokud se k ocenění aktiv používá model, měly by postupy a procedury oceňování uvádět hlavní vlastnosti tohoto modelu. Než bude použit, měl by model projít validačním procesem, který provede interní nebo externí fyzická osoba, která se nepodílela na koncipování modelu. Osoba se považuje za kvalifikovanou k provedení validačního procesu pro model použitý k oceňování aktiv, pokud disponuje řádnými schopnostmi a zkušenostmi při oceňování aktiv za použití takových modelů; takovou osobou může být auditor.
(78)
Jelikož alternativní investiční fondy provozují činnost v dynamickém prostředí, v němž se mohou investiční strategie postupem času změnit, měly by se postupy a procedury oceňování přezkoumávat alespoň jednou ročně a v každém případě předtím, než fond přijme závazek s novou investiční strategií nebo novým druhem aktiv. Jakákoli změna postupů a procedur oceňování, včetně metodik oceňování, by měla dodržovat předem určený proces.
(79)
Správce musí zajistit řádné ocenění jednotlivých aktiv alternativního investičního fondu v souladu s postupy a procedurami oceňování. U některých aktiv, zejména u složitých a nelikvidních finančních nástrojů, existuje vyšší riziko nesprávného ocenění. Správce by měl takovou situaci řešit zavedením dostatečných kontrol zajišťujících, že lze hodnotu aktiv alternativního investičního fondu stanovit s přiměřenou mírou objektivity.
(80)
Výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii se řídí vnitrostátním právem a případně statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu. Toto nařízení se vztahuje pouze na proceduru pro výpočet a nikoli na metodiku výpočtu. Správce může provést výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii sám v rámci administrativních funkcí, které pro alternativní investiční fond vykonává. Alternativně může být pro výkon administrativních funkcí, včetně výpočtu čisté hodnoty aktiv, jmenována třetí osoba. Třetí osoba, která pro správce provádí výpočet čisté hodnoty aktiv, by neměla být pro účely směrnice 2011/61/EU považována za externího znalce, pokud neprovádí oceňování jednotlivých aktiv, včetně aktiv vyžadujících subjektivní úsudek, nýbrž zadává do procesu výpočtu hodnoty získané od správce, zdrojů ocenění nebo externího znalce.
(81)
Existují procedury oceňování, které lze provádět denně, například oceňování finančních nástrojů, avšak existují také procedury oceňování, které nelze provádět se stejnou četností, s jakou probíhají emise, úpisy, zpětné odkupy a zrušení, například oceňování nemovitostí. Četnost oceňování aktiv v držení otevřeného fondu by měla zohledňovat rozdíly v procedurách oceňování ve vztahu k druhům aktiv v držení alternativního investičního fondu.
(82)
Striktní požadavky a omezení, jimž je nutné vyhovět, když má správce v úmyslu pověřit úkoly správce jinou osobu, jsou stanoveny ve směrnici 2011/61/EU. Správce zůstává vždy plně odpovědný za řádný výkon delegovaných úkolů a za to, že budou splňovat požadavky směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření. Správce by proto měl zajistit, že pověřená osoba vykonává a uplatňuje standardy kvality, které by uplatňoval sám správce. Je-li to nutné k zajištění toho, aby byly delegované úkoly soustavně vykonávány ve vysokém standardu, musí být správce rovněž schopen pověření ukončit, a pověření by proto správci mělo udělovat flexibilní právo na ukončení. Omezení a požadavky pověření by se měly vztahovat na činnosti spojené se správou uvedené v příloze I směrnice 2011/61/EU, zatímco podpůrné úkoly typu administrativních nebo technických funkcí napomáhajících výkonu činností spojených se správou, jako je logistická podpora v podobě úklidu, stravování a zajišťování základních služeb nebo produktů, by neměly být považovány za pověření jiné osoby úkoly správce. Dalšími příklady technických nebo administrativních funkcí jsou nákup standardního běžně komerčně dostupného softwaru a využívání příležitostné provozní podpory poskytovatelů softwaru v souvislosti s běžně komerčně dostupnými systémy nebo podpora v oblasti lidských zdrojů, jako je výběr dočasných zaměstnanců nebo zpracování výplatních pásek.
(83)
Aby byla kromě zvýšené efektivity provozování činnosti správce zajištěna i vysoká úroveň ochrany investorů, mělo by být celé pověření založeno na objektivních důvodech. Při posuzování těchto důvodů by příslušné orgány měly zvážit strukturu pověření a její dopad na strukturu správce a vzájemné působení delegovaných činností a činností ponechaných u správce.
(84)
Za účelem posouzení, zda osoba, která fakticky vykonává činnost pověřené osoby, má dostatečně dobrou pověst, by měl být ověřen výkon její činnosti a to, zda se nedopustila trestné činnosti v oblasti financí. Při posuzování požadavku dostatečně dobré pověsti by měly být zváženy veškeré další relevantní informace o osobních kvalitách, které by mohly nepříznivě ovlivnit výkon činnosti dané osoby, například pochybnosti o její čestnosti a integritě.
(85)
Investiční společnosti povolené podle směrnice 2009/65/ES se nepovažují za podniky povolené nebo registrované pro účely správy aktiv podléhající dohledu, protože na základě uvedené směrnice nesmějí provozovat jinou činnost než kolektivní správu portfolia. Podobně samosprávný alternativní investiční fond by neměl být považován za takový podnik, protože by neměl provozovat jinou činnost než vnitřní správu fondu.
(86)
Pokud se pověření týká správy portfolia nebo řízení rizik, jež představují hlavní podnikatelskou činnost správce a mají proto velký význam pro ochranu investorů a systémová rizika, měly by mít příslušný orgán domovského členského státu správce a orgán dohledu podniku třetí země uzavřenou písemnou dohodu o spolupráci, a to navíc k požadavkům čl. 20 odst. 1 písm. c) směrnice 2011/61/EU. Tato dohoda by měla existovat před pověřením jiné osoby. Její ustanovení by měla zohledňovat mezinárodní standardy.
(87)
Písemné dohody by měly příslušným orgánům udělovat právo provádět kontroly na místě, včetně případů, kdy požádají orgán dohledu podniku třetí země, jenž byl pověřen příslušnými úkoly, aby provedl kontroly na místě, i případů, kdy orgán dohledu třetí země požádají o povolení, aby mohly kontrolu provést samy nebo doprovodit pracovníky orgánu dohledu třetí země, aby jim pomohly při provedení kontrol na místě.
(88)
Na základě povinností stanovených směrnicí 2011/61/EU by správci měli vždy jednat v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů nebo investorů do fondů, které spravují. Pověření jiné osoby by proto mělo být přípustné, pouze pokud správcům nebrání v jednání nebo ve správě alternativních investičních fondů v nejlepším zájmu investorů.
(89)
Pro zachování vysokého standardu ochrany investorů musí být u každého pověření jiné osoby zohledněny možné střety zájmů. Několik kritérií by mělo stanovit referenční hodnoty pro identifikaci situací, které by vyústily v podstatný střet zájmů. Uvedená kritéria je třeba chápat jako nevyčerpávající a znamenají, že střety zájmů, jež nejsou podstatné, jsou pro účely směrnice 2011/61/EU rovněž relevantní. Provádění funkcí zajišťování souladu s předpisy nebo auditu by tak mělo být považováno za činnost ve střetu zájmů s úkoly správy portfolia, zatímco tvorba trhu nebo upisování by měly být chápány jako činnosti ve střetu zájmů se správou portfolia nebo řízením rizik. Uvedenou povinností není dotčena povinnost pověřené osoby funkčně a hierarchicky vzájemně oddělit úkoly správy portfolia a řízení rizik v souladu s ustanoveními článku 15 směrnice 2011/61/EU.
(90)
Požadavky na pověření jiné osoby úkoly správce by se měly uplatnit obdobně, pokud pověřená osoba jakýmikoli úkoly, jimiž byla pověřena, dále pověří jinou osobu, a rovněž v případě jakéhokoli dalšího pověření.
(91)
Aby bylo zajištěno, že správce v každém případě vykonává činnosti spojené se správou investic, neměl by delegovat své úkoly v takovém rozsahu, že ho nelze nadále považovat za správce, ale za subjekt typu „poštovní schránka“. Správce by si měl vždy zachovávat dostatečné zdroje, aby mohl účinně dohlížet nad delegovanými úkoly. Správce musí sám vykonávat činnosti spojené se správou investic, mít nezbytné odborné znalosti a zdroje, zachovat si pravomoc k přijímání rozhodnutí spadajících do odpovědnosti vrcholného vedení a vykonávat úkoly vrcholného vedení, mezi něž může patřit provádění obecné investiční politiky a investičních strategií.
(92)
Posouzení struktury pověření je složitý úkol, jenž musí být založen na souboru kritérií, aby si mohly příslušné orgány vytvořit úsudek. Kombinace je nezbytná, aby se zohlednily rozličné struktury fondů a rozličné investiční strategie v Unii. Evropský orgán pro cenné papíry může vypracovat pokyny k zajištění konzistentního posouzení struktur pověření po celé Unii.
(93)
Komise sleduje, jak jsou kritéria uplatňována a jaký mají dopad na trhy. Komise přezkoumá situaci po dvou letech a bude-li to nezbytné, přijme vhodná opatření, kterými podrobněji specifikuje podmínky, za nichž se má za to, že správce delegoval své činnosti v takovém rozsahu, že se stal subjektem typu „poštovní schránka“ a nelze jej dále považovat za správce alternativního investičního fondu.
(94)
Směrnice 2011/61/EU za účelem zajištění vysokého standardu ochrany investorů stanoví rozsáhlý soubor požadavků na depozitáře alternativního investičního fondu. Příslušné konkrétní práva a povinnosti depozitáře, správce, a případně alternativního investičního fondu a třetích osob by proto měly být jasně uvedeny. Písemná smlouva by měla obsahovat veškeré podrobnosti nezbytné pro řádnou úschovu veškerých aktiv alternativního investičního fondu depozitářem nebo třetí osobou, kteří byli pověřeni úkoly úschovy v souladu se směrnicí 2011/61/EU, a pro to, aby depozitář řádně plnil své úkoly v oblasti dohledu a kontroly. S cílem umožnit depozitáři posouzení a kontrolu rizik vyplývajících z opatrování by smlouva měla stanovit dostatečné podrobnosti o kategoriích aktiv, do nichž může alternativní investiční fond investovat, a o zeměpisných regionech, v nichž má fond v úmyslu investovat. Smlouva by rovněž měla obsahovat podrobnosti o postupu eskalace. Depozitář by tak měl správce upozornit na jakákoli podstatná rizika zjištěná v systému vypořádání obchodů s cennými papíry konkrétního trhu. Pokud jde o ukončení smlouvy, mělo by odrážet skutečnost, že ukončení smlouvy je poslední možností depozitáře, pokud není přesvědčen o tom, že jsou aktiva dostatečně chráněna. Mělo by rovněž zamezit morálnímu hazardu, kdy by správce přijímal investiční rozhodnutí bez ohledu na rizika opatrování, protože ve většině případů by nesl odpovědnost depozitář. Za účelem zachování vysokého standardu ochrany investorů by se měl požadavek na sledování třetích osob uplatnit na celý řetězec opatrování.
(95)
Depozitář usazený ve třetí zemi by měl podléhat veřejné obezřetnostní regulaci a obezřetnostnímu dohledu prováděnému orgánem dohledu příslušným pro průběžný dohled, vyšetřování a ukládání sankcí. Pokud uvedený dohled nad depozitářem zahrnuje několik orgánů dohledu, měl by jeden orgán dohledu působit jako kontaktní místo pro účely směrnice 2011/61/EU a veškerá opatření v přenesené pravomoci a prováděcí opatření přijatá na jejím základě.
(96)
Evropská komise by měla provést posouzení právních předpisů třetí země podle čl. 21 odst. 6 posledního pododstavce směrnice 2011/61/EU porovnáním kritérií pro povolení a průběžných podmínek provozování činnosti platných pro depozitáře ve třetí zemi s odpovídajícími požadavky platnými podle práva Unie pro úvěrové instituce, případně investiční podniky pro přístup k činnosti depozitáře a výkon úkolů depozitáře, aby zjistila, zda mají místní kritéria stejný účinek jako kritéria stanovená podle práva Unie. Evropská komise může depozitáře podléhajícího obezřetnostnímu dohledu a licencovanému ve třetí zemi v rámci místní kategorie jiné, než je úvěrová instituce nebo investiční podnik, posoudit, aby zjistila, zda mají příslušná ustanovení práva třetí země stejný účinek jako ustanovení práva Unie pro úvěrové instituce, případně investiční podniky.
(97)
Aby měl depozitář vždy jasný přehled o všech peněžních tocích vstupujících do alternativního investičního fondu i fond opouštějících, měl by správce zajistit, aby depozitář neprodleně obdržel přesné informace o všech peněžních tocích, včetně toků od jakékoli třetí osoby, u níž má fond otevřený hotovostní účet.
(98)
V zájmu řádného sledování peněžních toků alternativního investičního fondu spočívá povinnost depozitáře v zajištění toho, že budou zavedeny a účinně prováděny postupy pro řádné sledování peněžních toků fondu, a že tyto postupy budou pravidelně revidovány. Depozitář by měl konkrétně prozkoumat postup odsouhlasení, aby se přesvědčil, že je postup pro alternativní investiční fond vhodný a že je prováděn ve vhodných intervalech s ohledem na povahu, rozsah a složitost fondu. V rámci takového postupu by se například měl každý jednotlivý peněžní tok vykázaný v bankovních výpisech porovnat s bankovním tokem vykázaným na účtech alternativního investičního fondu. Pokud se odsouhlasení provádí denně, jako je tomu u většiny otevřených alternativních investičních fondů, měl by depozitář své odsouhlasení provádět rovněž denně. Depozitář by měl zejména sledovat případy nesouladu zjištěné v postupech odsouhlasení a nápravná opatření přijatá s cílem neprodleně správce informovat o jakékoli anomálii, která nebyla odstraněna, a provést úplný přezkum postupů odsouhlasení. Tento přezkum by měl být proveden alespoň jednou ročně. Depozitář by měl rovněž včas identifikovat významné peněžní toky, zejména takové, jež by nemusely být v souladu s operacemi alternativního investičního fondu, například změny pozic v aktivech fondu nebo v úpisech a zpětném odkupu, a měl by pravidelně dostávat výkazy hotovostních účtů a kontrolovat soulad svých vlastních záznamů hotovostních pozic se záznamy správce. Depozitář svou evidenci průběžně aktualizuje v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. b) směrnice 2011/61/EU.
(99)
Depozitář musí zajistit, aby veškeré platby provedené investory nebo jménem investorů při úpisu akcií nebo podílových jednotek alternativního investičního fondu byly obdrženy a zaevidovány na jednom nebo několika hotovostních účtech v souladu se směrnicí 2011/61/EU. Správce by proto měl zajistit, že budou depozitáři poskytnuty relevantní informace, které potřebuje k řádnému sledování příjmu plateb od investorů. Správce musí zajistit, že depozitář tyto informace obdrží neprodleně, když třetí osoba dostane pokyn odkoupit nebo emitovat akcie nebo podílové jednotky alternativního investičního fondu. Aby se zamezilo jakémukoli zneužití plateb od investorů, subjekt odpovědný za úpis a zpětný odkup akcií nebo podílových jednotek alternativního investičního fondu by proto měl tyto informace na konci pracovního dne předat depozitáři.
(100)
V závislosti na druhu aktiv, které mají být uschovány, jsou aktiva buď držena v opatrování, například finanční nástroje, které lze zaregistrovat na účtu finančních nástrojů, nebo které lze fyzicky doručit depozitáři v souladu se směrnicí 2011/61/EU, nebo které mohou podléhat ověření vlastnictví a vedení záznamů. Depozitář by měl držet v opatrování veškeré finanční nástroje alternativního investičního fondu nebo správce jednajícího jménem fondu, které lze zaregistrovat nebo držet na účtu přímo nebo nepřímo jménem depozitáře nebo třetí osoby, která je pověřena úkoly opatrování, zejména na úrovni centrálního depozitáře cenných papírů. Kromě uvedených situací je třeba držet v opatrování finanční nástroje, které jsou přímo zaregistrovány pouze u samotného emitenta nebo jeho zástupce jménem depozitáře nebo třetí osoby, která je pověřena úkoly opatrování. Finanční nástroje, které jsou v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy zaregistrovány u emitenta nebo jeho zástupce pouze jménem alternativního investičního fondu, jako jsou investice fondů soukromého a rizikového kapitálu do nekotovaných společností, by neměly být drženy v opatrování. Všechny finanční nástroje, které lze fyzicky doručit depozitáři, by měly být drženy v opatrování. Pokud jsou splněny podmínky ohledně toho, které finanční nástroje mají být drženy v opatrování, finanční nástroje, které se poskytují jako zajištění třetí osobě nebo je třetí osoba poskytuje ve prospěch alternativního investičního fondu, musí být rovněž drženy v opatrování, a to samotným depozitářem nebo třetí osobou, která je pověřena úkoly opatrování, pokud je vlastní alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu. Rovněž finanční nástroje ve vlastnictví alternativního investičního fondu nebo správce jménem fondu, u nichž fond nebo správce jménem fondu udělil souhlas s opětovným použitím ze strany depozitáře, zůstávají v opatrování, dokud není vykonáno právo na opětovné použití.
(101)
Finanční nástroje držené v opatrování by měly být vždy předmětem patřičné péče a ochrany. Aby bylo zajištěno řádné posouzení rizik opatrování, měl by depozitář v rámci výkonu patřičné péče zejména vědět, které třetí osoby představují řetězec opatrování, zajistit, aby byla v celém řetězci opatrování splněna povinnost patřičné opatrnosti a oddělení aktiv, zajistit, aby měl příslušná práva na přístup ke knihám a záznamům třetích osob, které jsou pověřeny úkoly opatrování, zajistit dodržení těchto požadavků, zdokumentovat veškeré tyto povinnosti a zpřístupnit tyto dokumenty správci a podávat mu zprávy.
(102)
Aby se zamezilo obcházení požadavků směrnice 2011/61/EU, měl by depozitář uplatnit povinnosti úschovy na podkladová aktiva finančních struktur, případně právních struktur kontrolovaných přímo nebo nepřímo alternativním investičním fondem nebo správcem jednajícím jménem fondu. Uvedený přístup se zohledněním by se neměl uplatnit na fondy fondů ani na řídící a podřízené fondy, pokud mají depozitáře, který provádí řádnou úschovu aktiv fondu.
(103)
Depozitář by měl mít vždy komplexní přehled o všech aktivech, která nejsou finančními nástroji, které mají být drženy v opatrování. Uvedená aktiva by měla podléhat povinnosti ověřování vlastnictví a vedení záznamů podle směrnice 2011/61/EU. Příklady takových aktiv jsou fyzická aktiva, která se nekvalifikují jako finanční nástroje podle směrnice 2011/61/EU nebo je nelze fyzicky doručit depozitáři, finanční smlouvy jako jsou deriváty, peněžní vklady nebo investice do soukromě vlastněných společností a partnerských podílů.
(104)
Aby bylo dosaženo dostatečné jistoty o tom, že alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu je skutečným vlastníkem aktiv, měl by depozitář zajistit, aby získal veškeré informace, jež považuje za nezbytné k tomu, aby se ujistil, že alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu je držitelem vlastnického práva k danému aktivu. Takové informace může představovat kopie úředního dokumentu dokládajícího, že alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu je vlastníkem aktiva, nebo jakékoli oficiální a spolehlivé důkazy, které depozitář považuje za vhodné. Pokud je to nezbytné, měl by si depozitář od alternativního investičního fondu nebo správce, případně od třetí osoby, vyžádat další důkazy.
(105)
Depozitář by si měl vést záznamy o všech aktivech, u nichž je přesvědčen, že je alternativní investiční fond jejich vlastníkem. Může zavést postup pro získávání informací od třetích osob, v jehož rámci mohou být realizovatelné postupy zajišťující, že aktiva nelze převést, aniž by o takové transakci byl informován depozitář nebo třetí osoba pověřená úkoly úschovy, a to v případě alternativních investičních fondů s málo častými transakcemi, případně transakcemi, u nichž před vypořádáním dochází k vyjednávání. U alternativních investičních fondů s častějšími obchody v rámci portfolia, jako jsou investice do kotovaných derivátů, může být na místě požadavek mít pro každou transakci přístup k listinným důkazům od třetí osoby.
(106)
Aby bylo zajištěno, že je depozitář schopen vykonávat své povinnosti, je nezbytné vyjasnit úkoly stanovené v čl. 21 odst. 9 směrnice 2011/61/EU, a zejména kontroly druhé úrovně, které má depozitář provádět. Takové úkoly by depozitáři neměly bránit v provádění ověřování ex ante, pokud to považuje za vhodné a po dohodě se správcem. Aby bylo zajištěno, že je schopen vykonávat své povinnosti, měl by depozitář zavést svůj vlastní postup eskalace pro řešení situací, v nichž byly zjištěny nesrovnalosti. Tento postup byl měl zajistit, aby bylo příslušným orgánům oznámeno jakékoli podstatné porušení. Povinností dohledu depozitáře vůči třetím osobám specifikovanou v tomto nařízení nejsou dotčeny povinnosti správce podle směrnice 2011/61/EU.
(107)
Depozitář by měl kontrolovat soulad mezi počtem emitovaných podílových jednotek nebo akcií a výnosy získanými z upisování. Kromě toho aby se zajistilo, že byly při upsání přijaty platby od investorů, měl by depozitář dále zajistit, aby bylo provedeno další odsouhlasení mezi pokyny k upsání a výnosy z upsání. Stejné odsouhlasení by mělo být provedeno ve vztahu k pokynům k vyplacení. Depozitář by měl rovněž ověřit, zda počet podílových jednotek nebo akcií na účtech alternativního investičního fondu odpovídá počtu podílových jednotek nebo akcií v oběhu zapsaných v registru fondu. Depozitář by měl své postupy příslušně upravit s ohledem na četnost upisování a zpětného odkupu.
(108)
Depozitář by měl podniknout veškeré nezbytné kroky k zajištění účinného provedení vhodných postupů a procedur oceňování aktiv alternativního investičního fondu, a to kontrolou vzorků nebo porovnáním konzistentnosti změn při výpočtu čisté hodnoty aktiv v průběhu času s referenční hodnotou. Při zavádění svých postupů by měl depozitář jasně chápat metodiky oceňování, které správce nebo externí znalec používá k ocenění aktiv alternativního investičního fondu. Četnost takových kontrol by měla odpovídat četnosti oceňování aktiv alternativního investičního fondu.
(109)
Depozitář by měl na základě své povinnosti dohledu podle směrnice 2011/61/EU zavést postup pro ex post ověření toho, že alternativní investiční fond dodržuje příslušné právní a správní předpisy a svůj statut a zakládací dokumenty. Patří sem například kontrola toho, že investice alternativního investičního fondu jsou v souladu s jeho investičními strategiemi popsanými ve statutu a nabídkových dokumentech fondu, a zajištění toho, aby fond neporušil svá případná investiční omezení. Depozitář by měl sledovat transakce alternativního investičního fondu a jakékoli nezvyklé transakce vyšetřit. Pokud jsou limity nebo omezení stanovené v příslušných vnitrostátních právních a správních předpisech nebo ve statutu a zakládacích dokumentech alternativního investičního fondu porušeny, depozitář by měl například od správce získat pokyn zastavit transakci, která limity nebo omezení porušuje, na náklady správce. Toto nařízení depozitáři nebrání v tom, aby přijal přístup ex ante, pokud to považuje za vhodné a po dohodě se správcem.
(110)
Depozitář by měl zajistit, aby byly příjmy správně vypočítány v souladu se směrnicí 2011/61/EU. Za tímto účelem musí zajistit, aby byly příjmy řádně rozděleny, a pokud zjistí chybu, aby správce přijal vhodná nápravná opatření. Poté, co depozitář výše uvedené zajistí, měl by ověřit úplnost a správnost rozdělení příjmů a zejména plateb dividend.
(111)
Při delegování úkolů správy souvisejících s jinými aktivy podle směrnice 2011/61/EU se bude pověření ve většině případů pravděpodobně týkat administrativních úkolů. Pokud depozitář deleguje úkoly vedení evidence, bude tedy mít povinnost zavést a uplatňovat vhodný a zdokumentovaný postup zajišťující, že pověřená osoba bude vždy splňovat požadavky čl. 21 odst. 11 písm. d) směrnice 2011/61/EU. Pro zajištění dostatečné úrovně ochrany aktiv je nezbytné stanovit určité zásady, které by se měly uplatňovat na delegování úkolů správy. Pro delegování povinností opatrování je důležité stanovit několik klíčových zásad, které musí být v průběhu procesu pověření účinně uplatňovány. Tyto zásady by neměly být považovány za vyčerpávající, ať už jde o uvedení všech podrobností jednání s patřičnou dovedností, péčí a opatrností ze strany depozitáře, nebo o uvedení všech kroků, které by depozitář měl podniknout ve vztahu k samotným těmto zásadám. Povinnost průběžně sledovat třetí osobu pověřenou úkoly správy by měla spočívat v ověřování toho, že tato třetí osoba správně provádí veškeré delegované úkoly a dodržuje smlouvu o pověření. Třetí osoba by měla jednat čestně, v dobré víře s ohledem na nejlepší zájmy alternativního investičního fondu a jeho investorů, v souladu s regulačními požadavky a požadavky dohledu a měla by jednat s dovedností, péčí a opatrností, jež se za srovnatelných podmínek obvykle očekávají od velmi obezřetného subjektu uvedené finanční profese. Depozitář by měl přezkoumat mimo jiné prvky posouzené v průběhu procesu výběru a jmenování a postavit tyto prvky do perspektivy jejich porovnáním s vývojem na trhu. Forma pravidelného přezkumu by měla odrážet okolnosti, aby byl depozitář schopen řádně posoudit rizika spojená s rozhodnutím svěřit aktiva třetí osobě. Četnost přezkumu by měla být přizpůsobena, aby byla vždy v souladu s tržními podmínkami a souvisejícími riziky. Aby mohl depozitář účinně reagovat na možnou platební neschopnost třetí osoby, měl by provádět krizové plánování včetně případného koncipování alternativních strategií nebo možného výběru alternativních poskytovatelů. Taková opatření mohou sice snížit riziko opatrování pro depozitáře, nemění však povinnost vrátit finanční nástroje nebo uhradit odpovídající částku v případě jejich ztráty, což závisí na tom, zda jsou splněny požadavky čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU či nikoli.
(112)
Při delegování úkolů úschovy by měl depozitář zajistit, aby byly splněny požadavky čl. 21 odst. 11 písm. d) bodu iii) směrnice 2011/61/EU a aby aktiva klientů alternativního investičního fondu depozitáře byla řádně oddělena. Tato povinnost by měla zejména zajistit, aby nedošlo ke ztrátě aktiv alternativního investičního fondu v důsledku platební neschopnosti třetí osoby, která je pověřena úkoly úschovy. Za účelem minimalizace tohoto rizika v zemích, kde insolvenční právo účinky oddělení neuznává, by měl depozitář podniknout další kroky. Depozitář by mohl informovat alternativní investiční fond a správce jednajícího jménem fondu, aby byly takovéto aspekty rizik opatrování řádně zohledněny v investičním rozhodnutí, nebo podniknout opatření, která jsou možná v místních jurisdikcích, aby byla aktiva maximálně chráněna proti platební neschopnosti podle místních právních předpisů. Depozitář by dále mohl zakázat dočasné schodky v aktivech klientů, využít rezervy nebo zavést mechanismy zakazující využití debetního zůstatku pro jednoho klienta na kompenzaci kreditního zůstatku jiného klienta. Taková opatření mohou sice snížit riziko opatrování pro depozitáře při delegování úkolů opatrování, nemění však povinnost vrátit finanční nástroje nebo uhradit odpovídající částku v případě jejich ztráty, což závisí na tom, zda jsou splněny požadavky směrnice 2011/61/EU či nikoli.
(113)
Odpovědnost depozitáře podle čl. 21 odst. 12 druhého pododstavce směrnice 2011/61/EU nastává v případě ztráty finančního nástroje, který drží v opatrování sám depozitář nebo třetí osoba pověřená úkoly opatrování, neprokáže-li depozitář, že ke ztrátě došlo vlivem vnějších okolností, jež nebylo možné ovlivnit a jejichž důsledky by i přes veškeré vynaložené úsilí, které lze spravedlivě požadovat, byly nevyhnutelné. Takováto ztráta by se měla rozlišovat od investiční ztráty pro investory, k níž dojde snížením hodnoty aktiv v důsledku investičního rozhodnutí.
(114)
Pro určení ztráty je důležité, aby byla uznána za definitivní, kdy neexistuje vyhlídka na opětovné získání finančního aktiva. Situace, kdy je finanční nástroj pouze dočasně nedostupný nebo zmrazený, by se proto neměly považovat za ztrátu ve smyslu čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU. Naproti tomu lze stanovit tři situace, kdy by ztráta měla být považována za definitivní: pokud finanční nástroj již neexistuje nebo nikdy neexistoval; pokud finanční nástroj existuje, ale alternativní investiční fond k němu definitivně ztratil vlastnické právo; a pokud alternativní investiční fond má vlastnické právo, avšak již jej není schopen převádět nebo trvale vytvářet omezená vlastnická práva
(115)
Má se za to, že finanční nástroj již neexistuje, například pokud se ztratil v důsledku účetní chyby, kterou nelze opravit, nebo že nikdy neexistoval, pokud bylo vlastnictví alternativního investičního fondu zaregistrováno na základě zfalšovaných dokumentů. Situace, kdy je ztráta finančních nástrojů způsobena podvodným jednáním, by měla být považována za ztrátu.
(116)
Ztrátu nelze konstatovat, pokud byl finanční nástroj nahrazen jiným finančním nástrojem nebo na něj převeden, například v situacích, kdy jsou v rámci reorganizace společnosti zrušeny akcie a nahrazeny emisí nových akcií. Alternativní investiční fond by neměl být považován za trvale zbavený svého vlastnického práva na finanční nástroj, pokud fond nebo správce jednající jménem fondu legitimně převedl vlastnictví na třetí osobu. Pokud existuje rozdíl mezi právním vlastnictvím a skutečným vlastnictvím aktiv, měla by definice ztráty odkazovat na ztrátu skutečného vlastnictví.
(117)
Pouze v případě vnějších okolností, které nemohl depozitář ovlivnit, a jejichž důsledky i přes veškeré vynaložené úsilí, které lze spravedlivě požadovat, byly nevyhnutelné, se může depozitář vyhnout odpovědnosti podle čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU. Aby byl depozitář zproštěn odpovědnosti, měl by prokázat kumulativní splnění uvedených podmínek.
(118)
Nejprve je třeba určit, zda okolnosti, které vedly ke ztrátě, byly vnější. Odpovědnost depozitáře by neměla být dotčena pověřením, a okolnost by proto měla být považována za vnější, pokud k ní nedojde v důsledku jednání nebo opomenutí depozitáře nebo třetí osoby, jež byla pověřena úkoly opatrování finančních nástrojů držených v opatrování. Poté by se mělo posuzovat, zda bylo nemožné okolnost ovlivnit, a to ověřením, že nebylo nic, co by obezřetný depozitář mohl přiměřeně učinit, aby zabránil vzniku dané okolnosti. V této fázi lze za vnější okolnosti, jež nebylo možné ovlivnit, považovat přírodní jevy a jednání veřejného orgánu. Proto jsou v situaci platební neschopnosti třetí osoby pověřené úkoly opatrování právní předpisy země, v níž jsou nástroje drženy v opatrování a která neuznává účinky řádně provedeného oddělení aktiv, považovány za vnější okolnost, již není možné ovlivnit. Naproti tomu ztrátu způsobenou neprovedením požadavků na oddělení aktiv stanovených v čl. 21 odst. 11 písm. d) bodu iii) směrnice 2011/61/EU nebo ztrátu aktiv v důsledku narušení činnosti třetí osoby v souvislosti s její platební neschopností nelze považovat za vnější okolnosti, jež není možné ovlivnit.
(119)
Depozitář by měl také prokázat, že ztráta byla i přes veškeré vynaložené úsilí, které lze spravedlivě požadovat, nevyhnutelná. Depozitář by měl v této souvislosti informovat správce a přijmout vhodná opatření v závislosti na okolnostech. Například v situaci, kdy se depozitář domnívá, že jediným vhodným opatřením je zcizení finančních nástrojů, měl by řádně informovat správce, jenž musí následně depozitáři dát písemný pokyn, zda má finanční nástroje nadále držet, nebo je zcizit. O jakémkoli pokynu, aby depozitář aktiva nadále držel, by měli být neprodleně informováni investoři alternativního investičního fondu. Správce nebo alternativní investiční fond by měli náležitě brát v úvahu doporučení depozitáře. V závislosti na okolnostech, pokud se depozitář nadále obává, že standard ochrany finančního nástroje není i přes opakovaná varování dostatečný, měl by zvážit další možná opatření, například ukončení smlouvy, pokud je alternativnímu investičnímu fondu poskytnuta určitá doba, aby si v souladu s vnitrostátním právem našel jiného depozitáře.
(120)
V zájmu zajištění stejného standardu ochrany investorů by se měla stejná kritéria uplatňovat na pověřenou osobu, na niž depozitář smluvně převedl svou odpovědnost. Proto aby byla pověřená osoba zproštěna odpovědnosti podle čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU, měla by prokázat kumulativní splnění stejných podmínek.
(121)
Depozitář se za určitých okolností může zprostit odpovědnosti za ztrátu finančních nástrojů, které má v opatrování třetí osoba pověřená úkoly opatrování. Aby bylo takové zproštění odpovědnosti povoleno, musí existovat objektivní důvod pro uzavření smlouvy o takovém zproštění odpovědnosti, který přijme depozitář i alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu. Pro každé zproštění odpovědnosti by měl být stanoven objektivní důvod s ohledem na konkrétní okolnosti, za nichž bylo opatrování delegováno.
(122)
Při zvažování objektivního důvodu by mělo být dosaženo správné rovnováhy, aby bylo zajištěno, že se lze smluvního zproštění účinně dovolávat, je-li to třeba, a že existují dostatečné záruky k zamezení jakéhokoli zneužití smluvního zproštění odpovědnosti depozitářem. Smluvní zproštění odpovědnosti by za žádných okolností nemělo být použito k obcházení požadavků na odpovědnost depozitáře podle směrnice 2011/61/EU. Depozitář by měl prokázat, že jej specifické okolnosti donutily pověřit úkoly opatrování třetí osobu. Smluvní zproštění odpovědnosti by mělo vždy být v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu nebo jeho investorů a fond nebo správce jednající jménem fondu by měli výslovně uvést, že jednají v takovém nejlepším zájmu. Příklady scénářů by měly uvádět situace, v nichž lze dospět k závěru, že depozitář nemá jinou možnost než pověřit úkoly opatrování třetí osoby.
(123)
Je důležité, aby příslušné orgány pravidelně dostávaly řádné a dostatečné informace pro účely dohledu nad činností správců a s ní souvisejících rizik. Navíc protože může mít činnost správců důsledky napříč hranicemi a na finančních trzích, měly by příslušné orgány správce a alternativní investiční fondy pečlivě sledovat, aby mohly přijmout vhodná opatření s cílem zamezit vzniku systémových rizik. Díky zvýšené transparentnosti a soudržnosti dosažených prostřednictvím ustanovení o podávání zpráv a příslušných informací v souladu s prováděcími opatřeními by příslušné orgány měly být schopny odhalit rizika na finančních trzích a reagovat na ně.
(124)
Je nezbytné, aby investoři získali o konkrétních správcích a alternativních investičních fondech a o jejich struktuře minimální nezbytné informace, aby mohli přijímat správná investiční rozhodnutí uzpůsobená jejich potřebám a ochotě podstupovat riziko. Tyto informace by měly být jasné, spolehlivé, snadno pochopitelné a jasně prezentované, přičemž užitečnost informací se zvyšuje, pokud jsou porovnatelné mezi jednotlivými správci a alternativními investičními fondy a mezi po sobě následujícími obdobími. Správce by neměl provozovat činnosti, jež jsou na úkor cíle porozumění a užitečnosti informací pro investory před jejich poskytnutím, například maskování skutečného stavu věcí.
(125)
Je nezbytné stanovit rámec určující minimální standardy ohledně podávání výročních zpráv včetně klíčových prvků a nevyčerpávajícího seznamu položek. Podstatné změny údajů podle čl. 22 odst. 2 písm. d) směrnice 2011/61/EU by se měly poskytnout ve výroční zprávě v rámci finančních výkazů. Kromě nevyčerpávajícího seznamu podkladových řádkových položek mohou být uvedeny další řádkové položky, nadpisy a mezisoučty, pokud je uvedení těchto položek relevantní pro porozumění celkové finanční situaci nebo výsledkům alternativního investičního fondu. Položky s rozdílnou povahou nebo funkcí lze seskupit, pokud jednotlivě nemají podstatný význam. Mohou být seskupeny jako „jiné“, například „jiná aktiva“ nebo „jiná pasiva“. Pokud se určité řádkové položky konkrétního alternativního investičního fondu vůbec netýkají, nemusí být uvedeny. Bez ohledu na účetní standardy používané v souladu se směrnicí 2011/61/EU by měla být všechna aktiva oceněna alespoň jednou ročně. Rozvaha nebo výkaz aktiv a pasiv podle směrnice 2011/61/EU by měly zahrnovat mimo jiné hotovost a peněžní ekvivalenty. Peněžní ekvivalenty by se tak pro účely výpočtu expozice alternativního investičního fondu vůči riziku měly považovat za vysoce likvidní investice.
(126)
Pokud jde o obsah a formát zprávy o činnosti v účetním období, jež musí být podle směrnice 2011/61/EU součástí výroční zprávy, měla by obsahovat poctivý a vyvážený přehled činností alternativního investičního fondu s popisem hlavních rizik a investic nebo ekonomických nejistot, kterým čelí. Poskytnutí uvedených informací by nemělo mít za následek zveřejnění vlastnických informací alternativního investičního fondu, jež by poškozovalo jeho zájmy a zájmy jeho investorů. Proto pokud by zveřejnění konkrétních vlastnických informací mělo takový účinek, mohou být shrnuty tak, aby se takovému účinku zamezilo, a není nutné uvádět například výsledky nebo statistiky individuální společnosti nebo investice v portfoliu, jež by mohly vést ke zveřejnění vlastnických informací alternativního investičního fondu. Takové informace by měly být uvedeny ve zprávě vedení, která se obvykle předkládá spolu s finančními výkazy.
(127)
Pokud jde o obsah a formát informací o odměňování, kdy se informace předkládají na úrovni správce, měly by být poskytnuty další informace o přidělení nebo rozdělení celkové odměny ve vztahu k příslušnému alternativnímu investičnímu fondu. Toho lze dosáhnout poskytnutím údajů o celkové odměně správce rozdělené na pevnou a pohyblivou složku, prohlášením, že se tyto údaje vztahují na správce jako celek a nikoli na alternativní investiční fond, uvedením počtu alternativních investičních fondů a fondů SKIPCP spravovaných správcem a veškerých aktiv spravovaných těmito alternativními investičními fondy a fondy SKIPCP s přehledem zásad odměňování a poskytnutím odkazu, kde jsou úplné zásady odměňování správce na žádost investorů dostupné. Lze poskytnout další podrobnosti uvedením celkové pohyblivé odměny financované platbami alternativního investičního fondu, a to podle případu buď prostřednictvím výkonnostního poplatku nebo odměny za zhodnocení kapitálu. Kromě poskytnutí informací o odměňování může být vhodné, aby správci poskytli informace o finančních a nefinančních kritériích zásad a postupů odměňování pro příslušné kategorie zaměstnanců, aby mohli investoři posoudit stávající pobídky.
(128)
Pokud alternativní investiční fond emituje podílové jednotky, měl by být v době převodu proveden výpočet jakýchkoli aktiv převáděných do vyčleněných aktiv (side pockets), a to na základě počtu podílových jednotek přidělených při převodu aktiv vynásobeném cenou za podílovou jednotku. Za všech okolností by měly být jasně poskytnuty informace o oceňovacím základu a měly by obsahovat údaje využité pro provedení ocenění.
(129)
Za účelem řízení likvidity by správci měli mít možnost uzavírat jménem alternativních investičních fondů, které spravují, dohody o půjčkách. Tyto dohody mohou být krátkodobé nebo mít trvalejší povahu. Ve druhém případě je pravděpodobnější, že taková dohoda bude mít podobu zvláštního opatření pro účely řízení nelikvidních aktiv.
(130)
V souladu se zásadou rozlišení a s uznáním rozmanitosti druhů alternativních investičních fondů by se poskytování informací investorům, jež se od správců vyžaduje, mělo lišit podle druhu fondu a mělo by záviset na dalších faktorech, jako je investiční strategie a složení portfolia.
(131)
Směrnice 2011/61/EU požaduje od správců, aby příslušnému orgánu svého domovského členského státu pravidelně poskytovali určité informace, a to za každý unijní alternativní investiční fond, který spravují, a za každý alternativní investiční fond, který nabízejí v Unii. Je proto důležité dále specifikovat informace, které se mají poskytovat, a četnost podávání zpráv v závislosti na hodnotě spravovaných aktiv v portfoliích alternativních investičních fondů spravovaných daným správcem. Je třeba určit pro forma vzory pro podávání zpráv, které by měli správci vyplňovat pro alternativní investiční fondy, které spravují. Pokud subjekt, který má povolení jako správce, nabízí alternativní investiční fondy spravované jinými správci, nejedná jako správce uvedených fondů, ale jako zprostředkovatel jako jakýkoli investiční podnik, na nějž se vztahuje směrnice 2004/39/ES. Neměl by proto mít povinnost podávat za tyto alternativní investiční fondy zprávy, jelikož by to vedlo k dvojnásobnému nebo vícenásobnému podávání zpráv. Povinnost podávat zprávy by nicméně měla platit pro mimounijní správce, kteří spravují alternativní investiční fondy nabízené v Unii.
(132)
Prahová hodnota stanovená tímto nařízením vyvolává pouze povinnosti podávat zprávy stanovené v čl. 24 odst. 4 směrnice 2011/61/EU. Alternativní investiční fond, jehož hodnota pákového efektu vypočítaná v souladu se závazkovou metodou je nižší než trojnásobek čisté hodnoty jeho aktiv, se nepovažuje za fond využívající pákový efekt ve velké míře. Příslušné orgány si však mohou vyžádat další informace, je-li to nezbytné pro účinné sledování systémových rizik. Kromě toho jsou díky stanovení prahové hodnoty pro podávání zpráv informace související se vznikem systémového rizika v celé Unii shromažďovány jednotně, což správcům zajišťuje jistotu.
(133)
Dohledové pravomoci příslušného orgánu podle čl. 25 odst. 3 směrnice 2011/61/EU se vykonávají v rámci nového systému dohledu, jehož součástí jsou průběžné procesy dohledu a posuzování systémových rizik správců prováděné příslušnými orgány a evropskými orgány dohledu s ohledem na stabilitu a integritu finančního systému. Příslušné orgány by měly řádně využívat obdržené informace a měly by uložit limity pákového efektu využívaného správcem nebo jiná omezení správy alternativního investičního fondu ve vztahu k spravovaným fondům, pokud to považují za nezbytné v zájmu zajištění stability a integrity finančního systému. Posouzení systémového rizika se bude pravděpodobně lišit v závislosti na ekonomickém prostředí, přičemž kterýkoli správce může ve vztahu k alternativním investičním fondům, které spravuje, potenciálně mít systémový význam. Je proto základním požadavkem, aby příslušné orgány obdržely veškeré informace nezbytné k řádnému posouzení uvedených situací, aby se zamezilo vzniku systémového rizika. Příslušné orgány by poté měly informace důkladně posoudit a přijmout vhodná opatření.
(134)
Aby umožnila unijním správcům spravovat a nabízet mimounijní alternativní investiční fondy a mimounijním správcům spravovat a nabízet alternativní investiční fondy v Unii, požaduje směrnice 2011/61/EU, aby byly s příslušnými orgány dohledu třetí země, v nichž je usazen mimounijní alternativní investiční fond, případně mimounijní správce, uzavřeny vhodné dohody o spolupráci. Tyto dohody by měly zajistit alespoň účinnou výměnu informací, která příslušným orgánům Unie umožní plnit své povinnosti v souladu se směrnicí 2011/61/EU.
(135)
Dohody o spolupráci by měly příslušným orgánům umožnit provádění jejich povinností v oblasti dohledu a prosazování ve vztahu ke třetím zemím. Měly by proto stanovit jasný a konkrétní rámec pro přístup k informacím, pro provádění kontrol na místě a pro pomoc, kterou mají poskytovat orgány třetí země. Měly by zajistit, že obdržené informace bude možné sdílet s ostatními dotčenými příslušnými orgány, jakož i s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a s Evropskou radou pro systémová rizika.
(136)
S cílem umožnit příslušným orgánům, správcům a depozitářům přizpůsobit se novým požadavkům tohoto nařízení, aby mohly být účinně a účelně uplatňovány, mělo by být datum zahájení použitelnosti tohoto nařízení sladěno s datem pro provedení směrnice 2011/61/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se vedle definic uvedených v článku 2 směrnice 2011/61/EU použijí tyto definice:
1)
„kapitálovým závazkem“ se rozumí smluvní závazek investora poskytnout alternativnímu investičnímu fondu na žádost správce dohodnutou částku investice;
2)
„příslušnou osobou“ v souvislosti se správcem se rozumí:
a)
ředitel, společník či jemu rovnocenná osoba nebo člen vedení správce;
b)
zaměstnanec správce, jakož i jiná fyzická osoba, jejíž služby má správce k dispozici a pod kontrolou a jež se účastní kolektivní správy portfolií prováděné správcem;
c)
fyzická nebo právnická osoba, která se přímo účastní poskytování služeb správci na základě pověřovacího opatření pro třetí osoby za účelem poskytování kolektivní správy portfolií správcem;
3)
„vrcholným vedením“ se rozumí osoba nebo osoby, které skutečně řídí podnikatelskou činnost správce v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. c) směrnice 2011/61/EU, a případně exekutivní člen nebo členové řídícího orgánu;
4)
„řídícím orgánem“ se rozumí orgán, jenž má ve správci konečnou rozhodovací pravomoc, zahrnující funkci dohledu a řízení, nebo pouze funkci řízení, pokud jsou tyto dvě funkce oddělené;
5)
„zvláštním opatřením“ se rozumí opatření, které je přímým důsledkem nelikvidní povahy aktiv alternativního investičního fondu, má vliv na specifická práva investorů na odkup u určitého druhu podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu a je specifickým nebo odděleným opatřením lišícím se od obecných práv investorů na odkup.
KAPITOLA II
OBECNÁ USTANOVENÍ
ODDÍL 1
Výpočet spravovaných aktiv
(čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU)
Článek 2
Výpočet celkové hodnoty spravovaných aktiv
1. Aby se kvalifikoval pro výjimku stanovenou v čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU, musí správce:
a)
identifikovat veškeré alternativní investiční fondy, pro něž je jmenován jako správce nesamosprávného alternativního investičního fondu, nebo alternativní investiční fondy, pro něž je správcem, umožňuje-li právní forma fondu samosprávu, v souladu s článkem 5 směrnice 2011/61/EU;
b)
pro každý spravovaný alternativní investiční fond identifikovat portfolio aktiv a v souladu s pravidly pro oceňování stanovenými právními předpisy země, v níž je fond usazen, případně statutem nebo zakládacími dokumenty fondu určit odpovídající hodnotu spravovaných aktiv, včetně veškerých aktiv nabytých s využitím pákového efektu;
c)
sloučit určené hodnoty spravovaných aktiv všech spravovaných alternativních investičních fondů a výslednou celkovou hodnotu spravovaných aktiv porovnat s příslušnou prahovou hodnotou stanovenou v čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU.
2. Pro účely odstavce 1 se do výpočtu nezahrnují subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), pro něž správce jedná jako ustanovená správcovská společnost podle směrnice 2009/65/ES.
Pro účely odstavce 1 se do výpočtu zahrnují alternativní investiční fondy spravované správcem v rámci pověření jiné osoby v souladu s článkem 20 směrnice 2011/61/EU. Portfolia alternativních investičních fondů, které správce spravuje v rámci pověření jiné osoby, jsou však z výpočtu vyloučena.
3. Pro účely výpočtu celkové hodnoty spravovaných aktiv se každá pozice plynoucí z derivátového nástroje, včetně jakéhokoli derivátu vloženého do převoditelných cenných papírů, převede na svou rovnocennou pozici plynoucí z podkladových aktiv derivátu za použití převodních metodik stanovených v článku 10. Absolutní hodnota uvedené rovnocenné pozice se následně použije pro výpočet celkové hodnoty spravovaných aktiv.
4. Pokud alternativní investiční fond investuje do jiných alternativních investičních fondů spravovaných stejným správcem nesamosprávného alternativního investičního fondu, může být uvedená investice vyloučena z výpočtu aktiv spravovaných správcem.
5. Pokud jeden podfond v rámci samosprávného nebo nesamosprávného alternativního investičního fondu investuje do jiného podfondu uvedeného fondu, může být uvedená investice vyloučena z výpočtu aktiv spravovaných správcem.
6. Celková hodnota spravovaných aktiv se vypočítá v souladu s odstavci 1 až 4 alespoň jednou ročně a za použití nejnovějších dostupných hodnot aktiv. Nejnovější dostupná hodnota aktiv každého alternativního investičního fondu se získá během dvanácti měsíců předcházejících datu výpočtu prahové hodnoty v souladu s první větou tohoto odstavce. Správce určí datum výpočtu prahové hodnoty a konzistentně jej uplatňuje. Veškeré následné změny zvoleného data musí být odůvodněny příslušnému orgánu. Při výběru data výpočtu prahové hodnoty vezme správce v úvahu dobu a četnost oceňování spravovaných aktiv.
Článek 3
Průběžné sledování spravovaných aktiv
Správci zřídí, provedou a uplatňují postupy průběžného sledování celkové hodnoty spravovaných aktiv. Sledování odráží aktuální přehled spravovaných aktiv a zahrnuje pozorování úpisů a zpětných odkupů, nebo případně čerpání kapitálu, rozdělení kapitálu a hodnotu investovaných aktiv pro každý alternativní investiční fond.
Blízkost celkové hodnoty spravovaných aktiv k prahové hodnotě stanovené v čl. 3 odst. 2 směrnice 2011/61/EU a předpokládané upisování a zpětný odkup se vezmou v úvahu pro posouzení potřeby častějšího provádění výpočtu celkové hodnoty spravovaných aktiv.
Článek 4
Příležitostné překročení prahové hodnoty
1. Správce posuzuje situace, kdy celková hodnota spravovaných aktiv překročí příslušnou prahovou hodnotu, aby určil, zda mají dočasnou povahu či nikoli.
2. Pokud celková hodnota spravovaných aktiv překročí příslušnou prahovou hodnotu a správce má za to, že situace nemá dočasnou povahu, oznámí to neprodleně příslušnému orgánu, uvede, že se má za to, že situace nemá dočasnou povahu, a v souladu s článkem 7 směrnice 2011/61/EU požádá do 30 kalendářních dnů o povolení.
3. Pokud celková hodnota spravovaných aktiv překročí příslušnou prahovou hodnotu a správce má za to, že situace má dočasnou povahu, oznámí to neprodleně příslušnému orgánu a uvede, že se má za to, že situace má dočasnou povahu. V oznámí se uvedou podpůrné informace odůvodňující posouzení dočasné povahy situace správcem včetně popisu situace a vysvětlení důvodů, proč je považována za dočasnou.
4. Situace se nepovažuje za dočasnou, pokud bude pravděpodobně trvat déle než tři měsíce.
5. Tři měsíce po datu, kdy celková hodnota spravovaných aktiv překročila příslušnou prahovou hodnotu, správce přepočítá celkovou hodnotu spravovaných aktiv s cílem prokázat, že je nižší, než příslušná prahová hodnota, nebo prokázat příslušnému orgánu, že situace, jež způsobila překročení prahové hodnoty spravovanými aktivy, byla vyřešena a že žádost o povolení správce není nutná.
Článek 5
Informace, jež mají být poskytnuty v rámci registrace
1. V rámci požadavku čl. 3 odst. 3 písm. b) směrnice 2011/61/EU sdělí správci příslušným orgánům celkovou hodnotu spravovaných aktiv vypočítanou v souladu s postupem uvedeným v článku 2.
2. V rámci požadavku čl. 3 odst. 3 písm. c) směrnice 2011/61/EU poskytnou správci za každý alternativní investiční fond nabídkový dokument nebo příslušný výpis z nabídkového dokumentu nebo obecný popis investiční strategie. Příslušný výpis z nabídkového dokumentu a popis investiční strategie obsahují alespoň tyto informace:
a)
hlavní kategorie aktiv, do nichž alternativní investiční fond může investovat;
b)
jakékoli průmyslové, zeměpisné nebo jiné tržní sektory nebo konkrétní třídy aktiv, na něž se investiční strategie zaměřuje;
c)
popis politiky alternativního investičního fondu pro půjčky nebo pákový efekt.
3. Informace, které má správce poskytnout podle čl. 3 odst. 3 písm. d) směrnice 2011/61/EU, jsou uvedeny v čl. 110 odst. 1 tohoto nařízení. Poskytnou se v souladu s pro forma vzorem pro podávání zpráv uvedeným v příloze IV.
4. Informace získané v souladu s čl. 3 odst. 3 písm. d) směrnice 2011/61/EU jsou sdíleny mezi příslušnými orgány v Unii, s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a Evropskou radou pro systémová rizika, pokud je to nezbytné pro výkon jejich povinností.
5. Informace požadované pro účely registrace se aktualizují a poskytují každoročně. Z důvodů souvisejících s výkonem jejich pravomocí podle článku 46 směrnice 2011/61/EU mohou příslušné orgány od správce požadovat, aby informace uvedené v článku 3 směrnice 2011/61/EU poskytoval častěji.
ODDÍL 2
Výpočet pákového efektu
(čl. 4 odst. 3 směrnice 2011/61/EU)
Článek 6
Obecná ustanovení ohledně výpočtu pákového efektu
1. Pákový efekt alternativního investičního fondu se vyjádří jako poměr expozice fondu vůči riziku a jeho čisté hodnoty aktiv.
2. Správci vypočítají expozici spravovaných alternativních investičních fondů vůči riziku v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv uvedenou v článku 7 a závazkovou metodou uvedenou v článku 8.
Komise s ohledem na vývoj na trhu a nejpozději do 21. července 2015 přezkoumá metody výpočtu uvedené v prvním pododstavci s cílem rozhodnout, zda jsou tyto metody dostatečné a vhodné pro všechny druhy alternativních investičních fondů, nebo zda by měla být vypracována dodatečná a nepovinná metoda výpočtu pákového efektu.
3. Do výpočtu expozice vůči riziku se zahrne expozice vůči riziku obsažená v jakýchkoli finančních nebo právních strukturách s účastí třetích osob kontrolovaných příslušným alternativním investičním fondem, pokud jsou uvedené struktury specificky zřízeny, aby přímo či nepřímo zvýšily expozici na úrovni fondu. U alternativních investičních fondů, jejichž hlavní investiční politikou je získání kontroly nekotovaných společností nebo emitentů, správce do výpočtu pákového efektu nezahrnuje expozici vůči riziku, která existuje na úrovni uvedených nekotovaných společností a emitentů, pokud alternativní investiční fond nebo správce fondu jednající jménem fondu nemají povinnost nést možné ztráty nad rámec investice do příslušné společnosti nebo emitenta.
4. Správce vyloučí dohody o půjčkách, pokud mají dočasnou povahu a jsou plně kryty smluvními kapitálovými závazky od investorů do alternativního investičního fondu.
5. Správce musí mít řádně zdokumentované postupy pro výpočet expozice vůči riziku každého alternativního investičního fondu ve své správě v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv a závazkovou metodou. Výpočet musí být v průběhu času prováděn konzistentně.
Článek 7
Metoda hrubé hodnoty aktiv pro výpočet expozice alternativního investičního fondu vůči riziku
Expozice alternativního investičního fondu vůči riziku vypočítaná v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv je součtem absolutních hodnot všech pozic oceněných v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU a všemi akty v přenesené pravomoci přijatými na jejím základě.
Pro výpočet expozice alternativního investičního fondu vůči riziku v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv správce:
a)
vyloučí hodnotu veškeré hotovosti a peněžních ekvivalentů, které jsou vysoce likvidními investicemi drženými v základní měně alternativního investičního fondu, které lze snadno směnit na známou částku hotovosti, podléhají nevýznamnému riziku změny hodnoty a poskytují výnos maximálně ve výši sazby tříměsíčního vysoce kvalitního státního dluhopisu;
b)
převede derivátové nástroje na rovnocennou pozici plynoucí z jejich podkladových aktiv za použití metodik pro převod uvedených v článku 10 a metod uvedených v příloze I bodech 4 až 9 a 14;
c)
vyloučí hotovostní půjčky, které zůstávají v hotovosti nebo v peněžním ekvivalentu podle písmena a) a u nichž jsou známy splatné částky;
d)
zahrne expozici vůči riziku vyplývající z reinvestice hotovostních půjček, vyjádřenou buď jako tržní hodnotu realizované investice, nebo jako celkovou půjčenou částku podle přílohy I bodů 1 a 2, podle toho, která z těchto hodnot je vyšší;
e)
zahrne pozice v rámci repo nebo reverzních repo obchodů a v rámci půjček nebo výpůjček cenných papírů nebo jiných dohod v souladu s přílohou I body 3 a 10 až 13.
Článek 8
Závazková metoda pro výpočet expozice alternativního investičního fondu vůči riziku
1. Expozice alternativního investičního fondu vůči riziku vypočítaná v souladu se závazkovou metodou je součtem absolutních hodnot všech pozic oceněných v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU a jejími příslušnými akty v přenesené pravomoci, se splněním kritérií stanovených v odstavcích 2 až 9.
2. Pro výpočet expozice alternativního investičního fondu vůči riziku v souladu se závazkovou metodou správce:
a)
převede každou pozici plynoucí z derivátového nástroje na rovnocennou pozici plynoucí z podkladového aktiva uvedeného derivátu za použití metodik pro převod uvedených v článku 10 a v příloze II bodech 4 až 9 a 14;
b)
uplatní mechanismy výpočtu čistých pozic a mechanismy zajištění;
c)
vypočítá expozici vůči riziku vzniklou reinvesticí půjček, pokud taková reinvestice zvyšuje expozici alternativního investičního fondu vůči riziku definovanou v příloze I bodech 1 a 2;
d)
zahrne do výpočtu ostatní mechanismy v souladu s přílohou I body 3 a 10 až 13.
3. Pro účely výpočtu expozice alternativního investičního fondu vůči riziku v souladu se závazkovou metodou:
a)
mechanismy výpočtu čistých pozic zahrnují kombinace obchodů s derivátovými nástroji nebo pozicemi v cenných papírech, které se vztahují ke stejnému podkladovému aktivu, nehledě na - v případě derivátových nástrojů - datum splatnosti derivátových nástrojů, a kde se uvedené obchody s derivátovými nástroji nebo pozicemi v cenných papírech uzavírají s výlučným cílem eliminovat rizika spojená s pozicemi zaujatými prostřednictvím ostatních derivátových nástrojů nebo pozic v cenných papírech;
b)
mechanismy zajištění zahrnují kombinace obchodů s derivátovými nástroji nebo pozicemi v cenných papírech, které se nemusí vztahovat ke stejnému podkladovému aktivu, a kde se uvedené obchody s derivátovými nástroji nebo pozicemi v cenných papírech uzavírají s výlučným cílem kompenzovat rizika spojená s pozicemi zaujatými prostřednictvím ostatních derivátových nástrojů nebo pozic v cenných papírech.
4. Odchylně od odstavce 2 se derivátový nástroj nepřevede na rovnocennou pozici plynoucí z podkladového aktiva, pokud má všechny tyto vlastnosti:
a)
swapuje výsledky finančních aktiv držených v portfoliu alternativního investičního fondu za výsledky ostatních referenčních finančních aktiv;
b)
zcela kompenzuje rizika swapovaných aktiv držených v portfoliu alternativního investičního fondu, takže výsledky fondu nezávisejí na výsledcích swapovaných aktiv;
c)
neobsahuje ani další volitelné prvky, ani ustanovení o pákovém efektu, ani jiná dodatečná rizika v porovnání s přímou držbou referenčních finančních aktiv.
5. Odchylně od odstavce 2 se derivátový nástroj při výpočtu expozice vůči riziku v souladu se závazkovou metodou nepřevede na rovnocennou pozici plynoucí z podkladového aktiva, pokud splňuje obě tyto podmínky:
a)
držba alternativního investičního fondu, spočívající v kombinaci derivátového nástroje souvisejícího s finančním aktivem a hotovosti investované do peněžního ekvivalentu definovaného v čl. 7 písm. a), odpovídá držbě dlouhé pozice v daném finančním aktivu;
b)
derivátový nástroj nezavdává vznik žádné další expozici vůči riziku a pákovému efektu nebo riziku.
6. Mechanismy zajištění se při výpočtu expozice alternativního investičního fondu vůči riziku zohledňují, pouze pokud splňují všechny tyto podmínky:
a)
cílem pozic přítomných v zajišťovacím vztahu není generovat výnos a obecná a specifická rizika jsou kompenzována;
b)
na úrovni alternativního investičního fondu existuje ověřitelné snížení rizika;
c)
případná obecná a specifická rizika spojená s derivátovými nástroji jsou kompenzována;
d)
mechanismy zajištění se týkají stejné třídy aktiv;
e)
jsou efektivní v situaci obtížných podmínek na trhu.
7. S výhradou odstavce 6 se derivátové nástroje používané pro účely zajištění proti měnovému riziku, které nezavdávají vznik žádné další expozici vůči riziku, pákovému efektu nebo jiným rizikům, do výpočtu nezahrnují.
8. Správce provádí netting pozic v kterémkoli z těchto případů:
a)
mezi derivátovými nástroji, pokud se vztahují ke stejnému podkladovému aktivu, a to i když mají různá data splatnosti;
b)
mezi derivátovým nástrojem, jehož podkladovým aktivem je převoditelný cenný papír, nástroj peněžního trhu nebo podílové jednotky v subjektu kolektivního investování podle přílohy I oddílu C bodů 1 až 3 směrnice 2004/39/ES, a stejným odpovídajícím podkladovým aktivem.
9. Správci spravující alternativní investiční fondy, které v souladu se svou hlavní investiční politikou primárně investují do úrokových derivátů, využijí specifická pravidla pro netting různých durací, aby se zohlednila souvislost mezi rozsahy splatnosti úrokové křivky, jak je uvedeno v článku 11.
Článek 9
Metody zvýšení expozice alternativního investičního fondu vůči riziku
Správci při výpočtu expozice vůči riziku pro situace uvedené v příloze I použijí metody popsané v uvedené příloze.
Článek 10
Metodiky převodu pro derivátové nástroje
Správci pro derivátové nástroje uvedené v příloze II použijí metodiky převodu popsané v uvedené příloze.
Článek 11
Pravidla pro netting různých durací
1. Správci při výpočtu expozice alternativních investičních fondů vůči riziku v souladu s čl. 8 odst. 9 uplatňují pravidla pro netting různých durací.
2. Pravidla pro netting různých durací se nepoužijí, pokud by vedly k vědomému poskytnutí nesprávných informací o rizikovém profilu alternativního investičního fondu. Správci používající uvedená pravidla pro netting do své úrokové strategie nezahrnují další zdroje rizika, jako je volatilita. Strategie úrokové arbitráže tedy uvedená pravidla pro netting neuplatňují.
3. Použití uvedených pravidel pro netting různých durací nesmí generovat neodůvodněnou míru pákového efektu prostřednictvím investic do krátkých pozic. Pro alternativní investiční fond se střední dobou trvání, který používá pravidla pro netting různých durací, nesmí být hlavním zdrojem výsledků krátkodobé úrokové deriváty.
4. Úrokové deriváty se převedou na svou rovnocennou pozici plynoucí z podkladového aktiva a provede se jejich netting v souladu s přílohou III.
5. Alternativní investiční fond používající pravidla pro netting různých durací může stále využívat zajišťovací rámec. Pravidla pro netting různých durací se mohou uplatnit pouze na úrokové deriváty, jež nejsou zahrnuty do mechanismů zajištění.
ODDÍL 3
Dodatečný kapitál a pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání
(čl. 9 odst. 7 a článek 15 směrnice 2011/61/EU)
Článek 12
Rizika spojená s profesní odpovědností
1. Riziky spojenými s profesní odpovědností, která mají být pokryta podle čl. 9 odst. 7 směrnice 2011/61/EU, jsou rizika ztráty nebo škody způsobených příslušnou osobou v důsledku nedbalosti při provádění činností, za něž správce nese právní odpovědnost.
2. Mezi rizika spojená s profesní odpovědností definovaná v odstavci 1 patří mimo jiné rizika:
a)
ztráty dokumentů dokládajících vlastnictví aktiv alternativního investičního fondu;
b)
vědomého poskytnutí nesprávných informací nebo zavádějících prohlášení adresovaných alternativnímu investičnímu fondu nebo jeho investorům;
c)
jednání, omylů nebo opomenutí, jejichž důsledkem je porušení:
i)
právních a regulačních povinností,
ii)
povinnosti dovednosti a péče vůči alternativnímu investičnímu fondu a jeho investorům,
iii)
povinností při správě cizího majetku,
iv)
povinností mlčenlivosti,
v)
statutu nebo zakládacích dokumentů alternativního investičního fondu,
vi)
podmínek jmenování správce alternativním investičním fondem;
d)
nesplnění povinnosti zavést, provádět a udržovat řádné postupy k předcházení nečestnému, podvodnému nebo zlovolnému jednání;
e)
nesprávného ocenění aktiv nebo výpočtu cen podílových jednotek nebo akcií;
f)
ztrát způsobených přerušením obchodní činnosti, selháním systému, chybami při zpracování transakcí nebo při řízení procesů.
3. Rizika spojená s profesní odpovědností musí být vždy pokryta buď příslušným dodatečným kapitálem určeným v souladu s článkem 14 nebo příslušným pojištěním odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání určeným v souladu s článkem 15.
Článek 13
Kvalitativní požadavky pro řešení rizik spojených s profesní odpovědností
1. Správce zavede účinné vnitřní postupy a procedury řízení provozního rizika s cílem řádně identifikovat, měřit, řídit a sledovat provozní rizika, včetně rizik spojených s profesní odpovědností, jimž je nebo může přiměřeně být vystaven. Činnosti řízení provozního rizika se provádějí nezávisle v rámci politiky řízení rizik.
2. Správce zřídí databázi minulých ztrát, do níž se zaznamenávají veškerá provozní selhání, ztráty a škody. V databázi se zaznamenávají mimo jiné veškerá rizika spojená s profesní odpovědností podle čl. 12 odst. 2, která nastala.
3. Správce v rámci řízení rizik využívá své interní údaje o minulých ztrátách a případně externí údaje, analýzy scénářů a faktory odrážející obchodní prostředí a systémy vnitřní kontroly.
4. Expozice vůči provoznímu riziku a ztráty se průběžně sledují a jsou předmětem pravidelných interních zpráv.
5. Správcovy postupy a procedury pro řízení provozního rizika jsou řádně zdokumentovány. Správce zavede opatření zajišťující dodržování jeho postupů řízení provozního rizika a účinná opatření řešící jejich nedodržení. Správce zavede postupy pro přijetí příslušných nápravných opatření.
6. Postupy a procedury řízení provozního rizika a měřicí systémy jsou předmětem pravidelného přezkumu alespoň jednou ročně.
7. Správce udržuje finanční prostředky odpovídající jeho posouzenému rizikovému profilu.
Článek 14
Dodatečný kapitál
1. Tento článek se vztahuje na správce, kteří se rozhodnou krýt svá rizika spojená s profesní odpovědností prostřednictvím dodatečného kapitálu.
2. Správce zajistí dodatečný kapitál pro pokrytí rizik spojených s profesní odpovědností ve výši nejméně 0,01 % hodnoty portfolií spravovaných alternativních investičních fondů.
Hodnotou portfolií spravovaných alternativních investičních fondů je součet absolutních hodnot všech aktiv všech alternativních investičních fondů spravovaných správcem, včetně aktiv nabytých s využitím pákového efektu, přičemž derivátové nástroje se ocení v jejich tržní hodnotě.
3. Požadavek na dodatečný kapitál podle odstavce 2 se přepočítá na konci každého účetního období a výše dodatečného kapitálu se příslušně upraví.
Správce zřídí, provede a uplatňuje postupy průběžného sledování hodnoty portfolií spravovaných alternativních investičních fondů, vypočítaných v souladu s odst. 2 druhým pododstavcem. Pokud před provedením každoročního přepočtu podle prvního pododstavce hodnota portfolií spravovaných alternativních investičních fondů podstatně vzroste, správce požadavek na dodatečný kapitál neprodleně přepočítá a dodatečný kapitál příslušně upraví.
4. Příslušný orgán domovského členského státu správce může správci povolit, aby zajistil dodatečný kapitál nižší, než je částka uvedená v odstavci 2, pouze pokud je na základě údajů o minulých ztrátách správce zaznamenaných během období pozorování v délce nejméně tří let před posouzením přesvědčen, že správce zajišťuje dostatečný dodatečný kapitál k řádnému krytí rizik spojených s profesní odpovědností. Povolená nižší částka dodatečného kapitálu nesmí být nižší, než 0,008 % hodnoty portfolií alternativních investičních fondů spravovaných správcem.
5. Příslušný orgán domovského členského státu správce může správce požádat, aby zajistil dodatečný kapitál vyšší, než je částka uvedená v odstavci 2, pokud není přesvědčen, že správce má dostatečný dodatečný kapitál k řádnému krytí rizik spojených s profesní odpovědností. Příslušný orgán musí zdůvodnit, proč se domnívá, že správcův dodatečný kapitál není dostatečný.
Článek 15
Pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání
1. Tento článek se vztahuje na správce, kteří se rozhodnou krýt svá rizika spojená s profesní odpovědností prostřednictvím pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
2. Správce si sjedná a stále udržuje pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, které:
a)
má počáteční dobu trvání nejméně jeden rok;
b)
má výpovědní lhůtu pro zrušení v délce nejméně 90 dnů;
c)
kryje rizika spojená s profesní odpovědností definovaná v čl. 12 odst. 1 a 2;
d)
je sjednáno u unijního nebo mimounijního podniku, jenž má povolení poskytovat pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání v souladu s právem Unie nebo vnitrostátními právními předpisy;
e)
je poskytováno třetí osobou.
Jakákoli dohodnutá definovaná spoluúčast musí být plně kryta kapitálem zajištěným navíc ke kapitálu, jenž má být zajištěn v souladu s čl. 9 odst. 1 a 3 směrnice 2011/61/EU.
3. Pojistné krytí na jednotlivý nárok se rovná nejméně 0,7 % hodnoty portfolií alternativních investičních fondů spravovaných správcem, vypočítané podle čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce.
4. Pojistné krytí na celkové nároky za rok se rovná nejméně 0,9 % hodnoty portfolií alternativních investičních fondů spravovaných správcem, vypočítané podle čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce.
5. Správce přezkoumá pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání a to, zda splňuje požadavky stanovené tímto článkem, nejméně jednou ročně a v případě jakékoli změny, která má vliv na to, zda pojištění splňuje požadavky tohoto článku.
KAPITOLA III
PODMÍNKY PROVOZOVÁNÍ ČINNOSTI SPRÁVCŮ
ODDÍL 1
Obecné zásady
(čl. 12 odst. 1 směrnice 2011/61/EU)
Článek 16
Obecné povinnosti příslušných orgánů
Při posuzování, zda správce dodržuje čl. 12 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, příslušné orgány použijí alespoň kritéria stanovená v tomto oddíle.
Článek 17
Povinnost jednat v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu či investorů do alternativního investičního fondu a v zájmu integrity trhu
1. Správci uplatňují postupy a procedury pro předcházení nekalým praktikám, včetně takových, u nichž lze přiměřeně očekávat, že nepříznivě ovlivňují stabilitu a integritu trhu.
2. Správci zajistí, aby alternativním investičním fondům nebo investorům do těchto fondů nebyly účtovány nepřiměřené náklady.
Článek 18
Patřičná opatrnost
1. Správci uplatňují při výběru a průběžném sledování investic vysoký standard opatrnosti.
2. Správci zajistí, aby měli řádné znalosti a porozumění aktivům, do nichž alternativní investiční fond investuje.
3. Správci zřídí, provedou a uplatňují písemné postupy a procedury jednání s patřičnou opatrností a zavedou účinná opatření zajišťující, aby investiční rozhodnutí jménem alternativních investičních fondů byla prováděna v souladu s cíli, investiční strategií a případně omezeními rizik dotyčného fondu.
4. Postupy a procedury týkající se patřičné opatrnosti, uvedené v odstavci 3, se pravidelně přezkoumávají a aktualizují.
Článek 19
Patřičná opatrnost při investování do aktiv s omezenou likviditou
1. Pokud správci investují do aktiv s omezenou likviditou a pokud takové investici předchází fáze vyjednávání, pak ve vztahu k fázi vyjednávání navíc k požadavkům stanoveným v článku 18:
a)
stanoví a pravidelně aktualizují obchodní plán odpovídající době trvání alternativního investičního fondu a tržním podmínkám;
b)
vyhledávají a volí možné transakce v souladu s obchodním plánem uvedeným v písmenu a);
c)
zvolené transakce posuzují se zvážením případných příležitostí a celkového souvisejícího rizika, veškerých relevantních právních, daňových, finančních nebo jiných faktorů s vlivem na hodnotu, lidských a materiálních zdrojů a strategií, včetně strategií ukončení;
d)
před provedením transakce provádějí činnosti patřičné opatrnosti související s transakcemi;
e)
sledují výsledky alternativního investičního fondu ve vztahu k obchodnímu plánu uvedenému v písmenu a).
2. Správci uchovávají záznamy o činnostech prováděných podle odstavce 1 po dobu nejméně pěti let.
Článek 20
Patřičná opatrnost při výběru a jmenování protistran a hlavních makléřů
1. Správci při výběru a jmenování protistran a hlavních makléřů jednají s patřičnou dovedností, péčí a opatrností před uzavřením smlouvy a poté průběžně, se zohledněním plného rozsahu a kvality jejich služeb.
2. Při výběru hlavních makléřů nebo protistran správce nebo alternativního investičního fondu v transakci s OTC deriváty, při výpůjčce cenných papírů nebo repo obchodu správci zajistí, aby uvedení hlavní makléři a protistrany splňovali všechny tyto podmínky:
a)
podléhají průběžnému dohledu veřejného orgánu;
b)
jsou finančně zdraví;
c)
mají nezbytnou organizační strukturu a zdroje pro výkon služeb, které mají správci nebo alternativnímu investičnímu fondu poskytovat.
3. Při posuzování finančního zdraví podle odst. 2 písm. b) správci berou v úvahu, zda hlavní makléř či protistrana podléhá obezřetnostní regulaci včetně dostatečných kapitálových požadavků a účinnému dohledu, či nikoli.
4. Seznam vybraných hlavních makléřů schválí vrcholné vedení správce. Ve výjimečných případech mohou být jmenováni hlavní makléři neuvedení na seznamu, pokud splňují požadavky stanovené v odstavci 2 a pokud to schválí vrcholné vedení. Správce musí být schopen prokázat důvody takového výběru a to, že při výběru a sledování hlavních makléřů, kteří nejsou na seznamu, jednal s patřičnou opatrností.
Článek 21
Čestné a spravedlivé jednání s patřičnou dovedností
Při stanovení toho, zda správce provozuje svou činnost čestně, spravedlivě a s patřičnou dovedností, příslušné orgány posuzují, zda jsou splněny alespoň tyto podmínky:
a)
řídící orgán správce disponuje řádnými kolektivními znalostmi, dovednostmi a zkušenostmi, aby byl schopen porozumět činnostem správce, zejména hlavním rizikům přítomným v těchto činnostech a v aktivech, do nichž alternativní investiční fond investuje;
b)
členové řídícího orgánu věnují dostatečný čas řádnému výkonu svých úkolů ve správci;
c)
každý člen řídícího orgánu jedná čestně, bezúhonně a nezávisle;
d)
správce věnuje odpovídající zdroje na zaškolení a odbornou přípravu členů řídícího orgánu.
Článek 22
Zdroje
1. Správce zaměstnává dostatečný počet personálu s takovými dovednostmi, vědomostmi a odbornými znalostmi, jaké jsou potřebné ke splnění přidělených povinností.
2. Pro účely odstavce 1 správci zohlední povahu, rozsah a složitost své podnikatelské činnosti, jakož i povahu a škálu služeb a aktivit poskytovaných a vykonávaných v rámci uvedené činnosti.
Článek 23
Spravedlivé zacházení s investory do alternativního investičního fondu
1. Správce zajistí, aby jeho rozhodovací postupy a jeho organizační struktura uvedená v článku 57 zajišťovaly spravedlivé zacházení s investory.
2. Zvláštní výhody, které správce přizná jednomu nebo více investorům, nesmí mít za následek celkové podstatné znevýhodnění ostatních investorů.
Článek 24
Materiální stimuly
1. Má se za to, že správci nejednají čestně, spravedlivě a v souladu s nejlepšími zájmy alternativních investičních fondů, které spravují, nebo investorů do těchto fondů, pokud v souvislosti s výkonem činností uvedených v příloze I směrnice 2011/61/EU platí nebo obdrží jakýkoli poplatek nebo provizi, nebo poskytují nebo obdrží jakékoli nepeněžní plnění, s výjimkou následujícího:
a)
poplatku, provize či nepeněžního plnění placeného či poskytnutého alternativnímu investičnímu fondu nebo osobě, která fond zastupuje, nebo placeného či poskytnutého alternativním investičním fondem nebo osobou, která fond zastupuje;
b)
poplatku, provize či nepeněžního plnění placeného či poskytnutého třetí straně nebo osobě jednající jménem třetí strany nebo placené či poskytnuté třetí stranou nebo osobou jednající jménem třetí strany, pokud může správce prokázat, že jsou splněny tyto podmínky:
i)
investoři do alternativního investičního fondu jsou o existenci, povaze a výši poplatku, provize nebo plnění, případně o způsobu výpočtu jeho/její výše v případě, že jeho/její výši není možno zjistit, informováni jasně, komplexně, přesně a srozumitelně ještě před poskytnutím příslušné služby,
ii)
úhrada poplatku nebo provize či poskytnutí nepeněžního plnění mají za účel zvýšení kvality příslušné služby a neohrožují splnění povinnosti správce jednat v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu, který spravuje, nebo investorů do tohoto fondu;
c)
řádných poplatků, které umožní poskytnutí příslušné služby nebo jsou pro tento účel nutné, včetně poplatků za opatrování, za vypořádání a směnu měn, odvodů vymáhaných regulačními orgány nebo právních poplatků, a které svou povahou nevedou k rozporu s povinnostmi správce jednat čestně, spravedlivě a v souladu s nejlepšími zájmy alternativního investičního fondu, který spravuje, nebo investorů do tohoto fondu.
2. Pro účely odst. 1 písm. b) bodu i) se považuje za uspokojující poskytnutí informací o hlavních podmínkách ujednání týkajících se poplatku, provize nebo nepeněžního plnění v souhrnné formě, pokud se správce zaváže poskytnout na žádost investora do alternativního investičního fondu, který spravuje, další údaje, a pokud tento závazek splní.
Článek 25
Efektivní využití zdrojů a postupů - zpracování pokynů
1. Správci zřídí, zavedou a uplatňují postupy a opatření zajišťující okamžité, spravedlivé a rychlé provedení pokynů jménem alternativního investičního fondu.
2. Postupy a opatření uvedené v odstavci 1 musí splňovat tyto požadavky:
a)
zajistí, aby byly pokyny prováděné jménem alternativních investičních fondů neprodleně a přesně zaznamenávány a přidělovány;
b)
provádějí jinak srovnatelné pokyny alternativního investičního fondu v pořadí, v jakém byly podány, a neprodleně, ledaže by to znemožňovala povaha pokynu nebo aktuální podmínky na trhu nebo by to bylo v rozporu se zájmy alternativního investičního fondu nebo investorů do tohoto fondu.
3. Finanční nástroje, peněžní částky nebo jiná aktiva obdržené při vypořádání provedených pokynů jsou neprodleně a správně doručeny příslušnému alternativnímu investičnímu fondu nebo zaznamenány na jeho účet.
4. Správci nezneužijí informace o nevyřízených pokynech alternativního investičního fondu a učiní veškeré přiměřené kroky k tomu, aby zabránili zneužití těchto informací ze strany svých příslušných osob.
Článek 26
Informační povinnosti v souvislosti s prováděním pokynů k upsání a vyplacení
1. Pokud správce provedl investorův pokyn k upsání, případně k vyplacení, neprodleně investorovi na trvalém nosiči poskytne zásadní informace o provedení uvedeného pokynu nebo případně o přijetí nabídky k upisování.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud má třetí osoba povinnost poskytnout investorovi potvrzení o provedení pokynu a pokud toto potvrzení obsahuje zásadní informace.
Správce zajistí, aby uvedená třetí osoba své povinnosti splnila.
3. Zásadní informace uvedené v odstavcích 1 a 2 zahrnují:
a)
totožnost správce;
b)
totožnost investora;
c)
datum a čas přijetí pokynu;
d)
datum provedení pokynu;
e)
totožnost alternativního investičního fondu;
f)
hodnotu pokynu v hrubém vyjádření včetně poplatku za upsání nebo v čisté výši po odečtení poplatku za vyplacení.
4. Správce investorovi na požádání poskytne informace o stavu pokynu nebo přijetí nabídky k upisování, případně obou.
Článek 27
Provádění rozhodnutí o obchodu jménem spravovaného alternativního investičního fondu
1. Při provádění rozhodnutí o obchodu jménem spravovaného alternativního investičního fondu v souvislosti se správou jeho portfolia správce jedná v nejlepším zájmu alternativních investičních fondů nebo investorů do těchto fondů, které spravuje.
2. Kdykoli správce kupuje nebo prodává finanční nástroje nebo jiná aktiva, pro něž je relevantní nejlepší způsob provedení, a pro účely odstavce 1, podnikne veškeré přiměřené kroky, aby pro alternativní investiční fondy, které spravuje, nebo pro investory do těchto fondů dosáhl nejlepšího možného výsledku s ohledem na cenu, náklady, rychlost, pravděpodobnost realizace a vypořádání, objem, povahu nebo jiný faktor související s provedením pokynu. Konkrétní význam těchto faktorů se stanoví podle následujících kritérií:
a)
cíle, investiční politika a rizika specifická pro alternativní investiční fond, jak jsou uvedeny ve statutu nebo zakládacích dokumentech fondu nebo v prospektu nebo nabídkových dokumentech fondu;
b)
povaha pokynu;
c)
povaha finančních nástrojů nebo jiných aktiv, které jsou předmětem tohoto pokynu;
d)
charakteristika převodních míst, do nichž lze tento pokyn nasměrovat.
3. Správce zřídí a zavede účinná opatření pro splnění povinností uvedených v odstavcích 1 a 2. Správce zejména písemně stanoví a zavede politiku pro provádění pokynů, která alternativním investičním fondům a jejich investorům umožní dosáhnout pro pokyny těchto fondů nejlepšího možného výsledku v souladu s odstavcem 2.
4. Správce pravidelně sleduje účinnost opatření a politiky pro provádění pokynů za účelem zjištění a nápravy případných nedostatků.
5. Správce svou politiku pro provádění pokynů každoročně přezkoumává. Přezkum se provede také vždy, když dojde k podstatné změně ovlivňující schopnost správce nadále dosahovat pro spravované alternativní investiční fondy nejlepších možných výsledků.
6. Správce musí být schopen doložit, že provádí pokyny jménem alternativního investičního fondu v souladu se svou politikou pro provádění pokynů.
7. Pokud neexistuje volba různých převodních míst, odstavce 2 až 5 se nepoužijí. Správce však musí být schopen doložit, že volba různých převodních míst neexistuje.
Článek 28
Zadávání pokynů k obchodu jménem alternativních investičních fondů k provedení jiným subjektům
1. Kdykoli správce kupuje nebo prodává finanční nástroje nebo jiná aktiva, pro něž je relevantní nejlepší způsob provedení, jedná při zadávání pokynů k obchodu jménem spravovaných alternativních investičních fondů k provedení jiným subjektům v nejlepším zájmu těchto fondů, které spravuje, nebo investorů do těchto fondů, a to v souvislosti se správou jejich portfolií.
2. Správce podnikne veškeré přiměřené kroky, aby pro alternativní investiční fond nebo investory do tohoto fondu dosáhl nejlepšího možného výsledku s ohledem na cenu, náklady, rychlost, pravděpodobnost realizace a vypořádání, objem, povahu nebo jiný faktor související s provedením pokynu. Konkrétní význam těchto faktorů se stanoví odkazem na kritéria v čl. 27 odst. 2.
Správce zřídí, zavede a uplatňuje politiku, která mu umožní splnit povinnost uvedenou v prvním pododstavci. V rámci této politiky jsou pro jednotlivé druhy nástrojů určeny subjekty, jimž je možné zadávat pokyny k provedení. Správce uzavírá dohody o provádění pokynů, pouze pokud jsou tyto dohody v souladu s povinnostmi stanovenými v tomto článku. Správce zpřístupní investorům do alternativních investičních fondů, které spravuje, patřičné informace o politice stanovené podle tohoto odstavce a jejích případných podstatných změnách.
3. Správce pravidelně sleduje účinnost politiky stanovené v souladu s odstavcem 2, a zejména kvalitu provádění pokynů ze strany subjektů uvedených v předmětné politice, a zjedná nápravu případných nedostatků.
Správce tuto politiku dále každoročně přezkoumává. Tento přezkum se provede také vždy, když dojde k podstatné změně ovlivňující schopnost správce nadále dosahovat pro spravované alternativní investiční fondy nejlepších možných výsledků.
4. Správce musí být schopen prokázat, že zadává pokyny jménem alternativního investičního fondu v souladu s politikou stanovenou podle odstavce 2.
5. Pokud neexistuje volba různých převodních míst, odstavce 2 až 5 se nepoužijí. Správce však musí být schopen doložit, že volba různých převodních míst neexistuje.
Článek 29
Slučování a přidělování pokynů k provedení obchodu
1. Správce smí provést pokyn alternativního investičního fondu společně s pokynem jiného alternativního investičního fondu, SKIPCP nebo klienta nebo s pokynem provedeným při investování svých vlastních prostředků, pouze pokud:
a)
lze přiměřeně očekávat, že sloučení pokynů nebude v souhrnu nevýhodné pro žádný alternativní investiční fond, SKIPCP ani pro žádného klienta, jejichž pokyny se mají sloučit;
b)
je vytvořena a zavedena politika přidělování pokynů, která za dostatečně přesných podmínek zajišťuje spravedlivé přidělování sloučených pokynů, včetně stanovení toho, jak objem a cena pokynů určuje přidělení a zacházení s částečně provedenými pokyny.
2. Pokud správce sloučí pokyn alternativního investičního fondu s jedním nebo více pokyny jiných alternativních investičních fondů, SKIPCP nebo klientů a sloučený pokyn je proveden částečně, správce přidělí příslušné obchody v souladu se svou politikou přidělování pokynů.
3. Pokud správce transakce na svůj vlastní účet slučuje s jedním nebo více pokyny alternativních investičních fondů, SKIPCP nebo klientů, nesmí související obchody přidělit způsobem nevýhodným pro alternativní investiční fond, SKIPCP nebo klienta.
4. Pokud správce sloučí pokyn alternativního investičního fondu, SKIPCP nebo jiného klienta s transakcí na vlastní účet a sloučený pokyn je proveden částečně, přidělí související obchody přednostně alternativnímu investičnímu fondu, SKIPCP nebo jinému klientovi.
Jestliže však správce může alternativnímu investičnímu fondu nebo klientovi na základě rozumných důvodů prokázat, že by bez sloučení nebyl schopen pokyn provést za tak výhodných podmínek nebo vůbec, může přidělit transakci na vlastní účet proporcionálně v souladu se svou politikou přidělování pokynů podle odst. 1 písm. b).
ODDÍL 2
Střety zájmů
(článek 14 směrnice 2011/61/EU)
Článek 30
Druhy střetů zájmů
Pro účely identifikace druhů střetů zájmů, které vznikají při správě alternativního investičního fondu, správci zejména zohlední, zda správce, příslušná osoba nebo osoba přímo nebo nepřímo spojená se správcem prostřednictvím kontroly:
a)
pravděpodobně získá finanční prospěch nebo se vyhne finanční ztrátě na úkor alternativního investičního fondu nebo jeho investorů;
b)
má zájem na výsledku služby nebo činnosti poskytované alternativnímu investičnímu fondu nebo jeho investorům nebo klientovi nebo na výsledku transakce prováděné jménem alternativního investičního fondu nebo klienta a tento zájem je odlišný od zájmu alternativního investičního fondu na daném výsledku;
c)
má finanční nebo jinou motivaci upřednostnit:
-
zájem SKIPCP, klienta nebo skupiny klientů nebo jiného alternativního investičního fondu před zájmem alternativního investičního fondu,
-
zájem jednoho investora před zájmem jiného investora nebo skupiny investorů do stejného alternativního investičního fondu;
d)
provádí stejné činnosti pro alternativní investiční fond a pro jiný alternativní investiční fond, SKIPCP nebo klienta nebo
e)
dostává nebo dostane v souvislosti s činnostmi kolektivní správy portfolia, které jsou poskytovány alternativnímu investičnímu fondu, od osoby jiné než alternativní investiční fond nebo jeho investoři, materiální stimul v podobě peněz, zboží nebo služeb, který není běžnou provizí či poplatkem za poskytovanou službu.
Článek 31
Postup k omezení možnosti střetu zájmů
1. Správce zřídí, zavede a uplatňuje účinný postup k omezení možnosti střetu zájmů. Tento postup se vypracuje písemně a je přiměřený s ohledem na velikost a organizaci správce i na povahu, rozsah a složitost jeho podnikatelské činnosti.
Pokud je správce součástí skupiny, zohlední tento postup též okolnosti, jichž si správce je nebo by měl být vědom a jež mohou vyvolat střet zájmů v důsledku struktury a podnikatelské činnosti dalších členů skupiny.
2. Postup k omezení možnosti střetu zájmů přijatý v souladu s odstavcem 1 zahrnuje:
a)
s odkazem na činnosti prováděné správcem nebo jeho jménem, včetně činností prováděných pověřenou osobou, dále pověřenou osobou, externím znalcem nebo protistranou, identifikace okolností, které představují střet zájmů, z něhož plyne podstatné riziko poškození zájmů alternativního investičního fondu nebo jeho investorů, nebo které mohou takový střet zájmů způsobit;
b)
postupy, které je třeba dodržet, a opatření, která je nutno přijmout k předcházení, zvládání a sledování takových střetů zájmů.
Článek 32
Střety zájmů v souvislosti s vyplacením investic
Správce, jenž spravuje otevřený alternativní investiční fond, identifikuje, zvládá a sleduje střety zájmů vznikající mezi investory, kteří mají zájem o vyplacení svých investic, a investory, kteří si přejí ponechat své investice v alternativním investičním fondu, a veškeré střety mezi motivací správce investovat do nelikvidních aktiv a pravidly alternativního investičního fondu pro zpětný odkup v souladu s povinnostmi správce podle čl. 14 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
Článek 33
Postupy a opatření pro předcházení střetům zájmů nebo jejich zvládání
1. Účelem postupů a opatření zřízených pro předcházení střetům zájmů nebo jejich zvládání je zajistit, aby příslušné osoby zapojené do různých obchodních činností, v nichž je přítomno riziko střetu zájmů, tyto činnosti prováděly s mírou nezávislosti, která je přiměřená velikosti a činnostem správce a skupiny, do níž patří, a závažnosti rizika poškození zájmů alternativního investičního fondu nebo jeho investorů.
2. Je-li to nezbytné a vhodné k tomu, aby správce zajistil žádoucí míru nezávislosti, zahrnují postupy, jež mají být dodrženy, a opatření, jež mají být přijata v souladu s čl. 31 odst. 2 písm. b), následující postupy a opatření:
a)
účinné postupy k zabránění nebo kontrole výměny informací mezi příslušnými osobami zapojenými do činností kolektivní správy portfolií nebo jiných činností podle čl. 6 odst. 2 a 4 směrnice 2011/61/EU, v nichž je přítomen střet zájmů, pokud by výměna informací mohla poškodit zájem jednoho nebo více alternativních investičních fondů nebo jejich investorů;
b)
samostatný dohled nad příslušnými osobami, mezi jejichž hlavní úkoly patří vykonávání činností kolektivní správy portfolií jménem klientů nebo investorů nebo poskytování služeb klientům nebo investorům, jejichž zájmy mohou být ve střetu nebo kteří zastupují odlišné zájmy, jež mohou být ve střetu (včetně zájmů správce);
c)
odstranění jakékoli přímé vazby mezi odměňováním příslušných osob, které se zabývají především jednou činností, a odměňováním či příjmy různých příslušných osob, které se zabývají především jinou činností, pokud ze vztahu těchto činností může vznikat střet zájmů;
d)
opatření, která komukoli zabrání v možnosti vykonávat nepatřičný vliv na způsob, jakým příslušná osoba provádí činnosti kolektivní správy portfolií, nebo tuto možnost omezí;
e)
opatření k předcházení nebo kontrole souběžného či postupného zapojení příslušné osoby do samostatných činností kolektivní správy portfolií nebo jiných činností podle čl. 6 odst. 2 a 4 směrnice 2011/61/EU, pokud takové zapojení může být na újmu řádného zvládání střetů zájmů.
V případě, že přijetí či uplatňování jednoho nebo více těchto opatření a postupů nezajistí žádoucí míru nezávislosti, správce přijme jiná nebo další opatření a postupy, které jsou pro tyto účely nezbytné a vhodné.
Článek 34
Zvládání střetů zájmů
Pokud organizační nebo administrativní opatření provedená správcem nepostačují k tomu, aby s přiměřenou jistotou předešla rizikům poškození zájmů alternativního investičního fondu nebo jeho investorů, musí být vrcholné vedení nebo jiný příslušný vnitřní orgán správce neprodleně informováno, aby přijalo jakékoli nezbytné rozhodnutí nebo opatření s cílem zajistit, aby správce jednal v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu nebo jeho investorů.
Článek 35
Sledování střetů zájmů
1. Správce vede a pravidelně aktualizuje evidenci druhů činností prováděných správcem nebo jeho jménem, při nichž vznikl anebo v případě probíhající činnosti může vzniknout střet zájmů, který s sebou nese značné riziko poškození zájmů jednoho nebo více alternativních investičních fondů nebo jeho investorů.
2. Vrcholnému vedení se často, a nejméně jednou ročně, poskytují písemné zprávy o činnostech uvedených v odstavci 1.
Článek 36
Informování o střetech zájmů
1. Informace, které mají být oznámeny investorům v souladu s čl. 14 odst. 1 a 2 směrnice 2011/61/EU, se investorům poskytnou na trvalém nosiči nebo prostřednictvím internetové stránky.
2. Pokud jsou informace uvedené v odstavci 1 poskytnuty prostřednictvím internetové stránky a nejsou adresovány osobně investorovi, musí být splněny tyto podmínky:
a)
investorovi byla sdělena adresa internetové stránky a umístění na internetové stránce, kde lze informace získat, a investor s tímto způsobem poskytování informací souhlasil;
b)
informace musí být aktuální;
c)
přístup k informacím na těchto internetových stránkách musí být nepřetržitý po tak dlouhou dobu, jakou investor přiměřeně potřebuje k jejich prohlédnutí.
Článek 37
Pravidla týkající se výkonu hlasovacích práv
1. Správce vypracuje náležitá a účinná pravidla pro určení, kdy a jakým způsobem mají být vykonána hlasovací práva držená v jím spravovaných portfoliích alternativního investičního fondu, tak aby práva byla vykonávána výlučně ve prospěch dotčeného alternativního investičního fondu a jeho investorů.
2. Pravidla podle odstavce 1 stanoví opatření a postupy pro:
a)
sledování relevantních podnikových událostí;
b)
zajištění toho, aby hlasovací práva byla vykonávána v souladu s investičními cíli a politikou příslušného alternativního investičního fondu;
c)
zabránění nebo zvládání střetů zájmů plynoucích z výkonu hlasovacích práv.
3. Investorům se na jejich žádost zpřístupní souhrnný popis pravidel a podrobnosti o opatřeních přijatých na jejich základě.
ODDÍL 3
Řízení rizik
(článek 15 směrnice 2011/61/EU)
Článek 38
Systémy řízení rizik
Pro účely tohoto oddílu se systémy řízení rizik rozumí systémy sestávající z příslušných prvků organizační struktury správce, přičemž hlavní úlohu mají stálá funkce řízení rizik, politiky a postupy týkající se řízení rizik relevantních pro investiční strategii každého alternativního investičního fondu, a opatření, procesy a metody související s měřením a řízením rizik, které správce používá pro každý spravovaný alternativní investiční fond.
Článek 39
Stálá funkce řízení rizik
1. Správce zřídí a udržuje stálou funkci řízení rizik, která:
a)
provádí účinné politiky a postupy řízení rizik s cílem průběžně identifikovat, měřit, řídit a sledovat veškerá rizika související s investiční strategií každého alternativního investičního fondu, kterým je nebo může být každý alternativní investiční fond vystaven;
b)
zajišťuje, aby byl rizikový profil alternativního investičního fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU, v souladu s omezeními rizik stanovenými v souladu s článkem 44 tohoto nařízení;
c)
sleduje dodržování omezení rizik stanovených v souladu s článkem 44 a včas informuje řídící orgán správce a - pokud existuje - funkci dohledu správce, pokud se domnívá, že rizikový profil alternativního investičního fondu není s těmito omezeními v souladu, nebo pokud spatřuje podstatné riziko, že rizikový profil bude s těmito omezeními v budoucnu v nesouladu;
d)
poskytuje řídícímu orgánu správce a - pokud existuje - funkci dohledu správce s četností, která odpovídá povaze, rozsahu a složitosti alternativního investičního fondu nebo činností správce tyto pravidelné aktualizace:
i)
vzájemná konzistentnost a dodržování omezení rizik stanovených v souladu s článkem 44 a rizikového profilu alternativního investičního fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU,
ii)
přiměřenost a účinnost procesu řízení rizik, s uvedením zejména toho, zda byla nebo budou přijata patřičná nápravná opatření v případě existujících nebo očekávaných nedostatků;
e)
poskytuje vrcholnému vedení pravidelné aktualizace o současné úrovni rizik podstupovaných každým spravovaným alternativním investičním fondem a o případném existujícím nebo předpokládaném porušení omezení rizik stanovených v souladu s článkem 44 s cílem zajistit, aby byla rychle přijata patřičná opatření.
2. Funkce řízení rizik má nezbytné pravomoci a přístup ke všem příslušným informacím potřebným k plnění úkolů stanovených v odstavci 1.
Článek 40
Politika řízení rizik
1. Správce zřídí, provádí a udržuje řádnou a zdokumentovanou politiku řízení rizik, která identifikuje veškerá relevantní rizika, kterým je nebo může být jím spravovaný alternativní investiční fond vystaven.
2. Politika řízení rizik obsahuje nezbytné postupy, které správci umožní posoudit u každého jím spravovaného alternativního investičního fondu expozici tohoto fondu vůči tržnímu riziku, riziku likvidity a riziku selhání protistrany, jakož i vůči všem ostatním relevantním rizikům, která mohou být pro každý jím spravovaný alternativní investiční fond závažná, včetně provozního rizika.
3. Správcova politika řízení rizik se musí zabývat alespoň těmito prvky:
a)
metodami, nástroji a opatřeními, které mu umožňují dodržovat článek 45;
b)
metodami, nástroji a opatřeními, které umožňují posouzení a sledování rizika likvidity alternativního investičního fondu za běžných i mimořádných potřeb likvidity, včetně použití pravidelně prováděných zátěžových testů v souladu s článkem 48;
c)
rozdělením odpovědnosti v rámci správce v souvislosti s řízením rizik;
d)
omezeními stanovenými v souladu s článkem 44 tohoto nařízení a odůvodněním toho, jak jsou sladěna s rizikovým profilem alternativního investičního fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU;
e)
podmínkami, obsahem, četností a adresáty zpráv podávaných stálou funkcí řízení rizik uvedenou v článku 39.
4. Politika řízení rizik obsahuje popis ochranných opatření uvedených v článku 43, zejména:
a)
povahy možných střetů zájmů;
b)
zavedených nápravných opatření;
c)
důvodů, proč by se od uvedených opatření mělo přiměřeně očekávat, že vyústí v nezávislý výkon funkce řízení rizika;
d)
jak má správce v úmyslu zajistit, že ochranná opatření budou stále účinná.
5. Politika řízení rizik uvedená v odstavci 1 musí odpovídat povaze, rozsahu a složitosti podnikatelské činnosti správce a alternativního investičního fondu, který spravuje.
Článek 41
Posuzování, sledování a přezkum systémů řízení rizik
1. Správce posuzuje, sleduje a pravidelně, nejméně jednou ročně, přezkoumává:
a)
přiměřenost a účinnost politiky řízení rizik a opatření, procesů a metod uvedených v článku 45;
b)
míru, v jaké správce dodržuje politiku řízení rizik a opatření, procesy a metody uvedené v článku 45;
c)
přiměřenost a účinnost opatření přijatých k nápravě případných nedostatků v procesu řízení rizik;
d)
výkon funkce řízení rizik;
e)
přiměřenost a účinnost opatření, jejichž cílem je zajistit funkční a hierarchické oddělení funkce řízení rizik v souladu s článkem 42.
Vrcholné vedení rozhodne o četnosti pravidelného přezkumu uvedeného v prvním pododstavci v souladu se zásadou proporcionality s ohledem na povahu, rozsah a složitost podnikatelské činnosti správce a alternativního investičního fondu, který spravuje.
2. Navíc k pravidelnému přezkumu uvedenému v odstavci 1 se systémy řízení rizik přezkoumají, pokud:
a)
dojde k podstatným změnám politik a postupů řízení rizik a opatření, procesů a metod uvedených v článku 45;
b)
vnitřní nebo vnější události nasvědčují tomu, že je nutný dodatečný přezkum;
c)
dojde k podstatným změnám investiční strategie a cílů alternativního investičního fondu, který správce spravuje.
3. Správce na základě výsledků přezkumu uvedeného v odstavcích 1 a 2 aktualizuje systémy řízení rizik.
4. Správce oznámí příslušnému orgánu domovského členského státu veškeré podstatné změny politiky řízení rizik a opatření, procesů a metod uvedených v článku 45.
Článek 42
Funkční a hierarchické oddělení funkce řízení rizik
1. Funkce řízení rizik se považuje za funkčně a hierarchicky oddělenou od provozních jednotek, včetně činnosti správy portfolia, pouze pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
osoby zapojené do výkonu funkce řízení rizik nepodléhají dohledu osob odpovědných za výkon provozních jednotek správce, včetně činnosti správy portfolia;
b)
osoby zapojené do výkonu funkce řízení rizik nejsou zapojeny do výkonu činností v rámci provozních jednotek, včetně činnosti správy portfolia;
c)
osoby zapojené do výkonu funkce řízení rizik jsou odměňovány podle dosažení cílů souvisejících s touto funkcí nezávisle na výsledcích provozních jednotek, včetně činnosti správy portfolia;
d)
na odměňování vrcholných zaměstnanců funkce řízení rizik přímo dohlíží výbor pro odměňování, pokud byl takový výbor zřízen.
2. Funkční a hierarchické oddělení funkce řízení rizik v souladu s odstavcem 1 musí být zajištěno v rámci celé hierarchické struktury správce až k jeho řídícímu orgánu. Je předmětem přezkumu ze strany řídícího orgánu a - pokud existuje - funkce dohledu správce.
3. Příslušné orgány domovského členského státu správce přezkoumají způsob, jakým správce uplatnil odstavce 1 a 2, na základě kritérií stanovených v čl. 15 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 2011/61/EU.
Článek 43
Ochranná opatření proti střetům zájmů
1. Ochranná opatření proti střetům zájmů uvedená v čl. 15 odst. 1 směrnice 2011/61/EU zajistí alespoň, že:
a)
rozhodnutí přijímaná funkcí řízení rizik jsou založena na spolehlivých údajích, které ze strany funkce řízení rizik podléhají přiměřené míře kontroly;
b)
odměňování osob zapojených do výkonu funkce řízení rizik odráží dosažení cílů souvisejících s funkcí řízení rizik nezávisle na výsledcích obchodních útvarů, v nichž jsou zapojeny;
c)
funkce řízení rizik je předmětem řádného nezávislého přezkumu zajišťujícího, že jsou rozhodnutí přijímána nezávisle;
d)
funkce řízení rizik je v řídícím orgánu nebo ve funkci dohledu, pokud byla zřízena, zastoupena nejméně se stejnou autoritou, jako činnost správy portfolia;
e)
jakékoli funkce, které jsou ve vzájemném střetu, jsou řádně odděleny.
2. Pokud je to na místě s ohledem na povahu, rozsah a složitost správce, ochranná opatření uvedená v odstavci 1 rovněž zajistí, že:
a)
výsledky funkce řízení rizik jsou předmětem pravidelného přezkumu ze strany funkce interního auditu, nebo pokud nebyla zřízena, třetí stranou jmenovanou řídícím orgánem;
b)
pokud byl zřízen výbor pro rizika, disponuje dostatečnými zdroji a jeho členové, kteří nejsou nezávislí, nemají nepatřičný vliv na výsledky funkce řízení rizik.
3. Řídící orgán správce a - pokud existuje - funkce dohledu zavedou ochranná opatření proti střetům zájmů stanovená v odstavcích 1 a 2, pravidelně přezkoumávají jejich účinnost a včas přijímají nápravná opatření k odstranění případných nedostatků.
Článek 44
Omezení rizik
1. Správce pro každý alternativní investiční fond, který spravuje, zřídí a zavede kvantitativní nebo kvalitativní omezení rizik (nebo oboje) s ohledem na všechna relevantní rizika. Pokud jsou stanovena pouze kvalitativní omezení rizik, správce musí být schopen odůvodnit tento přístup příslušnému orgánu.
2. Kvalitativní a kvantitativní omezení rizik zahrnují pro každý alternativní investiční fond alespoň tato rizika:
a)
tržní rizika;
b)
úvěrová rizika;
c)
rizika likvidity;
d)
rizika selhání protistrany;
e)
operační rizika.
3. Při stanovení omezení rizik vezme správce v úvahu strategie a aktiva použité pro každý alternativní investiční fond, který spravuje, jakož i vnitrostátní předpisy platné pro každý z těchto fondů. Uvedená omezení rizik musí být sladěna s rizikovým profilem alternativního investičního fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU, a musí je schválit řídící orgán.
Článek 45
Měření a řízení rizik
1. Správce přijme řádná a účinná opatření, procesy a metody s cílem:
a)
kdykoli identifikovat, měřit, řídit a sledovat rizika, jimž jsou nebo mohou být vystaveny alternativní investiční fondy, které spravuje;
b)
zajistit dodržování omezení stanovených v souladu s článkem 44.
2. Opatření, procesy a metody uvedené v odstavci 1 musí být přiměřené povaze, rozsahu a složitosti podnikatelské činnosti správce a každého alternativního investičního fondu, který spravuje, a musí odpovídat rizikovému profilu tohoto fondu, o němž jsou investoři informováni v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU.
3. Pro účely odstavce 1 podnikne správce pro každý alternativní investiční fond, který spravuje, tyto kroky:
a)
zavede opatření, procesy a metody měření rizik nezbytné k zajištění, aby rizika přijatých pozic a jejich vliv na celkový rizikový profil byly přesně měřeny na základě důvěryhodných a spolehlivých údajů a aby opatření, procesy a metody měření rizik byly náležitým způsobem zdokumentovány;
b)
provádí pravidelné zpětné testování za účelem kontroly platnosti opatření pro měření rizik, mezi něž patří prognózy a odhady založené na modelech;
c)
provádí pravidelné zátěžové testy a analýzy scénářů za účelem podchycení rizik plynoucích z možných změn tržních podmínek, která by mohla mít nepříznivý dopad na alternativní investiční fond;
d)
zajišťuje, aby aktuální úroveň rizika byla v souladu s omezeními rizik stanovenými v souladu s článkem 44;
e)
vytvoří, zavede a udržuje náležité postupy, které v případě skutečného nebo předpokládaného porušení omezení rizik určitého alternativního investičního fondu zabezpečí včasné kroky k nápravě v nejlepším zájmu investorů;
f)
zajistí, aby pro každý alternativní investiční fond existovaly řádné systémy a postupy řízení likvidity v souladu s požadavky stanovenými v článku 46.
ODDÍL 4
Řízení likvidity
(článek 16 směrnice 2011/61/EU)
Článek 46
Systém a postupy řízení likvidity
Správce musí být schopen prokázat příslušným orgánům svého domovského státu, že je zaveden vhodný systém řízení likvidity a účinné postupy uvedené v čl. 16 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, zohledňující investiční strategii, povahu investic z hlediska likvidity a pravidla pro zpětný odkup každého alternativního investičního fondu.
Článek 47
Sledování a řízení rizika likvidity
1. Systém a postupy řízení likvidity uvedené v článku 46 zajistí alespoň, že:
a)
správce v alternativním investičním fondu udržuje úroveň likvidity přiměřenou jeho podkladovým závazkům na základě posouzení relativní likvidity aktiv fondu na trhu, s ohledem na čas nutný na likvidaci a na cenu nebo hodnotu, za niž lze uvedená aktiva likvidovat, a jejich citlivost na jiná tržní rizika nebo faktory;
b)
správce sleduje povahu investic portfolia aktiv alternativního investičního fondu z hlediska likvidity s ohledem na poměrný příspěvek jednotlivých aktiv, jež mohou mít podstatný vliv na likviditu, a podstatné podmíněné či nepodmíněné závazky a přísliby, které může fond mít ve vztahu ke svým podkladovým závazkům. Správce pro tyto účely zohledňuje profil investorské základny alternativního investičního fondu včetně druhu investorů, relativní velikosti investic a podmínek zpětného odkupu, které se na tyto investice vztahují;
c)
pokud alternativní investiční fond investuje do jiných subjektů kolektivního investování, správce sleduje přístup, který správci uvedených jiných subjektů přijali k řízení likvidity, a to včetně provádění pravidelného přezkumu ke sledování změn v podmínkách zpětného odkupu podkladových subjektů kolektivního investování, do nichž alternativní investiční fond investuje. S výhradou čl. 16 odst. 1 směrnice 2011/61/EU se tato povinnost nepoužije, pokud se jiné subjekty kolektivního investování, do nichž alternativní investiční fond investuje, aktivně obchodují na regulovaném trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES nebo na rovnocenném trhu třetí země;
d)
správce zavede a udržuje vhodná opatření a postupy řízení likvidity pro posouzení kvantitativních a kvalitativních rizik pozic a zamýšlených investic, které mají podstatný vliv na povahy investic portfolia aktiv alternativního investičního fondu z hlediska likvidity, aby bylo možné řádně změřit jejich účinky na celkovou povahu investic z hlediska likvidity. Použité postupy zajistí, aby správce měl řádné znalosti a chápání likvidity aktiv, do nichž alternativní investiční fond investoval nebo zamýšlí investovat, popřípadě včetně obchodovaného objemu a citlivosti cen a případně rozpětí jednotlivých aktiv za běžných i mimořádných potřeb likvidity;
e)
správce zvažuje a zavádí nástroje a opatření, včetně zvláštních opatření, nezbytné pro řízení rizika likvidity každého alternativního investičního fondu, který spravuje. Správce identifikuje druhy okolností, za nichž mohou být tyto nástroje a opatření použity za běžných i mimořádných okolností, s ohledem na spravedlivé zacházení se všemi investory do alternativního investičního fondu a ve vztahu ke každému spravovanému fondu. Správce může takové nástroje a opatření použít pouze za těchto okolností a pokud byly řádně poskytnuty veškeré informace v souladu s článkem 108.
2. Správce svou politiku a postupy řízení likvidity uvedené v odstavci 1 dokumentuje, alespoň jednou ročně provádí jejich přezkum a aktualizuje je o případné změny nebo nová opatření.
3. Správce do svého systému a postupů řízení likvidity uvedených v odstavci 1 začlení vhodná opatření eskalace pro řešení předpokládaného nebo existujícího nedostatku likvidity nebo jiných situací obtíží alternativního investičního fondu.
4. Pokud správce spravuje alternativní investiční fond, jenž je uzavřeným alternativním investičním fondem, který využívá pákový efekt, odst. 1 písm. e) se nepoužije.
Článek 48
Omezení pro řízení likvidity a zátěžové testy
1. Správce zavede a udržuje, případně s ohledem na povahu, rozsah a složitost každého alternativního investičního fondu, jejž spravuje, přiměřená omezení likvidity nebo nelikvidity fondu v souladu s jeho souvisejícími závazky a pravidly pro zpětný odkup a s požadavky stanovenými v článku 44, týkajícími se kvantitativních a kvalitativních omezení rizik.
Správce sleduje dodržování uvedených omezení, a pokud jsou nebo pravděpodobně budou překročena, určí požadovaný (nebo nezbytný) postup. Při určování vhodného postupu správce zváží přiměřenost politiky a postupů řízení likvidity, vhodnost povahy investic aktiv alternativního investičního fondu z hlediska likvidity a účinek netypických objemů žádostí o zpětný odkup.
2. Správce pravidelně provádí zátěžové testy za podmínek běžné i mimořádné potřeby likvidity, které mu umožní posoudit riziko likvidity každého alternativního investičního fondu, který spravuje. Zátěžové testy:
a)
jsou prováděny na základě spolehlivých a aktuálních informací vyjádřených kvantitativně, případně pokud to není vhodné, kvalitativně;
b)
pokud je to na místě, simulují nedostatek likvidity aktiv alternativního investičního fondu a atypické žádosti o zpětný odkup;
c)
zahrnují tržní rizika a veškeré vyplývající dopady, včetně výzev k doplnění zajištění (margin calls), požadavků na zajištění nebo úvěrových linek;
d)
zohledňují citlivosti ocenění za podmínek finančního tlaku;
e)
jsou prováděny s četností, jež je přiměřená povaze alternativního investičního fondu s ohledem na investiční strategii, povahu investic z hlediska likvidity, druh investora a pravidla pro zpětný odkup fondu, avšak alespoň jednou ročně.
3. Správce v souvislosti s výsledkem jakéhokoli zátěžového testu jedná v nejlepším zájmu investorů.
Článek 49
Soulad investiční strategie, povahy investic z hlediska likvidity a pravidel pro zpětný odkup
1. Pro účely čl. 16 odst. 2 směrnice 2011/61/EU se má za to, že investiční strategie, povaha investic z hlediska likvidity a pravidla pro zpětný odkup každého alternativního investičního fondu spravovaného správcem jsou ve vzájemném souladu, pokud mohou investoři odkoupit své investice způsobem konzistentním se spravedlivým zacházením se všemi investory do fondu a v souladu s pravidly fondu pro zpětný odkup a jeho závazky.
2. Při posuzování souladu investiční strategie, povahy investic z hlediska likvidity a pravidel pro zpětný odkup správce rovněž zohledňuje dopad, jejž může zpětný odkup mít na podkladové ceny nebo rozpětí jednotlivých aktiv alternativního investičního fondu.
ODDÍL 5
Investování do sekuritizačních pozic
(článek 17 směrnice 2011/61/EU)
Článek 50
Definice
Pro účely tohoto oddílu se
a)
„sekuritizací“ rozumí sekuritizace ve smyslu čl. 4 bodu 36 směrnice 2006/48/ES;
b)
„sekuritizační pozicí“ rozumí sekuritizační pozice ve smyslu čl. 4 bodu 40 směrnice 2006/48/ES;
c)
„sponzorem“ rozumí sponzor ve smyslu čl. 4 bodu 42 směrnice 2006/48/ES;
d)
„tranší“ rozumí tranše ve smyslu čl. 4 bodu 39 směrnice 2006/48/ES.
Článek 51
Požadavky na ponechaný podíl
1. Správci vstoupí do expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů, které spravují, pouze pokud původce, sponzor nebo původní věřitel správci alternativního investičního fondu výslovně sdělil, že si průběžně ponechá významný čistý ekonomický podíl, který v každém případě činí nejméně 5 %.
Ponecháním významného čistého ekonomického podílu ve výši nejméně 5 % se rozumí pouze následující případy:
a)
ponechání nejméně 5 % nominální hodnoty každé tranše prodané investorům či na ně převedené;
b)
v případě sekuritizace revolvingových expozic ponechání podílu původce ve výši nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
c)
ponechání náhodně zvolených expozic, odpovídajících nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic, pokud by tyto expozice jinak byly sekuritizovány v rámci sekuritizace, za předpokladu, že výše potenciálně sekuritizovaných expozic činí na počátku nejméně 100;
d)
ponechání první ztrátové tranše a případně jiných tranší, které mají stejný nebo horší profil rizika než tranše převedené na investory nebo jim prodané a nejsou splatné dříve než tyto tranše, tak aby ponechané expozice v celkovém součtu činily nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
e)
ponechání první ztrátové expozice v hodnotě nejméně 5 % z každé sekuritizované expozice v rámci sekuritizace.
Čistý ekonomický podíl se měří při vzniku a průběžně se zachovává. Čistý ekonomický podíl, včetně ponechaných pozic, podílu nebo expozice, nesmí být předmětem žádného snižování úvěrového rizika nebo jakékoli krátké pozice či jiného zajištění a nesmí být prodán. Čistý ekonomický podíl se stanoví podle pomyslné hodnoty podrozvahových položek.
Požadavky na ponechání nesmí být pro žádnou sekuritizaci uplatňovány vícenásobně.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud sekuritizované expozice představují pohledávky nebo podřízené pohledávky vůči institucím uvedeným na seznamu v čl. 122a odst. 3 prvním pododstavci směrnice 2006/48/ES nebo těmito institucemi plně, nepodmíněně a nevratně zaručeny, a rovněž se nepoužije na transakce vyjmenované v čl. 122a odst. 3 druhém pododstavci směrnice 2006/48/ES.
Článek 52
Kvalitativní požadavky ohledně sponzorů a původců
Předtím, než správce vstoupí do expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů, zajistí, aby sponzor a původce:
a)
poskytli úvěr založený na řádných a jasně vymezených kritériích a jasně stanovili, že na expozice, které mají být sekuritizovány, použijí postup pro schvalování, změnu, obnovu a refinancování půjček, jaký používají na expozice, které drží;
b)
měli zavedeny a využívali efektivní systémy ke zvládání průběžné administrativy a sledování svých portfolií a expozic představujících úvěrové riziko a rovněž k identifikaci a zvládání problémových půjček a k provádění odpovídajících úprav ocenění a vytváření rezerv;
c)
přiměřeně diverzifikovali každé úvěrové portfolio na základě cílového trhu a celkové úvěrové strategie;
d)
měli písemnou politiku pro úvěrové riziko, jež obsahuje přípustné odchylky rizik a systém tvorby opravných položek a rezerv a popis toho, jak se toto riziko měří, sleduje a kontroluje;
e)
poskytli snadný přístup k příslušným významným údajům o kvalitě úvěru a výkonnosti jednotlivých podkladových expozic, hotovostních toků a doprovodného zajištění sekuritizační expozice, jakož i k informacím, jež jsou nezbytné k provedení komplexních dobře navržených zátěžových testů pro hotovostní toky a hodnoty doprovodného zajištění podkladové expozice. Pro tyto účely se příslušné významné údaje stanoví ke dni sekuritizace a případně z důvodu povahy sekuritizace poté;
f)
poskytli snadný přístup ke všem ostatním příslušným údajům nezbytným k tomu, aby správce splnil požadavky stanovené v článku 53;
g)
sdělili úroveň svého ponechaného čistého ekonomického podílu, jak uvádí článek 51, jakož i jakýchkoli záležitostí, jež by mohly bránit zachování minimálního požadovaného čistého ekonomického podílu uvedeného v témže článku.
Článek 53
Kvalitativní požadavky pro správce vystavené sekuritizacím
1. Dříve, než se správce vystaví úvěrovému riziku ze sekuritizace jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů, a případně poté, musí být schopen u každé jednotlivé sekuritizační pozice příslušným orgánům prokázat, že této pozici zcela a důkladně rozumí a že zavedl formální postupy a procedury, jež odpovídají rizikovému profilu investic příslušného alternativního investičního fondu do sekuritizovaných pozic, k analýze a zaznamenávání:
a)
informací oznámených původci nebo sponzory podle článku 51 ke konkretizaci čistého ekonomického podílu, který průběžně drží v sekuritizaci;
b)
rizikových charakteristik jednotlivých sekuritizačních pozic;
c)
rizikových charakteristik podkladových expozic sekuritizačních pozic;
d)
pověsti a ztrát vzniklých z předchozích sekuritizací původců nebo sponzorů v příslušných kategoriích podkladových expozic sekuritizační pozice;
e)
prohlášení a informací oznámených původci nebo sponzory či jejich zástupci nebo poradci o jejich hloubkové kontrole sekuritizovaných expozic a případně o kvalitě doprovodného zajištění sekuritizovaných expozic;
f)
ve vhodných případech metodiky a konceptů, na nichž je založeno oceňování doprovodného zajištění sekuritizované expozice, a zásad přijatých původcem nebo sponzorem k zajištění nezávislosti oceňovatele;
g)
všech strukturálních rysů sekuritizace, které mohou významně ovlivnit výkonnost sekuritizační pozice instituce, mezi něž se řadí smluvní kaskádovité a s nimi související spouštěcí mechanismy, úvěrová posílení, posílení likvidity, spouštěcí mechanismy založené na tržní ceně a specifická selhání pro daný obchod.
2. Pokud správce vstoupí do expozice vůči materiální hodnotě úvěrového rizika ze sekuritizace jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů, provádí v souladu s čl. 15 odst. 3 písm. b) směrnice 2011/61/EU pravidelně zátěžové testy vhodné pro takové sekuritizační pozice. Zátěžový test by měl být přiměřený povaze, rozsahu a složitosti rizika obsaženého v sekuritizačních pozicích.
Správce vytvoří formální postupy sledování v souladu se zásadami stanovenými v článku 15 směrnice 2011/61/EU, které budou přiměřené rizikovému profilu příslušného alternativního investičního fondu ve vztahu k úvěrovému riziku sekuritizační pozice, aby bylo možné průběžně a včas sledovat informace o výkonnosti podkladových expozic takových sekuritizačních pozic. Tyto informace (jsou-li relevantní vzhledem ke konkrétnímu typu sekuritizace a neomezují se na níže popsané druhy informací) zahrnují druh expozice, procento úvěrů po splatnosti více než 30, 60 a 90 dní, míry selhání, sazby u předčasného splacení, úvěry, k nimž se vztahuje zabavení majetku, druhy a využití zajištění, distribuci četnosti úvěrového hodnocení nebo jiných měření úvěruschopnosti v rámci podkladových expozic, odvětvovou a geografickou diverzifikaci a distribuci četnosti poměrů úvěru k hodnotě v rozpětích, která umožňují příslušnou analýzu citlivosti. V případě, že podkladové expozice jsou samy sekuritizačními pozicemi, musí mít správce informace uvedené v tomto pododstavci nejen o podkladových sekuritizačních tranších, jako je název emitenta a kvalita úvěru, ale také o charakteristikách a výkonnosti seskupení podkládajících tyto sekuritizační tranše.
Správci použijí stejné normy analýzy na účasti nebo úpisy u emisí sekuritizací nakupovaných od třetích stran.
3. Pro účely odpovídajícího řízení rizika a likvidity musí správce vstupující jménem jednoho nebo více alternativních investičních fondů do expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace řádně rozpoznávat, měřit, sledovat, řešit, kontrolovat a oznamovat rizika, která vznikají kvůli nesouladu mezi aktivy a pasivy příslušného alternativního investičního fondu, koncentraci rizika nebo investičnímu riziku plynoucímu z těchto nástrojů. Správce zajistí, aby rizikový profil takové sekuritizační pozice odpovídal velikosti, celkové struktuře portfolia, investičním strategiím a cílům příslušného alternativního investičního fondu stanoveným ve statutu nebo v zakládacích dokumentech, v prospektu a v nabídkových dokumentech.
4. Správce v souladu s požadavky stanovenými v článku 18 směrnice 2011/61/EU zajistí, aby vrcholnému vedení bylo v přiměřené míře podáváno vnitřní hlášení tak, aby si vrcholné vedení bylo plně vědomo významného vstupu do expozice vůči riziku ze sekuritizací, a že rizika plynoucí z těchto expozic jsou odpovídajícím způsobem řízena.
5. Správci zahrnou odpovídající informace o svých expozicích vůči úvěrovému riziku ze sekuritizace a o svých postupech řízení rizika v této oblasti do zpráv a oznámení, které mají být předkládány podle článků 22, 23 a 24 směrnice 2011/61/EU.
Článek 54
Nápravná opatření
1. Pokud po vstupu do expozice vůči riziku ze sekuritizace správci zjistí, že stanovení a oznámení ponechaného podílu nesplnilo požadavky uložené tímto nařízením, přijmou taková nápravná opatření, která jsou v nejlepším zájmu investorů do daného alternativního investičního fondu.
2. Pokud v jakémkoli okamžiku po vstupu do expozice vůči riziku ponechaný podíl klesne na méně než 5 % a tato situace není výsledkem přirozeného platebního mechanismu dané transakce, přijmou správci taková nápravná opatření, která jsou v nejlepším zájmu investorů do daného alternativního investičního fondu.
Článek 55
Ustanovení o zachování právních účinků
Články 51 až 54 se použijí na nové sekuritizace emitované od 1. ledna 2011. Na stávající sekuritizace se články 51 až 54 použijí po 31. prosinci 2014, pokud budou po tomto datu doplněny či nahrazeny nové podkladové expozice.
Článek 56
Výklad
Není-li k dispozici konkrétní výklad ze strany Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy nebo smíšeného výboru evropských orgánů dohledu, vykládají se ustanovení tohoto oddílu v souladu s odpovídajícími ustanoveními směrnice 2006/48/ES a s pokyny k článku 122a směrnice o kapitálových požadavcích ze dne 31. prosince 2010 (9) vydanými Evropským výborem orgánů bankovního dohledu a s jejich pozdějšími změnami.
ODDÍL 6
Organizační požadavky - obecné zásady
(článek 12 a 18 směrnice 2011/61/EU)
Článek 57
Obecné požadavky
1. Správci musí:
a)
vytvořit, zavést a udržovat rozhodovací postupy a organizační strukturu, která jasně upřesňuje hierarchické vztahy, rozděluje úkoly a odpovědnost a je zdokumentována;
b)
zajistit, aby jejich příslušné osoby věděly, jaké postupy je třeba dodržet, pokud mají řádně plnit své povinnosti;
c)
vytvořit, zavést a udržovat náležité mechanismy vnitřní kontroly, jejichž účelem je zajistit plnění rozhodnutí a dodržování postupů na všech úrovních správce;
d)
vytvořit, zavést a udržovat účinný systém vnitřního hlášení a předávání informací na všech příslušných úrovních správce, jakož i účinnou výměnu informací se zúčastněnými třetími stranami;
e)
vést náležitou a systematickou evidenci o své obchodní činnosti a vnitřní organizaci.
Správci zohlední povahu, rozsah a složitost své obchodní činnosti, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných v rámci této obchodní činnosti.
2. Správci vytvoří, zavedou a udržují takové systémy a postupy, které dostatečně zajišťují bezpečnost, celistvost a důvěrnost informací a zohledňují přitom povahu dotčených informací.
3. Správci vytvoří, zavedou a udržují náležitou strategii kontinuity činnosti, jejímž cílem je zajistit zachování nejdůležitějších údajů a funkcí a pokračování služeb a činností v případě výpadku systémů a postupů, anebo (pokud pokračování není možné) která umožní včasnou obnovu těchto údajů a funkcí a včasné obnovení služeb a činností.
4. Správci vytvoří, zavedou a udržují takové účetní zásady a postupy a pravidla oceňování, které jim umožní na žádost příslušného orgánu včas poskytnout účetní výkazy, jež podávají pravdivý a věrný obraz o jejich finanční situaci a jsou v souladu se všemi platnými účetními standardy a předpisy.
5. Správci zavedou vhodné postupy a procedury, kterými zajistí, že pravidla alternativního investičního fondu pro zpětný odkup budou dostatečně podrobně sdělena investorům předtím, než do fondu investují, či v případě významných změn.
6. Správci průběžně sledují a vyhodnocují přiměřenost a účinnost svých systémů, mechanismů vnitřní kontroly a uspořádání zavedených podle odstavců 1 až 5 a přijímají vhodná opatření k nápravě případných nedostatků.
Článek 58
Elektronické zpracování údajů
1. Správci přijmou přiměřená a dostatečná opatření, aby získali vhodné elektronické systémy, které umožní u každého portfolia včas a řádně evidovat pokyny k transakcím nebo upsání či případně k vyplacení.
2. Správci při elektronickém zpracování údajů vhodným způsobem zajistí vysokou úroveň bezpečnosti, jakož i celistvost a důvěrnost evidovaných informací.
Článek 59
Účetní postupy
1. Správci použijí účetní zásady a postupy podle čl. 57 odst. 4, aby zajistili ochranu investorů. Účetní evidence je vedena způsobem, který umožňuje kdykoli přímo zjistit veškerá aktiva a pasiva alternativního investičního fondu. Má-li alternativní investiční fond různé podfondy, vede se pro tyto podfondy oddělená účetní evidence.
2. Správci vytvoří, zavedou a udržují zásady a postupy pro účetnictví a oceňování, které zajistí, že čistá hodnota aktiv každého alternativního investičního fondu je přesně vypočtena na základě platných účetních předpisů a standardů.
Článek 60
Kontrola prováděná řídícím orgánem, vrcholným vedením a funkcí dohledu
1. Při interním přidělování funkcí správci zajistí, že řídící orgán, vrcholné vedení, a - pokud existuje - funkce dohledu ponesou odpovědnost za plnění povinností správce podle směrnice 2011/61/EU.
2. Správce zajistí, aby jeho vrcholné vedení:
a)
odpovídalo za provádění obecné investiční politiky každého spravovaného alternativního investičního fondu vymezené případně ve statutu fondu, zakládacích dokumentech, v prospektu nebo nabídkových dokumentech fondu;
b)
dohlíželo na proces schvalování investičních strategií každého spravovaného AIF;
c)
odpovídalo za zajištění toho, že jsou vytvořeny a zavedeny zásady a postupy oceňování v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU;
d)
odpovídalo za zajištění toho, že správce trvale a účinně zabezpečuje dodržování předpisů, a to i v případě, že tuto funkci vykonává třetí osoba;
e)
zajišťovalo a pravidelně ověřovalo, že u každého spravovaného alternativního investičního fondu je řádně a účinně prováděna a dodržována obecná investiční politika, investiční strategie a omezení rizik, a to i v případě, že funkci řízení rizik vykonávají třetí osoby;
f)
schvalovalo a pravidelně vyhodnocovalo přiměřenost vnitřních postupů pro přijímání investičních rozhodnutí za každý spravovaný alternativní investiční fond, tak aby tato rozhodnutí odpovídala schváleným investičním strategiím;
g)
schvalovalo a pravidelně vyhodnocovalo politiku řízení rizik a opatření, procesy a metody jejího provádění, včetně systému omezení rizika u každého spravovaného alternativního investičního fondu;
h)
odpovídalo za vytvoření a používání systému odměňování v souladu s přílohou II směrnice 2011/61/EU.
3. Správce rovněž zajistí, aby jeho vrcholné vedení a případně řídící orgán či funkce dohledu:
a)
posuzovaly a pravidelně vyhodnocovaly účinnost politik, opatření a postupů přijatých za účelem splnění povinností stanovených směrnicí 2011/61/EU;
b)
přijímaly náležitá opatření k nápravě nedostatků.
4. Správce zajistí, aby jeho vrcholné vedení dostávalo často, avšak nejméně jedenkrát ročně, písemné zprávy o otázkách dodržování předpisů, interního auditu a řízení rizik, v nichž se uvede zejména to, zda byla přijata náležitá nápravná opatření v případě eventuálních nedostatků.
5. Správce zajistí, aby jeho vrcholné vedení dostávalo pravidelně zprávy o provádění investičních strategií a vnitřních postupech pro přijímání investičních rozhodnutí uvedených v odst. 2 písm. b) až e).
6. Správce zajistí, aby případný řídící orgán nebo funkce dohledu pravidelně dostávaly písemné zprávy o otázkách uvedených v odstavci 4.
Článek 61
Stálá funkce zajišťování souladu s předpisy
1. Správci vytvoří, zavedou a udržují přiměřené strategie a postupy k odhalování případného rizika, že správce neplní své povinnosti stanovené ve směrnici 2011/61/EU, jakož i s tím spojených rizik, a přijmou přiměřená opatření a postupy, které takové riziko minimalizují a umožňují příslušným orgánům účinně vykonávat jejich pravomoci podle zmíněné směrnice.
Správce zohlední povahu, rozsah a složitost své obchodní činnosti, jakož i povahu a škálu služeb a činností poskytovaných a vykonávaných v rámci této obchodní činnosti.
2. Správce vytvoří a udržuje stálou a efektivní funkci pro zajišťování souladu s předpisy, která je nezávislá a je pověřena plněním těchto úkolů:
a)
sledovat a pravidelně vyhodnocovat přiměřenost a účinnost opatření, strategií a postupů přijatých podle odstavce 1 a kroků učiněných za účelem řešení nedostatků v plnění povinností správce;
b)
radit příslušným osobám, které odpovídají za výkon služeb a činností, a pomáhat jim v plnění povinností správce vyplývajících ze směrnice 2011/61/EU.
3. Aby osoby vykonávající funkci zajišťování souladu s předpisy uvedenou v odstavci 2 mohly řádně a nezávisle plnit své úkoly, správce zajistí:
a)
aby osoba vykonávající funkce zajišťování shody s předpisy měla nezbytné pravomoci, zdroje, odbornost a přístup ke všem potřebným informacím;
b)
aby byl jmenován „kontrolor souladu s předpisy“, který odpovídá za výkon funkce zajišťování souladu s předpisy a pravidelně, nejméně však jednou za rok, podává zprávy vrcholnému vedení o otázkách dodržování předpisů, kde uvede zejména to, zda byla v případě eventuálních nedostatků přijata patřičná nápravná opatření;
c)
aby příslušné osoby podílející se na výkonu funkce zajišťování souladu s předpisy nebyly zapojeny do poskytování služeb či výkonu činností, jež sledují;
d)
aby způsob určování odměny kontrolora souladu s předpisy a dalších osob podílejících se na výkonu funkce zajišťování souladu s předpisy nebyla, ani pravděpodobně nebude, na újmu jejich objektivity.
Od správce se však nevyžaduje splnit požadavky uvedené v prvním pododstavci písm. c) nebo d), pokud je schopen prokázat, že vzhledem k povaze, rozsahu a složitosti jeho obchodní činnosti i vzhledem k povaze a škále jeho služeb a činností jsou dané požadavky neúměrné a že funkce zajišťování souladu s předpisy je trvale účinně vykonávána.
Článek 62
Stálá funkce interního auditu
1. Pokud to je vhodné a přiměřené s ohledem na povahu, rozsah a složitost jejich obchodní činnosti i s ohledem na povahu a škálu činností kolektivní správy portfolií prováděných v rámci jejich obchodní činnosti, správci zřídí a udržují funkci interního auditu, která je oddělena od jiných funkcí a činností správce a je na nich nezávislá.
2. Funkce interního auditu uvedená v odstavci 1:
a)
vypracuje, zavede a udržuje plán auditu zaměřený na posouzení a zhodnocení přiměřenosti a účinnosti systémů správce, jeho mechanismů vnitřní kontroly a souvisejících opatření;
b)
vydává doporučení na základě výsledků získaných podle písmene a);
c)
ověřuje dodržování doporučení uvedených v písmeni b);
d)
podává zprávy o záležitostech interního auditu.
Článek 63
Osobní obchody
1. Pro jakoukoli příslušnou osobu, která se zabývá činnostmi, jež by mohly dát vznik střetu zájmů, nebo která má přístup k důvěrným informacím ve smyslu čl. 1 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (10) nebo k jiným důvěrným informacím týkajícím se alternativního investičního fondu nebo obchodů s takovým fondem či na jeho účet, správce vytvoří, zavede a udržuje přiměřená opatření s cílem zabránit takovým příslušným osobám:
a)
v uzavření osobního obchodu s finančními nástroji nebo jinými aktivy, který splňuje jedno z následujících kritérií:
i)
obchod podléhá čl. 2 odst. 1 směrnice 2003/6/ES,
ii)
obchod má za následek zneužití či neoprávněné zveřejnění důvěrných informací,
iii)
obchod je v rozporu nebo je pravděpodobně v rozporu s některou povinností správce podle směrnice 2011/61/EU;
b)
v poskytnutí poradenství jiné osobě či nabádání jiné osoby, nad rámec běžného plnění pracovních povinností či smlouvy o poskytování služeb, k uzavření osobního obchodu uvedeného v písm. a) bodech i) a ii) nebo obchodu, který by jinak vedl ke zneužití informací týkajících se nevyřízených pokynů klientů;
c)
aniž je dotčen čl. 3 písm. a) směrnice 2003/6/ES, v prozrazení jiné osobě jakýchkoli informací či názorů, nad rámec běžného plnění pracovních povinností či smlouvy o poskytování služeb, pokud příslušná osoba ví nebo by rozumně měla vědět, že následkem takového prozrazení jiná osoba učiní nebo by pravděpodobně učinila tyto kroky:
i)
uzavře osobní obchod uvedený v písm. a) bodech i) a ii) s finančními nástroji nebo jinými aktivy nebo obchod, který by jinak vedl ke zneužití informací týkajících se nevyřízených pokynů klientů,
ii)
poradí jiné osobě nebo ji přiměje, aby takový osobní obchod uzavřela.
2. Smyslem opatření uvedených v odstavci 1 je zajistit zejména, aby:
a)
každá příslušná osoba věděla o omezeních osobních obchodů uvedených v odstavci 1 a opatřeních, která správce v souvislosti s osobními obchody a prozrazováním informací v souladu s odstavcem 1 přijal;
b)
správce byl neprodleně informován o každém osobním obchodu, který uzavřela příslušná osoba, na niž se vztahuje odstavec 1, buď formou oznámení, či jinými postupy, které správci umožní takové obchody zjistit;
c)
o osobním obchodu, který byl správci oznámen nebo správcem zjištěn, byla vedena evidence včetně povolení či zákazu vydaného v souvislosti s takovým obchodem.
Jestliže určité činnosti správce vykonávají třetí osoby, správce zajistí pro účely prvního pododstavce písm. b), aby subjekt vykonávající tyto činnosti vedl evidenci osobních obchodů uzavřených jakoukoli příslušnou osobou, na niž se vztahuje odstavec 1, a aby tyto informace bezodkladně na požádání poskytl správci.
3. Odstavce 1 a 2 se nevztahují na osobní obchody:
a)
provedené při správě portfolií na základě volné úvahy, pokud mezi správcem portfolia a příslušnou osobou či jinou osobou, na jejíž účet se daný obchod provádí, nedošlo k předchozí komunikaci o obchodu;
b)
se SKIPCP nebo alternativními investičními fondy, které podléhají dohledu podle právních předpisů členského státu, které vyžadují rovnoměrné rozložení rizika mezi aktiva, pokud se příslušná osoba nebo jiná osoba, na jejíž účet se obchody provádějí, nepodílí na řízení dotyčného subjektu.
4. Pro účely odstavce 1 zahrnuje osobní obchod také obchod s finančním nástrojem nebo jiným aktivem provedený jménem nebo na účet:
a)
příslušné osoby;
b)
jakékoli osoby, s níž má příslušná osoba rodinné vazby nebo s níž má úzké propojení;
c)
osoby, jejíž vztah s příslušnou osobou je takový, že příslušná osoba má na výsledku obchodu přímý nebo nepřímý hmotný zájem, který není poplatkem či provizí za provedení obchodu.
Článek 64
Evidence portfoliových obchodů
1. Správci u každého portfoliového obchodu týkajícího se spravovaného alternativního investičního fondu neprodleně zaznamenají informace, jež jsou nezbytné k rekonstrukci podobností o pokynu a provedeném obchodu nebo dohodě.
2. V případě portfoliových obchodů na převodním místě zahrnuje evidence uvedená v odstavci 1 následující informace:
a)
jméno či jiné označení alternativního investičního fondu a osoby jednající na účet tohoto fondu;
b)
dané aktivum;
c)
případně jeho množství;
d)
typ pokynu nebo obchodu;
e)
cenu;
f)
u pokynů datum a přesný čas předání pokynu a jméno nebo jiné označení osoby, které byl pokyn předán, u obchodů datum a přesný čas rozhodnutí o provedení obchodu a datum a přesný čas provedení obchodu;
g)
případně jméno osoby, která předala pokyn nebo provedla obchod;
h)
důvody případného odvolání pokynu;
i)
u provedených obchodů totožnost protistrany a převodního místa.
3. V případě portfoliových obchodů alternativního investičního fondu mimo převodní místo zahrnuje evidence uvedená v odstavci 1 následující informace:
a)
název či jiné označení alternativního investičního fondu;
b)
právní a jinou dokumentaci, jež tvoří základ portfoliového obchodu, zahrnující zejména dohodu, jež byla provedena;
c)
cenu.
4. Převodní místo pro účely odstavců 2 a 3 zahrnuje systematický internalizátor ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 7 směrnice 2004/39/ES, regulovaný trh ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 uvedené směrnice, mnohostranný systém obchodování ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 15 uvedené směrnice, tvůrce trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 8 uvedené směrnice či jiného zajišťovatele likvidity nebo subjekt, který plní ve třetí zemi funkci podobnou těm, jaké plní kterýkoli z výše uvedených subjektů.
Článek 65
Evidence pokynů k upsání a vyplacení
1. Správci přijmou všechny přiměřené kroky k zajištění, aby přijaté pokyny k upsání a vyplacení pro alternativní investiční fond byly zaznamenány neprodleně po jejich přijetí.
2. Záznam obsahuje tyto informace:
a)
příslušný alternativní investiční fond;
b)
osobu, která pokyn podala nebo předala;
c)
osobu, která pokyn přijala;
d)
datum a čas pokynu;
e)
podmínky platby a platební prostředek;
f)
typ pokynu;
g)
datum provedení pokynu;
h)
počet podílových jednotek nebo akcií nebo rovnocenné upsané či vyplacené částky;
i)
cenu, za niž byla každá podílová jednotka nebo akcie upsána nebo případně vyplacena, či případně částku upsaného nebo vyplaceného kapitálu;
j)
celkovou hodnotu upsaných nebo vyplacených podílových jednotek či akcií;
k)
hodnotu pokynu v hrubém vyjádření včetně poplatku za upsání nebo v čisté výši po odečtení poplatku za vyplacení.
Informace podle písmen i), j) a k) se zaznamenají, jakmile jsou k dispozici.
Článek 66
Požadavky na vedení evidence
1. Správci zajistí, aby veškeré požadované záznamy uvedené v článcích 64 a 65 byly uchovány po dobu nejméně pěti let.
Příslušné orgány však mohou od správců vyžadovat, aby uchovávali všechny nebo některé tyto záznamy delší dobu v závislosti na povaze aktiva nebo portfoliového obchodu, jestliže je to nutné k tomu, aby příslušný orgán mohl vykonávat dohled v souladu se směrnicí 2011/61/EU.
2. Jakmile skončí platnost správcova povolení, záznamy se uchovají alespoň do uplynutí zbytku stanovené pětileté lhůty uvedené v odstavci 1. Příslušné orgány mohou požadovat uchování záznamů po delší dobu.
Přenese-li správce své povinnosti ve vztahu k alternativnímu investičnímu fondu na jiného správce, zajistí tomuto novému správci k záznamům uvedeným v odstavci 1 přístup.
3. Záznamy se uchovávají na nosiči, který umožní takové uložení informací, aby k nim měl příslušný orgán do budoucna přístup, a v takové formě a takovým způsobem, aby:
a)
příslušný orgán měl k záznamům snadný přístup a byl schopen rekonstruovat z nich všechny klíčové fáze zpracování každého portfoliového obchodu;
b)
bylo možné snadno zjistit jakékoli opravy či jiné změny i původní obsah záznamů před opravami či změnami;
c)
nebyla možná žádná jiná manipulace nebo změna záznamů.
ODDÍL 7
Oceňování
(článek 19 směrnice 2011/61/EU)
Článek 67
Zásady a postupy oceňování aktiv alternativního investičního fondu
1. Správci pro každý spravovaný alternativní investiční fond vytvoří, udržují, zavedou a vyhodnocují písemné zásady a postupy, kterými zajistí řádný, transparentní, komplexní a přiměřeně zdokumentovaný proces oceňování. Zásady a postupy oceňování zahrnují všechny materiální aspekty procesu oceňování a postupů a kontrol oceňování ve vztahu k příslušnému alternativnímu investičnímu fondu.
Aniž jsou dotčeny požadavky podle vnitrostátního práva a statut nebo zakládací dokumenty alternativního investičního fondu, správce zajistí, že na alternativní investiční fondy, jež spravuje, budou použity spravedlivé, přiměřené a transparentní metody oceňování. Zásady oceňování určí a postupy zavedou metody oceňování používané pro každý druh aktiva, do něhož může alternativní investiční fond investovat v souladu s platným vnitrostátním právem, statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu. Správce nesmí do určitého druhu aktiva poprvé investovat, dokud pro tento konkrétní druh aktiva nebyla stanovena odpovídající metoda či metody oceňování.
Zásady a postupy, kterými se stanoví metody oceňování, zahrnují vstupy, modely a kritéria výběru zdrojů oceňování a zdrojů tržních údajů. Zásady a postupy stanoví, že kdykoli je to možné a vhodné, ceny mají být získávány z nezávislých zdrojů. Při výběru konkrétní metody jsou zhodnoceny dostupné vhodné metody s přihlédnutím k jejich citlivosti na změny v proměnných a k tomu, jak jednotlivé strategie ovlivňují relativní hodnotu aktiv v portfoliu.
2. Zásady oceňování určí povinnosti, úlohy a odpovědnost všech stran účastnících se procesu oceňování, a to včetně vrcholného vedení správce. Organizační struktura stanovená zásadami oceňování se poté promítne do postupů.
Zásady a postupy oceňování řeší alespoň následující záležitosti:
a)
schopnosti a nezávislost pracovníků, kteří skutečně provádějí oceňování aktiv;
b)
konkrétní investiční strategie alternativního investičního fondu a aktiva, do kterých by fond mohl investovat;
c)
kontroly výběru vstupů, zdrojů a metod oceňování;
d)
způsob eskalace k řešení rozdílů v hodnotách aktiv;
e)
oceňování jakýchkoli úprav týkajících se velikosti a likvidity pozic, nebo případně změn v tržních podmínkách;
f)
vhodný moment k provedení účetní závěrky pro účely oceňování;
g)
odpovídající četnost oceňování aktiv.
3. Je-li jmenován externí znalec, v zásadách a postupech oceňování se stanoví postup pro výměnu informací mezi správcem a externím znalcem, aby bylo zajištěno, že jsou poskytnuty všechny potřebné informace požadované pro účely oceňování.
Zásady a postupy oceňování zajistí, že správce provádí počáteční a pravidelnou hloubkovou kontrolu třetích stran, kterým bylo přiděleno poskytování služeb oceňování.
4. Provádí-li oceňování správce sám, zásady obsahují popis ochranných opatření pro funkčně nezávislé oceňování v souladu s čl. 19 odst. 4 písm. b) směrnice 2011/61/EU. Tato ochranná opatření mimo jiné předchází tomu, aby jakákoli osoba nepatřičně ovlivňovala způsob, jakým je oceňování prováděno, nebo takové ovlivňování omezují.
Článek 68
Použití modelu k oceňování aktiv
1. Je-li k oceňování aktiv alternativního investičního fondu používán model, v zásadách a postupech oceňování se tento model a jeho základní rysy vysvětlí a odůvodní. Řádně se zdokumentuje důvod pro výběr tohoto modelu, podkladové údaje, předpoklady použité v modelu a odůvodnění jejich použití a rovněž to, jaká má oceňování pomocí modelů omezení.
2. Zásady a postupy oceňování zajistí, aby byl model před použitím zvalidován osobou s dostatečnými odbornými znalostmi, která se nepodílela na tvorbě daného modelu. Validační proces se řádně zdokumentuje.
3. Model podléhá předchozímu schválení vrcholného vedení správce. Pokud model používá správce, který sám provádí oceňování, předchozím schválením vrcholného vedení není dotčeno právo příslušného orgánu požadovat podle čl. 19 odst. 9 směrnice 2011/61/EU, aby byl model ověřen externím znalcem nebo auditorem.
Článek 69
Jednotné uplatňování zásad a postupů oceňování
1. Správce zajistí, aby zásady a postupy oceňování a stanovené metody oceňování byly uplatňovány jednotně.
2. Zásady a postupy oceňování a stanovené metody oceňování se uplatňují na všechna aktiva alternativního investičního fondu se zohledněním investiční strategie, druhu aktiva a případně existence rozdílných externích znalců.
3. Není-li vyžadována aktualizace, zásady a postupy oceňování se nadále uplatňují jednotně a zdroje a pravidla oceňování stále zůstávají jednotné.
4. Postupy oceňování a stanovené metody oceňování se uplatňují jednotně na všechny alternativní investiční fondy spravované jedním správcem, se zohledněním investičních strategií, druhů aktiv držených alternativními investičními fondy a případně existence rozdílných externích znalců.
Článek 70
Pravidelný přezkum zásad a postupů oceňování
1. V zásadách oceňování se stanoví pravidelný přezkum zásad a postupů a rovněž metod oceňování. Přezkum se provádí alespoň jednou ročně a předtím, než alternativní investiční fond začne využívat novou investiční strategii nebo nový druh aktiv, jež nejsou zahrnuta v současných zásadách oceňování.
2. Zásady a postupy oceňování popisují, jak se provede změna zásad oceňování, včetně metody oceňování, a za jakých okolností je vhodné změnu provést. Doporučení ke změně zásad a postupů se předkládají vrcholnému vedení, které veškeré změny přezkoumá a schválí.
3. Funkce řízení rizik uvedená v článku 38 zásady a postupy přijaté k oceňování aktiv přezkoumá a v případě potřeby poskytne ohledně zásad a postupů vhodnou podporu.
Článek 71
Přezkum jednotlivých hodnot aktiv
1. Správce zajistí, aby všechna aktiva držená alternativním investičním fondem byla spravedlivě a přiměřeně oceněna. Správce pro každý druh aktiv zdokumentuje, jakým způsobem je přiměřenost a spravedlivost jednotlivých hodnot posouzena. Správce je kdykoli schopen prokázat, že portfolia alternativních investičních fondů, které spravuje, jsou řádně oceněna.
2. V zásadách a postupech oceňování se stanoví postup přezkumu jednotlivých hodnot aktiv, u nichž existuje značné riziko nesprávného ocenění, například v následujících případech:
a)
ocenění je založeno na cenách dostupných pouze od jedné protistrany nebo jednoho makléře;
b)
ocenění je založeno na nelikvidních burzovních cenách;
c)
ocenění je ovlivněno stranami, jež jsou ve spojení se správcem;
d)
ocenění je ovlivněno subjekty, které mohou mít na výsledcích daného alternativního investičního fondu finanční zájem;
e)
ocenění je založeno na cenách poskytnutých protistranou, která je původcem nástroje, zejména pokud původce také financuje pozici alternativního investičního fondu v daném nástroji;
f)
ocenění je ovlivněno jedním nebo více jednotlivci v rámci správce.
3. Zásady a postupy pro oceňování musejí upravit způsob jejich přezkumu včetně dostatečného a vhodného ověření přiměřenosti jednotlivých hodnot. Přiměřenost se posoudí podle toho, zda existuje odpovídající stupeň objektivity. Součástí těchto ověření je alespoň:
a)
ověření hodnot porovnáním s cenami stanovenými protistranami a cenami stanovenými v průběhu času;
b)
validace hodnot na základě srovnání realizačních cen s posledními účetními hodnotami;
c)
posouzení pověsti, soudržnosti a kvality zdroje oceňování;
d)
srovnání s hodnotami pocházejícími od třetí strany;
e)
přezkum a zdokumentování výjimek;
f)
zjištění a vyhledání rozdílů, které se zdají být neobvyklé nebo se liší o referenční odchylku stanovenou pro oceňování u daného druhu aktiva;
g)
zjišťování přítomnosti zastaralých cen nebo neaktuálních parametrů;
h)
srovnání s cenami souvisejících aktiv nebo jejich zajištění;
i)
přezkum vstupů používaných pro stanovování cen pomocí modelů, zejména těch vstupů, pro něž cena stanovená modelem vykazuje značnou citlivost.
4. Zásady a postupy oceňování zahrnují vhodná opatření pro eskalaci, kterými se řeší rozdíly nebo jiné problémy při oceňování aktiv.
Článek 72
Výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii
1. Správce zajistí, že u každého alternativního investičního fondu, který spravuje, je čistá hodnota aktiv na podílovou jednotku nebo akcii vypočtena při každé emisi nebo upsání nebo vyplacení nebo zrušení podílových jednotek nebo akcií, nejméně však jednou za rok.
2. Správce zajistí, že postupy a metody pro výpočet čisté hodnoty aktiv na podílovou jednotku nebo akcii jsou zcela zdokumentovány. Správce postupy a metody výpočtu a jejich použití pravidelně ověřuje a odpovídajícím způsobem mění dokumentaci.
3. Správce zajistí, že jsou zavedeny postupy nápravy pro případ nesprávného výpočtu čisté hodnoty aktiv.
4. Správce zajistí, aby počet podílových jednotek nebo akcií v emisi podléhal pravidelnému ověření alespoň tak často, jak je počítána cena podílové jednotky nebo akcie.
Článek 73
Profesní záruky
1. Externí znalci poskytují na žádost profesní záruky, kterými prokazují svou schopnost provádět oceňování. Externí znalci předkládají profesní záruky v písemné podobě.
2. Profesní záruky obsahují doklad o kvalifikaci externího znalce a jeho schopnosti provádět řádné a nezávislé oceňování, přičemž obsahují alespoň doklad o:
a)
dostatečných lidských a technických zdrojích;
b)
odpovídajících postupech, jež zaručují řádné a nezávislé oceňování;
c)
odpovídajících znalostech a porozumění investiční strategii alternativního investičního fondu a aktiv, které má externí znalec za úkol oceňovat;
d)
dostatečně dobré pověsti a dostatečné zkušenosti s oceňováním.
3. Jestliže externí znalec podléhá povinné profesní registraci u příslušného orgánu nebo jiného subjektu státu, v němž je usazen, musí profesní záruka obsahovat název tohoto orgánu nebo subjektu a příslušné kontaktní informace. Profesní záruka jasně uvádí právní a správní předpisy nebo pravidla pro výkon povolání, kterým externí znalec podléhá.
Článek 74
Četnost oceňování aktiv v držení otevřených alternativních investičních fondů
1. Finanční nástroje v držení otevřených alternativních investičních fondů by měly být oceňovány vždy, když se vypočítává čistá hodnota aktiv na podílovou jednotku nebo akcii podle čl. 72 odst. 1.
2. Ostatní aktiva v držení otevřených alternativních investičních fondů se oceňují nejméně jednou ročně a vždy, když existuje důkaz, že poslední určená hodnota již není reálná nebo řádná.
ODDÍL 8
Pověření jiné osoby úkoly správce
(čl. 20 odst. 1, 2, 4 a 5 směrnice 2011/61/EU)
Článek 75
Obecné zásady
Správci, kteří pověřují jinou osobu, aby jejich jménem vykonávala jejich úkoly, musí splnit zejména následující obecné zásady:
a)
struktura pověření neumožňuje správcům vyhýbat se své odpovědnosti nebo závazkům;
b)
v důsledku pověření jiné osoby se nemění povinnosti správce vůči alternativnímu investičnímu fondu a jeho investorům;
c)
nejsou ohroženy podmínky, které musí správce splnit, aby mu bylo povoleno vykonávat činnost v souladu se směrnicí 2011/61/EU;
d)
pověření má formu písemné dohody uzavřené mezi správcem a pověřenou osobou;
e)
správce zajistí, že pověřená osoba svěřené úkoly vykonává účinně a v souladu s platnými právními a správními požadavky, a zavede metody a postupy k průběžnému vyhodnocování služeb poskytovaných pověřenou osobou. Pokud vyjde najevo, že pověřená osoba není schopna vykonávat úkoly účinně či v souladu s platnými právními a správními požadavky, správce učiní vhodné kroky;
f)
správce vykonává účinný dohled nad svěřenými úkoly a řídí rizika související s pověřením jiné osoby. Pro tyto účely má správce neustále k dispozici odborné znalosti a zdroje nezbytné k vykonávání dohledu nad svěřenými úkoly. Správce v dohodě stanoví vůči pověřené osobě své právo na informace, právo kontroly, vstupu a přístupu a právo udělovat pokyny a sledovat činnost. Správce rovněž zajistí, aby pověřená osoba řádně dohlížela na výkon svěřených úkolů a odpovídajícím způsobem řídila rizika související s pověřením;
g)
správce zajišťuje, aby kontinuita a kvalita svěřených úkolů nebo pověření vykonávat tyto úkoly byla zachována i v případě ukončení pověření, buď tím, že převede svěřené úkoly nebo pověření tyto úkoly vykonávat na jinou třetí osobu, nebo tím, že je vykoná sám;
h)
příslušná práva a povinnosti správce a pověřené osoby jsou jasně rozděleny a zakotveny v dohodě. Správce si smluvně zajistí zvláště právo udělovat pokyny a ukončit pověření, právo na informace, právo kontroly a přístupu k účetním knihám a do prostor pověřené osoby. V dohodě se stanoví, že k dalšímu pověření může dojít pouze se souhlasem správce;
i)
pokud se pověření týká správy portfolia, je vykonáváno v souladu s investiční strategií alternativního investičního fondu. Správce udělí pověřené osobě pokyny, jak investiční strategii provádět, a průběžně kontroluje, zda ji pověřená osoba dodržuje;
j)
správce zajistí, aby mu pověřená osoba sdělila jakékoli okolnosti, které mohou mít zásadní dopad na schopnost pověřené osoby účinně vykonávat svěřené úkoly či je vykonávat v souladu s platnými právními a správními požadavky;
k)
správce zajistí, aby pověřená osoba chránila důvěrné informace týkající se správce, alternativního investičního fondu dotčeného pověřením a investorů daného fondu;
l)
správce zajistí, aby pověřená osoba vytvořila, zavedla a udržovala nouzový plán obnovy po haváriích a plán pravidelného testování záložních zařízení s přihlédnutím k typům svěřených úkolů.
Článek 76
Objektivní důvody pro pověření
1. Správce poskytne příslušným orgánům podrobný popis, vysvětlení a důkaz o objektivních důvodech pro pověření. Při posuzování, zda je celková struktura pověření založena na objektivních důvodech ve smyslu čl. 20 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/61/EU, se zváží následující kritéria:
a)
optimalizace obchodních funkcí a procesů;
b)
úspory nákladů;
c)
odborné znalosti pověřené osoby v oblasti administrativy nebo specifických trhů či investic;
d)
přístup pověřené osoby ke celosvětovým obchodním systémům.
2. Na žádost příslušného orgánu musí správce poskytnout podrobnější vysvětlení a dokumenty dokládající, že celková struktura pověření je založena na objektivních důvodech.
Článek 77
Vlastnosti pověřené osoby
1. Pověřená osoba musí disponovat dostatečnými zdroji a dostatečným počtem zaměstnanců, kteří mají schopnosti, vědomosti a odborné znalosti nezbytné k plnění svěřených úkolů, a musí mít vhodnou organizační strukturu podporující plnění svěřených úkolů.
2. Osoby, které fakticky vykonávají činnost svěřenou správcem, musí mít dostatečné zkušenosti, odpovídající teoretické znalosti a odpovídající praktické zkušenosti s prováděním příslušných úkolů. Jejich odborná příprava a povaha funkcí, které zastávaly v minulosti, musí být přiměřená pro výkon této činnosti.
3. Osoby, které fakticky vykonávají činnost pověřené osoby, se nepovažují za osoby s dostatečně dobrou pověstí, pokud mají jakékoli negativní záznamy týkající se hodnocení dobré pověsti a řádného výkonu svěřených úkolů nebo jsou-li známy jiné relevantní informace, které mají vliv na jejich dobrou pověst. Takové negativní záznamy zahrnují mimo jiné trestné činy, soudní řízení nebo správní sankce, jež jsou relevantní pro výkon svěřených úkolů. Zvláštní pozornost se věnuje trestným činům v oblasti financí, k nimž patří mimo jiné povinnosti spojené s předcházením praní peněz, nepoctivému jednání, podvodům nebo finanční trestné činnosti, úpadku nebo platební neschopnosti. K relevantním informacím také patří například informace naznačující, že daná osoba není důvěryhodná nebo poctivá.
Podléhá-li pověřená osoba ve vztahu ke svým profesionálním službám regulaci v Unii, považují se faktory uvedené v prvním pododstavci za splněné, jestliže příslušný orgán dohledu zhodnotil kritérium „dobré pověsti“ v rámci postupu pro udělení povolení, pokud neexistuje důkaz o opaku.
Článek 78
Pověření správou portfolia nebo řízením rizik
1. Tento článek se použije, jestliže se pověření týká správy portfolia nebo řízení rizik.
2. Za subjekty, které mají povolení nebo registraci pro účely správy majetku a které podléhají dohledu, v souladu s čl. 20 odst. 1 písm. c) směrnice 2011/61/EU se považují následující subjekty:
a)
správcovské společnosti s povolením podle směrnice 2009/65/ES;
b)
investiční podniky s povolením vykonávat správu portfolia podle směrnice 2004/39/ES;
c)
úvěrové instituce s povolením podle směrnice 2006/48/ES, jež jsou oprávněny vykonávat správu portfolia podle směrnice 2004/39/ES;
d)
správci nesamosprávných alternativních investičních fondů s povolením podle směrnice 2011/61/EU;
e)
subjekty třetích zemí, které mají povolení nebo registraci pro účely správy majetku a které podléhají účinnému dohledu příslušného orgánu ve třetí zemi.
3. Pokud se pověření týká podniku se sídlem ve třetí zemi, musí být v souladu s čl. 20 odst. 1 písm. d) směrnice 2011/61/EU splněny následující podmínky:
a)
mezi příslušnými orgány domovského členského státu správce a orgány dohledu nad podnikem, který byl úkoly pověřen, je uzavřena písemná dohoda;
b)
dohoda uvedená v písmeni a) umožňuje příslušným orgánům ve vztahu k podniku, jemuž byly úkoly svěřeny:
i)
na žádost obdržet příslušné informace nezbytné k výkonu dohledu, jak stanoví směrnice 2011/61/EU,
ii)
získat přístup k dokumentům souvisejícím s výkonem dohledu, jež jsou uchovávány ve třetí zemi,
iii)
provádět kontroly na místě v prostorách podniku, který byl úkoly pověřen. Praktické postupy v případě kontroly na místě se podrobně popíší v písemné dohodě,
iv)
od orgánu dohledu ve třetí zemi obdržet co možná nejdříve informace pro účely vyšetřování údajných nedodržení požadavků směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření,
v)
spolupracovat při vymáhání práva v souladu s vnitrostátními a mezinárodními právními předpisy platnými pro orgány dohledu ve třetí zemi a pro příslušné orgány EU v případě nedodržení požadavků směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření a příslušných vnitrostátních právních předpisů.
Článek 79
Účinný dohled
Pověření zabraňuje účinnému dohledu správce, jestliže:
a)
správce, jeho auditoři a příslušné orgány nemají faktický přístup k údajům souvisejícím se svěřenými úkoly ani přístup do podnikatelských prostor pověřené osoby, nebo příslušné orgány nejsou schopny tato práva přístupu vykonávat;
b)
pověřená osoba nespolupracuje ohledně svěřených úkolů s příslušnými orgány správce;
c)
správce ani na žádost příslušného orgánu nezpřístupní veškeré informace nezbytné k tomu, aby orgány mohly dohlížet na to, zda výkon svěřených úkolů je v souladu s požadavky směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření.
Článek 80
Střety zájmů
1. V souladu s čl. 20 odst. 2 písm. b) směrnice 2011/61/EU se k posouzení, zda by u pověření mohlo dojít ke střetu zájmů se zájmy správce nebo investora do alternativního investičního fondu, použijí alespoň tato kritéria:
a)
jsou-li správce a pověřená osoba součástí stejné skupiny nebo mají jakýkoli jiný smluvní vztah, míra, do jaké pověřená osoba kontroluje správce nebo je schopna ovlivnit jeho jednání;
b)
jsou-li pověřená osoba a investor alternativního investičního fondu součástí stejné skupiny nebo mají jakýkoli jiný smluvní vztah, míra, do jaké tento investor kontroluje pověřenou osobu nebo je schopen ovlivnit její jednání;
c)
pravděpodobnost, že pověřená osoba získá finanční prospěch nebo se vyhne finanční ztrátě na úkor alternativního investičního fondu nebo investorů do tohoto fondu;
d)
pravděpodobnost, že pověřená osoba má zájem na výsledku služby nebo činnosti poskytované správci nebo alternativnímu investičnímu fondu;
e)
pravděpodobnost, že pověřená osoba má finanční či jinou motivaci upřednostnit zájem jiného klienta před zájmy alternativního investičního fondu nebo investorů do tohoto fondu;
f)
pravděpodobnost, že pověřená osoba dostává nebo dostane v souvislosti s činnostmi kolektivní správy portfolií, které jsou poskytovány správci a jím spravovanému alternativnímu investičnímu fondu, od osoby, která není správcem, materiální stimul v podobě peněz, zboží nebo služeb, který není běžnou provizí či poplatkem za poskytovanou službu.
2. Činnost správy portfolia či řízení rizik lze považovat za funkčně a hierarchicky oddělenou od dalších činností, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, pouze pokud jsou splněny následující podmínky:
a)
osoby, které vykonávají správu portfolia, nejsou zapojeny do výkonu činností, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, například do činností kontroly;
b)
osoby, které vykonávají řízení rizik, nejsou zapojeny do výkonu činností, u nichž by mohlo dojít ke střetu zájmů, například do provozní činnosti;
c)
nad osobami, které vykonávají řízení rizik, nevykonávají dohled osoby zodpovědné za provádění provozních činností;
d)
toto oddělení funkcí je zajištěno v celé hierarchické struktuře pověřené osoby až po řídící orgán a je kontrolováno řídícím orgánem a funkcí dohledu, pokud tato funkce v podniku pověřené osoby existuje.
3. Lze mít za to, že možné střety zájmů jsou řádně rozpoznávány, řešeny, sledovány a oznamovány investorům daného alternativního investičního fondu, pouze pokud:
a)
správce zajistí, aby pověřená osoba přijala všechny rozumné kroky k rozpoznávání, řešení a sledování potenciálních střetů zájmů, k nimž může dojít mezi správcem, alternativním investičním fondem a investory do daného fondu. Správce zajistí, že pověřená osoba má zavedeny postupy odpovídající postupům vyžadovaným v článcích 31 až 34;
b)
správce zajistí, aby pověřená osoba správci oznamovala možné střety zájmů, jakož i postupy a opatření, jež je třeba přijmout, aby byly tyto střety zájmů vyřešeny, a správce je poté oznámí alternativnímu investičnímu fondu a investorům do alternativního investičního fondu v souladu s článkem 36.
Článek 81
Schválení a oznámení dalšího pověření
1. Další pověření nabude účinku, pokud s ním dal správce písemně souhlas.
Obecný souhlas, který dal správce předem, se nepovažuje za souhlas v souladu s čl. 20 odst. 4 písm. a) směrnice 2011/61/EU.
2. V souladu s čl. 20 odst. 4 písm. b) směrnice 2011/61/EU musí oznámení obsahovat podrobné údaje o pověřené osobě, název příslušného orgánu, od něhož získala další pověřená osoba povolení nebo registraci, svěřené úkoly, alternativní investiční fondy dotčené dalším pověřením, kopii písemného souhlasu správce a zamýšlené datum, kdy další pověření nabude účinnosti.
Článek 82
Subjekt typu „poštovní schránka“ a správce, u kterého se nelze nadále domnívat, že alternativní investiční fond spravuje
1. Správce se považuje za subjekt typu „poštovní schránka“ a nelze ho nadále považovat za správce alternativního investičního fondu alespoň v následujících situacích:
a)
správce již nemá nezbytné odborné znalosti a zdroje, aby účinně dohlížel na plnění svěřených úkolů a řídil rizika související s pověřením;
b)
správce již nemá pravomoc přijímat rozhodnutí v klíčových oblastech, za které má odpovědnost vrcholné vedení, nebo již nemá pravomoc vykonávat funkce vrcholného vedení, zejména ve vztahu k provádění obecné investiční politiky a investičních strategií;
c)
správce ztrácí smluvní práva vyšetřovat, právo kontroly, přístupu nebo právo udělovat pokyny pověřeným osobám nebo se výkon těchto práv stal prakticky nemožný;
d)
správce pověří jinou osobu plněním funkce správy investic v rozsahu, který podstatným způsobem převyšuje funkce správy investic vykonávané správcem samým. Při posuzování rozsahu pověření posoudí příslušné orgány celkovou strukturu pověření a vezmou v úvahu nejen aktiva, jejichž správa byla svěřena, ale také následující kvalitativní kritéria:
i)
druh aktiv, do kterých alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem alternativního investičního fondu investoval, a význam aktiv, jejichž správa byla svěřena, pro rizikově-výnosový profil alternativního investičního fondu,
ii)
význam aktiv, jejichž správa byla svěřena, pro dosažení investičních cílů alternativního investičního fondu,
iii)
zeměpisné rozložení investic alternativního investičního fondu a rozložení podle odvětví,
iv)
rizikový profil alternativního investičního fondu,
v)
typ investiční strategie, kterou uplatňuje alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu,
vi)
typ úkolů, jež byly svěřeny, ve srovnání s úkoly, jež si správce ponechal, a
vii)
uspořádání pověřených osob a jejich dále pověřených osob, zeměpisnou oblast jejich působnosti a strukturu jejich společnosti.
2. Komise sleduje používání tohoto článku s ohledem na vývoj na trhu. Komise přezkoumá situaci po dvou letech a bude-li to nezbytné, přijme vhodná opatření, kterými podrobněji specifikuje podmínky, za nichž se má za to, že správce delegoval své činnosti v takovém rozsahu, že se stal subjektem typu „poštovní schránka“ a nelze jej dále považovat za správce alternativního investičního fondu.
3. Evropský orgán pro cenné papíry může vydat pokyny, aby zajistil konzistentní posuzování struktur pověření po celé Unii.
KAPITOLA IV
DEPOZITÁŘ
ODDÍL 1
Náležitosti písemné smlouvy
(čl. 21 odst. 2 směrnice 2011/61/EU)
Článek 83
Smluvní náležitosti
1. Smlouva, kterou je depozitář v souladu s čl. 21 odst. 2 směrnice 2011/61/EU jmenován, se sepíše mezi depozitářem na jedné straně a správcem, a případně alternativním investičním fondem, na straně druhé a musí obsahovat alespoň následující prvky:
a)
popis služeb, které má depozitář poskytovat, a postupy, jež je třeba přijmout pro každý druh aktiv, do kterého může alternativní investiční fond investovat a který se pak svěří depozitáři;
b)
popis způsobu, jakým se má provádět úschova a dohled podle druhu aktiva a zeměpisných oblastí, v nichž hodlá alternativní investiční fond investovat. Pokud jde o povinnosti opatrování, zahrnuje tento popis také seznam zemí a postupů pro doplňování dalších zemí či případně vymazávání zemí ze seznamu. Tyto informace musí být v souladu s informacemi uvedenými ve statutu, zakládacích dokumentech nebo nabídkových dokumentech alternativního investičního fondu ohledně aktiv, do nichž může fond investovat;
c)
prohlášení, že na odpovědnost depozitáře nemá vliv skutečnost, že své funkce opatrování svěřil třetí osobě, pokud se této odpovědnosti nezprostí v souladu s čl. 21 odst. 13 nebo 14 směrnice 2011/61/EU;
d)
období platnosti a podmínky pro změnu a ukončení smlouvy včetně situací, které by mohly vést k ukončení smlouvy, a podrobnosti ohledně postupu ukončování a případně postup, jakým by měl depozitář zaslat všechny odpovídající informace svému následníkovi;
e)
povinnosti zachování důvěrnosti platné pro všechny strany v souladu s příslušnými právními a správními předpisy. Tyto povinnosti nebrání příslušným orgánům v přístupu k relevantním dokumentům a informacím;
f)
prostředky a postupy, kterými depozitář předává správci nebo alternativnímu investičnímu fondu veškeré relevantní informace, které potřebují k plnění svých povinností, včetně uplatňování práv souvisejících s aktivy, a k tomu, aby správce a alternativní investiční fond mohli včas a přesně dohlížet na účty alternativního investičního fondu;
g)
prostředky a postupy, kterými správce a alternativní investiční fond předává veškeré relevantní informace nebo zajišťuje, že depozitář má přístup ke všem informacím, které potřebuje k plnění svých povinností, včetně postupů zajišťujících, že depozitář obdrží informace od ostatních stran jmenovaných alternativním investičním fondem nebo správcem;
h)
informace, zda depozitář nebo třetí strana, která byla pověřena úschovou v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU, mohou aktiva, která jim byla svěřena, opětovně použít a případné podmínky takového použití;
i)
postupy, které je třeba sledovat, uvažuje-li se o změně statutu, zakládacích dokumentů nebo nabídkových dokumentů alternativního investičního fondu, kde jsou podrobně popsány situace, kdy má být depozitář informován nebo kdy je k provedení změny potřeba předchozího souhlasu depozitáře;
j)
všechny potřebné informace, které je třeba vyměnit mezi alternativním investičním fondem, správcem, třetí stranou jednající jménem alternativního investičního fondu nebo správce na jedné straně a depozitářem na straně druhé, týkající se prodeje, upsání, vyplacení, vydání, zrušení a opětovného nákupu podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu;
k)
všechny potřebné informace, které je třeba vyměnit mezi alternativním investičním fondem, správcem, třetí stranou jednající jménem alternativního investičního fondu nebo správce a depozitářem týkající se dohledu a kontroly vykonávaných depozitářem;
l)
jestliže strany smlouvy hodlají pro výkon části svých příslušných povinností jmenovat třetí strany, závazek průběžně poskytovat podrobnosti o jmenované třetí straně a na požádání informace o kritériích použitých k výběru třetí strany a zamýšlené kroky ke sledování činností vykonávaných vybranou třetí stranou;
m)
informace o úkolech a povinnostech smluvních stran v souvislosti s prevencí praní peněz a financování terorismu;
n)
informace o všech peněžních účtech otevřených na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce jednajícího na účet alternativního investičního fondu a postupech zajišťujících, že depozitář bude informován v případě, že bude na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce jednajícího na účet alternativního investičního fondu otevřen nový účet;
o)
podrobnosti ohledně depozitářových postupů eskalace, včetně totožnosti osob, které má depozitář kontaktovat uvnitř alternativního investičního fondu nebo případně správce, zahájí-li takový postup;
p)
závazek depozitáře, že informuje správce, jakmile se dozví, že oddělení aktiv není, nebo již není dostatečné, aby zajistilo ochranu třetí strany, jež byla v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU v konkrétní jurisdikci pověřena úschovou, před insolvencí;
q)
postupy, které depozitáři ve vztahu k jeho povinnostem umožňují prošetřovat jednání správce nebo případně alternativního investičního fondu a hodnotit kvalitu předávaných informací, což zahrnuje přístup k účetním knihám fondu či případně správce nebo šetření na místě;
r)
postupy, kterými může správce či případně alternativní investiční fond posuzovat výkon depozitáře ve vztahu k jeho smluvním povinnostem.
2. Podrobnosti o prostředcích a postupech uvedených v písmenech a) až r) musí být popsány ve smlouvě, kterou se jmenuje depozitář, nebo v jakékoli následné změně smlouvy.
3. Smlouva, kterou se jmenuje depozitář, nebo jakákoli následná změna této smlouvy, na níž odkazuje odstavec 2, mají písemnou formu.
4. Strany se mohou dohodnout, že veškeré informace, které si vyměňují, nebo jejich část mohou být předávány elektronicky za předpokladu, že je zajištěno řádné zaznamenávání těchto informací.
5. Pokud to nevyžadují vnitrostátní právní předpisy, není povinné uzavřít písemnou dohodu pro každý alternativní investiční fond zvlášť; správce a depozitář mohou uzavřít rámcovou dohodu, v níž uvedou seznam alternativních investičních fondů spravovaných správcem, na které se dohoda vztahuje.
6. Upřesní se, jaké vnitrostátní právní předpisy se na smlouvu o jmenování depozitáře a jakékoli následné dohody vztahují.
ODDÍL 2
Obecná kritéria pro posuzování pravidel obezřetnostního dohledu a dohledu, kterým podléhá depozitář usazený ve třetí zemi
(čl. 21 odst. 6 písm. b) směrnice 2011/61/EU)
Článek 84
Kritéria pro posuzování pravidel obezřetnostního dohledu a dohledu, kterým podléhá depozitář usazený ve třetí zemi
Posouzení, zda jsou pravidla obezřetnostního dohledu a dohledu, kterým podléhá depozitář ve třetí zemi, účinná, zda mají stejný účinek jako právo Unie a zda jsou účinně vymáhána, se pro účely čl. 21 odst. 6 písm. b) směrnice 2011/61/EU provádí podle následujících kritérií:
a)
depozitář podléhá povolení a neustálému dohledu příslušného veřejného orgánu s odpovídajícími zdroji k plnění jeho úkolů;
b)
právní předpisy třetí země stanoví kritéria pro povolení činnosti depozitáře, jež mají stejný účinek jako kritéria stanovená pro přístup k podnikání pro úvěrové instituce nebo investiční podniky v Unii;
c)
kapitálové požadavky uložené depozitáři ve třetí zemi mají stejný účinek jako požadavky platné v Unii podle toho, zda je depozitář stejné povahy jako úvěrová instituce nebo investiční podnik usazené v Unii;
d)
provozní podmínky platné pro depozitáře ve třetí zemi mají stejný účinek jako podmínky stanovené pro úvěrové instituce nebo investiční podniky v Unii v závislosti na povaze depozitáře;
e)
požadavky na plnění specifických povinností jako depozitář alternativního investičního fondu založený podle práva třetí země mají stejný účinek jako požadavky stanovené čl. 21 odst. 7 až 15 směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření a příslušného vnitrostátního práva;
f)
v případě, že depozitář neplní požadavky a podmínky uvedené v písmenech a) až e), právo třetí země stanoví dostatečně odrazující kroky k vymáhání práva.
ODDÍL 3
Úkoly depozitáře, patřičná opatrnost a povinnost oddělení aktiv
(čl. 21 odst. 7 až 9 a 11 písm. c) a d) bod iii) směrnice 2011/61/EU)
Článek 85
Sledování peněžních prostředků - obecné požadavky
1. Je-li u subjektu uvedeného v čl. 21 odst. 7 směrnice 2011/61/EU veden nebo otevřen hotovostní účet na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, který za alternativní investiční fond jedná, nebo na jméno depozitáře, který za alternativní investiční fond jedná, správce zajistí, aby depozitář po převzetí svých povinností a poté průběžně obdržel veškeré příslušné informace, které k plnění svých povinností potřebuje.
2. Aby měl depozitář přístup ke všem informacím týkajícím se hotovostních účtů alternativního investičního fondu a měl jasný přehled o všech hotovostních tocích fondu, musí alespoň:
a)
být po svém jmenování informován o všech stávajících hotovostních účtech otevřených na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, který za fond jedná;
b)
být informován, jestliže alternativní investiční fond nebo správce, který za fond jedná, otevře nový hotovostní účet;
c)
obdržet veškeré informace týkající se hotovostních účtů otevřených u třetí strany, a to přímo od této třetí strany.
Článek 86
Sledování peněžních toků alternativního investičního fondu
Depozitář zajistí, aby byly účinně a řádně sledovány peněžní toky alternativního investičního fondu, a zejména alespoň:
a)
zajistí, aby veškeré peněžní prostředky alternativního investičního fondu byly vloženy na hotovostní účty otevřené u subjektů uvedených v čl. 18 odst. 1 písm. a), b) a c) směrnice 2006/73/ES na příslušných trzích, v jejichž rámci jsou pro činnost alternativního investičního fondu vyžadovány hotovostní účty, a tyto subjekty podléhají pravidlům obezřetnosti a dohledu, jež mají stejný účinek jako právo Unie, jsou účinně vymáhány a jsou v souladu se zásadami stanovenými v článku 16 směrnice 2006/73/ES;
b)
zavede účinné a řádné postupy k sesouhlasení všech peněžních toků a provádí takové sesouhlasení denně nebo v případě méně častých peněžních toků, jakmile k takovému toku dojde;
c)
zavede vhodné postupy, aby na konci pracovního dne byly identifikovány významné peněžní toky, a zejména takové toky, které by nemusely být v souladu s operacemi alternativního investičního fondu;
d)
pravidelně vyhodnocuje přiměřenost těchto postupů, také prostřednictvím celkového přezkumu postupů sesouhlasení nejméně jednou do roka a zajištěním, že hotovostní účty otevřené na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, který za alternativní investiční fond jedná, nebo na jméno depozitáře, který za alternativní investiční fond jedná, jsou v postupu sesouhlasení zahrnuty;
e)
průběžně sleduje výsledky sesouhlasení a opatření přijatých v důsledku rozdílů zjištěných při postupu sesouhlasení, a pokud nedostatek nebyl bez zbytečného prodlení napraven, oznámí to správci, a pokud situaci nebylo možné vyjasnit či případně napravit, oznámí to rovněž příslušným orgánům;
f)
kontroluje soulad svých vlastních záznamů hotovostních pozic se záznamy správce. Správce zajistí, aby všechny pokyny a informace týkající se hotovostního účtu otevřeného u třetí strany byly zaslány depozitáři, aby mohl provést svůj vlastní postup sesouhlasení.
Článek 87
Povinnosti týkající se upisování
Správce zajistí, aby depozitář obdržel informace o platbách učiněných investory nebo jejich jménem při upisování podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu na konci každého pracovního dne, kdy správce, alternativní investiční fond nebo strana jednající jeho jménem, například zmocněnec obdrží takové platby nebo pokyn od investora. Správce zajistí, aby depozitář obdržel veškeré další relevantní informace, které potřebuje k zajištění toho, aby platby byly vloženy na hotovostní účty otevřené na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, který za fond jedná, nebo na jméno depozitáře v souladu s ustanoveními čl. 21 odst. 7 směrnice 2011/61/EU.
Článek 88
Finanční nástroje, které mají být dány do opatrování
1. Finanční nástroje, které náleží alternativnímu investičnímu fondu nebo správci jednajícímu jménem tohoto fondu a které nelze depozitáři fyzicky předat, se zahrnou do rozsahu povinností opatrování depozitáře, pokud jsou splněny všechny následující požadavky:
a)
jedná se o převoditelné cenné papíry včetně cenných papírů, které zahrnují derivátové nástroje, jak je uvedeno v čl. 51 odst. 3 posledním pododstavci směrnice 2009/65/ES a v článku 10 směrnice Komise 2007/16/ES (11), nástroje peněžního trhu nebo podílové jednotky v subjektech kolektivního investování;
b)
lze je zapsat nebo držet na účtu přímo nebo nepřímo jménem depozitáře.
2. Do opatrování nelze dát finanční nástroje, které jsou v souladu s platným vnitrostátním právem pouze přímo zapsané na jméno alternativního investičního fondu u samotného emitenta nebo jeho zástupce, například u registrátora nebo zmocněnce.
3. Finanční nástroje, které náleží alternativnímu investičnímu fondu nebo správci jednajícímu jménem tohoto fondu a které lze depozitáři fyzicky předat, se vždy zahrnou do rozsahu povinností opatrování depozitáře.
Článek 89
Povinnosti úschovy u aktiv držených v opatrování
1. Ke splnění povinností stanovených v čl. 21 odst. 8 písm. a) směrnice 2011/61/EU s ohledem na finanční nástroje držené v opatrování depozitář zajistí alespoň, aby:
a)
finanční nástroje byly řádně zapsány v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. a) bodem ii) směrnice 2011/61/EU;
b)
záznamy a oddělené účty byly vedeny tak, aby byla zajištěna jejich přesnost, a zejména zaznamenána jejich souvztažnost k finančním nástrojům a peněžním prostředkům drženým pro alternativní investiční fond;
c)
bylo pravidelně prováděno sesouhlasení mezi interními účty a záznamy depozitáře a účty a záznamy jakékoli třetí strany, která je v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU pověřena opatrováním;
d)
se ve vztahu k finančním nástrojům drženým v opatrování postupovalo s řádnou péčí za účelem zajištění vysoké úrovně ochrany investorů;
e)
v celém řetězci opatrování byla všechna související rizika opatrování zhodnocena a sledována a správce byl informován, jestliže se zjistí značná rizika;
f)
byla zavedena přiměřená organizační opatření k minimalizaci rizika ztráty či znehodnocení finančních nástrojů nebo práv k těmto finančním nástrojům v důsledku podvodu, nekvalitní administrativy, nedostatečné evidence nebo nedbalosti;
g)
bylo ověřeno vlastnické právo alternativního investičního fondu nebo vlastnické právo správce jednajícího jménem tohoto fondu k danému aktivu.
2. Pokud depozitář plněním svých úkolů opatrování pověří v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU třetí osobu, nadále podléhá požadavkům uvedeným v odst. 1 písm. b) až e) tohoto článku. Depozitář rovněž zajistí, aby třetí strana splňovala požadavky uvedené v odst. 1 písm. b) až g) tohoto článku a povinnosti oddělení aktiv stanovené v článku 99.
3. Depozitářovy povinnosti úschovy uvedené v odstavcích 1 a 2 se použijí na základě přístupu se zohledněním na podkladová aktiva držená finančními a případně právními strukturami, které jsou přímo nebo nepřímo kontrolovány alternativním investičním fondem nebo správcem jednajícím jménem alternativního investičního fondu.
Požadavek uvedený v prvním pododstavci se neuplatní na fondy fondů ani na řídící a podřízené fondy, pokud podkladové fondy mají depozitáře, který provádí řádné opatrování aktiv těchto fondů.
Článek 90
Povinnosti úschovy týkající se ověření vlastnictví a vedení evidence
1. Správce depozitáři po převzetí jeho povinností a poté průběžně poskytuje veškeré příslušné informace, které depozitář potřebuje ke splnění svých povinností podle čl. 21 odst. 8 písm. b) směrnice 2011/61/EU, a zajistí, aby depozitáři poskytovaly veškeré příslušné informace také třetí strany.
2. Ke splnění povinností uvedených v čl. 21 odst. 8 písm. b) směrnice 2011/61/EU musí depozitář alespoň:
a)
mít bez zbytečného prodlení přístup k veškerým příslušným informacím, které potřebuje ke splnění své povinnosti ověřit vlastnictví a vést evidenci, včetně příslušných informací, jež mají depozitáři poskytnout třetí strany;
b)
disponovat dostatečnými a spolehlivými informacemi, aby se ujistil o vlastnickém právu alternativního investičního fondu nebo vlastnickém právu správce jednajícího jménem fondu k daným aktivům;
c)
vést evidenci o těch aktivech, u nichž se ujistil, že alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem tohoto fondu na ně má vlastnické právo. Ke splnění této povinnosti musí depozitář:
i)
zapsat ve své evidenci na jméno alternativního investičního fondu aktiva, včetně jejich příslušných nominálních hodnot, u nichž se ujistil, že na ně alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu mají vlastnické právo,
ii)
být kdykoli schopen poskytnout kompletní a aktualizovaný soupis aktiv alternativního investičního fondu, včetně jejich příslušných nominálních hodnot.
Pro účely odst. 2 písm. c) bodu ii) depozitář zajistí, že jsou zavedeny postupy, aby zapsaná aktiva nemohla být připsána, převedena, vyměněna nebo doručena, aniž by o takových transakcích byl depozitář nebo jeho zástupce informován, a depozitář má bez zbytečného prodlení přístup k listinným důkazům o každé transakci a pozici od příslušné třetí osoby. Správce zajistí, aby příslušná třetí strana poskytovala depozitáři bez zbytečného prodlení osvědčení a jiné listinné důkazy pokaždé, když dojde k prodeji nebo nabytí aktiv nebo k podnikovému opatření („corporate action“), jehož důsledkem je emise finančního nástroje, a to alespoň jednou za rok.
3. V každém případě depozitář zajistí, aby správce měl zavedeny a uplatňoval vhodné postupy k ověření, zda aktiva nabytá alternativním investičním fondem, který spravuje, jsou odpovídajícím způsobem zapsána na jméno alternativního investičního fondu nebo na jméno správce, jenž za fond jedná, a ke kontrole souladu mezi pozicemi v evidenci správce a aktivy, u nichž se depozitář ujistil, že k nim má alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu vlastnická práva. Správce zajistí, aby všechny pokyny a příslušné informace týkající se aktiv alternativního investičního fondu byly zaslány depozitáři, aby mohl provést svůj vlastní postup ověření či sesouhlasení.
4. Pro případ, že je zjištěna nesrovnalost, depozitář vytvoří a zavede postup eskalace, jehož součástí je informování správce a příslušného orgánu v případě, že situaci nelze vyjasnit či případně napravit.
5. Depozitářovy povinnosti úschovy uvedené v odstavcích 1 až 4 se použijí na základě přístupu se zohledněním na podkladová aktiva držená finančními či případně právními strukturami, které alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem alternativního investičního fondu založil pro účely investování do podkladových aktiv a které přímo nebo nepřímo kontroluje.
Požadavek uvedený v prvním pododstavci se neuplatní na fondy fondů ani na řídící a podřízené fondy, pokud podkladové fondy mají depozitáře, který provádí úkoly ověření vlastnictví a vedení evidence pro aktiva tohoto fondu.
Článek 91
Informační povinnosti hlavních makléřů
1. Byl-li jmenován hlavní makléř, správce zajistí, aby od data tohoto jmenování byla v platnosti dohoda, podle níž je hlavní makléř povinen zpřístupnit depozitáři zejména prohlášení na trvalém nosiči obsahující následující informace:
a)
hodnoty položek vyjmenovaných v odstavci 3 na konci každého pracovního dne;
b)
podrobnosti o jakýchkoli dalších záležitostech nezbytné k tomu, aby depozitář alternativního investičního fondu měl aktualizované a přesné informace o hodnotě aktiv, jejichž úschovou byl v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU pověřen.
2. Prohlášení uvedené v odstavci 1 se depozitáři alternativního investičního fondu zpřístupní nejpozději na konci pracovního dne následujícího po dni, jehož se týká.
3. Položky uvedené v odst. 1 písm. a) zahrnují:
a)
celkovou hodnotu aktiv, který hlavní makléř drží na účet alternativního investičního fondu, pokud je úschovou pověřena v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU jiná osoba. Hodnota následujících položek:
i)
hotovostní úvěry poskytnuté alternativnímu investičnímu fondu a připsaný úrok,
ii)
cenné papíry, které má alternativní investiční fond opětovně doručit v rámci otevřených krátkých pozic, do kterých vstoupil na účet fondu;
iii)
stávající částky vypořádání, jež má alternativní investiční fond zaplatit v rámci termínových smluv (futures),
iv)
peněžní příjmy z krátkých prodejů držené hlavním makléřem ve vztahu ke krátkým pozicím, do kterých vstoupil na účet fondu,
v)
peněžní prostředky držené hlavním makléřem ve vztahu k otevřeným termínovým smlouvám (futures), které jsou uzavřeny na účet fondu. Tato povinnost platí vedle povinností plynoucích z článků 87 a 88,
vi)
tržně přeceněné závěrečné (mark-to-market close-out) expozice plynoucí z OTC transakcí, které jsou uzavřeny na účet fondu,
vii)
celkové zajištěné závazky alternativního investičního fondu vůči hlavnímu makléři a
viii)
všechna ostatní aktiva týkající se alternativního investičního fondu;
b)
hodnotu ostatních aktiv uvedených v čl. 21 odst. 8 písm. b) směrnice 2011/61/EU držených hlavním makléřem jako zajištění ve vztahu k zajištěným transakcím, do kterých vstoupil v rámci makléřské dohody;
c)
hodnotu aktiv alternativního investičního fondu, u nichž hlavní makléř uplatnil právo využití;
d)
seznam všech institucí, u nichž hlavní makléř drží nebo může držet peněžní prostředky alternativního investičního fondu na účtu otevřeném na jméno tohoto fondu nebo na jméno správce, který za fond jedná, v souladu s čl. 21 odst. 7 směrnice 2011/61/EU.
Článek 92
Povinnosti dohledu - obecné požadavky
1. Při svém jmenování posoudí depozitář rizika spojená s povahou, rozsahem a složitostí strategie alternativního investičního fondu a organizace správce, aby vypracoval postupy dohledu, jež jsou vhodné pro daný fond a aktiva, do nichž fond investuje, a tyto postupy pak zavede a uplatní. Postupy se pravidelně aktualizují.
2. Při plnění povinností dohledu podle čl. 21 odst. 9 směrnice 2011/61/EU provádí depozitář kontroly ex post a ověření postupů a procedur, za něž zodpovídá správce, alternativní investiční fond nebo ustanovená třetí strana. Depozitář za všech okolností zajistí, že existují vhodné postupy ověření a sesouhlasení, které jsou zavedeny, používány a často přehodnocovány. Správce zajistí, aby všechny pokyny týkající se aktiv a operací alternativního investičního fondu byly zaslány depozitáři, aby mohl provést svůj vlastní postup ověření či sesouhlasení.
3. Depozitář vytvoří jasný a komplexní postup eskalace, aby mohl řešit situace, kdy při plnění svých povinností dohledu zjistí potenciální nesrovnalosti, a podrobnosti o tomto postupu na žádost zpřístupní příslušným orgánům správce.
4. Správce depozitáři po převzetí jeho povinností a poté průběžně poskytuje veškeré příslušné informace, které depozitář potřebuje ke splnění svých povinností podle čl. 21 odst. 9 směrnice 2011/61/EU, včetně informací, které mají depozitáři poskytovat třetí strany. Správce zejména zajistí, aby depozitář mohl mít přístup k účetním knihám a provádět kontroly na místě v prostorách správce a jakéhokoli poskytovatele služeb jmenovaného alternativním investičním fondem nebo správcem, jako například administrátorů nebo externích znalců, a případně aby kvalifikovaní nezávislí auditoři nebo jiní odborníci mohli přezkoumat zprávy a prohlášení o uznaných externích osvědčeních, aby byla zajištěna přiměřenost a vhodnost zavedených postupů.
Článek 93
Povinnosti týkající se upisování a vyplácení
K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. a) směrnice 2011/61/EU splní depozitář následující požadavky:
1)
depozitář zajistí, aby alternativní investiční fond, správce nebo pověřený subjekt vytvořil, zavedl a používal vhodné a soudržné postupy za účelem:
i)
sesouhlasení pokynů k upsání s výnosy z upsání a sesouhlasení počtu emitovaných podílových jednotek nebo akcií s výnosy z upsání, které alternativní investiční fond získal,
ii)
sesouhlasení pokynů k vyplacení s vyplacenými částkami a sesouhlasení počtu zrušených podílových jednotek nebo akcií s částkami, které alternativní investiční fond vyplatil,
iii)
pravidelného ověření, zda je postup sesouhlasení vhodný.
Pro účely bodů i), ii) a iii) depozitář zejména pravidelně kontroluje, zda celkový počet podílových jednotek nebo akcií na účtech alternativního investičního fondu souhlasí s celkovým počtem podílových jednotek nebo akcií v oběhu zapsaných v registru fondu.
2)
Depozitář zajistí, aby postupy týkající se prodeje, emise, odkupu, vyplácení a zrušení podílových jednotek nebo akcií alternativního investičního fondu byly v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy a se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu, pravidelně tento soulad kontroluje a ověřuje, zda jsou dané postupy efektivně uplatňovány.
3)
Četnost depozitářových kontrol odpovídá četnosti upsání a vyplacení.
Článek 94
Povinnosti týkající se oceňování akcií/podílových jednotek
1. K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. b) směrnice 2011/61/EU musí depozitář:
a)
průběžně ověřovat, zda jsou vytvořeny a používány vhodné a soudržné postupy oceňování aktiv alternativního investičního fondu v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatření a se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu, a
b)
zajistit, aby zásady a postupy oceňování byly účinně prováděny a pravidelně přehodnocovány.
2. Postupy depozitáře se provádí s četností, která odpovídá četnosti uvedené v zásadách oceňování alternativního investičního fondu, jež jsou vymezeny v článku 19 směrnice 2011/61/EU a jejích prováděcích opatřeních.
3. Pokud se depozitář domnívá, že výpočet hodnoty akcií nebo podílových jednotek alternativního investičního fondu nebyl proveden v souladu s platnými právními předpisy nebo se statutem fondu nebo s článkem 19 směrnice 2011/61/EU, oznámí to správci a případně alternativnímu investičnímu fondu a zajistí, aby byly v nejlepším zájmu investorů fondu včas podniknuty kroky k nápravě.
4. Je-li jmenován externí znalec, depozitář zkontroluje, zda je toto jmenování v souladu s článkem 19 směrnice 2011/61/EU a jejími prováděcími opatřeními.
Článek 95
Povinnosti týkající se plnění pokynů správce
K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. c) směrnice 2011/61/EU musí depozitář alespoň:
a)
vypracovat a zavést vhodné postupy k ověření, že alternativní investiční fond a správce jednají v souladu s platnými právními a správními předpisy a se statutem a zakládacími dokumenty fondu. Depozitář zejména sleduje, zda alternativní investiční fond dodržuje investiční omezení a limity pákového efektu stanovené v nabídkových dokumentech fondu. Tyto postupy jsou úměrné povaze, rozsahu a složitosti alternativního investičního fondu;
b)
vypracovat a zavést postup eskalace pro případ, že alternativní investiční fond poruší jeden z limitů nebo omezení uvedených v písmenu a).
Článek 96
Povinnosti týkající se včasného vypořádání transakcí
1. K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. d) směrnice 2011/61/EU musí depozitář vytvořit postup ke zjištění situací, kdy protiplnění související s operacemi s aktivy alternativního investičního fondu nebo správce jednajícího jménem fondu nebylo alternativnímu investičnímu fondu poskytnuto v obvyklých lhůtách, uvědomit o tom správce, a jestliže situace nebyla napravena, požádat, aby protistrana pokud možno finanční nástroje vrátila.
2. Jestliže se transakce neodehrávají na regulovaném trhu, posuzují se obvyklé lhůty s ohledem na podmínky související s danými transakcemi (smlouvy o OTC derivátech nebo investice do nemovitostí nebo do soukromě vlastněných společností).
Článek 97
Povinnosti týkající se rozdělení příjmů alternativního investičního fondu
1. K dosažení souladu s čl. 21 odst. 9 písm. e) směrnice 2011/61/EU musí depozitář:
a)
zajistit, aby byl výpočet čistého příjmu, jakmile jej správce ohlásil, prováděn v souladu se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu a příslušnými vnitrostátními právními předpisy;
b)
zajistit, aby byla přijata odpovídající opatření, pokud auditoři alternativního investičního fondu vyjádří výhrady k ročnímu finančnímu výkazu. Alternativní investiční fond nebo správce jednající jménem fondu poskytne depozitáři veškeré informace o výhradách vyjádřených k finančnímu výkazu a
c)
zkontrolovat úplnost a přesnost plateb dividend, jakmile byly správcem ohlášeny, a případně odměny za zhodnocení kapitálu.
2. Jestliže má depozitář za to, že výpočet příjmu nebyl proveden v souladu s příslušnými právními předpisy nebo se statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu, uvědomí o tom správce a případně fond a zajistí, aby byly včas podniknuty kroky k nápravě v nejlepším zájmu investorů fondu.
Článek 98
Patřičná opatrnost
1. Ke splnění povinností stanovených v čl. 21 odst. 11 písm. c) směrnice 2011/61/EU depozitář zavede a používá pro výběr a průběžné sledování pověřené osoby vhodný a dokumentovaný postup založený na patřičné opatrnosti. Tento postup se pravidelně a nejméně jednou za rok přehodnotí a na žádost se zpřístupní příslušným orgánům.
2. Při výběru a jmenování třetí osoby, kterou depozitář v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU pověří úkoly úschovy, jedná depozitář s patřičnou dovedností, péčí a opatrností, aby zajistil, že svěřením finančních nástrojů této třetí osobě je zachována přiměřená úroveň ochrany. Depozitář musí alespoň:
a)
posoudit právní a regulační rámec, včetně rizika země, rizika opatrování a vymahatelnosti smluv třetí strany. Toto posouzení by mělo depozitáři zejména umožnit, aby určil možné dopady platební neschopnosti třetí strany na aktiva a práva alternativního investičního fondu. Jestliže se depozitář dozví, že oddělení aktiv není dostatečné k zajištění ochrany před platební neschopností kvůli právním předpisům země, ve které je třetí strana usazena, uvědomí o tom neprodleně správce;
b)
posoudit, zda praxe, postupy a vnitřní kontroly třetí strany jsou přiměřené k zajištění toho, že finanční nástroje alternativního investičního fondu nebo správce jednajícího jménem fondu požívají vysoké úrovně péče a ochrany;
c)
posoudit, zda finanční síla a pověst třetí strany odpovídají úkolům, kterými je pověřena. Posouzení se zakládá na informacích poskytnutých potenciální třetí stranou, jakož i na dalších údajích a informacích, pokud jsou k dispozici.
d)
zajistit, že třetí strana má provozní a technické zázemí nezbytné k plnění svěřených úkolů opatrování s uspokojivou mírou ochrany a zabezpečení.
3. Depozitář provádí s patřičnou dovedností, péčí a opatrností pravidelné kontroly a průběžné sledování, aby zajistil, že třetí strana nadále splňuje kritéria stanovená v odstavci 1 tohoto článku a podmínky stanovené v čl. 21 odst. 11 písm. d) směrnice 2011/61/EU. Za tímto účelem musí depozitář alespoň:
a)
sledovat výkonnost třetí strany a její soulad s normami depozitáře;
b)
zajistit, že třetí strana plní úkoly opatrování s patřičnou péčí, obezřetností a opatrností, a zejména že skutečně zachovává oddělení finančních nástrojů v souladu s požadavky článku 99;
c)
přezkoumat rizika opatrování související s rozhodnutím svěřit aktiva třetí straně a bez zbytečného prodlení uvědomit alternativní investiční fond nebo správce o jakékoli změně těchto rizik. Posouzení se zakládá na informacích poskytnutých třetí stranou a na dalších údajích a informacích, pokud jsou k dispozici. V období otřesů na finančních trzích nebo pokud je zjištěno riziko, zvýší se četnost a zvětší se rozsah přezkumu. Jestliže se depozitář dozví, že oddělení aktiv již není dostatečné k zajištění ochrany před platební neschopností kvůli právním předpisům země, ve které je třetí strana usazena, uvědomí o tom neprodleně správce.
4. Pokud třetí strana pověří plněním svých svěřených úkolů další osobu, platí obdobně podmínky a kritéria stanovené v odstavcích 1, 2 a 3.
5. Depozitář sleduje soulad s čl. 21 odst. 4 směrnice 2011/61/EU.
6. Depozitář vypracuje nouzový plán obnovy pro každý trh, na němž v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU jmenuje třetí stranu, aby plnila povinnosti úschovy. Takový plán obnovy obsahuje určení případného alternativního poskytovatele.
7. Pokud pověřená osoba již nesplňuje uvedené požadavky, depozitář přijme opatření, včetně ukončení smlouvy, která jsou v nejlepším zájmu alternativního investičního fondu a jeho investorů.
Článek 99
Povinnost oddělení aktiv
1. Pokud byla úkoly úschovy zcela nebo částečně pověřena třetí strana, depozitář zajistí, že tato třetí strana, které byly úkoly úschovy svěřeny podle čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU, jedná v souladu s povinností oddělení aktiv stanovené v čl. 21 odst. 11 písm. d) bodě iii) směrnice 2011/61/EU, a ověří, že tato třetí strana:
a)
uchovává záznamy a účty nezbytné k tomu, aby mohla kdykoli a neprodleně rozlišit aktiva alternativních investičních fondů, které jsou klienty depozitáře, od svých vlastních aktiv, aktiv jiných klientů, aktiv držených depozitářem na jeho vlastní účet a aktiv držených pro klienty depozitáře, kteří nejsou alternativními investičními fondy;
b)
uchovává záznamy a účty způsobem, který zajišťuje jejich přesnost a zvláště to, že odpovídají aktivům uschovaným pro depozitářovy klienty;
c)
pravidelně provádí sesouhlasení mezi svými interními účty a záznamy a účty a záznamy třetí strany, kterou v souladu s čl. 21 odst. 11 třetím pododstavcem směrnice 2011/61/EU pověřila úkoly úschovy;
d)
zavede přiměřená organizační opatření k minimalizaci rizika ztráty či znehodnocení finančních nástrojů nebo práv k těmto finančním nástrojům v důsledku zneužití finančních nástrojů, podvodu, nekvalitní administrativy, nedostatečné evidence nebo nedbalosti;
e)
pokud je třetí strana subjektem uvedeným v čl. 18 odst. 1 písm. a), b) a c) směrnice 2006/73/ES, který podléhá účinným pravidlům obezřetnosti a účinnému dohledu, jež mají stejný účinek jako právo Unie a jež jsou účinně vymáhány, depozitář přijme nezbytné kroky k zajištění toho, že peněžní prostředky alternativního investičního fondu jsou drženy na účtu nebo na účtech v souladu s čl. 21 odst. 7 směrnice 2011/61/EU.
2. Jestliže depozitář pověřil v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU úkoly opatrování třetí stranu, je účelem sledování, jak tato třetí strana dodržuje povinnosti oddělovat aktiva, zajistit, aby finanční nástroje, které patří klientům, byly chráněny před platební neschopností této třetí strany. Pokud v souladu s příslušnými právními předpisy, zahrnujícími zejména právní předpisy týkající se majetku nebo platební neschopnosti, nejsou požadavky stanovené v odstavci 1 dostatečné k dosažení daného cíle, depozitář posoudí, jaká další opatření je třeba provést, aby se minimalizovalo riziko ztráty a byla zachována odpovídající úroveň ochrany.
3. Jestliže třetí strana, která byla v souladu s čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU pověřena úkoly úschovy, rozhodne podle čl. 21 odst. 11 třetího pododstavce směrnice 2011/61/EU pověřit úkoly úschovy nebo jejich částí další třetí stranu, použijí se obdobně odstavce 1 a 2.
ODDÍL 4
Ztráta finančních nástrojů, zproštění odpovědnosti a objektivní důvody
(čl. 21 odst. 12 a 13 směrnice 2011/61/EU)
Článek 100
Ztráta finančních nástrojů, které byly drženy v opatrování
1. Za ztrátu finančního nástroje drženého v opatrování ve smyslu čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU se považuje situace, kdy ve vztahu k finančními nástroji drženému v opatrování depozitářem nebo třetí stranou, jež byla opatrováním finančního nástroje drženého v opatrování pověřena, je splněna některá z následujících podmínek:
a)
tvrzené vlastnické právo alternativního investičního fondu se ukáže neplatným, protože již zaniklo nebo nikdy neexistovalo;
b)
alternativní investiční fond byl s konečnou platností zbaven vlastnického práva k finančnímu nástroji;
c)
alternativní investiční fond není s konečnou platností schopen s daným finančním nástrojem přímo či nepřímo nakládat.
2. Správce potvrdí ztrátu finančního nástroje podle zdokumentovaného postupu, který je snadno přístupný příslušným orgánům. Jakmile je ztráta potvrzena, je okamžitě na trvalém nosiči oznámena investorům.
3. Finanční nástroj držený v opatrování se nepovažuje za ztracený ve smyslu čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU, pokud je alternativní investiční fond s konečnou platností zbaven vlastnického práva ke konkrétnímu nástroji, ale tento nástroj je nahrazen jiným finančním nástrojem či nástroji nebo na jiný nástroj přeměněn.
4. V případě platební neschopnosti třetí strany, která byla pověřena opatrováním finančních nástrojů držených v opatrování, správce ztrátu finančního nástroje drženého v opatrování formálně potvrdí, jakmile je s jistotou splněna jedna z podmínek uvedených v odstavci 1.
Zda byla splněna některá z podmínek stanovených v odstavci 1, je jisté nejpozději na konci úpadkového řízení. Správce a depozitář úpadkové řízení pozorně sledují, aby zjistili, zda všechny nebo některé finanční nástroje svěřené třetí straně, která byla pověřena opatrováním finančních nástrojů, byly skutečně ztraceny.
5. Ztráta finančního nástroje drženého v opatrování se formálně potvrdí bez ohledu na to, zda podmínky uvedené v odstavci 1 jsou výsledkem podvodu, nedbalosti nebo jiného úmyslného či neúmyslného jednání.
Článek 101
Zproštění odpovědnosti podle čl. 21 odst. 12 směrnice 2011/61/EU
1. Depozitář nenese odpovědnost podle čl. 21 odst. 12 druhého pododstavce směrnice 2011/61/EU, pokud může prokázat, že jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
událost, která vedla ke ztrátě, není výsledkem jednání nebo opomenutí depozitáře nebo třetí strany, jež byla v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. a) směrnice 2011/61/EU pověřena opatrováním finančních nástrojů držených v opatrování;
b)
depozitář nemohl rozumně zabránit události, která vedla ke ztrátě, i přesto, že přijal veškerá opatření, která jsou povinností obezřetného depozitáře podle obvyklé praxe v této oblasti;
c)
i přesto, že depozitář důkladně a zcela uplatňoval patřičnou opatrnost, nemohl ztrátě zabránit.
Tato podmínka se považuje za splněnou, pokud depozitář zajistil, že depozitář a třetí strana, jež byla v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. a) směrnice 2011/61/EU pověřena opatrováním finančních nástrojů držených v opatrování, učinili všechny následující kroky:
i)
vytvořit, zavést, použít a udržovat struktury a postupy a zajistit, že odborné znalosti jsou přiměřené a úměrné povaze a složitosti aktiv alternativního investičního fondu, aby bylo možné včas zjistit a průběžně sledovat vnější události, které by mohly způsobit ztrátu finančního nástroje drženého v opatrování,
ii)
průběžně posuzovat, zda některá z událostí uvedených v prvním bodě představuje značné riziko ztráty finančního nástroje drženého v opatrování,
iii)
informovat správce o zjištěných značných rizicích a podniknout případně vhodné kroky, které zabrání ztrátě finančních nástrojů držených v opatrování nebo ji zmírní, pokud byly zjištěny skutečné nebo potenciální vnější události, u kterých existuje podezření, že představují značné riziko ztráty finančního nástroje drženého v opatrování.
2. Požadavky uvedené v odst. 1 písm. a) a b) se mohou považovat za splněné v případě:
a)
přírodních jevů mimo lidskou kontrolu nebo vliv;
b)
přijetí zákona, vyhlášky, nařízení, rozhodnutí nebo příkazu jakoukoli vládou nebo vládním orgánem, včetně soudu či tribunálu, které má vliv na finanční nástroj držený v opatrování;
c)
války, nepokojů nebo jiných větších otřesů.
3. Požadavky uvedené v odst. 1 písm. a) a b) se nepovažují za splněné v případě mimo jiné účetní chyby, provozního selhání, podvodu a nedodržení požadavku oddělení aktiv na úrovni depozitáře nebo třetí strany, jež byla v souladu s čl. 21 odst. 8 písm. a) směrnice 2011/61/EU pověřena opatrováním finančních nástrojů držených v opatrování.
4. Tento článek se obdobně vztahuje na pověřenou osobu, pokud depozitář smluvně převedl svou odpovědnost v souladu s čl. 21 odst. 13 a 14 směrnice 2011/61/EU.
Článek 102
Objektivní důvody depozitáře pro smluvní zproštění odpovědnosti
1. Objektivní důvody pro smluvní zproštění odpovědnosti podle čl. 21 odst. 13 směrnice 2011/61/EU jsou:
a)
omezeny na přesné a konkrétní okolnosti popisující danou činnost;
b)
v souladu s depozitářovými politikami a rozhodnutími.
2. Objektivní důvody se stanoví pokaždé, kdy se depozitář hodlá zprostit své odpovědnosti.
3. Má se za to, že depozitář má objektivní důvody zprostit se smluvně své odpovědnosti v souladu s čl. 21 odst. 13 směrnice 2011/61/EU, jestliže může prokázat, že neměl jinou možnost, než svými úkoly opatrování pověřit třetí stranu. To nastane zejména v případě, že:
a)
právní předpisy třetí země vyžadují, aby jisté finanční nástroje byly drženy v opatrování místním subjektem, a zároveň existují místní subjekty, které splňují kritéria pro pověření stanovená v čl. 21 odst. 11 směrnice 2011/61/EU, nebo
b)
správce trvá na udržení investice v jisté jurisdikci i přes varování depozitáře, že toto rozhodnutí představuje zvýšené riziko.
KAPITOLA V
POŽADAVKY NA TRANSPARENTNOST, PÁKOVÝ EFEKT, PRAVIDLA TÝKAJÍCÍ SE TŘETÍCH ZEMÍ A VÝMĚNA INFORMACÍ O MOŽNÝCH DŮSLEDCÍCH ČINNOSTI SPRÁVCE
ODDÍL 1
Výroční zpráva, informování investorů a podávání zpráv příslušným orgánům
(čl. 22 odst. 2 písm. a) až e), čl. 23 odst. 4 a čl. 24 odst. 1 směrnice 2011/61/EU)
Článek 103
Obecné zásady pro výroční zprávu
Všechny informace poskytované ve výroční zprávě, včetně informací upřesněných v tomto oddíle, se podávají způsobem, který zajišťuje příslušné významné, spolehlivé, srovnatelné a jasné informace. Výroční zpráva obsahuje informace, které investoři potřebují ve vztahu ke strukturám jistého alternativního investičního fondu.
Článek 104
Obsah a formát rozvahy nebo výkazu aktiv a pasiv a výkazu zisku a ztráty
1. Rozvaha nebo výkaz aktiv a pasiv v souladu s čl. 22 odst. 2 písm. a) směrnice 2011/61/EU sestává z následujících částí, s rozčleněním na uvedené položky:
a)
„aktiva“, jimiž se rozumí majetek alternativního investičního fondu nabytý v minulosti za účelem dosažení výnosů; aktiva se člení na tyto položky:
i)
„investice“, které zahrnují mimo jiné dluhové a majetkové cenné papíry, nemovitosti, majetek a deriváty,
ii)
„peněžní prostředky a peněžní ekvivalenty“, které zahrnují mimo jiné pokladní hotovost, vklady splatné na požádání a kvalifikované krátkodobé likvidní investice,
iii)
„pohledávky“, které zahrnují mimo jiné pohledávky ve vztahu k dividendám a úrokům, prodané investice, částky dlužné od makléřů a „zálohy“, k nimž patří mimo jiné částky zaplacené předem vztahující se k výdajům alternativního investičního fondu;
b)
„pasiva“, jimiž se rozumějí stávající závazky alternativního investičního fondu, které vznikly v minulosti a jejichž budoucí plnění předpokládá výdaje z majetku fondu; pasiva se člení na tyto položky:
i)
„závazky“, které zahrnují mimo jiné částky splatné ve vztahu k nákupu investic nebo vyplacení podílových jednotek či akcií v alternativním investičním fondu a částky dlužné makléřům a „výdaje příštích období“, které zahrnují mimo jiné závazky za poplatky za správu, za poradenství, výkonnostní poplatky, úroky a jiné výdaje, k nimž došlo během činnosti alternativního investičního fondu,
ii)
„půjčky“, které zahrnují mimo jiné částky splatné bankám a jiným protistranám,
iii)
„další závazky“, které zahrnují mimo jiné částky dlužné protistranám za zajištění při vrácení vypůjčených cenných papírů, výnosy příštích období a splatné dividendy a splatné rozdělení kapitálu;
c)
„čistá aktiva“ představující zbývající hodnotu aktiv alternativního investičního fondu po odečtení všech pasiv.
2. Výkaz zisku a ztráty se sestává z následujících částí, s rozčleněním na uvedené položky a podpoložky:
a)
„výnosy“, jimiž se rozumí každý nárůst čisté hodnoty aktiv během účetního období k němuž došlo získáním nebo zhodnocením aktiv, nebo snížením pasiv, přičemž do výnosů se nezahrnují příspěvky od investorů; výnosy se člení na tyto položky a podpoložky:
i)
„investiční výnosy“, jež lze dále klasifikovat následovně:
-
„výnosy z dividend“ týkající se dividend z kapitálových investic, jejichž je alternativní investiční fond příjemcem,
-
„výnosy z úroků“ týkající se úroků z dluhových investic a peněžních prostředků, jejichž je alternativní investiční fond příjemcem,
-
„výnosy z pronájmu“ týkající se výnosů z pronájmu pocházejícího z investic do nemovitostí, jejichž je alternativní investiční fond příjemcem,
ii)
„realizovaný výnos z finančních operací“, který představuje výnos z prodeje investičních nástrojů a podílů,
iii)
„nerealizovaný výnos z finančních operací“, který představuje výnos z přecenění investičních nástrojů a podílů, a
iv)
„další výnosy“, které zahrnují mimo jiné výnosy z poplatků za půjčené cenné papíry a z dalších poplatků;
b)
„náklady“, jimiž se rozumí každý pokles hodnoty aktiv během účetního období k němuž došlo pozbytím nebo znehodnocením aktiv nebo přírůstkem pasiv, přičemž do nákladů se nezahrnuje rozdělování kapitálu investorům; náklady se člení na tyto položky:
-
„poplatky za poradenství nebo správu v souvislosti s investováním“, které zahrnují poplatky poradcům nebo správcům,
-
„ostatní náklady“, které zahrnují mimo jiné administrativní poplatky, odměny odborníkům, poplatky za opatrování a úroky. Pokud jsou svou povahou významné, uvádějí se jednotlivé položky zvlášť,
-
„realizovaná ztráta z investic“, která představuje ztrátu vzniklou při zcizení investičních nástrojů nebo podílů,
-
„nerealizovanou ztrátu z investic“, která představuje ztrátu vzniklou přeceněním investičních nástrojů nebo podílů;
c)
„čistý zisk nebo ztráta“, představující rozdíl mezi náklady a výnosy.
3. Úprava, nomenklatura a terminologie řádkových položek musí být v souladu s příslušnými účetními standardy nebo pravidly přijatými alternativním investičním fondem a vyhovují právním předpisům platným v místě, kde je alternativní investiční fond usazen. Řádkové položky mohou být změněny nebo rozšířeny, aby splňovaly výše uvedené požadavky.
4. Doplňující řádkové položky, nadpisy a mezisoučty se vloží, pokud je takový způsob prezentace užitečný pro pochopení finanční situace alternativního investičního fondu z rozvahy či z výkazu aktiv a pasiv nebo pochopení finančních výsledků z obsahu a formátu rozpisu příjmů a výdajů. Je-li to užitečné, doplní se další informace v příloze k účetní závěrce. Účelem této přílohy je poskytnout popis nebo rozbor položek zveřejněných v této závěrce a informace o položkách, které nesplňují podmínky pro zahrnutí do této závěrky.
5. Každá významná třída podobných položek musí být prezentována samostatně. Jsou-li významné, uvedou se i jednotlivé položky. Významnost se posuzuje podle požadavků schváleného účetního rámce.
6. Úprava a klasifikace položek v rozvaze nebo ve výkazu aktiv a pasiv se zachovají pro každé vykazovací nebo účetní období stejné, pokud nevyjde najevo, že by byla vhodnější jiná úprava nebo klasifikace, například v případě, že nová investiční strategie vede k odlišným obchodním tokům, nebo pokud změnu úpravy vyžaduje účetní standard.
7. Pokud jde o obsah a formát rozpisu příjmů a výdajů stanovený v příloze IV, zahrnou se do rozpisu příjmů a výdajů všechny položky příjmů a výdajů v daném období, pokud účetní standard schválený alternativním investičním fondem nestanoví jinak.
Článek 105
Zpráva o činnosti v účetním období
1. Zpráva o činnosti v účetním období obsahuje alespoň:
a)
přehled investičních činností za daný rok nebo období a přehled portfolia alternativního investičního fondu na konci daného roku či období;
b)
přehled výsledků alternativního investičního fondu za daný rok či období;
c)
podstatné níže upřesněné změny údajů uvedených v článku 23 směrnice 2011/61/EU, které dosud nejsou v účetní závěrce uvedeny.
2. Zpráva musí obsahovat spravedlivý a vyvážený přezkum činností a výsledků alternativního investičního fondu a též popis hlavních rizik a investičních nebo ekonomických nejistot, kterým by mohl alternativní investiční fond čelit.
3. Rozbor zahrnuje klíčové finanční i nefinanční ukazatele výsledků týkajících se daného alternativního investičního fondu, a to v rozsahu nezbytném pro pochopení investičních činností tohoto fondu nebo jeho výsledků. Informace předložené ve zprávě jsou v souladu s vnitrostátními pravidly platnými v místě, kde je alternativní investiční fond usazen.
4. Informace ve zprávě o činnostech za účetní období tvoří součást zprávy členů správní rady či investičních správců, pokud je tato zpráva obvykle předkládána společně s účetní závěrkou alternativního investičního fondu.
Článek 106
Podstatné změny
1. Změna údaje se považuje za podstatnou ve smyslu čl. 22 odst. 2 písm. d) směrnice 2011/61/EU, jestliže existuje značná pravděpodobnost, že jakmile se rozumný investor takový údaj dozví, znovu přehodnotí svou investici do daného alternativního investičního fondu, například proto, že takový údaj by mohl mít vliv na schopnost investora uplatňovat práva ke své investici nebo by se jinak dotkl zájmů jednoho či více investorů tohoto fondu.
2. K dosažení souladu s čl. 22 odst. 2 písm. d) směrnice 2011/61/EU posoudí správce změny údajů uvedených v článku 23 směrnice 2011/61/EU za dané účetní období podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Údaje se zveřejňují v souladu s požadavky účetních standardů a účetních pravidel přijatých alternativním investičním fondem společně s popisem možného či očekávaného dopadu na alternativní investiční fond a případně na investory fondu. Dodatečné informace se zveřejňují, pokud soulad se zvláštními požadavky účetních standardů a účetních pravidel nestačí k tomu, aby investorům umožnil pochopit dopad změny.
4. Jestliže údaje, u kterých se v souladu s odstavcem 1 požaduje zveřejnění, nejsou zahrnuty v účetních standardech platných pro daný alternativní investiční fond, nebo v jeho účetních pravidlech, poskytne se popis podstatné změny společně s možným či očekávaným dopadem na fond či případně na investory fondu.
Článek 107
Zveřejnění odměn
1. Při poskytování údajů požadovaných v čl. 22 odst. 2 písm. e) směrnice 2011/61/EU se upřesní, zda se celková odměna vztahuje k jednomu z následujících:
a)
k celkové odměně všech zaměstnanců správce, s uvedením počtu příjemců;
b)
k celkové odměně zaměstnanců správce, kteří jsou zcela nebo částečně zapojeni do činností alternativního investičního fondu, s uvedením počtu příjemců;
c)
k poměrné části celkové odměny zaměstnanců správce připadající na alternativní investiční fond, s uvedením počtu příjemců.
2. Celková odměna za účetní období též uvádí odměnu za zhodnocení kapitálu vyplacenou alternativním investičním fondem, je-li tento údaj k dispozici.
3. Zveřejňují-li se údaje na úrovni správce, uvedou se údaje rozdělené podle jednotlivých alternativních investičních fondů, jsou-li tyto údaje k dispozici nebo snadno přístupné. Jako součást zveřejnění se uvede popis, jak bylo rozdělení údajů provedeno.
4. Správce poskytne obecné informace týkající se finančních i nefinančních kritérií zásad a postupů pro odměňování pro příslušné kategorie zaměstnanců, aby investorům umožnil posoudit vytvořené pobídky. V souladu se zásadami stanovenými v příloze II směrnice 2011/61/EU správce zveřejní alespoň údaje nezbytné k pochopení rizikového profilu alternativního investičního fondu a opatření, která přijímá, aby zamezil střetům zájmů nebo je řešil.
Článek 108
Pravidelné informování investorů
1. Informace uvedené v čl. 23 odst. 4 směrnice 2011/61/EU se předkládají přehledným a srozumitelným způsobem.
2. Při zveřejňování procentního podílu aktiv alternativního investičního fondu, která podléhají zvláštním opatřením v důsledku jejich nelikvidnosti v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. a) směrnice 2011/61/EU, správce:
a)
poskytne přehled jakýchkoli zavedených zvláštních opatření, včetně toho, zda se týkají vyčleněných aktiv (side pockets), omezení odkupovat (gates) nebo podobných opatření, metodu oceňování použitou na aktiva, která takovým opatřením podléhají, a jak se na tato aktiva uplatňují poplatky za správu a výkonnostní poplatky;
b)
zveřejní tyto informace jako součást pravidelného informování investorů, jak je vyžadováno statutem nebo zakládacími dokumenty alternativního investičního fondu, nebo současně s prospektem a nabídkovým dokumentem a minimálně zároveň se zveřejněním výroční zprávy v souladu s čl. 22 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
Procentní podíl aktiv alternativního investičního fondu, která podléhají zvláštním opatřením definovaným v čl. 1 odst. 5, se vypočítá jako čistá hodnota těchto aktiv podléhajících zvláštním opatřením dělená čistou hodnotou aktiv dotčeného alternativního investičního fondu.
3. Pro jakákoli nová opatření k řízení likvidity alternativního investičního fondu v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. b) směrnice 2011/61/EU správce:
a)
u každého alternativního investičního fondu, který spravuje, nejedná-li se o uzavřený alternativní investiční fond, který nevyužívá pákového efektu, informuje investory o jakékoli změně systému řízení likvidity a postupů uvedených v čl. 16 odst. 1 směrnice 2011/61/EU, jež je podstatná ve smyslu čl. 106 odst. 1;
b)
okamžitě informuje investory v případě, že aktivují omezení odkupovat (gates), vyčleněná aktiva (side pockets) nebo podobná zvláštní opatření nebo pokud se rozhodnou pozastavit vyplácení;
c)
poskytne přehled o změnách opatření týkajících se likvidity, ať se jedná o zvláštní opatření, či ne. Je-li to vhodné, uvedou se také podmínky, za nichž je povoleno vyplácení, a okolnosti určující, kdy se uplatní správa na základě volné úvahy. Uvedou se rovněž jakákoli použitelná hlasovací či jiná omezení, délka období bez možnosti odkoupení (lock-up period), nebo jakékoli ustanovení týkající se pořadí nebo poměrného dělení při omezení odkupovat (gates) a pozastavení.
4. Zveřejnění rizikového profilu alternativního investičního fondu v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU obsahuje:
a)
opatření k posouzení citlivosti portfolia alternativního investičního fondu vůči nejdůležitějším rizikům, kterým fond je nebo by mohl být vystaven;
b)
pokud meze pro rizika stanovené správcem byly nebo pravděpodobně budou překročeny a pokud tyto meze pro rizika skutečně překročeny byly, popis okolností a přijatých nápravných opatření;
Informace se zveřejní jako součást pravidelného informování investorů ze strany alternativního investičního fondu, jak je vyžadováno statutem nebo zakládacími dokumenty fondu, nebo současně s prospektem a nabídkovým dokumentem a minimálně zároveň se zveřejněním výroční zprávy v souladu s čl. 22 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
5. Zveřejnění systémů řízení rizik používaných správcem v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. c) směrnice 2011/61/EU obsahuje hlavní prvky systémů řízení rizik používaných správcem k řízení rizik, jimž je nebo může být vystaven každý jím spravovaný alternativní investiční fond. V případě změny zahrnuje popis informace týkající se změny a jejího očekávaného dopadu na alternativní investiční fond a jeho investory.
Informace se zveřejní jako součást pravidelného informování investorů ze strany alternativního investičního fondu, jak je vyžadováno statutem nebo zakládacími dokumenty fondu, nebo současně s prospektem a nabídkovým dokumentem a minimálně zároveň s vydáním nebo zveřejněním výroční zprávy v souladu s čl. 22 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
Článek 109
Pravidelné informování investorů
1. Informace uvedené v čl. 23 odst. 5 směrnice 2011/61/EU se předkládají přehledným a srozumitelným způsobem.
2. Informace o změnách maximální síly pákového efektu vypočítané v souladu s metodou hrubé hodnoty aktiv a závazkovou metodou a jakékoli právo na použití zajištění nebo záruky poskytnutých v rámci využití pákového efektu musí být zpřístupněny bez zbytečného prodlení a zahrnovat:
a)
původní a opravenou maximální úroveň pákového efektu vypočítanou v souladu s články 7 a 8, přičemž se úroveň pákového efektu vypočítá jako příslušná expozice vůči rizikům dělená čistou hodnotou aktiv alternativního investičního fondu;
b)
povahu poskytnutých práv na použití zajištění;
c)
povahu poskytnutých záruk a
d)
podrobnosti o změnách poskytovatelů služeb vztahujících se k jednomu z výše uvedených bodů.
3. Informace o celkovém objemu pákového efektu vypočítaném podle metody hrubé hodnoty aktiv a závazkové metody použité alternativním investičním fondem se zveřejní jako součást pravidelného informování investorů ze strany alternativního investičního fondu, jak je vyžadováno statutem nebo zakládacími dokumenty fondu, nebo současně s prospektem a nabídkovým dokumentem a minimálně zároveň se zveřejněním výroční zprávy v souladu s čl. 22 odst. 1 směrnice 2011/61/EU.
Článek 110
Podávání zpráv příslušným orgánům
1. Ke splnění požadavků čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce a čl. 3 odst. 3 písm. d) směrnice 2011/61/EU poskytne správce při podávání zpráv příslušným orgánům následující informace:
a)
hlavní nástroje, s nimiž obchoduje, včetně rozdělení finančních nástrojů a dalších aktiv, investiční strategie alternativního investičního fondu a to, na kterou zeměpisnou oblast a odvětví se investice zaměřují;
b)
trhy, jichž je členem nebo na kterých aktivně obchoduje;
c)
diverzifikaci portfolia alternativního investičního fondu, která zahrnuje mimo jiné jeho hlavní expozice vůči riziku a nejvýznamnější koncentrace rizik.
Informace se poskytne co možná nejdříve a nejpozději jeden měsíc po skončení období uvedeného v odstavci 3. Je-li daný alternativní investiční fond fondem fondů, správce může tuto lhůtu prodloužit o 15 dní.
2. Za každý unijní alternativní investiční fond, který spravuje, a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii, poskytne správce příslušným úřadům svého domovského členského státu v souladu s čl. 24 odst. 2 směrnice 2011/61/EU následující informace:
a)
procentní podíl aktiv alternativního investičního fondu, která podléhají zvláštním opatřením definovaným v čl. 1 odst. 5 tohoto nařízení v důsledku jejich nelikvidnosti v souladu s čl. 23 odst. 4 písm. a) směrnice 2011/61/EU;
b)
jakákoli nová opatření k řízení likvidity alternativního investičního fondu;
c)
systémy řízení rizik používané správcem k řízení tržního rizika, rizika likvidity, rizika selhání protistrany a dalších rizik včetně operačního rizika;
d)
současný rizikový profil alternativního investičního fondu zahrnující:
i)
profil investic alternativního investičního fondu z hlediska tržního rizika, včetně očekávaného výnosu a volatility alternativního investičního fondu za normálních tržních podmínek,
ii)
profil investic alternativního investičního fondu z hlediska likvidity, včetně profilu aktiv fondu z hlediska likvidity, povahu podmínek zpětného odkupu a podmínek financování poskytnutého protistranami fondu;
e)
informace o hlavních kategoriích aktiv, do nichž alternativní investiční fond investoval, včetně odpovídající tržní hodnoty krátkých a dlouhých pozic, obratu a výsledků během vykazovaného období, a
f)
výsledky pravidelných zátěžových testů za běžných i mimořádných okolností provedených v souladu s čl. 15 odst. 3 písm. b) a čl. 16 odst. 1 druhým pododstavcem směrnice 2011/61/EU.
3. Informace uvedené v odstavcích 1 a 2 jsou podávány následovně:
a)
jednou za půl roku správcem spravujícím portfolia alternativních investičních fondů, jejichž spravovaná aktiva vypočtená podle článku 2 celkově přesahují limit buď 100 milionů EUR, nebo 500 milionů EUR stanovené v čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2011/61/EU, ale nepřesahují 1 miliardu EUR, za každý unijní alternativní investiční fond, který správce spravuje, a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii;
b)
jednou za čtvrt roku správcem spravujícím portfolia alternativních investičních fondů, jejichž spravovaná aktiva vypočtená podle článku 2 celkově přesahují limit 1 miliardy EUR, za každý unijní alternativní investiční fond, který správce spravuje, a za každý alternativní investiční fond, který nabízí v Unii;
c)
jednou za čtvrt roku správcem, který podléhá požadavkům uvedeným v tomto odstavci písm. a), za každý alternativní investiční fond, jehož spravovaná aktiva, včetně aktiv získaných použitím pákového efektu, celkově přesahují 500 milionů EUR, ve vztahu k danému fondu;
d)
jednou za rok správcem ve vztahu k jím spravovanému alternativnímu investiční fondu, který nevyužívá pákového efektu a který v souladu s hlavní investiční politikou investuje do nekotovaných společností a emitentů za účelem získání kontroly.
4. Odchylně od odstavce 3 může příslušný orgán domovského členského státu správce považovat pro výkon svých úkolů za vhodné a nezbytné požadovat všechny nebo část informací, jež mu mají být předány, častěji.
5. Správci spravující jeden nebo více alternativních investičních fondů, které považují za fondy, jež využívají v souladu s článkem 111 tohoto nařízení pákový efekt ve velké míře, poskytnou informace požadované v čl. 24 odst. 4 směrnice 2011/61/EU zároveň s informacemi požadovanými v odstavci 2 tohoto článku.
6. Správci poskytnou informace upřesněné v odstavcích 1, 2 a 5 v souladu s pro forma vzorem pro podávání zpráv uvedeným v příloze IV.
7. V souladu s čl. 42 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/61/EU se pro mimounijní správce jakýkoli odkaz na příslušné orgány domovského členského státu považuje za odkaz na příslušný orgán referenčního členského státu.
Článek 111
Využívání pákového efektu „ve velké míře“
1. Za využívání pákového efektu ve velké míře pro účely čl. 24 odst. 4 směrnice 2011/61/EU se považuje situace, kdy expozice alternativního investičního fondu vůči rizikům vypočtená závazkovou metodou podle článku 8 tohoto nařízení převyšuje třikrát jeho čistou hodnotu aktiv.
2. Jsou-li splněny požadavky uvedené v odstavci 1 tohoto článku, správce poskytne informace v souladu s čl. 24 odst. 4 směrnice 2011/61/EU příslušným orgánům svého domovského členského státu podle zásad stanovených v čl. 110 odst. 3 tohoto nařízení.
ODDÍL 2
Správci spravující alternativní investiční fondy využívající pákový efekt
(čl. 25 odst. 3 směrnice 2011/61/EU)
Článek 112
Omezení správy alternativních investičních fondů
1. Zásady stanovené v tomto článku se použijí k upřesnění okolností, za kterých příslušné orgány vykonávají svou pravomoc stanovit limity pákového efektu nebo jiná omezení uložená správcům.
2. Při posuzování informací získaných podle čl. 7 odst. 3, čl. 15 odst. 4, čl. 24 odst. 4 nebo 5 směrnice 2011/61/EU vezme příslušný orgán v úvahu rozsah, v jakém využívání pákového efektu správcem nebo jeho interakce se skupinou správců či s jinými finančními institucemi může přispět k růstu systémového rizika ve finančním systému nebo rizika chaotických trhů.
3. Příslušné orgány při svém posouzení zohlední alespoň následující hlediska:
a)
okolnosti, za nichž by expozice rizikům alternativního investičního fondu nebo několika alternativních investičních fondů, včetně expozic vůči rizikům plynoucích z finanční nebo investiční pozice, do níž správce vstoupil na svůj vlastní účet nebo jménem fondu, mohla představovat pro finanční instituci významný zdroj tržního rizika, rizika likvidity nebo rizika selhání protistrany;
b)
okolnosti, za nichž činnosti správce nebo jeho interakce například se skupinou správců či s jinými finančními institucemi, zvláště ve vztahu k druhům aktiv, do kterých fond investuje, a technik používaných správcem při využívání pákového efektu, přispívají nebo by mohly přispívat k postupnému nežádoucímu propadu cen finančních nástrojů či jiných aktiv způsobem, který ohrožuje životaschopnost takových finančních nástrojů či jiných aktiv;
c)
kritéria, jako například typ alternativního investičního fondu, investiční strategie správce ve vztahu k dotčenému fondu, tržní podmínky, za kterých správce a fond provozují svou činnost, a pravděpodobné procyklické účinky, jež by mohly plynout z toho, že příslušné orgány stanoví pro dotčeného správce limity či jiná omezení využívání pákového efektu;
d)
kritéria, jako například velikost alternativního investičního fondu nebo několika alternativních investičních fondů a související dopad na určité tržní odvětví, koncentrace rizik na určitých trzích, na nichž daný fond nebo fondy investují, riziko šíření na jiné trhy z trhu, kde byla rizika zjištěna, otázky likvidity na určitých trzích v daném momentě, rozsah nesouladu aktiv a pasiv v investiční strategii určitého správce nebo nezvyklý pohyb cen aktiv, do nichž fond může investovat.
ODDÍL 3
Zvláštní pravidla ve vztahu ke třetím zemím
(čl. 34 odst. 1, čl. 35 odst. 2, čl. 36 odst. 1, čl. 37 odst. 7 písm. d), čl. 40 odst. 2 písm. a) a čl. 42 odst. 1 směrnice 2011/61/EU)
Článek 113
Obecné požadavky
1. Dohody o spolupráci musí zahrnovat všechny možné situace a aktéry, s nimiž počítá kapitola VII směrnice 2011/61/EU, s ohledem na místo, kde je usazen správce, místo, kde je usazen fond, a na činnost správce.
2. Dohody o spolupráci mají písemnou formu.
3. Dohody o spolupráci vytvoří zvláštní rámec pro konzultace, spolupráci a výměnu informací pro účely dohledu a vymáhání práv mezi příslušnými orgány z EU a příslušnými orgány třetí země.
4. Dohody o spolupráci musí obsahovat zvláštní doložku, kterou se řídí předávání informací, které příslušný orgán Unie obdržel od orgánu dohledu ve třetí zemi, dalším příslušným orgánům Unie, Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy nebo Evropské radě pro systémová rizika, jak to vyžaduje směrnice 2011/61/EU.
Článek 114
Mechanismy, nástroje a postupy
1. Dohody o spolupráci vytvoří mechanismy, nástroje a postupy nezbytné k tomu, aby byl příslušným orgánům Unie umožněn přístup ke všem informacím potřebným k plnění jejich úkolů podle směrnice 2011/61/EU.
2. Dohody o spolupráci vytvoří mechanismy, nástroje a postupy nezbytné k tomu, aby příslušné orgány Unie mohly provádět kontroly na místě, je-li to třeba k plnění úkolů příslušného orgánu Unie podle směrnice 2011/61/EU. Kontroly na místě provádí přímo příslušný orgán Unie nebo příslušný orgán třetí země s pomocí příslušného orgánu Unie.
3. Dohody o spolupráci vytvoří mechanismy, nástroje a postupy nezbytné k tomu, aby příslušný orgán třetí země v souladu s vnitrostátními a mezinárodními předpisy platnými pro daný orgán pomáhal příslušným orgánům Unie, je-li to třeba k vymáhání právních předpisů Unie a vnitrostátních prováděcích předpisů, jež porušil subjekt usazený ve třetí zemi.
Článek 115
Ochrana údajů
Dohody o spolupráci zajistí, aby údaje a rozbor údajů byly třetím zemím předávány pouze v souladu s článkem 52 směrnice 2011/61/EU.
ODDÍL 4
Výměna informací týkajících se možných systémových důsledků činnosti správce
(čl. 53 odst. 1 směrnice 2011/61/EU)
Článek 116
Výměna informací týkajících se možných systémových důsledků činnosti správce
Pro účely článku 53 směrnice 2011/61/EU si příslušné orgány členských států, které jsou odpovědné za udělování povolení správcům nebo dohled nad nimi podle uvedené směrnice, vymění s příslušnými orgány jiných členských států, Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy a Evropskou radou pro systémová rizika alespoň:
a)
informace získané podle článku 110, je-li to důležité pro sledování a řešení možných důsledků činnosti jednotlivých správců nebo skupin správců pro stabilitu systémově významných finančních institucí a pro řádné fungování trhů, na nichž správci působí;
b)
informace získané od orgánů třetích zemí, je-li důležité pro sledování systémového rizika;
c)
rozbor informací uvedených v písmenu a) a b) a posouzení situace, v níž jsou činnosti jednoho nebo více správců podléhajících dohledu nebo jednoho či více alternativních investičních fondů v jejich správě považovány za činnosti, které přispívají k nárůstu systémového rizika ve finančním systému, k riziku chaotických trhů nebo riziku pro dlouhodobý růst hospodářství;
d)
opatření přijatá, pokud činnost jednoho či více správců pod dohledem nebo jednoho či více alternativních investičních fondů v jejich správě představuje systémové riziko nebo ohrožuje řádné fungování trhů, na nichž působí.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 117
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 22. července 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. prosince 2012.
KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) nr 231/2013,
19. detsember 2012,
millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/61/EL seoses erandite, üldiste tegutsemistingimuste, depositooriumide, finantsvõimenduse, läbipaistvuse ja järelevalvega
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2011. aasta direktiivi 2011/61/EL (alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate kohta, millega muudetakse direktiive 2003/41/EÜ ja 2009/65/EÜ ning määruseid (EÜ) nr 1060/2009 ja (EL) nr 1095/2010), (1) eriti selle artikli 3 lõiget 6, artikli 4 lõiget 3, artikli 9 lõiget 9, artikli 12 lõiget 3, artikli 14 lõiget 4, artikli 15 lõiget 5, artikli 16 lõiget 3, artiklit 17, artikli 18 lõiget 2, artikli 19 lõiget 11, artikli 20 lõiget 7, artikli 21 lõiget 17, artikli 22 lõiget 4, artikli 23 lõiget 6, artikli 24 lõiget 6, artikli 25 lõiget 9, artikli 34 lõiget 2, artikli 35 lõiget 11, artikli 36 lõiget 3, artikli 37 lõiget 15, artikli 40 lõiget 11, artikli 42 lõiget 3 ja artikli 53 lõiget 3,
võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust
ning arvestades järgmist:
(1)
Direktiiviga 2011/61/EL on komisjonile antud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, millega eelkõige täpsustatakse eeskirju, mis käsitlevad künnise arvutamist, finantsvõimendust, alternatiivsete investeerimisfondide valitsejate (edaspidi „AIFi valitseja”) tegutsemistingimusi, sealhulgas riski ja likviidsuse juhtimist, varade hindamist ja ülesannete delegeerimist, alternatiivsete investeerimisfondide (edaspidi „AIF”) ülesandeid ja kohustusi, läbipaistvusnõudeid ja kolmandate riikidega seotud erinõudeid. On oluline, et kõnealuseid täiendavaid sätteid hakataks kohaldama samal ajal kui direktiivi 2011/61/EL, nii et AIFi valitsejate suhtes kehtestatud uusi nõudeid saaks tõhusalt rakendada. Käesoleva määruse sätted on omavahel tihedalt seotud, kuna need käsitlevad liidus AIFisid valitsevatele ja/või turustavatele AIFide valitsejatele tegevusloa andmist, nende tegevust ja läbipaistvust, mis on varavalitsemise tegevuse alustamise ja jätkamisega lahutamatult seotud aspektid. Selleks et tagada kooskõla kõnealuste sätete puhul, mis peaksid jõustuma samal ajal, ja anda isikutele, kelle suhtes neid kohustusi kohaldatakse, sealhulgas kolmandate riikide residentidele, põhjalik ülevaade neist ja terviklik juurdepääs neile, oleks soovitav koondada kõik direktiiviga 2011/61/EL ette nähtud delegeeritud õigusaktid ühte määrusesse.
(2)
Määruse eesmärk on tagada direktiivi 2011/61/EL eesmärkide ühtne saavutamine kõigis liikmesriikides, edendada siseturu terviklikkust ja tagada õiguskindlus kõigile turuosalistele, sealhulgas institutsionaalsetele investoritele, pädevatele asutustele ja muudele sidusrühmadele. Määrusega nähakse ette ühtne raamistik kõigi turuosaliste jaoks ning määrus on parim võimalik vahend võrdsete tingimuste (sh konkurentsitingimuste) ja ühtsete asjakohaste investorikaitsenõuete tagamiseks. Lisaks tagatakse sellega AIFi valitseja tegevust käsitletavate üksikasjalike ühtsete eeskirjade otsene kohaldamine ning seega ei ole neid vaja üle võtta liikmesriikide tasandil. Lisaks võimaldab määruse kasutamine vältida direktiivi 2011/61/EL kohaldamise edasilükkumist liikmesriikides.
(3)
Kuna delegeeritud määrusega nähakse ette juhtorgani ja kõrgema juhtkonna ülesanded ja vastutus, on oluline täpsustada juhtorgani ja kõrgema juhtkonna määratlus ning asjaolu, et juhtorgan võib koosneda kõrgema juhtkonna liikmetest. Kuna käesoleva määrusega nähakse ette ka järelevalvefunktsioon, peaks juhtorgani määratlus kajastama, et juhul, kui järelevalve- ja juhtimisfunktsioon on riikliku äriühinguõiguse kohaselt lahutatud, täidab juhtimisfunktsiooni juhtorgan. Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud, et AIFi valitseja esitab pädevatele asutustele teatavat teavet, sealhulgas teavet selle kohta, kui suur on AIFi nende varade osakaal, mille suhtes kohaldatakse tulenevalt varade mittelikviidsest olemusest erikorda. Käesolevas määruses täpsustatakse erikorra määratlus, nii et AIFi valitsejad teavad täpselt millist teavet nad pädevatele asutustele esitama peavad.
(4)
Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud sooduskord, mida kohaldatakse nende AIFi valitsejate suhtes, kelle valitsetava AIFi valitsetavad varad ei ületa teatavat künnist. Tuleb selgelt kindlaks määrata, kuidas tuleks arvutada valitsetavate varade koguväärtus. Sellega seoses on esmatähtis määratleda varade koguväärtuse arvutamiseks vajalikud sammud, määrata selgelt kindlaks arvutamisel välja jäetavad varad, täpsustada, kuidas tuleks hinnata finantsvõimenduse kasutamise teel omandatud varasid ning sätestada eeskirjad, mis käsitlevad AIFi valitseja valitsetavate AIFide vastastikust ristosalust.
(5)
Valitsetavate varade koguväärtus tuleb arvutada vähemalt kord aastas asjakohastatud teabe alusel. Seepärast tuleks varade väärtus kindlaks määrata kaheteist kuu jooksul enne valitsetavate varade koguväärtuse arvutamise kuupäeva ja võimalikult kõnealuse kuupäeva lähedal.
(6)
Selleks et AIFi valitseja suhtes saaks kohaldada direktiivi 2011/61/EL kohast sooduskorda, peab AIFi valitseja kehtestama menetluse, mis võimaldab pidevalt jälgida valitsetavate varade koguväärtust. Künnise ületamise tõenäosuse või täiendava arvutamise vajaduse hindamisel võib AIFi valitseja võtta arvesse valitsetava AIFi liiki ja erinevaid varaklasse.
(7)
Kui AIFi valitseja ei täida enam künnistega seotud tingimusi, teatab ta sellest pädevale asutusele ja taotleb tegevusluba 30 kalendripäeva jooksul. Kui künnise ületamine või sellest allapoole langemine leiab aset juhuslikult asjaomase kalendriaasta jooksul ja sellist olukorda saab pidada ajutiseks, ei peaks AIFi valitseja olema kohustatud taotlema tegevusluba. Sel juhul peaks AIFi valitseja pädevat asutust künnise ületamisest teavitama ning põhjendama, miks tema arvates selline ületamine on ajutine. Olukorda ei saa pidada ajutiseks, kui see kestab üle kolme kuu. Hinnates seda, kui tõenäoline on see, et olukord on ajutine, peaks AIFi valitseja võtma arvesse prognoositavat märkimist ja tagasivõtmist või vajaduse korral kapitali sissenõudmist ja jaotamist. AIFi valitseja ei tohiks kõnealuse hindamise osana kasutada prognoositavaid turuliikumisi.
(8)
Andmed, mida AIFi valitseja kasutab valitsetavate varade koguväärtuse arvutamiseks, ei pea olema üldsusele või investoritele kättesaadavad. Samas peab pädevatel asutustel olema võimalik kontrollida, kas AIFi valitseja on nõuetekohaselt arvutanud ja jälginud valitsetavate varade koguväärtust, sealhulgas hinnata juhtusid, mil valitsetavate varade koguväärtus ajutiselt ületab asjaomast künnist, ning seepärast peaks pädevatel asutustel olema nõudmise korral juurdepääs kõnealustele andmetele.
(9)
AIFi valitsejad, kelle suhtes kohaldatakse direktiivi 2011/61/EL kohast sooduskorda, peaksid esitama pädevatele asutustele ajakohastatud teavet registreerimise ajal. Mitte igat liiki AIFi valitsejatel ei pruugi olla ajakohastatud pakkumisdokumente, mis kajastavad hiljutist teavet valitsetavate AIFide kohta, ning sellistel AIFi valitsejatel võib olla asjakohasem esitada nõutav teave fondi investeerimisstrateegiat kirjeldavas eraldi dokumendis. See võib olla nii börsivälistesse ettevõtetesse investeerivate fondide või riskikapitalifondide puhul, kes sageli kaasavad vahendeid potentsiaalsete investoritega peetavate läbirääkimiste teel.
(10)
AIFi, kelle varaportfellis on ainult börsil noteeritud äriühingute aktsiaid, ei tuleks käsitada finantsvõimendust kasutava fondina, kui aktsiad ei ole omandatud laenuvahendite eest. Kui sama AIF ostab aktsiaindeksi optsioone, tuleks seda käsitada finantsvõimenduse kasutamisena, kuna sellega suurendatakse AIFi riskipositsiooni asjaomases investeeringus.
(11)
Selleks et AIFi valitsejate kohustust anda objektiivne ülevaade kasutatavast finantsvõimendusest kohaldataks ühtselt, tuleks ette näha kaks finantsvõimenduse arvutamise meetodit. Turu-uuringud osutavad, et parimaid tulemusi saab saavutada nn üldmeetodi ja kohustustepõhise meetodi kombineerimisel.
(12)
Selleks et saada asjakohast teavet süsteemsete riskide seireks ja täielikku ülevaadet AIFi valitseja kasutatavast finantsvõimendusest, tuleks teavet AIFi riskipositsiooni kohta esitada pädevatele asutustele ja investoritele nii üldmeetodi kui ka kohustustepõhisel meetodi alusel ning seepärast peaksid kõik AIFi valitsejad arvutama riskipositsiooni nii üldmeetodil kui ka kohustustepõhisel meetodil. Üldmeetod annab ülevaate AIFi üldisest riskipositsioonist, samas kui kohustustepõhine meetod annab ülevaate fondivalitseja kasutavatest riskimaandamise ja tasaarvestamise tehnikatest. Seepärast tuleb mõlemat meetodit käsitleda kooskõlas. See, mil määral üldmeetodil ja kohustustepõhisel meetodil arvutatud üldine riskipositsioon erineb, võib anda kasulikku teavet. Tagamaks, et AIFi riskipositsiooni suurenemine oleks asjakohaselt kajastatud, võib komisjon võtta vastu täiendavaid delegeeritud õigusakte finantsvõimenduse arvutamise täiendavate ja vabatahtlikke meetodite kohta.
(13)
Riskipositsiooni arvutamisel tuleks algselt arvesse võtta AIFi kõiki positsioone, sealhulgas varade ja kohustuste lühikesi ja pikki positsioone, laenuvahendeid, tuletisinstrumente ja mis tahes muud riskipositsiooni suurendamise meetodit, mille puhul varade või kohustustega seotud riskid ja hüved kuuluvad AIFile, ja kõiki muid positsioone, mis varade puhasväärtust mõjutavad.
(14)
AIFi sõlmitud laenulepingud tuleks finantsvõimenduse arvutamisel välja jätta, kui need on ajutist laadi ning seotud investorite kapitalikohustustega ja nendega täielikult kaetud. Uuenevaid krediidilimiite ei tuleks käsitada ajutistena.
(15)
Lisaks riskipositsiooni arvutamisele üldmeetodil, peaksid kõik AIFi valitsejad arvutama riskipositsiooni ka kohustustepõhisel meetodil. Kohustustepõhise meetodi kohaselt tuleks tuletisinstrumendid arvestada ümber võrdväärsesse alusvara positsiooni. Kui AIF investeerib teatavatesse tuletisinstrumentidesse, et katta muude AIFi investeeritud varade tururiski, ei pea teatavatel tingimustel kõnealuseid tuletisinstrumente võrdväärsesse alusvara positsiooni ümber arvestama, kuna kahe investeeringu riskipositsioonid tasakaalustavad üksteist. Näiteks juhul, kui AIF investeerib teatavasse indeksisse ja omab tuletisinstrumenti, mille alusel vahetatakse kõnealuse indeksi tootlus teise indeksi tootluse vastu, peaks see olema võrdväärne teises indeksis oleva riskipositsiooniga ning seega ei sõltuks AIFi varade puhasväärtus esimese indeksi tootlusest.
(16)
Riskipositsiooni arvutamisel kohustustepõhisel meetodil ei kaasne käesoleva määruse kohastele kriteeriumidele vastavate tuletisinstrumentidega mis tahes täiendavat riski. Kui AIF investeerib indeksifutuuridesse ja hoiab futuurilepingute kogu turuväärtusega võrdväärset sularahapositsiooni, oleks see võrdväärne otsese investeerimisega indeksisse kuuluvatesse aktsiatesse ning seega ei tuleks indeksifutuuri võtta arvesse AIFi riskipositsiooni arvutamisel.
(17)
Riskipositsiooni arvutamisel kohustustepõhisel meetodil peaks AIFi valitsejal olema lubatud võtta arvesse riskimaandus- ja tasaarvestuskorda, kui need vastavad kohustustepõhise meetodiga seotud kriteeriumidele.
(18)
Nõuet, mille kohaselt peab tasaarvestuskord hõlmama sama alusvara, tuleks tõlgendada rangelt nii, et varasid, mida AIFi valitseja peab samaväärseks või tugevas korrelatsioonis olevaks (nt sama emitendi emiteeritud eri aktsiaklassid või võlakirjad), ei tohiks tasaarvestuskorra seisukohast käsitada identsetena. Tasaarvestuskorra määratlus peab tagama, et arvesse võetakse ainult neid tehinguid, mis katavad teiste tehingutega seotud riski nii, et ei jääks olulist jääkriski. Tasaarvestuskorrana ei tohiks käsitada tehingute kombinatsioone, mille eesmärk on saada tulu (isegi kui see on väike) teatavate riskide vähendamise ja teiste riskide säilitamise teel, samuti arbitraažiga seotud investeerimisstrateegiaid, mille eesmärk on saada tulu selliste tuletisinstrumentide hinnaerinevustest, mis on seotud sama alusvaraga, kuid millel on erinevad lõpptähtajad.
(19)
Portfelli valitsemise viis, mille eesmärk on vähendada kestusriski, kombineerides investeeringud pikaajalistesse võlakirjadesse intressimäära vahetuslepingutega, või vähendada AIFi võlakirjaportfelli kestust, võttes lühikese positsiooni võlakirja futuurilepingutes, mis kajastavad portfelli intressimäärariski (kestusriski maandus), tuleks käsitada riskimaanduskorrana, kui see vastab riskimaanduskriteeriumidele.
(20)
Riskimaanduskriteeriumidele vastavaks tuleks lugeda portfelli valitsemise viisi, mille eesmärk on katta hästi hajutatud aktsiaportfelli investeerimisega seotud märkimisväärseid riske, võttes lühikese positsiooni aktsiaindeksifutuurides, kui aktsiaportfelli koosseis kajastab väga täpselt aktsiaindeksit ja aktsiaportfelli tootlus on tugevas korrelatsioonis aktsiaindeksi tootlusega ning kui aktsiaindeksifutuuride lühike positsioon võimaldab vaieldamatult vähendada aktsiaportfelliga seotud üldist tururiski ning kui spetsiifiline risk ei ole märkimisväärne, nagu ka hästi hajutatud aktsiaportfelli beetamaanduse puhul, kui spetsiifiline risk ei ole märkimisväärne.
(21)
Portfelli valitsemise viisi, mille eesmärk on katta fikseeritud intressimääraga võlakirjadesse investeerimisega seotud riske, kombineerides krediidiriski vahetustehingu pika positsiooni intressimäära vahetustehinguga, millega vahetatakse asjaomane fikseeritud intressimäär rahaturu asjakohase viiteintressimääraga võrdse intressimäära vastu, millele on lisatud väike intressivahe, tuleks käsitada riskimaanduskorrana, kui kõik kohustustepõhise meetodi kohased riskimaanduskriteeriumid on põhimõtteliselt täidetud.
(22)
Portfelli valitsemise viisi, mille eesmärk on katta teatava aktsia riski, võttes tuletisinstrumendi abil lühikese positsiooni aktsias, mis on asjaomasest esimesest aktsiast erinev, kuid sellega tugevas korrelatsioonis, ei tuleks pidada vastavaks riskimaanduskriteeriumidele. Kuigi sellise strateegia puhul võetakse vastandpositsioonid samas varaklassis, jääb maandamata teatavasse aktsiasse investeerimisega seotud spetsiifiline risk. Seepärast ei tuleks seda käsitada kohustustepõhise meetodiga seotud kriteeriumides sätestatud riskimaanduskorrana.
(23)
Portfelli valitsemise viisi, mille eesmärk on hoida aktsiakorvi (kuhu kuulub piiratud arvul aktsiaid) alfat, kombineerides kõnealuse aktsiakorvi investeerimise beetaga kohandatud aktsiaindeksifutuuri lühikese positsiooniga, ei tuleks pidada vastavaks riskimaanduskriteeriumidele. Sellise strateegia eesmärk ei ole katta kõnealusesse aktsiakorvi investeerimisega seotud märkimisväärseid riske, vaid katta kõnealuse investeeringu beeta (tururisk) ja säilitada alfa. Aktsiakorvi alfakomponent võib olla beetakomponendist suurem ja seega tekitada kahju AIFi tasandil. Seetõttu ei tuleks seda käsitada riskimaanduskorrana.
(24)
Ühinemise ja ülevõtmisega seotud arbitraažistrateegia puhul kombineeritakse ühe aktsia lühike positsioon teise aktsia pika positsiooniga. Sellise strateegia eesmärk on maandada positsioonide beeta (tururisk) ja saada kasu mõlema aktsia suhtelisest turuliikumisest. Ka antud juhul võib aktsiakorvi alfakomponent olla beetakomponendist suurem ja seega tekitada kahju AIFi tasandil. Seepärast ei tuleks seda käsitada kohustustepõhise meetodiga seotud kriteeriumides sätestatud riskimaanduskorrana.
(25)
Strateegia, mille eesmärk on maandada aktsia või võlakirja pikk positsioon samalt emitendilt ostetava krediidiriski kaitsega, on seotud kahe erineva varaklassiga ja seepärast ei tuleks seda käsitada riskimaanduskorrana.
(26)
Kui AIFi valitseja kasutab meetodeid, mille tulemusel suureneb AIFi riskipositsioon, peaks ta järgima üldpõhimõtteid, nt võtma tehingu puhul lisaks õiguslikule vormile arvesse ka tehingu sisu. Eelkõige repotehingute puhul peaks AIFi valitseja jälgima, kas asjaomaste varadega seotud riskid ja hüved kantakse edasi või jäävad AIFile. Samuti peaks AIFi valitseja võtma arvesse tuletisinstrumente või muid alusvaraga seotud lepingulisi suhteid, et määrata kindlaks kõnealustest tehingutest tulenevad AIFi võimalikud tulevased kohustused.
(27)
Kuna kohustustepõhise meetodi korral käsitatakse eri lõpptähtajaga intressimäärasid erineva alusvarana, võib AIF, kes vastavalt kesksele investeerimispoliitikale investeerib peamiselt intressimäära tuletisinstrumentidesse, kasutada intressikõvera lõpptähtajavööndite vahelise korrelatsiooni arvessevõtmiseks kestuse tasaarvestamise erieeskirju. Investeerimispoliitika ja riskiprofiili kehtestamisel peaks AIF suutma määrata intressiriski taseme ja seega määrata eesmärgistatud kestuse. AIF peaks investeerimisvalikute tegemisel võtma arvesse eelnevalt eesmärgiks seatud kestust. Kui portfelli kestus erineb eesmärgiks seatud kestusest, ei tuleks strateegiat käsitada kestuse tasaarvestuse korrana kohustustepõhise meetodi kriteeriumides esitatud tähenduses.
(28)
Kestuse tasaarvestuse eeskirjade kohaselt võib tasaarvestada pikki ja lühikesi positsioone, mille alusvaraks on erinevad intressimäärad. Lõpptähtajavööndite künnisena kasutatakse lõpptähtaegasid 2 aastat, 7 aastat ja 15 aastat. Positsioone peaks olema lubatud tasaarvestada iga lõpptähtajavööndi piires.
(29)
Positsioonide tasaarvestamine eri lõpptähtajavööndite vahel peaks olema lubatud osaliselt. Osalise tasaarvestamise korral tuleks tasaarvestatavate positsioonide suhtes kohaldada sanktsioone. Neid tuleks väljendada protsendina, mis põhineb intressikõvera 2 aasta, 5 aasta, 10 aasta ja 30 aasta lõpptähtajavööndite vahelisel keskmisel korrelatsioonil. Mida suurem on positsiooni lõpptähtaegade erinevus, seda suuremat sanktsiooni tuleb tasaarvestuse korral kohaldada ning seega peab protsendimäär olema kõrgem.
(30)
Positsioonid, mille modifitseeritud kestus on palju pikem kogu portfelli modifitseeritud kestusest, ei ole kooskõlas AIFi investeerimisstrateegiaga ning nende täielik tasaarvestamine ei tohiks olla lubatud. Seega ei tohiks tasaarvestada 18 kuu pikkuse lõpptähtajaga lühikest positsiooni (kuulub lõpptähtajavööndisse 1) 10 aasta pikkuse lõpptähtajaga pika positsiooniga (kuulub lõpptähtajavööndisse 3), kui AIFi eesmärgiks seatud kestus on ligikaudu 2 aastat.
(31)
Riskipositsiooni arvutamisel saab AIF kõigepealt teha kindlaks mis tahes riskimaanduskorra. Asjaomase korraga seotud tuletisinstrumendid jäetakse üldise riskipositsiooni arvutamisel välja. AIF peaks riskimaanduskorra puhul kasutama täpseid arvutusi. AIF ei tohiks riskimaanduse arvutamisel kasutada kestuse tasaarvestuse eeskirju. Kestuse tasaarvestuse eeskirju võib kasutada intressimäära ülejäänud tuletisinstrumentide ümberarvestamiseks võrdväärsesse alusvara positsiooni.
(32)
Direktiivi 2011/61/EL kohaselt peab AIFi valitseja tagama, et tema tegevusest tulenevad võimaliku kutsealase vastutusega seotud riskid on asjakohaselt kaetud täiendavate omavahenditega või kutsekindlustusega. Kõnealuse sätte ühtseks kohaldamiseks on vaja tagada ühine lähenemisviis võimalikele kutsealase vastutusega seotud riskidele, mis tuleb katta. AIFi valitseja kutsealasest hooletusest tulenevaid riske käsitlevate üldsätetega tuleks kindlaks määrata asjakohaste riskijuhtude tunnused ja võimaliku kutsealase vastutuse ulatus, sealhulgas selliste isikute poolt põhjustatud kahju, kes otseselt täidavad ülesandeid, mille eest AIFi valitseja õiguslikult vastutab, nt kõrgema juhtkonna liikmed, juhtivtöötajad või töötajad, samuti isikud, kes täidavad ülesandeid AIFi valitsejaga sõlmitud ülesannete delegeerimise lepingu alusel. Vastavalt direktiivi 2011/61/EL sätetele ei mõjuta AIFi valitseja vastutust delegeerimine või edasidelegeerimine ning AIFi valitseja peaks tagama selliste kolmandate isikutega seotud kutsealaste riskide asjakohase katte, kelle eest ta õiguslikult vastutab.
(33)
Selleks et tagada ühine arusaamine üldsätetest, tuleks kehtestada näitlik loend, mida saab kasutada võimalike kutsealase vastutusega seotud riskide tuvastamiseks. Kõnealune loend peaks hõlmama väga erinevaid hooletusest, vigadest või tegematajätmistest tingitud juhtusid, nagu investeeringu omandiõigust tõendavate dokumentide kaotsiminek, vääralt kajastatud teave, AIFi valitsejale seatud kohustuste või ülesannete rikkumine. Samuti peaks see hõlmama juhtumeid, mil asjakohase sisekontrollisüsteemi abil ei suudeta ära hoida AIFi valitseja organisatsiooni siseseid pettusi. AIFi valitseja vastutab kahju eest, mis tuleneb hoolsuskohustuste ebapiisavast täimisest investeeringu puhul, mille puhul leidis aset pettus, ning seega peab see kahju olema nõuetekohaselt kaetud. Samas ei oleks vaja katta kahju, mis on tingitud investeeringu väärtuse vähenemisest ebasoodsate turutingimuste tõttu. Samuti peaks loend hõlmama varade ebaõiget hindamist, mida tuleks mõista suutmatusena teostada nõuetekohane hindamine ning millega rikutakse direktiivi 2011/61/EL artiklit 19 ja vastavaid delegeeritud õigusakte.
(34)
Vastavalt riskijuhtimise kohustustele peaks AIFi valitsejal olema asjakohased kvalitatiivsed sisekontrollimehhanismid, et hoida ära või leevendada talitlushäireid, sealhulgas kutsealase vastutusega seotud riske. Seepärast peavad AIFi valitsejal olema riskijuhtimispoliitika osana kehtestatud operatsiooniriski juhtimise asjakohased põhimõtted ja menetlused, mis on kooskõlas tema tegevuse olemuse, ulatuse ja keerukusega. Sellised menetlused ja põhimõtted peaksid igal juhul võimaldama luua siseste kahjuandmete andmebaasi, mida kasutatakse operatsiooniriski profiili hindamisel.
(35)
Tagamaks, et täiendavad omavahendid ja kutsekindlustus asjakohaselt kataksid võimalikud kutsealase vastutusega seotud riskid, tuleks katte nõuetekohase taseme kindlaksmääramiseks kehtestada kvantitatiivsed minimaalsed võrdlusalused. AIFi valitseja peaks sellised kvantitatiivsed võrdlusalused kehtestama teatava protsendina valitsetava AIFi portfelli väärtusest, mis arvutatakse kõigi valitsetavate AIFide kõigi varade absoluutväärtuse summana, olenemata sellest, kas need varad on omandatud finantsvõimenduse kasutamise abil või investorite raha eest. Sellega seoses tuleks tuletisinstrumendid hinnata turuväärtuses, kuna selle hinna eest saab need asendada. Kuna kutsekindlustuse teel omandatud kate on oma olemuselt ebakindlam kui täiendavate omavahenditega tagatud kate, tuleks kutsealase vastutusega seotud riskide katmiseks kasutatava asjaomase kahe erineva vahendi puhul kohaldada erinevat protsendimäära.
(36)
Tagamaks, et kutsekindlustus on tõhus ja katab kindlustatud juhtudest tuleneva kahju, tuleb kindlustusleping sõlmida kindlustusandjaga, kellele on antud luba pakkuda kutsekindlustusteenust. See hõlmab ELi kindlustusandjaid ja kolmandate riikide kindlustusandjaid niivõrd kuivõrd neile on liidu või siseriikliku õiguse kohaselt antud luba osutada sellist kindlustusteenust.
(37)
Selleks et võimaldada asjakohase kutsekindlustuslepingu sõlmimisel teatavat paindlikkust, peaks AIFi valitsejal ja kindlustusandjal olema võimalik lisada klausel selle kohta, et AIFi valitseja katab mis tahes kahju esimese osa kindlaksmääratud summas (omavastutuse klausel). Kui selline omavastutuse klausel on ette nähtud, peaks AIFi valitseja tagama omavahendid, mis vastavad AIFi valitseja kantavale kindlaksmääratud kahjusummale. Sellised omavahendid peaksid olema lisaks AIFi algkapitalile ja omavahenditele, mida AIFi valitseja peab tagama vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 9 lõikele 3.
(38)
Põhimõtteliselt tuleks täiendavate omavahendite või kutsekindlustuse abil tagatud katte piisavust kontrollida vähemalt korra aastas. Samas peaksid AIFi valitsejal olema kehtestatud menetlused, millega tagatakse valitsetavate AIFi portfellide koguväärtuse pidev seire ja kutsealase vastutusega seotud riskide katte pidev kohandamine märkimisväärsete mittevastavuste korral. Lisaks võib AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädev asutus vähendada või suurendada täiendatavate omavahendite miinimumnõuet, võttes arvesse AIFi valitseja riskiprofiili, varasemaid kahjuandmeid ning täiendavate omavahendite või kutsekindlustuse asjakohasust.
(39)
Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud, et AIFi valitseja peab tegutsema AIFi, selle investorite ja turu terviklikkuse parimates huvides. Seepärast peaks AIFi valitseja kohaldama asjakohaseid põhimõtteid ja menetlusi, mis võimaldavad hoida ära kuritarvitusi, nagu turu ajastamine ja hiline kauplemine. Turu ajastamise korral kasutatakse portfelli kuuluvate väärtpaberite aegunud või ajakohastamata hindasid, mis mõjutab AIFi varade puhasväärtuse arvutamist, või ostetakse ja võetakse tagasi AIFi osakud mõne päeva jooksul ning seega kasutatakse ära AIFi varade puhasväärtuse arvutamise korda. Hilise kauplemise korral antakse AIFi osakute ostmise või tagasivõtmise korraldus pärast kindlaksmääratud lõpptähtaega, kuid korralduse täitmishind vastab enne lõpptähtaega kehtinud hinnale. Mõlemat laadi kuritarvituste puhul kahjustatakse pikaajaliste investorite huvisid, kuna kõnealused kuritarvitused vähendavad nende tootlust ja mõjutavad negatiivselt AIFi tootlust, suurendades tehingukulusid ja häirides portfelli valitsemist. Samuti peaks AIFi valitseja kehtestama asjakohased menetlused, et tagada AIFi tõhus valitsemine, ja tegutsema nii, et AIFilt ega selle investoritelt ei nõutaks põhjendamatute kulude katmist.
(40)
Kooskõlas eurofondide valitsejate suhtes kohaldatava lähenemisviisiga peaksid AIFi valitsejad järgima investeeringute valimisel ja seirel ranget hoolsuskohustust. Neil peaksid olema asjakohased erialased teadmised varade kohta, millesse AIF investeerib. Tagamaks, et investeerimisotsused tehtaks kooskõlas valitsetava AIFi investeerimisstrateegiaga ja vajaduse korral riskipiirangutega, peaks AIFi valitseja kehtestama kirjalikult hoolsuskohustuse järgimise põhimõtted ja menetlused. Kõnealused põhimõtted ja menetlused tuleks korrapäraselt läbi vaadata ja ajakohastada. Kui AIFi valitseja investeerib teatavasse varaklassi pikaks ajaks või vähemlikviidsetesse varadesse (nt kinnisvara või osalus ühisettevõttes), tuleks hoolsuskohustuse nõudeid järgida ka läbirääkimiste etapis. AIFi valitseja tegevus enne kokkuleppe sõlmimist peaks olema hästi dokumenteeritud, et selle alusel saaks tõendada, et tegevus on kooskõlas majandus- ja finantskavaga ning seega AIFi kestusega. AIFi valitseja peaks säilitama asjaomaste kohtumiste protokollid, ettevalmistavad dokumendid ning projekti teostatavuse ja lepinguliste kohustuste hindamiseks läbi viidud majandus- ja finantsanalüüsi.
(41)
Nõuet, mille kohaselt peab AIFi valitseja täitma oma ülesandeid piisava vilumuse, ettevaatlikkuse ja hoolikusega, tuleb kohaldada ka peamaakleri või vastaspoole määramisel. AIFi valitseja peaks valima ja määrama ainult sellise peamaakleri ja vastaspoole, kelle suhtes teostatakse pidevalt järelevalvet, kelle finantsseisund on kindel ja kelle organisatsiooniline struktuur on sobiv teenuste osutamiseks AIFi valitsejale või AIFile. Investorite huvide asjakohase kaitse tagamiseks on oluline täpsustada, et üks finantsseisundi hindamise kriteeriume peaks olema see, kas peamaakleri või vastaspoole üle teostatakse tõhusat järelevalvet ja kas nende suhtes kohaldatakse tõhusaid usaldatavusnõudeid, sealhulgas asjakohaseid kapitalinõudeid.
(42)
Kooskõlas direktiiviga 2011/61/EL, mille kohaselt peab AIFi valitseja tegutsema ausalt, õiglaselt ning piisava vilumusega, peaks isikutel, kes tegelikult juhivad AIFi valitseja tegevust, on juhtorgani või juhul, kui üksusel ei ole juhtorganit, kõrgema juhtkonna liikmed, olema piisavad teadmised, oskused ja kogemused, et täita oma ülesandeid ja eelkõige mõista AIFi valitseja tegevusega seotud riske. Kooskõlas komisjoni rohelise raamatuga äriühingu üldjuhtimise kohta finantssektoris (2) peaksid isikud, kes tegelikult juhivad AIFi valitseja tegevust, pühendama lisaks piisavalt aega oma ülesannete täitmisele AIFi valitseja raames ning tegutsema ausalt, terviklikult ja sõltumatult, et muu hulgas tõhusalt hinnata ja kaaluda kõrgema juhtkonna otsuseid.
(43)
Selleks et tagada asjakohaste ülesannete nõuetekohane täitmine, peaks AIFi valitseja võtma tööle töötajad, kellel on neile määratud ülesannete täitmiseks vajalikud oskused, teadmised ja asjatundlikkus.
(44)
Individuaalse väärtpaberiportfelli valitsemise teenust osutav AIFi valitseja peaks järgima hüvesid käsitlevaid eeskirju, mis on sätestatud komisjoni 10. augusti 2006. aasta direktiivis 2006/73/EÜ, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/39/EÜ seoses investeerimisühingute suhtes kohaldatavate organisatsiooniliste nõuete ja tegutsemistingimustega ning nimetatud direktiivi jaoks määratletud mõistetega (3). Ühtsuse tagamiseks tuleks kõnealuseid põhimõtteid laiendada ka AIFi valitsejatele, kes osutavad ühise väärtpaberiportfelli valitsemise teenust ja turustamisteenust. AIFi valitseja aastaaruandes tuleks avalikustada teenustasu, vahendustasu või hüve olemasolu, olemus ja summa või kui summat ei saa kindlaks teha, siis selle arvutamise meetod.
(45)
AIFi investoritel peaks olema sama kaitse nagu AIFi valitseja klientidel, kellele AIFi valitseja osutab individuaalse väärtpaberiportfelli valitsemise teenust, kuna sel juhul peab ta järgima „parimal viisil täitmise” eeskirju, mis on sätestatud Euroopa parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivis 2004/39/EÜ (finantsinstrumentide turgude kohta, millega muudetakse nõukogu direktiive 85/611/EMÜ ja 93/6/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/12/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/22/EMÜ) (4) ja direktiivis 2006/73/EÜ. Samas tuleks arvesse võtta erinevusi eri varaklasside puhul, millesse AIF on investeerinud, kuna parimal viisil täitmine ei ole oluline näiteks juhul, kui AIFi valitseja investeerib kinnisvarasse või osalusse ühisettevõttes ning investeeringule eelnevad põhjalikud läbirääkimised lepingutingimuste üle. Kui valik eri täitmiskohtade vahel puudub, peab AIFi valitseja suutma seda pädevatele asutustele ja audiitoritele tõestada.
(46)
Selleks et tagada kooskõla eurofondide valitsejate suhtes kohaldatavate nõuetega, tuleks AIFi valitsejate suhtes, kes osutavad ühise väärtpaberiportfelli valitsemise teenust, kohaldada korralduste käitlemist ning tehingukorralduste koondamist ja jaotamist käsitlevaid eeskirju. Selliseid eeskirju ei tuleks siiski kohaldada juhul, kui varasse investeerimisele eelnevad põhjalikud läbirääkimised lepingutingimuste üle; nt investeerimine kinnisvarasse, osalusse ühisettevõttes või börsil noteerimata äriühingutesse, kuna sel juhul ei toimu korralduse täitmist.
(47)
Oluline on kindlaks määrata olukorrad, mil võib tõenäoliselt tekkida huvide konflikt, eelkõige juhud, mil on rahalise kasu saamise või rahalise kahju ärahoidmise võimalus või mil AIFi valitsejal on rahaline või muu stiimul, mis mõjutab AIFi valitseja tegevust nii, et eelistatakse teatavaid huvisid teiste isikute (nt teine AIF, selle kliendid, eurofondid või AIFi valitseja teised kliendid) huvide arvel.
(48)
AIFi valitseja kehtestatud huvide konfliktide juhtimise poliitika kohaselt peaks olema võimalik kindlaks teha olukorrad, mil AIFi valitseja tegevusega võib kaasneda huvide konflikt, mis kahjustab või ei kahjusta AIFi või selle investorite huvisid. Selliste olukordade kindlakstegemisel peaks AIFi valitseja võtma arvesse mitte ainult ühise väärtpaberiportfelli valitsemisega seotud tegevust, vaid ka muid tegevusi, mida tal on lubatud teostada, sealhulgas delegeeritavate, isikute, kellele delegeeritav on ülesanded edasi delegeerinud, välishindaja või vastaspoole tegevust.
(49)
Kooskõlas lähenemisviisiga, mida kohaldatakse eurofondide suhtes vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivile 2009/65/EÜ (vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeeringuks loodud ettevõtjaid (eurofondid) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta) (5) ja investeerimisühingute suhtes vastavalt direktiivile 2004/39/EÜ, peaksid AIFi valitsejad võtma vastu menetlused ja meetmed, millega tagatakse, et asjaomased isikud, kes teostavad tegevusi, mille puhul võib tekkida huvide konflikt, teostavad neid tegevusi sellisel tasemel sõltumatusega, mis on AIFi valitseja suuruse ja tegevuse seisukohast asjakohane.
(50)
Oluline on kehtestada üldraamistik, mille kohaselt tuleks huvide konflikte nende tekkimise korral juhtida ja avalikustada. Üksikasjalikud sammud ja menetlused, mida tuleb sellistel juhtudel järgida, tuleks kindlaks määrata huvide konfliktide juhtimise poliitikas, mille kehtestab AIFi valitseja.
(51)
Riskijuhtimissüsteemi keskne osa on alaline riskijuhtimisfunktsioon. Ühtsuse tagamiseks peaksid riskijuhtimisfunktsiooni ülesanded ja vastutus olema olemuselt samad nagu eurofondi valitseja alalise riskijuhtimisfunktsiooni puhul, mis on kindlaks määratud 1. juuli 2010. aasta komisjoni direktiiviga 2010/43/EL, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/65/EÜ seoses organisatsiooniliste nõuete, huvide konfliktide, äritegevuse, riskijuhtimise ning depositooriumi ja fondivalitseja vahelise lepingu sisuga (6). Kõnealusel funktsioonil peaks olema keskne roll AIFi riskipoliitika kujundamisel, riski seirel ja riski mõõtmisel, tagamaks, et riskitase oleks pidevalt kooskõlas AIFi riskiprofiiliga. Alalisel riskijuhtimisfunktsioonil peaksid olema vajalikud ametivolitused ja juurdepääs kogu asjakohasele teabele ning ta peaks olema korrapäraselt kontaktis AIFi valitseja kõrgema juhtkonna ja juhtorganiga, et anda neile ajakohastatud teavet, mille alusel saab kõrgem juhtkond või juhtorgan vajaduse korral võtta viivitamatult parandusmeetmeid.
(52)
Riskijuhtimissüsteemi teine sammas on riskijuhtimispoliitika. Kõnealune poliitika peaks olema asjakohaselt dokumenteeritud ja selles tuleks eelkõige täpsustada riskide mõõtmiseks ja juhtimiseks kasutatavaid meetmeid ja protseduure, kaitsemeetmeid riskijuhtimisfunktsiooni sõltumatu tegutsemise tagamiseks, riskijuhtimismeetodeid ja AIFi valitseja sisest vastutuse jaotust riskijuhtimise ja muu töökorra puhul. Riskijuhtimispoliitika tõhususe tagamiseks peaks kõrgem juhtkond selle läbi vaatama vähemalt korra aastas.
(53)
Nagu on ette nähtud direktiiviga 2011/61/EL, peaks riskijuhtimisfunktsioon olema tegevüksustest funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldatud. Seega tuleks täpsustada, et selline eraldatus peaks olema tagatud kuni AIFi valitseja juhtorganini ning et riskijuhtimisfunktsiooni täitvad isikud ei tohiks täita mis tahes muid vastuolus olevaid ülesandeid ega olla sellise isiku järelevalve all, kes täidab vastuolus olevaid ülesandeid.
(54)
Oluline on määrata kindlaks kaitsemeetmed, mida AIFi valitseja pidevalt kohaldab, et tagada riskijuhtimisfunktsiooni sõltumatu toimimine ning eelkõige et riskijuhtimisfunktsiooni täivatele isikutele ei seataks vastuolus olevaid kohustusi, et nad saaksid teha otsuseid andmete alusel, mida nad saavad asjakohaselt hinnata ning et otsuste tegemise protsessi saaks kontrollida.
(55)
Kuigi direktiiviga 2011/61/EL ei ole AIFide suhtes kehtestatud mingeid investeerimispiiranguid, ei saa AIFi riske juhtida tõhusalt, kui AIFi valitseja ei ole eelnevalt kehtestanud riskipiiranguid. Riskipiirangud peaksid olema kooskõlas AIFi riskiprofiiliga ja need tuleks investoritele avalikustada vastavalt direktiivile 2011/61/EL.
(56)
Ühtsuse tagamiseks tuleks riskide tuvastamist, mõõtmist ja seiret käsitlevate nõuete aluseks võtta direktiivi 2010/43/EL vastavad sätted. Selleks et võtta nõuetekohaselt arvesse riskide mõõtmise meetodite ja mudelite võimalikke puudusi, peaks AIFi valitseja viima läbi stressiteste, järelteste ja stsenaariumianalüüse. Kui stressitestide ja stsenaariumianalüüside tulemused osutavad, et teatavate asjaolude korral ei pruugi meetodid ja mudelid nõuetekohaselt toimida, peaks AIFi valitseja viivitamata võtma parandusmeetmeid.
(57)
Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud, et komisjon määrab kindlaks likviidsuse juhtimise korra ja menetlused, mille alusel AIFi valitseja jälgib AIFi likviidsusriski (välja arvatud juhul, kui AIF on finantsvõimenduseta kinnine AIF) ja tagab, et AIFi investeeringute likviidsusprofiil on kooskõlas AIFi aluskohustustega. Seepärast on oluline kehtestada kõigi AIFi valitsejate suhtes peamised üldnõuded, mille kohaldamisel tuleks arvesse võtta asjaomase AIFi valitseja valitsetava AIFi suurust, struktuuri ja olemust.
(58)
AIFi valitseja peaks suutma pädevatele asutustele tõendada, et kehtestatud on asjakohased ja tõhusad likviidsuse juhtimise põhimõtted ja menetlused. Selleks tuleb võtta nõuetekohaselt arvesse AIFi olemust, sealhulgas alusvarade klassi ja AIFi likviidsusriski, AIFi ulatust ja keerukust või varade likvideerimise või müümise keerukust.
(59)
Likviidsuse juhtimise kord ja menetlused peaksid võimaldama AIFi valitsejal kohaldada mittelikviidsete varade valitsemisel ja asjaomaste hindamisprobleemide lahendamisel vahendeid ja korda, millega tagatakse tagasivõtmise taotluste täitmine. Kui see on lubatud riiklike õigusaktidega, võivad sellised vahendid ja kord hõlmata väljumise piiranguid, osalist tagasivõtmist, ajutist laenamist, etteteatamisperioodi ja likviidsete varade kogumeid. Kõrvalkontosid ja muid mehhanisme, mille puhul AIFi teatavate varade suhtes kohaldatakse AIFi ja selle investorite vahel samalaadset korda, tuleks käsitada erikorrana, kuna need mõjutavad AIFi investorite spetsiifilist tagasivõtmisõigust. AIFi peatamist ei tuleks käsitada erikorrana, kuna seda kohaldatakse kõigi AIFi varade ja investorite suhtes. Likviidsuse juhtimise vahendite ja erikorra kasutamine peaks sõltuma konkreetsetest asjaoludest ja arvesse tuleks võtta AIFi olemust, ulatust ja investeerimisstrateegiat.
(60)
Nõuet jälgida selliste ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate likviidsuse juhtimist, millesse AIF investeerib, ja nõuet näha ette vahendid ja kord likviidsusriski juhtimiseks ja investoritevaheliste huvide konfliktide tuvastamiseks, juhtimiseks ja seireks, ei tuleks kohaldada kinniseid AIFisid valitsevate AIFi valitsejate suhtes, hoolimata sellest, kas kõnealuste AIFide puhul kasutatakse finantsvõimendust. Kõnealuste tagasivõtmistega seotud likviidsusjuhtimise nõuete täitmisest vabastamine peaks kajastama erinevusi investorite üldistes tagasivõtmistingimustes kinniste AIFide puhul võrreldes avatud AIFidega.
(61)
AIFi likviidsuse või mittelikviidsusega seotud miinimumpiirangute kasutamine võiks olla tõhus seirevahend teatavat liiki AIFide puhul. Piirangu ületamine ei peaks iseenesest tingima meetmete võtmist AIFi valitseja poolt, kuna see sõltub konkreetsetest asjaoludest ja AIFi valitseja lubatud hälbest. Praktikas saaks piiranguid kasutada keskmise päevase tagasivõtmise jälgimiseks võrreldes fondi likviidsusega (päevades) samal perioodil. Samuti saaks neid kasutada investorite kontsentratsiooni seireks stressitestistsenaariumide puhul. Kõnealused piirangud käivitaksid sõltuvalt asjaoludest jätkuva seire või parandusmeetmed.
(62)
Stressitestidega tuleks vajaduse korral teostada varade puuduliku likviidsuse ja tagasivõtmise ebatavapärase aktiivsuse simulatsioone. Arvesse tuleks võtta hiljutist ja prognoositavat märkimist ja tagasivõtmist ning seda, kuidas AIFi prognoositav tootlus võrreldes samalaadsete AIFide tulemustega võiks AIFi mõjutada. AIFi valitseja peaks stressistsenaariumide raames analüüsima, kui palju aega on vaja tagasivõtmistaotluste rahuldamiseks. Samuti peaks AIFi valitseja viima läbi stressitestid seoses selliste turuteguritega nagu vahetuskursi muutused, mis võivad oluliselt mõjutada AIFi valitseja või AIFi krediidiprofiili ja seega tagatisnõudeid. Stressitestide või stsenaariumianalüüside teostamisel peaks AIFi valitseja võtma arvesse väärtuse hindamise tundlikkust stressitingimustes.
(63)
Stressitestide läbiviimise sagedus peaks sõltuma AIFi olemusest, investeerimisstrateegiast, likviidsusprofiilist, investorite laadist ja tagasivõtmispoliitikast. Siiski eeldatakse, et kõnealused testid viiakse läbi vähemalt korra aastas. Kui stressitesti tulemused osutavad prognoositust märksa suuremale likviidsusriskile, peaks AIFi valitseja võtma meetmeid kõigi AIFi investorite parimates huvides, võttes arvesse AIFi varade likviidsusprofiili, tagasivõtmistaotluste taset ja vajaduse korral likviidsuse juhtimise põhimõtete ja menetluste asjakohasust.
(64)
Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud, et komisjon määrab kindlaks, kuidas tuleb investeerimisstrateegia, likviidsusprofiil ja tagasivõtmispoliitika kooskõlla viia. Kõnealuse kolme elemendi kooskõla on tagatud, kui investoritel on võimalik vastavalt AIFi tagasivõtmispoliitikale, mis peaks hõlmama tagasivõtmistingimusi nii tavapäraste kui ka erandlike asjaolude korral, oma investeeringud tagasi võtta nii, et on tagatud investorite õiglane kohtlemine.
(65)
Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud, et tuleb tagada sektoriülene järjepidevus ja kõrvaldada huvide lahknevus ühelt poolt väärtpaberistamise tehingu algatajate vahel, kes struktureerivad laenud ümber kaubeldavatesse väärtpaberitesse, ja teiselt poolt AIFi valitsejate vahel, kes AIFi nimel nendesse väärtpaberitesse või muudesse finantsinstrumentidesse investeerivad. Selle eesmärgi saavutamiseks on võetud arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/48/EÜ (krediidiasutuste asutamise ja tegevuse kohta) (7) asjaomaseid sätteid, millega on ette nähtud kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed nõuded, mida peavad täitma väärtpaberistamise krediidiriski võtnud investorid, väärtpaberistamise tehingu algatajad ja sponsorid. Kuna nii käesoleva määruse kui ka direktiivi 2006/48/EÜ asjaomaste sätete eesmärk on viia väärtpaberistamise tehingu algatajate ja sponsorite huvid kooskõlla investorite huvidega, on esmatähtis kasutada mõlemas õigusaktis ühtseid mõisteid; seepärast on aluseks võetud direktiivi 2006/48/EÜ mõisted. Võttes arvesse, et Euroopa Pangandusjärelevalve eellaseks olnud Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee on välja andud üksikasjalikud suunised direktiivi 2006/48/EÜ asjakohaste sätete tõlgendamise kohta, (8) tuleb sektoriülese ühtsuse tagamiseks käesolevaid eeskirju, mille eesmärk on viia kooskõlla väärtpaberistamise tehingu algatajate, sponsorite ja AIFi valitsejate huvid, tõlgendada kõnealuste suuniste raames.
(66)
Oluline on tagada, et tehinguid, mille raames struktureeritakse laenud ümber kaubeldavatesse väärtpaberitesse, ei kujundata sel viisil, et vältida väärtpaberistamise positsioonidesse investeerimisega seotud nõuete kohaldamist. Seepärast ei tuleks investeeringut ümberstruktureeritud laenudel põhinevatesse kaubeldavatesse väärtpaberitesse või muudesse finantsinstrumentidesse, rangelt käsitada selliste instrumentide omandiõiguse õiguspärase ja siduva üleminekuna, vaid majanduslikel kaalutlustel tehtud investeeringuna, nii et mis tahes laadi sünteetiliste investeeringute suhtes kohaldataks erinõudeid. Selleks et vältida vääritimõistmist ja tagada kooskõla pangandusalastes õigusaktides kasutatavate sätetega, tuleks sõnastuse „investeering ümberstruktureeritud laenudel põhinevatesse kaubeldavatesse väärtpaberitesse või muudesse finantsinstrumentidesse” asemel kasutada sõnastust „väärtpaberistamise krediidiriski positsiooni võtmine”.
(67)
Direktiiviga 2006/48/EÜ on otseselt kehtestatud nõuded, mida peavad täitma asutused, kes tegutsevad väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori või algse laenuandjana. Seepärast on oluline ette näha väärtpaberistamise positsioonidesse investeerivate AIFi valitsejate vastavad kohustused. AIFi valitseja peaks võtma väärtpaberistamise riskipositsiooni ainult juhul, kui väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja on AIFi valitsejale selgelt avalikustanud märkimisväärse majandusliku huvi säilitamise alusvaras (nn säilitamiskohustus). Lisaks peaks AIFi valitseja tagama, et täidetud on sponsori ja väärtpaberistamise tehingu algataja suhtes direktiiviga 2006/48/EÜ kehtestatud mitmed kvalitatiivsed nõuded. Lisaks peaks AIFi valitseja ise täitma kvalitatiivseid nõudeid, et tal oleksid igakülgsed ja põhjalikud teadmised väärtpaberistamise positsiooni investeerimise ja selle aluseks olevate riskipositsioonide kohta. Selleks peaks AIFi valitseja tegema investeerimisotsuse alles pärast hoolsuskohustuse täitmist, mille käigus peaks ta saama piisavat teavet ja teadmisi asjaomase väärtpaberistamise kohta.
(68)
Teatavatel asjaoludel võib üksus olla vastavuses väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori määratlusega või täita algse laenuandja rolli; samas võib ka teine üksus, kes ei vasta väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori määratlusele ega täida algse laenuandja rolli, kuid kelle huvid on optimaalselt kooskõlas investorite huvidega, üritada säilitamisnõuet täita. Õiguskindluse tagamiseks ei peaks selline teine üksus olema kohustatud täitma säilitamisnõuet, kui kõnealust nõuet täidab väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja.
(69)
Säilitamisnõude või kvalitatiivsete nõuete rikkumise korral peaks AIFi valitseja kaaluma parandusmeetmete võtmist, nt kas maandada, müüa või vähendada riskipositsiooni või pöörduda säilitamisnõuet rikkuva isiku poole ja nõuda vastavusseviimist. Sellised parandusmeetmed peaksid alati olema investorite parimates huvides ja nendega ei tohiks kaasneda otsest kohustust müüa varad viivitamata pärast rikkumise ilmnemist; seega välditakse kiirmüüki. AIFi valitseja peaks rikkumist arvesse võtma, kui ta kavatseb teha täiendavat investeeringut tehingu raames, milles osaleb nõuet rikkunud isik.
(70)
Selleks et täita direktiivi 2011/61/EL kohast nõuet määrata kindlaks sisemenetlused ja organisatsiooniline korraldus, mida AIFi valitseja peaks kohaldama, tuleks ette näha, et AIFi valitseja kehtestab hästi dokumenteeritud organisatsioonilise struktuuri, millega määratakse selgelt vastutus, määratakse kindlaks kontrollimehhanismid ja tagatakse kõigi osaliste vahel hea teabevahetus. Samuti peaks AIFi valitseja kehtestama teabe kaitsmise ja talitluspidevuse tagamise süsteemid. Kõnealuste menetluste ja struktuuride kehtestamisel peaks AIFi valitseja võtma arvesse proportsionaalsuse põhimõtet, mis võimaldab kohandada menetlusi, mehhanisme ja organisatsioonilist struktuuri vastavalt AIFi valitseja tegevuse olemusele, ulatusele ja keerukusele.
(71)
Kuna teabe avalikustamine on investorite kaitse seisukohast esmase tähtsusega, peaks AIFi valitseja rakendama asjakohased põhimõtted ja menetlused, millega tagatakse, et asjaomase AIFi puhul kohaldatavad tagasivõtmistingimused avalikustatakse investoritele piisavalt üksikasjalikult ja silmatorkavalt enne investeeringu tegemist ning oluliste muudatuste korral. Avalikustada võiks tagasivõtmisega seotud etteteatamisperioodi, kapitali külmutamise perioodi üksikasjad, asjaolud, mille korral tavapärast tagasivõtmismehhanismi ei pruugita kohaldada või see võidakse peatada ja mis tahes selliste meetmete üksikasjad, mida juhtorgan võib kaaluda (nt väljumise piirangud, kõrvalkontod), kuna need mõjutavad asjaomase AIFi investorite spetsiifilist tagasivõtmisõigust.
(72)
Selleks et tagada asjakohaste tegevuste nõuetekohane teostamine, peaks AIFi valitseja eelkõige kasutama sobivaid elektroonilisi süsteeme, et täita portfellitehingute ning märkimis- ja tagasivõtmiskorralduste andmete registrisse kandmisega seotud nõudeid, ning kehtestama, rakendama ja säilitama raamatupidamiskorra, millega tagatakse, et varade puhasväärtus arvutatakse vastavalt direktiivile 2011/61/EL ja käesolevale määrusele.
(73)
Selleks et tagada kooskõla nõuetega, mis on eurofondide valitsejate suhtes kehtestatud direktiiviga 2009/65/EÜ, tuleks AIFi valitseja juhtorganile, kõrgemale juhtkonnale ja vajaduse korral järelevalvefunktsioonile seada samalaadsed ülesanded, millega kaasneb asjakohane vastutus. Vastutuse jaotus peaks olema kooskõlas kõrgema juhtorgani, kõrgema juhtkonna ja järelevalvefunktsiooni rolli ja vastutusega vastavalt kohaldatavatele siseriiklikele õigusaktidele. Kõrgemasse juhtkonda võivad kuuluda mõned või kõik juhtorgani liikmed.
(74)
AIFi valitseja peab alati täitma nõuet kehtestada alaline ja tõhus vastavuskontrollifunktsioon, olenemata oma tegevuse mahust ja keerukusest. Samas tuleks vastavuskontrollifunktsiooni tehnilise ja personalipõhise korralduse puhul võtta arvesse AIFi valitseja tegevuse ja teenuste olemust, ulatust ja keerukust. AIFi valitseja ei peaks looma sõltumatut vastavuskontrolliüksust, kui see nõue ei ole AIFi valitseja suurust ja tema tegevuse olemust, ulatust ja keerukust silmas pidades proportsionaalne.
(75)
Hindamisnõuded erinevad eri jurisdiktsioonide ja varaklasside lõikes. Käesolevas määruses tuleks täiendada ühiseid üldeeskirju ja kehtestada võrdlusalused, mida AIFi valitsejad peavad arvesse võtma asjakohaste ja ühtsete põhimõtete ja menetluste väljatöötamisel ja rakendamisel, et tagada AIFi varade nõuetekohane ja sõltumatu hindamine. Põhimõtted ja menetlused peavad kirjeldama kõigi hindamisega seotud isikute, sealhulgas välishindajate kohustusi, ülesandeid ja vastutust.
(76)
Varade väärtust võib kindlaks määrata eri viisil, võttes näiteks aluseks toimival turul jälgitavad hinnad või kasutades riiklike õigusaktidega, AIFi tingimuste või põhikirjaga ette nähtud hindamismeetodite abil saadud tulemusi. Kuna iga vara või kohustuse väärtust saab kindlaks määrata eri meetoditel ja eri alusandmete põhjal, peaks AIFi valitseja kasutatava hindamismeetodi kindlaks määrama ja seda kirjeldama.
(77)
Kui varade hindamisel kasutatakse mudelit, tuleb hindamismenetlustes ja -põhimõtetes esile tuua kõnealuse mudeli peamised tunnused. Enne mudeli kasutamist peaks selle valideerima AIFi valitseja sisene või väline isik, kes ei osalenud mudeli väljatöötamises. Isikut tuleks lugeda pädevaks varade hindamisel kasutatava mudeli valideerimiseks, kui tal on piisavad teadmised ja kogemused seoses sellise mudeli kasutamisega varade hindamiseks; selline isik võib olla audiitor.
(78)
Kuna AIF tegutseb muutuvas keskkonnas, kus investeerimisstrateegiad võivad aja jooksul muutuda, tuleks hindamispõhimõtted ja -menetlused läbi vaadata vähemalt korra aastas ja igal juhul enne, kui AIF hakkab järgima uut investeerimisstrateegiat või investeerima uude varaklassi. Hindamispõhimõtete ja -menetluste, sealhulgas hindamismeetodite muutmisel tuleb järgida eelnevalt kindlaks määratud korda.
(79)
AIFi valitseja peab tagama, et AIFi kõik varad on nõuetekohaselt hinnatud kooskõlas hindamispõhimõtete ja -menetlustega. Ebaõige hindamise oht on suurem eelkõige keeruliste ja mittelikviidsete finantsinstrumentide puhul. Sellega seoses peaks AIFi valitseja kehtestama piisavad kontrollimeetmed tagamaks, et AIFi varade väärtus oleks piisavalt objektiivne.
(80)
Vara puhasväärtus osaku või aktsia kohta arvutatakse kooskõlas riiklike õigusaktidega ja/või vastavalt olukorrale fonditingimuste või põhikirja alusel. Käesolev määrus hõlmab ainult arvutamise korda, mitte arvutusmeetodeid. AIFi valitseja võib vara puhasväärtuse osaku või aktsia kohta arvutada välja ise AIFi jaoks täidetavate haldusülesannete osana. Samas võib määrata haldusülesannete täitmiseks, sealhulgas vara puhasväärtuse arvutamiseks kolmanda isiku. AIFi vara puhasväärtuse arvutamisega tegelevat kolmandat isikut ei tuleks käsitada välishindajana direktiivi 2011/61/EL tähenduses, kui ta ei hinda üksikute varade (sealhulgas varad, mille kohta tuleb anda subjektiivne hinnang) väärtust, vaid kasutab arvutamisel AIFi valitsejalt, hindamisallikatelt või välishindajalt saadud väärtusi.
(81)
On hindamismenetlusi, mida saab teostada iga päev (nt finantsinstrumentide hindamine), kuid on ka hindamismenetlusi, mida ei saa teostada sama sagedasti kui emiteerimist, märkimist, tagasivõtmist ja tühistamist, nt kinnisvara hindamine. Avatud fondi varade hindamise sageduse kindlaksmääramisel tuleb arvesse võtta eri klassidesse kuuluvate AIFi varade hindamise erinevust.
(82)
Direktiivis 2011/61/EL on sätestatud ranged nõuded ja piirangud, mida AIFi valitseja peab oma kohustuste delegeerimisel järgima. AIFi valitseja on kogu aeg täielikult vastutav delegeeritud kohustuste nõuetekohase täitmise ning direktiivi 2011/61/EL ja selle rakendusmeetmete järgimise eest. Seepärast peaks AIFi valitseja tagama, et delegeeritav täidab ja kohaldab sama rangeid nõudeid nagu kohaldaks AIFi valitseja ise. Tagamaks, et delegeeritud ülesandeid täidetakse järjepidevalt rangete nõuete kohaselt, peaks AIFi valitsejal olema vajaduse korral võimalik delegeerimine lõpetada ning seepärast peaks delegeerimise lepinguga olema AIFi valitsejale ette nähtud paindlik delegeerimise lõpetamise õigus. Delegeerimise piiranguid ja nõudeid tuleks kohaldada ka direktiivi 2011/61/EL I lisa kohaste valitsemise ülesannete suhtes, samas ei tuleks AIFi ülesannete delegeerimisena käsitada tugiülesandeid nagu haldus- või tehnilised ülesanded valitsemisülesannete toetuseks, nt logistiline toetus puhastus- ja toitlustusteenusena ning põhiteenuste või -toodete hange. Näiteks hõlmavad tehnilised või haldusülesanded veel valmiskaubana turustatava standardse tarkvara ostmist ja tarkvaratarnijate poolset operatsioonilist abi seoses valmiskaubana turustatava süsteemiga või personalitoetust, nt ajutiste töötajate värbamine või palgaarvestus.
(83)
Selleks et lisaks AIFi valitseja äritegevuse tõhustamisele oleks tagatud ka investorite kõrgetasemeline kaitse peaks delegeerimine põhinema objektiivsetel põhjustel. Kõnealuste põhjuste hindamisel peaksid pädevad asutused võtma arvesse delegeerimise vormi ja selle mõju AIFi valitseja struktuurile, samuti delegeeritud ülesannete ja AIFi valitsejale jäävate ülesannete koostoimet.
(84)
Hindamaks, kas delegeeritud ülesandeid tegelikult täitval isikul on piisavalt hea maine, tuleb kõnealust isikut kontrollida ja veenduda, et ta ei ole toime pannud finantstegevusega seotud rikkumisi. Piisavalt hea maine nõude täitmise hindamisel tuleks võtta arvesse mis tahes muud asjakohast teavet isikuomaduste kohta, mis võivad negatiivselt mõjutada isiku suutlikkust asjaomaseid ülesandeid nõuetekohaselt täita, nt kahtlused seoses tema aususe ja eetilisusega.
(85)
Direktiivi 2009/65/EÜ kohaselt tegevusloa saanud äriühinguna asutatud fonde ei tohiks käsitada ettevõtjatena, kelle tegevusluba või registrisse kantud tegevusala hõlmab varade valitsemist ning kelle üle teostatakse järelevalvet, kuna kõnealuse direktiivi kohaselt ei tohi sellised fondid tegeleda muu tegevuse kui ühise väärtpaberiportfelli valitsemisega. Samuti ei tuleks sellise ettevõtjana käsitada siseselt valitsetavat AIFi, kuna selline AIF ei tohi tegeleda muu tegevuse kui AIFi sisemise valitsemisega.
(86)
Kui delegeerimine on seotud portfelli valitsemisega või riskijuhtimisega, mis on AIFi valitseja põhitegevus ning seega investorite kaitse ja süsteemise riski seisukohast väga oluline, peaksid lisaks direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõike 1 punkti c nõuete kohaldamisele AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädev asutus ja kolmanda riigi ettevõtja pädev asutus olema sõlminud kirjaliku koostöökokkuleppe. Kõnealune koostöökokkulepe peaks olema sõlmitud enne delegeerimist. Kokkuleppe koostamisel tuleks võtta arvesse rahvusvahelisi nõudeid.
(87)
Kirjalikud kokkulepped peaksid tagama pädevatele asutustele õiguse teostada kohapealseid kontrolle, sealhulgas juhul, kui nad nõuavad, et kohapealse kontrolli teostaks selle ettevõtja pädev asutus, kellele ülesanded on delegeeritud, ning juhul, kui nad taotlevad kolmanda riigi pädevalt asutuselt luba teostada kohapealne kontroll ise või viibida kolmanda riigi pädeva asutuste töötajate teostatava kohapealse kontrolli juures, et aidata neil kontrolli läbi viia.
(88)
Direktiivis 2011/61/EL sätestatud kohustuste kohaselt peaks AIFi valitseja alati tegutsema valitsetava AIFi või selle investorite parimates huvides. Seepärast peaks delegeerimine olema lubatav ainult juhul, kui see ei takista AIFi valitsejal tegutsemast või AIFi valitsemast selle investorite parimates huvides.
(89)
Kõrgetasemelise investorite kaitse tagamiseks tuleks delegeerimise korral võtta arvesse võimalikke huvide konflikte. Tuleks kehtestada mitu kriteeriumi, mille alusel tuvastada olukordi, kus võib tekkida oluline huvide konflikt. Kõnealused kriteeriumid ei ole ammendavad ega tähenda, et väiksemad huvide konfliktid ei ole direktiivi 2011/61/EL kohaldamisel olulised. Seega on vastavuskontrolli või auditi ülesannete täitmise korral huvide konflikt portfelli valtsemise ülesannetega, samas kui turutegemise või emissiooni tagamise ülesannete korral on huvide konflikt portfelli valitsemise või riskijuhtimise ülesannetega. Kõnealune kohustus ei piira direktiivi 2011/61/EL artikli 15 kohast delegeeritava kohustust eraldada riskijuhtimisülesanded funktsionaalselt ja hierarhiliselt portfelli valitsemisest.
(90)
AIFi valitseja ülesannete delegeerimisel kohaldatavaid nõudeid tuleks kohaldada mutatis mutandis ka juhul, kui delegeeritav talle delegeeritud ülesanded edasi delegeerib, samuti mis tahes edasise delegeerimise korral.
(91)
Tagamaks, et AIFi valitseja igal juhul täidab investeeringute valitsemise ülesandeid, ei tohiks AIFi valitseja delegeerida oma ülesandeid sel määral, et sisuliselt ei saaks teda enam pidada AIFi valitsejaks ning ta muutub fiktiivseks äriühinguks. AIFi valitsejal peaks kogu aeg olema piisavalt vahendeid delegeeritud ülesannete tõhusaks järelevalveks. AIFi valitseja peaks ise täitma investeeringute valitsemise ülesandeid ning tal peaks olema piisavalt teadmisi ja vahendeid, et suuta teha kõrgema juhtkonna pädevusse kuuluvaid otsuseid ja täita kõrgema juhtkonna ülesandeid, mis võivad hõlmata üldise investeerimispoliitika ja investeerimisstrateegiate rakendamist.
(92)
Delegeerimise struktuuri hindamine on keeruline ja see peab põhinema mitmel kriteeriumil, et pädevad asutused saaksid kujundada oma hinnangu. Kombinatsioon on vajalik, et võtta arvesse fondistruktuuride ja investeerimisstrateegiate mitmekesisust ELis. ESMA võib välja töötada suunised, et tagada delegeerimise struktuuride ühtne hindamine ELis.
(93)
Komisjon jälgib kriteeriumide kohaldamist ja nende mõju turgudele. Komisjon hindab olukorda kahe aasta pärast ja kui see peaks osutuma vajalikuks, võtab asjakohased meetmed, et veelgi täpsustada tingimusi, mille korral AIFi valitseja loetakse olevat delegeerinud oma ülesanded sellisel määral, et ta muutub fiktiivseks äriühinguks ning teda ei saa käsitada enam AIFi valitsejana.
(94)
Direktiivis 2011/61/EL on sätestatud laiaulatuslikud nõuded AIFi depositooriumi kohta, et tagada kõrgetasemeline investorite kaitse. Seepärast tuleks selgelt kindlaks määrata depositooriumi, AIFi valitseja ja vajaduse korral AIFi ja kolmandate isikute vastavad konkreetsed õigused ja kohustused. Kirjalik leping peaks hõlmama kõiki üksikasju, mis on vajalikud, et depositoorium või kolmas isik, kellele hoidmise ülesanded on direktiivi 2011/61/EL kohaselt delegeeritud, saaksid asjakohaselt hoida kõiki AIFi varasid, ja et depositoorium saaks nõuetekohaselt täita oma järelevalve- ja kontrolliülesandeid. Selleks et depositoorium saaks hinnata ja jälgida hoidmisega seotud riski, tuleks lepingus piisavalt üksikasjalikult märkida varaklassid, kuhu AIF võib investeerida, ja geograafilised piirkonnad, kuhu AIF kavatseb investeerida. Samuti tuleks lepingus esitada üksikasjalik teave eskalatsioonimenetluse kohta. Depositoorium peaks AIFi valitsejat teavitama asjaomase turu arveldussüsteemis tuvastatud mis tahes olulisest riskist. Seoses lepingu lõpetamisega tuleks lepingus märkida, et lepingu lõpetamine on depositooriumi viimane abinõu, mida kasutatakse, kui depositooriumi arvates ei ole varad piisavalt kaitstud. Samuti peaks leping hoidma ära moraalse ohu, kus AIFi valitseja teeb investeerimisotsused hoidmisega seotud riske arvesse võtmata, kasutades ära asjaolu, et enamikul juhtudel on vastutav depositoorium. Kõrgetasemelise investorite kaitse tagamiseks tuleks üksikasjalikke nõuded kolmandate isikute seire kohta kohaldada kogu hoiuahela suhtes.
(95)
Kolmandas riigis asutatud depositooriumi suhtes kohaldatakse usaldatavusnõudeid ja nende täitmise järelevalvet teostab järelevalveasutus, kes vastutab pideva järelevalve, kontrollide läbiviimise ja sanktsioonide kehtestamise eest. Kui depositooriumi järelevalve hõlmab mitut järelevalveasutust, peaks direktiivi 2011/61/EL ja selle kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusaktide ja rakendusmeetmete kohaldamisel olema üks järelevalveasutus kontaktpunktiks.
(96)
Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 6 viimase lõigu kohast kolmanda riigi õigusaktide hindamist peaks teostama Euroopa Komisjon, võrreldes kolmandas riigis depositooriumi suhtes kohaldatavaid tegevusloa andmise kriteeriume ja tegutsemistingimusi liidu õiguses sätestatud vastavate nõuetega, mida kohaldatakse krediidiasutuste ja vastavalt olukorrale investeerimisühingute suhtes seoses depositooriumi tegevuse alustamise ja depositooriumi ülesannete täitmisega, et teha kindlaks, kas kolmanda riigi kriteeriumid on samaväärsed liidu õiguses kehtestatud kriteeriumidega. Euroopa Komisjon võib hinnata depositooriumi, kelle üle teostatakse usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet ja kellele on kolmandas riigis antud luba tegutsemiseks muus kohalikus kategoorias kui krediidiasutuse või investeerimisühinguna, et teha kindlaks, kas kolmanda riigi asjaomased kriteeriumid on samaväärsed kriteeriumidega, mis on liidu õiguses kehtestatud krediidiasutuste või vastavalt olukorrale investeerimisühingute suhtes.
(97)
Selleks et depositooriumil oleks kõigil juhtudel selge ülevaade AIFi rahavoogudest, peaks AIFi valitseja tagama, et depositooriumile esitatakse põhjendamatult viivitamata täpne teave kõigi rahavoogude kohta, sealhulgas teave kolmandatelt isikutelt, kelle juures on AIFil avatud rahakonto.
(98)
AIFi rahavoogude nõuetekohase seire tagamiseks peaks depositoorium kehtestama asjakohased menetlused, neid tõhusalt rakendama ja korrapäraselt läbi vaatama. Eelkõige peaks depositoorium vaatama läbi kontode võrdlemise menetluse, et olla kindel, et see AIFi puhul sobib ja et seda kohaldatakse AIFi valitseja olemust, ulatust ja keerukust arvesse võttes asjakohase sagedusega. Sellise menetluse kohaselt tuleks näiteks ühekaupa võrrelda pangakonto väljavõttel kirjendatud rahavoogusid AIFi raamatupidamises kirjendatud rahavoogudega. Kui kontode võrdlemist teostatakse iga päev nagu enamiku avatud AIFide puhul, peaks ka depositoorium teostama kontode võrdlemist iga päev. Eelkõige peaks depositoorium jälgima kontode võrdlemise menetluse käigus tuvastatud mittevastavusi ning võetud parandusmeetmeid, et põhjendamatult viivitamata teatada AIFi valitsejale kõigist kõrvaldamata kõrvalekalletest, ning vaatama kontode võrdlemise menetluse täielikult läbi. Kontode võrdlemise menetlus tuleks läbi vaadata vähemalt korra aastas. Samuti peaks depositoorium tegema õigel ajal kindlaks märkimisväärsed rahavood, eelkõige need, mis ei pruugi olla kooskõlas AIFi tegevusega, nt AIFi varade positsioonide muutus või märkimine või tagasivõtmine, ning saama korrapäraselt kontoväljavõtteid ja kontrollima, kas tema andmed rahapositsioonide kohta on kooskõlas AIFi valitseja vastavate andmetega. Depositoorium peaks hoidma asjaomaseid andmeid ajakohastena vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punktile b.
(99)
Depositoorium peab tagama, et kõik investorite poolt või nende nimel AIFi aktsiate või osakute märkimisel tehtud maksed saadakse kätte ja kantakse ühele või mitmele rahakontole vastavalt direktiivile 2011/61/EL. Seepärast peaks AIFi valitseja tagama, et depositooriumile esitatakse asjakohast teavet, mida on vaja investorite maksete laekumise seireks. AIFi valitseja peab tagama, et kui kolmas isik saab korralduse AIFi aktsiate või osakute tagasivõtmiseks või väljaandmiseks, esitatakse kõnealune teave depositooriumile põhjendamatu viivituseta. Seepärast peaks AIFi aktsiate või osakute märkimise või tagasivõtmise eest vastutav üksus edastama asjaomase teabe depositooriumile tööpäeva lõpus, et vältida investorite maksete väärkasutamist.
(100)
Sõltuvalt hoitavast varaklassist tuleks varasid hoida hoiul (nt finantsinstrumendid, mida saab kanda finantsinstrumentide kontole) või anda need füüsiliselt üle depositooriumile vastavalt direktiivile 2011/61/EL või tuleks kontrollida varade omandiõigust ja kanda need registrisse. Depositoorium peaks hoidma kõiki AIFi või selle nimel tegutseva AIFi valitseja finantsinstrumente, mida saab kanda registrisse või hoida kontol otse või kaudselt depositooriumi või kolmanda isiku nimel, kellele hoidmisfunktsioonid on delegeeritud, eelkõige väärtpaberite keskdepositooriumi tasandil. Lisaks peavad olema hoiul finantsinstrumendid, mis on registreeritud ainult otse emitendi enda või tema esindaja juures depositooriumi või sellise kolmanda isiku nimel, kellele hoidmisfunktsioonid on delegeeritud. Finantsinstrumente, mis kohaldatava siseriikliku õiguse kohaselt on registreeritud ainult otse AIFi nimel emitendi enda või tema esindaja juures (nt börsivälistesse ettevõtetesse investeeriva fondi ja riskikapitalifondi investeeringud börsil noteerimata äriühingutesse), ei hoita hoiul. Hoiul peaksid olema kõik finantsinstrumendid, mida saab füüsiliselt anda üle depositooriumile. Tingimusel, et finantsinstrumentide hoiule andmise tingimused on täidetud, peab depositoorium või kolmas isik, kellele hoidmisfunktsioonid on delegeeritud, hoiul hoidma ka finantsinstrumente, mis on antud tagatiseks kolmandale isikule või mille kolmas isik on seadnud AIFi kasuks tagatiseks, kui kõnealused finantsinstrumendid kuuluvad AIFile või selle nimel tegutsevale AIFi valitsejale. AIFile või selle nimel tegutsevale AIFi valitsejale kuuluvaid finantsinstrumente, mille puhul on AIF või selle nimel tegutsev AIFi valitseja andnud depositooriumile nõusoleku asjaomaste finantsinstrumentide korduvaks kasutamiseks, hoitakse hoiul seni, kuni korduvkasutuse õigust ei ole kasutatud.
(101)
Hoiul olevate finantsinstrumentidega seoses tuleks pidevalt järgida nõuetekohast hoolsust ja tagada nende kaitse. Hoidmisega seotud riski asjakohaseks hindamiseks peaks depositoorium nõuetekohase hoolsuse järgimise raames eelkõige teadma, millised kolmandad isikud moodustavad hoiuahela, tagama hoolsuskohustuse ja varade lahushoidmise kohustuse täitmise kogu hoiuahela raames, tagama endale asjakohase juurdepääsu selliste kolmandate isikute arvepidamisele ja dokumentidele, kellele hoidmisfunktsioonid on delegeeritud, tagama kõnealuste nõuete täitmise, dokumenteerima kõik kõnealused kohustused ja tegema need dokumendid AIFi valitsejale kättesaadavaks ja teatavaks.
(102)
Selleks et vältida direktiivi 2011/61/EL nõuetest kõrvalehoidumist, peaks depositoorium hoidmise kohustust kohaldama alusvara suhtes, mida omavad AIFi või selle nimel tegutseva AIFi valitseja poolt otseselt või kaudselt kontrollitavad finants- või õiguslikud struktuurid. Kõnealust arvessevõtmise sätet ei tuleks kohaldada fondifondide või investor- ja ühisfondi struktuuride suhtes, kui neil on fondi varasid nõuetekohaselt hoidev depositoorium.
(103)
Depositooriumil peaks olema kogu aeg põhjalik ülevaade varadest, mis ei ole hoiul hoitavad finantsinstrumendid. Vastavalt direktiivile 2011/61/EL tuleb kõnealuste varade puhul kontrollida omandiõigust ja pidada nende üle arvestust. Sellised varad on näiteks materiaalsed varad, mida ei saa käsitada finantsinstrumendina direktiivi 2011/61/EL tähenduses või mida ei saa füüsiselt depositooriumisse hoiule anda, finantslepingud nagu tuletisinstrumendid, rahahoiused või investeeringud eraettevõtjates ja osalus ühisettevõttes.
(104)
Selleks et olla piisavalt kindel, et AIF või selle nimel tegutsev AIFi valitseja on tõepoolest varade omanik, peaks depositoorium tagama, et ta saab kogu teabe, mida on vaja veendumaks, et AIFil või selle nimel tegutseval AIFi valitsejal on varaga seoses omandiõigus. Teave võib olla ametliku dokumendi koopia, mis tõendab, et AIF või selle nimel tegutsev AIFi valitseja on vara omanik, või mis tahes ametlik ja usaldusväärne tõend, mida depositoorium peab asjakohaseks. Vajaduse korral peaks depositoorium nõudma AIFilt või selle valitsejalt või asjaomaselt kolmandalt isikult täiendavaid tõendeid.
(105)
Depositoorium peaks pidama arvestust kõigi varade üle, mille puhul ta on AIFi omandiõiguses veendunud. Depositoorium võib kehtestada kolmandatelt isikutelt teabe saamiseks menetluse, mille kohaselt oleks AIFide puhul, kes teevad vähe tehinguid ja/või kelle tehingute üle peetakse enne arveldamist läbirääkimisi, võimalik võtta meetmeid, millega tagatakse, et varasid ei saa üle kanda ilma, et sellistest tehingutest oleks teatatud depositooriumile või kolmandale isikule, kellele varade hoidmise ülesanded on delegeeritud. Nõue, mille kohaselt peaks olema juurdepääs kolmanda isiku valduses olevatele mis tahes tehingut tõendavatele dokumentidele, oleks asjakohane AIFide puhul, kelle portfelli kuuluvate varadega tehakse sagedamini tehinguid, nt investeerimisel börsil noteeritud tuletisinstrumentidesse.
(106)
Selleks et depositoorium saaks täita oma ülesandeid, tuleb täpsustada direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 kohased ülesanded ja eelkõige teise tasandi kontrollid, mida depositoorium peab teostama. Sellised ülesanded ei tohiks takistada depositooriumil teostamast vajaduse korral ja kokkuleppel AIFi valitsejaga eelkontrolli. Selleks et tagada oma ülesannete täitmine, peaks depositoorium kehtestama eskalatsioonimenetluse, et lahendada eeskirjade eiramisega seotud olukordi. Kõnealune menetlus peaks tagama, et pädevatele asutustele teatatakse kõigist olulistest rikkumistest. Käesoleva määruse kohased depositooriumi järelevalvekohustused kolmandate isikute suhtes ei piira direktiivi 2011/61/EL kohaseid AIFi valitseja kohustusi.
(107)
Depositoorium peaks kontrollima, kas emiteeritud osakute või aktsiate arv on kooskõlas märkimisest laekunud tuluga. Selleks et tagada investorite poolt märkimisel tehtud maksete laekumine, peaks depositoorium täiendavalt võrdlema märkimiskorraldusi ja märkimisest laekunud tulu. Samasugune võrdlemine tuleb läbi viia tagasivõtmiskorralduste puhul. Samuti peaks depositoorium kontrollima, kas osakute või aktsiate arv AIFi kontol vastab ringlusse lastud osakute või aktsiate arvule AIFi registris. Depositoorium peaks märkimise ja tagasivõtmise sagedust arvesse võttes asjaomaseid menetlusi vastavalt kohandama.
(108)
Depositoorium peaks võtma kõik vajalikud meetmed tagamaks, et AIFi varade hindamise põhimõtted ja menetlused on tõhusalt rakendatud, ja tegema selleks pistelisi kontrolle või võrdlema vara puhasväärtuse arvutamise muutust ajas teatava võrdlusaluse muutusega. Menetluse kehtestamisel peaks depositooriumil olema selge arusaam hindamismeetoditest, mida AIFi valitseja või välishindaja kasutavad AIFi varade hindamiseks. Selliste kontrollide sagedus peaks olema kooskõlas AIFi varade hindamise sagedusega.
(109)
Direktiiviga 2011/61/EL ette nähtud järelevalvekohustuste täitmisel peaks depositoorium kehtestama järelkontrolli menetluse, et kontrollida AIFi vastavust kohaldatavatele õigusnormidele ning AIFi tingimustele ja põhikirjale. Selle raames kontrollitakse muu hulgas, kas AIFi investeeringud on kooskõlas AIFi tingimustes ja pakkumisdokumentides kirjeldatud AIFi investeerimisstrateegiaga ning tagatakse, et AIF ei riku investeerimispiiranguid, kui need on olemas. Depositoorium peaks jälgima AIFi tehinguid ja uurima ebatavalisi tehinguid. Kohaldatavate siseriiklike õigusnormide või AIFi tingimuste ja põhikirjaga kehtestatud piirangute rikkumise korral peaks depositoorium saama näiteks AIFi valitsejalt juhised rikkumisega seotud tehingu tagasipööramiseks AIFi valitseja enda kulul. Käesolev määrus ei takista depositooriumil teostamast vajaduse korral ja kokkuleppel AIFi valitsejaga eelkontrolli.
(110)
Depositoorium peaks tagama, et tulu arvutatakse direktiivi 2011/61/EL nõuete kohaselt. Selleks peab depositoorium tagama tulu nõuetekohase jaotamise ja vea tuvastamise korral tagama, et AIFi valitseja võtab asjakohaseid parandusmeetmeid. Pärast selle tagamist peaks depositoorium kontrollima tulujaotuse ja eelkõige dividendimaksete täielikkust ja täpsust.
(111)
Muude varade hoidmise ülesannete delegeerimisel vastavalt direktiivile 2011/61/EL on delegeerimine enamikul juhtudel tõenäoliselt seotud haldamise ülesannetega. Registripidamiskohustuste delegeerimise korral peaks depositoorium rakendama ja kohaldama asjakohast ja dokumenteeritud korda, millega tagatakse, et delegeeritav täidab kogu aeg direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 punkti d nõudeid. Varade piisava kaitse tagamiseks tuleks kehtestada teavad põhimõtted, mida tuleks kohaldada seoses hoidmisfunktsiooni delegeerimisega. Hoidmiskohustuste delegeerimise korral on oluline kehtestada teatavad põhimõtted, mida tuleb kogu delegeerimise jooksul tõhusalt kohaldada. Kõnealuseid põhimõtteid ei tuleks käsitada ammendavatena ega arvata, et nendega on üksikasjalikult kindlaks määratud, kuidas depositoorium peaks piisava vilumuse, ettevaatlikkuse ja hoolikusega tegutsema, samuti et kindlaks on määratud kõik meetmed, mida depositoorium peaks seoses kõnealuste põhimõtetega võtma. Kohustus teostada pidevalt seiret kolmanda isiku üle, kellele hoidmisfunktsioonid on delegeeritud, peaks hõlmama kontrolli selle üle, kas kolmas isik nõuetekohaselt täidab kõiki temale delegeeritud kohustusi ja järgib delegeerimislepingut. Kolmas isik peaks tegutsema ausalt ja heas usus AIFi ja selle investorite parimates huvides, järgides regulatiivseid ja järelevalvenõudeid, ning ettevaatlikkuse ja hoolikuse ja vilumusega, mida kõnealuse kutseala hoolikalt tegutsevalt ettevõtjalt tavapäraselt eeldatakse. Depositoorium peaks muu seas läbi vaatama hindamis- ja määramismenetluse raames hinnatud elemendid ja võrdlema neid turusuundumuste seisukohast. Korrapärastel läbivaatamistel tuleks võtta arvesse asjaolusid, nii et depositoorium suudaks asjakohaselt hinnata riske, mis on seotud otsusega usaldada varad hoiule kolmandale isikule. Läbivaatamise sagedust tuleks kohandada nii, et see alati vastaks turutingimustele ja asjaomastele riskidele. Selleks et depositoorium suudaks tõhusalt reageerida kolmanda isiku võimaliku maksejõuetuse korral, tuleks koostada hädaolukorra lahendamise kava, sealhulgas töötada välja alternatiivsed strateegiad ja vajaduse korral valida välja alternatiivsed teenusepakkujad. Kuigi sellised meetmed võivad depositooriumi jaoks vähendada hoidmisega seotud riski, ei vabasta need kohustusest tagastada finantsinstrumendid või maksta nende kaotsimineku korral vastav summa, olenevalt sellest, kas on täidetud direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 kohased nõuded.
(112)
Varade hoidmise ülesannete delegeerimisel peaks depositoorium tagama, et täidetud on direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 punkti d alapunkti iii kohased nõuded ja et depositooriumi klientideks olevate AIFide varasid hoitakse nõuetekohaselt lahus. Kõnealune kohustus peaks eelkõige tagama, et AIFi varad ei lähe kaotsi sellise kolmanda isiku maksejõuetuse tõttu, kellele hoidmisfunktsioon on delegeeritud. Depositoorium peaks võtma täiendavaid meetmeid, et minimeerida kõnealust ohtu riikides, kus maksejõuetust käsitlevate õigusaktidega ei tunnistata varade lahushoidmisest tulenevat mõju. Depositoorium võib kõnealuse teabe AIFile ja selle nimel tegutsevale AIFi valitsejale avalikustada, nii et hoidmisega seotud riski selliseid aspekte saaks investeerimisotsuste tegemisel nõuetekohaselt arvesse võtta, või võtta kohalikus jurisdiktsioonis võimalikke meetmeid, et tagada varade säilimine maksevõimetuse korral vastavalt kohalikele õigusaktidele. Lisaks võib depositoorium keelata kliendi varade ajutise puudujäägi, kasutada puhvreid või kehtestada korra, mille kohaselt on keelatud kasutada ühe kliendi väärtpaberite deebetjääki teise kliendi krediitjäägi katmiseks. Kuigi sellised meetmed võivad depositooriumi jaoks vähendada hoidmisega seotud riski hoidmisfunktsiooni delegeerimise korral, ei vabasta need kohustusest tagastada finantsinstrumendid või maksta nende kaotsimineku korral vastav summa, olenevalt sellest, kas on täidetud direktiivi 2011/61/EL kohased nõuded.
(113)
Depositooriumil tekib direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 teise lõigu kohane kohustus juhul, kui depositooriumile või kolmandale isikule, kellele hoidmisfunktsioon on delegeeritud, hoiule antud finantsinstrumendid on kaotsi läinud ja depositoorium ei suuda tõendada, et kaotsimineku põhjustasid välised sündmused, mille üle tal puudub mõistlik kontrollivõimalus ning mille tagajärjed oleksid olnud vältimatud, vaatamata kõigile pingutustele nende ärahoidmiseks. Kõnealust kaotsiminekut tuleks eristada investorite investeerimiskahjumist, mis on tingitud vara väärtuse vähenemisest vale investeerimisotsuse tõttu.
(114)
Kaotsimineku kindlakstegemiseks peab see olema lõplik, ilma finantsvara tagasisaamise võimaluseta. Seega ei tuleks olukorda, kus finantsinstrument on ainult ajutiselt kättesaamatu või külmutatud, käsitada kaotsiminekuna direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 tähenduses. Kaotsiminekut tuleks pidada lõplikuks kolmel juhul: kui finantsinstrumenti ei ole enam olemas või seda ei ole olemas olnudki; kui finantsinstrument on olemas, kuid AIF on lõplikult kaotanud tema omandiõiguse; kui AIFil on finantsinstrumendi omandiõigus, kuid ta ei saa seda alaliselt üle kanda või luua piiratud omandiõigust.
(115)
Näiteks ei ole finantsinstrumenti enam olemas, kui see on kadunud parandamatu raamatupidamisvea tõttu; samuti juhul, kui finantsinstrumenti ei ole olemas olnudki, kuna AIFi omandiõigus registreeriti võltsitud dokumentide alusel. Kaotsiminekuna tuleks käsitada ka olukorda, mil finantsinstrumendi kaotsiminek on tingitud pettusest.
(116)
Kaotsiminekuna ei saa käsitada finantsinstrumendi asendamist või selle vahetamist muu finantsinstrumendi vastu, nt kui äriühingu saneerimise käigus aktsiad tühistatakse ja asendatakse uute emiteeritavate aktsiatega. Kui AIF või selle nimel tegutsev AIFi valitseja on õiguspäraselt andnud omandi üle kolmandale isikule, ei tähenda see, et AIF on alaliselt omandiõiguse kaotanud. Kui eristatakse vara juriidilist omandiõigust ja tegelikku tulusaajat, peaks kaotsimineku määratlus põhinema tegeliku tulusaamise õiguse kaotsiminekul.
(117)
Ainult juhul, kui kaotsimineku põhjustasid välised sündmused, mille üle depositooriumil puudub mõistlik kontrollivõimalus ning mille tagajärjed oleksid olnud vältimatud, vaatamata kõigile pingutustele nende ärahoidmiseks, ei ole depositoorium vastutav direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 alusel. Vastutusest vabastamiseks peaks depositoorium tõendama, et kõik kõnealused tingimused on täidetud.
(118)
Kõigepealt tuleb kindlaks määrata, kas kaotsimineku põhjustas väline sündmus. Depositooriumi vastutust ei tohiks mõjutada delegeerimine ja seega tuleks sündmust lugeda väliseks, kui see ei ole tingitud depositooriumi või kolmanda isiku, kellele asjaomaste finantsinstrumentide hoidmise kohustus oli delegeeritud, tegevusest või tegevusetusest. Seejärel tuleks hinnata, kas sündmus on väljaspool mõistlikku kontrollivõimalust, kontrollides, kas hoolikalt tegutsedes oleks depositoorium saanud sündmuse ärahoidmiseks midagi teha. Nende sammude raames võib väljaspool mõistlikku kontrollivõimalust olevate väliste sündmustena käsitada nii looduslikke protsesse kui ka ametiasutuste tegevust. Väljaspool mõistlikku kontrollivõimalust oleva välise sündmusena käsitatakse ka olukorda, kus sellise kolmanda isiku maksejõuetuse korral, kellele hoidmisfunktsioon on delegeeritud, ei tunnistata sellise asjaomase riigi õigusaktidega, kus instrumente hoiul hoitakse, varade nõuetekohasest lahushoidmisest tulenevat mõju. Seevastu ei tuleks väljaspool mõistlikku kontrollivõimalust oleva välise sündmusena käsitada vara kaotsiminekut, mis on tingitud direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 punkti d alapunkti iii kohaste varade lahus hoidmise nõuete täitmatajätmisest või kolmanda isiku äritegevuse häirest seoses maksejõuetusega.
(119)
Depositoorium peaks tõendama, et kaotsiminekut ei oleks saanud ära hoida, vaatamata kõigile pingutustele selle ärahoidmiseks. Sellega seoses peaks depositoorium AIFi valitsejat teavitama ja võtma asjakohaseid meetmeid vastavalt asjaoludele. Näiteks juhul, kui depositooriumi arvates on ainus asjakohane tegutsemisviis finantsinstrumentidest loobumine, peaks depositoorium nõuetekohaselt teavitama AIFi valitsejat, kes omakorda peaks andma depositooriumile kirjalikult juhised selle kohta, kas depositoorium peaks finantsinstrumente jätkuvalt hoidma või nendest loobuma. AIFi investoritele tuleb põhjendamatu viivituseta teatada kõigist juhistest, mis antakse depositooriumile varade jätkuvaks hoidmiseks. AIFi valitseja või AIF peaksid depositooriumi soovitusi nõuetekohaselt kaaluma. Kui depositoorium on hoolimata korduvatest hoiatustest jätkuvalt seisukohal, et finantsinstrumentide kaitse ei ole piisav, võib ta vastavalt asjaoludele võtta täiendavaid meetmeid, nt lõpetada lepingu, tingimusel, et AIFile antakse vastavalt siseriiklikule õigusele piisavalt aega teise depositooriumi leidmiseks.
(120)
Ühtsete investorikaitsenõuete tagamiseks tuleks samasid sätteid kohaldada ka delegeeritava suhtes, kellele depositoorium on lepinguliselt vastutuse üle kandnud. Vastutusest vabastamiseks direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 alusel peab seega ka delegeeritav tõendama, et kõik samad tingimused on täidetud.
(121)
Teatavatel asjaoludel võib depositoorium vabastada end vastutusest selliste finantsinstrumentide kaotsimineku eest, mida hoiab kolmas isik, kellele hoidmisfunktsioon on delegeeritud. Vastutusest vabastamise lubamiseks peab olema vastutusest vabastamise lepingu sõlmimiseks objektiivne põhjus, mida aktsepteerivad nii depositoorium kui ka AIF või selle nimel tegutsev AIFi valitseja. Objektiivne põhjus tuleb kindlaks teha igal vastutusest vabastamise juhul, võttes arvesse konkreetseid hoidmisfunktsiooni delegeerimise asjaolusid.
(122)
Objektiivsete põhjuste kaalumisel tuleks kehtestada õige tasakaal tagamaks, et lepingulist vastutusest vabastamist saab vajaduse korral rakendada ja et kehtestatud on piisavad kaitsemeetmed, millega vältida lepingulise vastutusest vabastamise väärkasutust depositooriumi poolt. Lepingulist vastutusest vabastamist ei tohiks mingil juhul kasutada direktiivi 2011/61/EL kohastest depositooriumi vastutusega seotud nõuetest kõrvalehoidmiseks. Depositoorium peaks tõendama, et teatavad asjaolud sundisid teda hoidmisfunktsiooni kolmandale isikule delegeerima. Lepinguline vastutusest vabastamine peaks alati olema AIFi või selle investorite parimates huvides ning AIF või selle nimel tegutsev AIFi valitseja peaks selgesõnaliselt teatavaks tegema, et nad tegutsevad sellistes parimates huvides. Näidetena tuleks esitada juhud, mil depositooriumil ei ole tõenäoliselt muud võimalust, kui delegeerida hoidmisfunktsioon kolmandale isikule.
(123)
Pädevad asutused peavad saama asjakohast ja piisavat teavet, et nõuetekohaselt ja pidevalt teostada järelevalvet AIFi valitseja tegevuse ja sellega seotud riskide üle. Kuna AIFi valitseja tegevusel võib olla piiriülene mõju ja mõju finantsturgudele, peaksid pädevad asutused teostama AIFi valitseja ja AIFi üle põhjalikku seiret, et võtta süsteemsete riskide tekkimise vältimiseks asjakohaseid meetmeid. Rakendusmeetmetega ette nähtud sätetega, mis käsitlevad asjakohase teabe esitamist ja avalikustamist, tagatav suurem läbipaistvus ja ühtsus peaks võimaldama pädevatel asutustel tuvastada riskid finantsturgudel ja võtta asjakohaseid meetmeid.
(124)
Esmatähtis on, et investorid saaksid asjakohast teavet konkreetse AIFi valitseja ja AIFi ja nende struktuuri kohta, et teha oma vajadustele ja riskivalmidusele vastavaid investeerimisotsuseid. Kõnealune teave peaks olema selge, usaldusväärne, koheselt mõistetav ja selgelt esitatud, kusjuures teabe kasulikkust suurendaks see, kui see on võrreldav AIFi valitsejate, AIFide ja ajavahemike lõikes. Enne teabe avalikustamist ei tohiks AIFi valitseja teha midagi, mis võib kahjustada investorite suutlikkust seda teavet mõista ja praktiliselt kasutada, nt olukorra ilustamine ehk nn „window dressing”.
(125)
Tuleb kehtestada raamistik, millega nähakse ette miinimumnõuded seoses aastaaruannetega, sealhulgas võtmeelemendid ja kirjete mittetäielik loetelu. Direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõike 2 punktis d osutatud olulised muudatused tuleks avalikustada finantsaruannete raames aastaaruandes. Lisaks põhikirjete mittetäielikule loetelule võib esitada täiendavad kirjed, rubriigid ja vahesummad, kui selliste kirjete esitamine on vajalik, et mõista AIFi üldist finantsseisundit või tootlust. Sarnase olemuse või funktsiooniga kirjeid võib koondada, kui sellised kirjed eraldi ei ole olulised. Sellised kirjed võib koondada kirje alla „muu kategooria”, nt „muud varad” või „muud kohustused”. Kirjeid ei pea esitama, kui need ei kajasta asjaomast AIFi. Olenemata direktiivi 2011/61/EL kohaselt kohaldatavatest raamatupidamisstandarditest tuleks kõiki varasid hinnata vähemalt korra aastas. Direktiivi 2011/61/EL kohaselt esitatav bilanss või varade ja kohustuste aruanne peaks hõlmama muu hulgas raha ja raha ekvivalente. AIFi riskipositsiooni arvutamisel tuleks raha ekvivalente käsitada väga likviidsete investeeringutena.
(126)
Seoses direktiivi 2011/61/EL kohase aastaaruande osana esitava majandusaasta tegevusaruande sisu ja vormiga peaks aruanne hõlmama AIFi tegevuse õiglast ja erapooletut ülevaadet koos peamiste riskide ja investeeringute või sellise majandusliku ebakindluse kirjeldusega, millega AIF võib kokku puutuda. Kõnealuse teabe avalikustamisega ei tohiks kaasneda ärisaladusena käsitletava teabe avaldamist, mis kahjustaks AIFi ja selle investorite huvisid. Kui ärisaladusena käsitletava teabe avaldamisel oleks selline mõju, võib sellise teabe koondada tasemel, mille puhul ei oleks kahjustavat mõju, ja see teave ei peaks hõlmama näiteks individuaalse portfelli või investeeringu tulemusi ega andmeid, mis võiks viia AIFi ärisaladusena käsitletava teabe avalikustamiseni. Kõnealune teave peaks olema osa tegevusaruandest, mis esitatakse tavaliselt koos finantsaruannetega.
(127)
Kui tasustamise avalikustamise korral esitatakse teave AIFi valitseja tasandil, tuleks esitada täiendavat teavet tasustamise jaotuse kohta asjaomaste AIFide lõikes. Selleks võib avalikustada AIFi valitseja tasustamisandmete summa, mis on jagatud püsi- ja muutuvkomponendiks, märkida, et kõnealused andmed on AIFi valitseja, mitte ainult AIFi kohta, märkida AIFi valitseja valitsetavate AIFide ja eurofondide arv ning selliste AIFide ja eurofondide valitsetavate varade koguväärtus ning esitada ülevaade tasustamispoliitikast ja viide sellele, kus AIFi valitseja tasustamispoliitika on täies mahus investoritele kättesaadav. Lisaks võib avalikustada koguandmed muutuvtasu kohta, mida AIF vastavalt oludele tulemustasuna või teenitud intressina maksab. Võib olla asjakohane, et lisaks tasustamise avalikustamisele esitab AIFi valitseja teabe tasustamispoliitika ja -tavade rahaliste ja mitterahaliste kriteeriumide kohta seoses asjaomaste personalikategooriatega, et investorid saaksid hinnata pakutud stiimuleid.
(128)
Kui AIF emiteerib osakuid, tuleb mis tahes varade ülekandmisel kõrvalkontodele teha arvutused ülekandmise ajal, korrutades vara ülekandmiseks eraldatud osakute arvu osaku hinnaga. Hindamise alus tuleks kõigil juhtudel selgelt avalikustada ja see peaks hõlmama hindamise kuupäeva.
(129)
Likviidsuse juhtimiseks peaks AIFi valitsejal olema lubatud sõlmida valitsetava AIFi nimel laenulepinguid. Kõnealused lepingud võivad olla lühiajalised või alalisemad. Viimasel juhul on tõenäoline, et selline leping on mittelikviidsete varade valitsemiseks kasutatav erikord.
(130)
Kooskõlas eristamise põhimõttega ja väga erinevaid AIFi liike silmas pidades peaks AIFi poolt investoritele avalikustatav teave erinema AIFi liikide lõikes ning sõltuma muudest teguritest nagu investeerimisstrateegia ja portfelli struktuur.
(131)
Direktiiviga 2011/61/EL on ette nähtud, et AIFi valitseja esitab oma päritoluliikmesriigi pädevale asutusele korrapäraselt teavet iga valitsetava AIFi kohta ja iga liidus turustatava AIFi kohta. Seepärast on oluline kindlaks määrata esitatav teave ja selle esitamise sagedus, mis sõltub asjaomase AIFi valitseja valitsetavate AIFide portfellides valitsetavate varade väärtusest. Tuleks kehtestada aruandevorm, mida peab AIFi valitseja valitsetava AIFi nimel täitma. Kui AIFi valitseja tegevusloa saanud üksus turustab AIFisid, mida valitseb teine AIFi valitseja, ei käsitata teda kõnealuste AIFide valitsejana, vaid vahendajana nagu direktiiviga 2004/39/EÜ hõlmatud mis tahes investeerimisühingut. Seepärast ei pea ta kõnealuste AIFide koha esitama aruandeid, kuna see võib viia topelt- või mitmekordse aruandluseni. Aruandlusnõudeid tuleks sellest hoolimata kohaldada kolmandate riikide AIFi valitsejate suhtes, kes valitsevad liidus turustatavaid AIFisid.
(132)
Käesoleva määrusega kehtestatud künnise ületamisel kohaldatakse ainult direktiivi 2011/61/EL artikli 24 lõikes 4 sätestatud aruandlusnõudeid. AIF ei kasuta finantsvõimendust olulisel määral, kui tema finantsvõimenduse määr, mis on arvutatud vastavalt kohustustepõhisele meetodile, ületab vähem kui kolm korda tema varade puhasväärtust. Samas võivad pädevad asutused nõuda täiendavat teavet, kui seda on vaja süsteemsete riskide tõhusaks seireks. Samuti tagab aruandluskünnise kehtestamine süsteemsete riskidega seotud teabe järjepideva kogumise kogu liidus ja annab kindlustunde AIFi valitsejatele.
(133)
Direktiivi 2011/61/EL artikli 25 lõike 3 kohaseid pädevate asutuste järelevalvevolitusi rakendatakse uue järelevalvesüsteemi raames ja need on osa pidevast järelevalveprotsessist ja süsteemsete riskide hindamisest, mida AIFi valitsejate suhtes kohaldavad pädevad asutused ja Euroopa järelevalveasutused finantssüsteemi stabiilsust ja terviklikkust silmas pidades. Pädevad asutused peaksid saadavat teavet asjakohaselt kasutama ning kehtestama AIFi valitseja kasutatavale finantsvõimendusele piirmäärad või AIFi valitsemisega seoses muud piirangud, kui nad peavad seda finantssüsteemi stabiilsuse ja terviklikkuse tagamiseks vajalikuks. Süsteemise riski hindamine tõenäoliselt erineb olenevalt majanduskeskkonnast, kusjuures iga AIFi valitseja võib seoses valitsetavate AIFidega olla süsteemselt oluline. Seepärast on peamine nõue, et pädevatel asutustel on kogu vajalik teave selliste olukordade nõuetekohaseks hindamiseks, et hoida ära süsteemiste riskide teke. Pädevad asutused peaksid kõnealust teavet põhjalikult hindama ja võtma asjakohaseid meetmeid.
(134)
Selleks et ELi AIFi valitsejad saaksid valitseda ja turustada kolmandate riikide AIFisid ning kolmandate riikide AIFi valitsejad saaksid valitseda ja turustada AIFisid liidus, on direktiiviga 2011/61/EL ette nähtud asjakohaste koostöökokkulepete sõlmimine selliste kolmandate riikide asjaomaste pädevate asutustega, kus kolmanda riigi AIF ja/või kolmanda riigi AIFi valitseja on asutatud. Sellised koostöökokkulepped peaksid tagama vähemalt tõhusa teabevahetuse, mis võimaldab liidu pädevatel asutustel täita direktiivi 2011/61/EL kohaseid kohustusi.
(135)
Koostöökokkulepped peaksid võimaldama pädevatel asutustel täita järelevalve- ja jõustamiskohustusi seoses kolmandate riikide üksustega. Seepärast tuleks koostöökokkulepetega kehtestada selge ja konkreetne raamistik teabele juurdepääsuks, kohapealsete kontrollide teostamiseks ja kolmandate riikide ametiasutuste antavale abile. Koostöökokkulepetega tuleks tagada, et saadud teavet võib jagada teiste asjaomaste pädevate asutustega ning ESMA ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga.
(136)
Selleks et pädevad asutused, AIFi valitsejad ja depositooriumid saaksid kohanduda käesoleva määruse kohaste uute nõuetega ja neid kohaldada tõhusalt ja tulemuslikult, peaks käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäev olema kooskõlas direktiivi 2011/61/EL ülevõtmise kuupäevaga,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
MÕISTED
Artikkel 1
Mõisted
Lisaks direktiivi 2011/61/EL artiklis 2 kindlaks määratud mõistetele kasutatakse käesolevas määruses järgmisi mõisteid:
1) „kapitalikohustus”- investori lepinguline kohustus tagada AIFi valitseja taotlusel AIFile kokkulepitud summas investeering;
2) „asjaomane isik”- AIFi valitseja puhul järgmised isikud:
3) „kõrgem juhtkond”- isik või isikud, kes tegelikult juhivad AIFi valitseja tegevust vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 8 lõike 1 punktile c, ning olenevalt asjaoludest juhtorgani juhtiv liige või juhtivad liikmed;
4) „juhtorgan”- AIFi valitseja kõrgeim otsuseid tegev organ, mis hõlmab järelevalve- ja juhtimisfunktsiooni või ainult juhtimisfunktsiooni, kui need kaks funktsiooni on eraldatud;
5) „erikord”- kord, mis otseselt tuleneb AIFi varade mittelikviidsusest ja mis mõjutab investorite spetsiifilist tagasivõtmisõigust seoses AIFi osakute või aktsiate liikidega, kusjuures kõnealune kord on eriotstarbeline või eraldi kord investorite üldisest tagasivõtmisõigusest.
II PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
1. JAGU
Valitsetavate varade arvutamine
(direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõige 2)
Artikkel 2
Valitsetavate varade koguväärtuse arvutamine
1. Selleks et AIFi valitseja suhtes saaks kohaldada direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõikes 2 sätestatud erandit, peab AIFi valitseja tegema järgmist:
a)
tegema teatavaks kõik AIFid, mille puhul on ta määratud AIFi väliseks valitsejaks, või AIFi, mille puhul ta on AIFi valitseja, kui AIFi õiguslik vorm võimaldab sisest valitsemist vastavalt direktiivi 2011/61/EL artiklile 5;
b)
tegema teatavaks iga valitsetava AIFi varaportfelli ja määrama kindlaks valitsetavate varade (sealhulgas kõik finantsvõimenduse teel omandatud varad) vastava väärtuse vastavalt hindamiseeskirjadele, mis on sätestatud selle riigi õiguses, kus AIF on asutatud, ja/või AIFi tingimustes või põhikirjas;
c)
liitma kokku kõigi valitsetavate AIFide puhul valitsetavate varade kindlaksmääratud väärtuse ja võrdlema saadavat valitsetavate varade koguväärtust direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõikes 2 sätestatud asjaomase künnisega.
2. Lõike 1 kohaldamisel ei hõlmata arvutusse vabalt võõrandatavatesse väärtpaberitesse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjaid (eurofondid), kelle puhul tegutseb AIFi valitseja direktiivi 2009/65/EÜ kohase määratud fondivalitsejana.
Lõike 1 kohaldamisel hõlmatakse arvutusse AIFi valitseja valitsetavad AIFid, mille puhul on AIFi valitsejal direktiivi 2011/61/EL artikli 20 kohaselt delegeeritud ülesanded. AIFi portfellid, mida AIFi valitseja valitseb delegeerimise alusel, jäetakse arvutusest välja.
3. Valitsetavate varade koguväärtuse arvutamisel arvestatakse iga tuletisinstrumendipositsioon, sealhulgas tuletisinstrumendi tunnustega vabalt võõrandatavad väärtpaberid, ümber asjaomase tuletisinstrumendi alusvara võrdväärseks positsiooniks, kasutades artiklis 10 ette nähtud ümberarvestusmeetodeid. Seejärel kasutatakse võrdväärse positsiooni absoluutväärtust valitsetavate varade koguväärtuse arvutamiseks.
4. Kui AIF investeerib muudesse AIFidesse, mida valitseb sama väliselt määratud AIFi valitseja, võib kõnealuse investeeringu AIFi valitseja valitsetavate varade arvutusest välja jätta.
5. Kui siseselt või väliselt valitsetava AIFi üks üksus investeerib asjaomase AIFi teise üksusesse, võib kõnealuse investeeringu AIFi valitseja valitsetavate varade arvutusest välja jätta.
6. Valitsetavate varade koguväärtus arvutatakse vastavalt lõigetele 1-4 vähemalt korra aastas, kasutades viimaseid kättesaadavaid andmeid varade väärtuse kohta. Viimased kättesaadavad andmed iga AIFi varade väärtuse kohta on käesoleva lõike esimese lause kohase künnise arvutuspäevale eelneva kaheteistkümne kuu andmed. AIFi valitseja määrab kindlaks künnise arvutuspäeva ja kohaldab seda järjepidevalt. Valitud kuupäeva iga mis tahes muutmist tuleb pädevale asutusele põhjendada. Künnise arvutuspäeva valikul võtab AIFi valitseja arvesse valitsetavate varade hindamise aega ja sagedust.
Artikkel 3
Valitsetavate varade pidev seire
AIFi valitseja kehtestab valitsetavate varade koguväärtuse pideva seire korra ning rakendab ja kohaldab seda. Seire kajastab valitsetavate varade ajakohastatud ülevaadet ning hõlmab iga AIFi puhul märkimise ja tagasivõtmise ning vajaduse korral kapitali sissenõudmise, kapitali jaotamise ja investeeritud varade väärtuse jälgimist.
Selleks et hinnata valitsetavate varade koguväärtuse sagedasema arvutamise vajadust, võetakse arvesse seda, kui lähedal on valitsetavate varade koguväärtus direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõike 2 kohasele künnisele, ning prognoositavat märkimist ja tagasivõtmist.
Artikkel 4
Künnise juhuslik ületamine
1. AIFi valitseja hindab olukorda, mil valitsetavate varade koguväärtus ületab asjaomase künnise, et määrata kindlaks, kas see on ajutine või mitte.
2. Kui valitsetavate varade koguväärtus ületab ajaomase künnise ning AIFi valitseja arvates ei ole see olukord ajutine, teatab AIFi valitseja sellest pädevale asutusele viivitamata, märkides, et tema arvates ei ole olukord ajutine, ja taotleb tegevusluba 30 kalendripäeva jooksul vastavalt direktiivi 2011/61/EL artiklile 7.
3. Kui valitsetavate varade koguväärtus ületab ajaomase künnise ning AIFi valitseja arvates on see olukord ajutine, teatab AIFi valitseja sellest pädevale asutusele viivitamata, märkides, et tema arvates on olukord ajutine. Selleks et põhjendada, miks AIFi valitseja peab olukorda ajutiseks, hõlmab teade täiendavat teavet, sealhulgas olukorra kirjeldust ja ajutiseks pidamise põhjuste selgitust.
4. Olukorda ei peeta ajutiseks, kui see võib tõenäoliselt kesta üle kolme kuu.
5. Kolm kuud pärast kuupäeva, mil valitsetavate varade koguväärtus ületas asjaomase künnise, arvutab AIFi valitseja valitsetavate varade väärtuse uuesti, tõendamaks, et see on alla asjaomast künnist, või tõendamaks pädevale asutusele, et olukord, mis põhjustas selle, et valitsetavad varad ületasid künnise, on lahendatud ning AIFi valitseja tegevusloa taotlust ei ole vaja esitada.
Artikkel 5
Registreerimise käigus esitatav teave
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõike 3 punkti b kohase nõude osana teatab AIFi valitseja pädevatele asutustele valitsetavate varade koguväärtuse, mis on arvutatud artiklis 2 sätestatud korra kohaselt.
2. Direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõike 3 punkti c kohase nõude osana esitab AIFi valitseja iga AIFi kohta pakkumisdokumendi või selle asjakohase väljavõtte või investeerimisstrateegia üldkirjelduse. Pakkumisdokumendi asjakohane väljavõte ja investeerimisstrateegia üldkirjeldus hõlmavad vähemalt järgmist teavet:
a)
peamised varaklassid, millesse AIF võib investeerida;
b)
investeerimisstrateegia keskmeks olev mis tahes tööstus-, geograafiline või muu turusektor või teatav varaklass;
c)
AIFi laenuvõtmis- või finantsvõimenduspoliitika kirjeldus.
3. Teave, mida AIFi valitseja esitab direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõike 3 punkti d kohaselt, on loetletud käesoleva määruse artikli 110 lõikes 1. Teave esitatakse vastavalt IV lisas sätestatud aruandevormile.
4. Direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõike 3 punkti d kohaselt kogutud teavet jagatakse liidu pädevate asutustega, ESMAga ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga, kui seda on vaja nende ülesannete täitmiseks.
5. Registreerimiseks vajalikku teavet ajakohastatakse ja esitatakse kord aastas. Seoses direktiivi 2011/61/EL artikli 46 kohaste volituste rakendamisega võivad pädevad asutused nõuda, et AIFi valitseja esitaks direktiivi 2011/61/EL artikli 3 kohase teabe sagedamini.
2. JAGU
Finantsvõimenduse arvutamine
(direktiivi 2011/61/EL artikli 4 lõige 3)
Artikkel 6
Finantsvõimenduse arvutamise üldsätted
1. AIFi finantsvõimendust kajastatakse AIFi riskipositsiooni ja AIFI vara puhasväärtuse suhtena.
2. AIFi valitseja arvutab valitsetava AIFi riskipositsiooni artiklis 7 sätestatud üldmeetodi ja artiklis 8 sätestatud kohustustepõhise meetodil kohaselt.
Võttes arvesse turusuundumusi ja hiljemalt 21. juuliks 2015 vaatab komisjon läbi esimeses lõigus osutatud arvutusmeetodid, et otsustada, kas kõnealused meetodid on igat liiki AIFide puhul piisavad ja asjakohased või tuleks välja töötada täiendavad ja vabatahtlikud finantsvõimenduse arvutamise meetodid.
3. Riskipositsiooni mis tahes sellises finants- või õiguslikus struktuuris, mis hõlmab asjaomase AIFi kontrollitavat kolmandat isikut, võetakse riskipositsiooni arvutamisel arvesse, kui kõnealused struktuurid on konkreetselt loodud selleks, et otseselt või kaudselt suurendada riskipositsiooni AIFi tasandil. AIFide puhul, kelle keskne investeerimispoliitika näeb ette kontrolli omandamist börsil noteerimata äriühingutes või emitentides, ei võta AIFi valitseja finantsvõimenduse arvutamisel arvesse mis tahes riskipositsiooni kõnealuste börsil noteerimata äriühingute või emitentide tasandil, kui AIF või tema nimel tegutsev AIFi valitseja ei pea kandma võimalikku kahju, mis ületab tema investeeringut vastavas äriühingus või emitendis.
4. AIFi valitseja ei võta arvesse sõlmitud laenulepinguid, kui need on ajutist laadi ja täielikult kaetud AIFi investorite lepinguliste kapitalikohustustega.
5. AIFi valitsejal on asjakohaselt dokumenteeritud kord iga valitsetava AIFi riskipositsiooni arvutamiseks üldmeetodi ja kohustustepõhise meetodi kohaselt. Arvutusmeetodeid kohaldatakse aja jooksul järjepidevalt.
Artikkel 7
AIFi riskipositsiooni arvutamise üldmeetod
Üldmeetodil arvutatud AIFi riskipositsioon on direktiivi 2011/61/EL artikli 19 ja kõigi selle alusel vastu võetud delegeeritud õigusaktide kohaselt hinnatud kõigi positsioonide absoluutväärtuste summa.
AIFi riskipositsiooni arvutamiseks üldmeetodil teeb AIFi valitseja järgmist:
a)
jätab välja mis tahes raha ja raha ekvivalendid, mis on AIFi alusvääringus hoitavad väga likviidsed investeeringud, mis on kergesti vahetatavad teadaoleva suurusega rahasummaks ja mille väärtuse muutuse risk on väike ja tootlus ei ületa kolmekuulise kõrgekvaliteedilise riigivõlakirja tootlust;
b)
arvestab tuletisinstrumendid ümber võrdväärsesse alusvara positsiooni, kasutades artiklis 10 sätestatud ümberarvestusmeetodeid ning I lisa punktides 4-9 ja 14 sätestatud meetodeid;
c)
jätab välja laenuvahendid, mida hoitakse punktis a osutatud rahas või raha ekvivalendis ja mille puhul on makstavad summad teada;
d)
võtab arvesse laenuvahendite reinvesteerimisest tulenevat riskipositsiooni, mida kajastatakse tehtud investeeringute turuväärtusena või I lisa punktide 1 ja 2 kohaste laenuks võetud vahendite kogusummana, olenevalt sellest, kumb on suurem;
e)
võtab arvesse repolepinguid või pöördrepolepinguid ning väärtpaberite laenuks andmise või võtmise tehinguid ning muid I lisa punktide 3 ja 10-13 kohaseid lepinguid.
Artikkel 8
AIFi riskipositsiooni arvutamise kohustustepõhine meetod
1. Kohustustepõhisel meetodil arvutatud AIFi riskipositsioon on direktiivi 2011/61/EL artikli 19 ja asjaomaste delegeeritud õigusaktide kohaselt hinnatud kõigi positsioonide absoluutväärtuste summa, mille suhtes kohaldatakse lõigetes 2-9 sätestatud kriteeriume.
2. AIFi riskipositsiooni arvutamiseks kohustustepõhisel meetodil teeb AIFi valitseja järgmist:
a)
arvestab iga tuletisinstrumendi positsiooni ümber asjaomase tuletisinstrumendi alusvara võrdväärsesse positsiooni, kasutades artiklis 10 ning II lisa punktides 4-9 ja 14 sätestatud ümberarvestusmeetodeid;
b)
kohaldab tasaarvestus- ja riskimaanduskorda;
c)
arvutab laenuvahendite reinvesteerimise tulemusel tekkinud riskipositsiooni, kui selline reinvesteerimine suurendab AIFi riskipositsiooni, nagu on määratletud I lisa punktides 1 ja 2;
d)
võtab arvutamisel arvesse muid lepinguid vastavalt I lisa punktidele 3 ja 10-13.
3. AIFi riskipositsiooni arvutamisel kohustustepõhisel meetodil kohaldatakse järgmist:
a)
tasaarvestuskord hõlmab sama alusvaraga seotud tuletisinstrumentide või väärtpaberipositsioonide tehingute kombinatsioone, olenemata tuletisinstrumentide puhul nende lõpptähtajast, ning mille puhul kõnealused tuletisinstrumentide või väärtpaberipositsioonide tehingud tehakse ainsa eesmärgiga maandada riskid, mis on seotud muude tuletisinstrumentide või väärtpaberipositsioonidega võetud positsioonidega;
b)
riskimaanduskord hõlmab selliste tuletisinstrumentide või väärtpaberipositsioonide tehingute kombinatsioone, mis ei ole tingimata seotud sama alusvaraga ning mille puhul kõnealused tuletisinstrumentide või väärtpaberipositsioonide tehingud tehakse ainsa eesmärgiga katta riskid, mis on seotud muude tuletisinstrumentide või väärtpaberipositsioonidega võetud positsioonidega;
4. Erandina lõikest 2 ei arvestata tuletisinstrumenti ümber võrdväärsesse alusvara positsiooni, kui tuletisinstrumendil on kõik järgmised omadused:
a)
sellega vahetatakse AIFi portfellis olevate finantsvarade tootlus muu aluseks oleva finantsvara tootluse vastu;
b)
sellega täielikult kaetakse AIFi portfellis olevate vahetatud varade riskid, nii et AIFi tootlus ei sõltu vahetatud varade tootlusest;
c)
see ei hõlma võrreldes alusfinantsvara otsese hoidmisega täiendavaid valikuvõimalusi, finantsvõimendusklausleid ega muid täiendavaid riske.
5. Erandina lõikest 2 ei arvestata tuletisinstrumenti ümber võrdväärsesse alusvara positsiooni, kui riskipositsiooni arvutamisel kohustustepõhisel meetodil on täidetud mõlemad järgmised tingimused:
a)
AIFi kombineeritud positsiooni hoidmine finantsvaraga seotud tuletisinstrumendis ja artikli 7 punktis a määratletud raha ekvivalenti investeeritud rahas on võrdväärne asjaomase finantsvara pika positsiooni hoidmisega;
b)
tuletisinstrumendiga ei kaasne täiendavat riskipositsiooni ega finantsvõimendust või riski.
6. AIFi riskipositsiooni arvutamisel võetakse riskimaanduskorda arvesse ainult juhul, kui see vastab kõigile järgmistele tingimustele:
a)
maandusega seotud positsioonide eesmärk ei ole tagada tootlust ning üldriskid ja spetsiifilised riskid on kaetud;
b)
oluliselt väheneb tururisk AIFi tasandil;
c)
tuletisinstrumendiga seotud üldriskid ja spetsiifilised riskid (kui neid on) on kaetud;
d)
riskimaanduskord on seotud sama varaklassiga;
e)
riskimaanduskord on halvenenud turutingimustes tõhus.
7. Lõike 6 kohaldamisel ei võeta arvutamisel arvesse valuutariski maandamiseks kasutatavaid tuletisinstrumente, millega ei kaasne täiendavat riskipositsiooni, finantsvõimendust ega riski.
8. AIFi valitseja tasaarvestab positsioonid järgmistel juhtudel:
a)
tuletisinstrumentide vahel, kui need on seotud sama alusvaraga, isegi kui tuletisinstrumentide lõpptähtaeg on erinev;
b)
tuletisinstrumendi, mille alusvara on direktiivi 2004/39/EÜ I lisa C jao punktides 1-3 osutatud vabalt võõrandatavad väärtpaberid, rahaturuinstrumendid või ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja osakud, ning sama vastava alusvara vahel.
9. AIFi valitseja, kes valitseb AIFi, mis vastavalt kesksele investeerimispoliitikale investeerib peamiselt intressimäära tuletisinstrumentidesse, kasutab intressikõvera lõpptähtajavööndite vahelise korrelatsiooni arvessevõtmiseks artikli 11 kohaseid kestuse tasaarvestamise erieeskirju.
Artikkel 9
AIFi riskipositsiooni suurendamise meetodid
AIFi valitseja kasutab I lisas osutatud juhtudel riskipositsiooni arvutamiseks kõnealuses lisas sätestatud meetodeid.
Artikkel 10
Tuletisinstrumentide puhul kasutatavad ümberarvestusmeetodid
AIFi valitseja kasutab II lisas osutatud tuletisinstrumentide puhul riskipositsiooni arvutamiseks kõnealuses lisas sätestatud ümberarvestusmeetodeid.
Artikkel 11
Kestuse tasaarvestamise eeskirjad
1. AIFi riskipositsiooni arvutamisel vastavalt artikli 8 lõikele 9 kohaldab AIFi valitseja kestuse tasaarvestamise eeskirju.
2. Kestuse tasaarvestamise eeskirju ei kasutata, kui see moonutataks AIFi riskiprofiili. Kõnealuseid tasaarvestamise eeskirju kasutav AIFi valitseja ei hõlma intressimäära strateegiasse muid riskiallikaid, nagu volatiilsus. Seega ei kohaldata kõnealuseid tasaarvestamise eeskirju intressimäära arbitraaži strateegiate suhtes.
3. Kõnealuste kestuse tasaarvestamise eeskirjade kasutamisega ei tohi kaasneda põhjendamatut finantsvõimenduse taset tulenevalt lühiajalistesse positsioonidesse investeerimisest. Lähikese tähtajaga intressimäära tuletisinstrumendid ei tohi olla kestuse tasaarvestamise eeskirju kohaldava keskpika kestusega AIFi tootluse peamine allikas.
4. Intressimäära tuletisinstrumendid arvestatakse ümber võrdväärsesse alusvara positsiooni ja tasaarvestatakse vastavalt III lisale.
5. Kestuse tasaarvestamise eeskirju kohaldav AIF võib kasutada riskimaandusraamistikku. Kestuse tasaarvestamise eeskirju võib kohaldada ainult intressimäära tuletisinstrumentide suhtes, mida ei hõlma riskimaanduskord.
3. JAGU
Täiendavad omavahendid ja kutsekindlustus
(direktiivi 2011/61/EL artikli 9 lõige 7 ja artikkel 15)
Artikkel 12
Kutsealase vastutusega seotud riskid
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 9 lõike 7 kohaselt kaetavad kutsealase vastutusega seotud riskid tulenevad kahjust, mida võib põhjustada asjaomane isik hooletust tegevusest, mille eest õiguslikult vastutab AIFi valitseja.
2. Lõikes 1 määratletud kutsealase vastutusega seotud riskid hõlmavad muu hulgas järgmist:
a)
AIFi varade omandiõigust tõendavate dokumentide kaotsiminek;
b)
AIFile või selle investoritele esitatud vääralt kajastatud teave või eksitavad avaldused;
c)
tegevus, vead või tegevusetus, mille tulemusel rikutakse järgmist:
i)
õiguslikud ja regulatiivsed kohustused;
ii)
oskuse ja hoolikuse kohustus AIFi ja selle investorite suhtes;
iii)
usaldussuhtest tulenevad kohustused;
iv)
konfidentsiaalsuskohustused;
v)
AIFi tingimused või põhikiri;
vi)
tingimused, mille alusel määrab AIF oma valitseja;
d)
suutmatus kehtestada, rakendada ja säilitada asjakohane kord ebaausa ja kuritahtliku tegevuse või pettuste vältimiseks;
e)
valesti hinnatud varad või valesti arvutatud osaku/aktsia hind;
f)
äritegevuse häirest, süsteemirikkest, tehingu ebaõnnestunud teostamisest või protsessi ebaõnnestunud juhtimisest tulenev kahju.
3. Kutsealase vastutusega seotud riskid kaetakse alati artikli 14 kohaselt kindlaks määratud asjakohaste täiendavate omavahenditega või artikli 15 kohaselt kindlaks määratud asjakohase kutsekindlustusega.
Artikkel 13
Kutsealase vastutusega seotud riskide puhul kohaldatavad kvalitatiivsed nõuded
1. AIFi valitseja rakendab tõhusad sisesed operatsiooniriski juhtimise põhimõtted ja menetlused, et asjakohaselt tuvastada, mõõta, juhtida ja jälgida operatsiooniriske, sealhulgas kutsealase vastutusega seotud riske, millele AIFi valitseja on või võib põhjendatult olla avatud. Operatsiooniriski juhitakse sõltumatult osana riskijuhtimispoliitikast.
2. AIFi valitseja koostab varasemat kahju käsitleva andmebaasi, milles kajastatakse talitlushäireid ja saadud kahju. Kõnealuses andmebaasis kajastatakse muu hulgas artikli 12 lõike 2 kohased kutsealase vastutusega seotud riskid, mis on realiseerunud.
3. AIFi valitseja kasutab riskijuhtimisraamistiku puhul varasemaid siseseid kahjuandmeid ja vajaduse korral väliseid andmeid, stsenaariumi analüüsi ning ärikeskkonda kajastavaid tegureid ja sisekontrollisüsteemi.
4. Operatsiooniriski positsioone ja kahjuandmeid jälgitakse järjepidevalt ja selle kohta koostatakse korrapäraselt asutusesiseseid aruandeid.
5. AIFi valitseja operatsiooniriski juhtimise põhimõtted ja menetlused on hästi dokumenteeritud. AIFi valitsejal on kord operatsiooniriski juhtimise põhimõtete järgimise tagamiseks ja tõhusad meetmed kõnealuste põhimõtete eiramise käsitlemiseks. AIFi valitsejal on menetlused asjakohaste parandusmeetmete võtmiseks.
6. Operatsiooniriski juhtimise põhimõtted ja menetlused ning mõõtmise süsteemid vaadatakse vähemalt kord aastas korrapäraselt läbi.
7. AIFi valitseja säilitab hinnatud riskiprofiilile vastavad rahalised vahendid.
Artikkel 14
Täiendavad omavahendid
1. Käesolevat artiklit kohaldatakse AIFi valitsejate suhtes, kes katavad kutsealase vastutusega seotud riske täiendavate omavahenditega.
2. AIFi valitseja tagab kutsealasest hooletusest tulenevate vastutusriskide katmiseks täiendavad omavahendid, mille maht on vähemalt 0,01 % valitsetavate AIFide portfellide väärtusest.
Valitsetavate AIFide portfellide väärtus on AIFi valitseja kõigi valitsetavate AIFide varade, sealhulgas finantsvõimendusega omandatud varade absoluutväärtuse summa, kusjuures tuletisinstrumendid hinnatakse nende turuväärtuses.
3. Lõike 2 kohane täiendavate omavahendite nõue arvutatakse uuesti iga majandusaasta lõpus ja täiendavate omavahendite summat kohandatakse vastavalt.
AIFi valitseja kehtestab valitsetavate AIFide portfellide sellise väärtuse pideva seire korra, mis on arvutatud vastavalt lõike 2 teise lõigule, ning rakendab ja kohaldab seda. Kui enne esimeses lõigus osutatud iga-aastast uuestiarvutamist suureneb valitsetavate AIFide portfellide väärtus märkimisväärselt, arvutab AIFi valitseja täiendavate omavahendite nõude põhjendamatult viivitamata uuesti ja kohandab täiendavaid omavahendeid vastavalt.
4. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädev asutus võib lubada AIFi valitsejal tagada täiendavaid omavahendeid vähem kui lõikes 2 osutatud mahus ainult juhul, kui ta on AIFi valitseja varasemate kahjuandmete alusel, mis on kogutud hindamisele eelnenud vähemalt kolmeaastase vaatlusperioodi jooksul, veendunud, et AIFi valitsejal on piisavalt täiendavaid omavahendeid kutsealase vastutusega seotud riskide nõuetekohaseks katmiseks. Lubatud madalaim täiendavate omavahendite maht on 0,008 % AIFi valitseja valitsetavate AIFide portfellide väärtusest.
5. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädev asutus võib nõuda, et AIFi valitseja tagaks täiendavaid omavahendeid rohkem kui lõikes 2 osutatud mahus, kui ta ei ole veendunud, et AIFi valitsejal on piisavalt täiendavaid omavahendeid kutsealase vastutusega seotud riskide nõuetekohaseks katmiseks. Pädev asutus põhjendab, miks ta on seisukohal, et AIFi valitseja täiendavad omavahendid ei ole piisavad.
Artikkel 15
Kutsekindlustus
1. Käesolevat artiklit kohaldatakse AIFi valitsejate suhtes, kes katavad kutsealase vastutusega seotud riske kutsekindlustusega.
2. AIFi valitseja sõlmib ja säilitab pidevalt kutsekindlustuslepingu, mille puhul:
a)
algne kehtivusaeg on vähemalt üks aasta;
b)
lepingu tühistamise etteteatamistähtaeg on vähemalt 90 päeva;
c)
kaetud on artikli 12 lõigetes 1 ja 2 määratletud kutsealase vastutusega seotud riskid;
d)
leping sõlmitakse ELi või ELi-välise ettevõtjaga, kellel on vastavalt liidu või siseriiklikule õigusele lubatud osutada kutsekindlustuse teenust;
e)
kindlustust pakub kolmandast isikust üksus.
Mis tahes kokkulepitud kindlaksmääratud omavastutus kaetakse täielikult omavahenditest, mis lisatakse direktiivi 2011/61/EL artikli 9 lõigete 1 ja 3 kohaselt tagatavatele omavahenditele.
3. Üksiku nõude kindlustuskate on vähemalt 0,7 % AIFi valitseja valitsetavate AIFide portfellide väärtusest, mis arvutatakse vastavalt artikli 14 lõike 2 teisele lõigule.
4. Nõuete puhul kokku on kindlustuskate aastas vähemalt 0,9 % AIFi valitseja valitsetavate AIFide portfellide väärtusest, mis arvutatakse vastavalt artikli 14 lõike 2 teisele lõigule.
5. AIFi valitseja vaatab kutsekindlustuse põhimõtted ja nende vastavuse käesolevas artiklis sätestatud nõuetele läbi vähemalt kord aastas ja mis tahes muutuse korral, mis mõjutab põhimõtete vastavust käesoleva artikli nõuetele.
III PEATÜKK
AIFi VALITSEJA TEGUTSEMISTINGIMUSED
1. JAGU
Üldpõhimõtted
(direktiivi 2011/61/EL artikli 12 lõige 1)
Artikkel 16
Pädevate asutuste üldkohustused
Hinnates AIFi valitseja vastavust direktiivi 2011/61/EL artikli 12 lõikele 1, kasutavad pädevad asutused vähemalt käesolevas jaos sätestatud kriteeriume.
Artikkel 17
Kohustus tegutseda AIFi või selle investorite ning turu terviklikkuse parimates huvides
1. AIFi valitseja kohaldab põhimõtteid ja menetlusi, et ennetada kuritarvitusi, sealhulgas neid, mille puhul on alust arvata, et need võivad mõjutada turu stabiilsust ja terviklikkust.
2. AIFi valitseja tagab, et valitsetavalt AIFilt või selle investoritelt ei nõuta põhjendamatut tasu.
Artikkel 18
Hoolsuskohustus
1. AIFi valitseja näitab investeeringute valimisel ja pideval seirel üles kõrgetasemelist hoolsust.
2. AIFi valitseja tagab, et tal on piisavad teadmised ja arusaamine varadest, millesse AIF investeerib.
3. AIFi valitseja koostab kirjalikult hoolsuskohustuse järgimise põhimõtted ja menetlused ning rakendab ja kohaldab neid ning rakendab tõhusat korda, et tagada AIFi nimel tehtavate investeerimisotsuste vastavus AIFi eesmärkidele, investeerimisstrateegiale ja vajaduse korral riskipiirangutele.
4. Lõike 3 kohaseid hoolsuskohustuse järgimise põhimõtteid ja menetlusi vaadatakse korrapäraselt läbi ja ajakohastatakse.
Artikkel 19
Hoolsuskohustus piiratud likviidsusega varadesse investeerimisel
1. Kui AIFi valitseja investeerib piiratud likviidsusega varadesse ja kui sellisele investeeringule eelneb läbirääkimiste etapp, teeb AIFi valitseja lisaks artiklis 18 sätestatud nõuetele seoses läbirääkimiste etapiga järgmist:
a)
koostab äriplaani ja ajakohastab korrapäraselt seda kooskõlas AIFi kestusega ja turutingimustega;
b)
otsib ja valib võimalikud tehingud kooskõlas punktis a osutatud äriplaaniga;
c)
hindab valitud tehinguid seoses võimalustega (kui on), üldiste asjaomaste riskidega, kõigi asjakohaste õiguslike, maksualaste, rahaliste või muude väärtust mõjutavate teguritega, inim- ja materiaalsete ressurssidega ning strateegiatega, sealhulgas väljumisstrateegiatega;
d)
täitma hoolsuskohustust seoses tehingutega enne nende täitmise korraldamist;
e)
jälgima AIFi tulemusi seoses punktis a osutatud äriplaaniga.
2. AIFi valitseja säilitab andmed lõike 1 kohaste toimingute kohta vähemalt viie aasta jooksul.
Artikkel 20
Hoolsuskohustus vastaspoole ja peamaakleri valimisel ja määramisel
1. Vastaspoole ja peamaakleri valimisel ja määramisel tegutseb AIF enne lepingu sõlmimist ja pidevalt hiljem piisava vilumuse, ettevaatlikkuse ja hoolikusega, võttes arvesse nende teenuste ulatust ja kvaliteeti.
2. AIFi valitseja või AIFi vastaspoole või peamaakleri valimisel börsiväliste tuletisinstrumentide tehingute, väärtpaberite laenuks andmise tehingute või repolepingute puhul tagab AIFi valitseja, et asjaomane peamaakler või vastaspool täidab kõiki järgmisi tingimusi:
a)
tema üle teostab pidevat järelevalvet ametiasutus;
b)
tema finantsseisund on kindel;
c)
tal on organisatsiooniline struktuur ja vahendid, mida on vaja teenuste osutamiseks AIFi valitsejale või AIFile.
3. Lõike 2 punktis b osutatud kindla finantsseisundi hindamisel võtab AIFi valitseja arvesse seda, kas peamaakleri või vastaspoole suhtes kohaldatakse usaldatavusnõudeid, sealhulgas piisavaid kapitalinõudeid, ja tõhusat järelevalvet.
4. Valitud peamaaklerite loendi kiidab heaks AIFi valitseja kõrgem juhtkond. Erandjuhtudel võib määrata peamaakleri, kes ei kuulu loendisse, kui ta täidab lõikes 2 sätestatud nõudeid ja kui selle kiidab heaks kõrgem juhtkond. AIFi valitseja peab olema suuteline põhjendama sellist valikut ja tõendama, et loendisse mittekuuluva peamaakleri valikul ja seirel täideti hoolsuskohustust.
Artikkel 21
Tegutsemine ausalt, õiglaselt ja piisava vilumusega
Selleks et määrata kindlaks, kas AIFi valitseja tegutseb ausalt, õiglaselt ja piisava vilumusega, hindavad pädevad asutused vähemalt, kas täidetud on järgmised tingimused:
a)
AIFi valitseja juhtorganil on kollektiivselt piisavad teadmised, oskused ja kogemused, et mõista AIFi valitseja tegevust, eelkõige sellega seotud peamisi riske ning varasid, millesse AIF on investeerinud;
b)
juhtorgani liikmed pühendavad piisavalt aega, et nõuetekohaselt täita oma ülesandeid seoses AIFi valitsejaga;
c)
juhtorgani iga liige tegutseb ausalt, terviklikult ja sõltumatult;
d)
AIFi valitseja eraldab piisavalt vahendeid juhtorgani liikmete ametisseseadmiseks ja koolitamiseks.
Artikkel 22
Vahendid
1. AIFi valitseja võtab tööle piisavalt töötajaid, kellel on neile määratud kohustuste täitmiseks vajalikud oskused, teadmised ja asjatundlikkus.
2. Lõike 1 kohaldamisel võtab AIFi valitseja arvesse oma äritegevuse olemust, ulatust ja keerukust ning äritegevuse käigus osutatavate teenuste ja teostatava tegevuse olemust ja ulatust.
Artikkel 23
AIFi investorite õiglane kohtlemine
1. AIFi valitseja tagab, et artiklis 57 osutatud otsuste tegemise menetlused ja organisatsiooniline struktuur tagavad investorite õiglase kohtlemise.
2. Kui AIFi valitseja kohaldab ühe või mitme investori suhtes mis tahes sooduskohtlemist, ei tohi see seada teisi investoreid üldiselt oluliselt halvemasse olukorda.
Artikkel 24
Hüved
1. AIFi valitseja ei tegutse ausalt ja õiglaselt ning kooskõlas valitsetavate AIFide või nende investorite parimate huvidega, kui seoses direktiivi 2011/61/EL I lisas osutatud ülesannete täitmisega makstakse talle või ta maksab ise mis tahes teenustasu või vahendustasu või võtab vastu või annab mis tahes mitterahalist hüve, välja arvatud järgmine:
a)
teenustasu, vahendustasu või mitterahaline hüve, mida makstakse või antakse AIFile või tema nimel tegutsevale isikule või võetakse AIFilt või tema nimel tegutsevalt isikult vastu;
b)
teenustasu, vahendustasu või mitterahaline hüve, mida makstakse kolmandale isikule või tema nimel tegutsevale isikule või võetakse kolmandalt isikult või tema nimel tegutsevalt isikult vastu, kui AIFi valitseja suudab tõendada, et täidetud on järgmised tingimused:
i)
teenustasu, vahendustasu või hüve olemasolu, olemus ja summa või kui summat ei saa kindlaks teha, siis selle arvutamise meetod, on AIFi investoritele avalikustatud enne asjaomase teenuse osutamist selgelt ning ammendaval, täpsel ja arusaadaval viisil;
ii)
teenustasu ja vahendustasu maksmise või mitterahalise hüve andmise eesmärk on parandada asjaomase teenuse kvaliteeti ning see ei kahjusta AIFi valitseja kohustust tegutseda valitsetava AIFi või selle investorite parimates huvides.
c)
nõuetekohased tasud, mis võimaldavad asjaomaste teenuste osutamist või mis on nende osutamiseks vajalikud, sealhulgas hoidmistasu, arveldus- ja valuutavahetustasud, õigusaktidest tulenevad tasud või juriidilise nõustamise tasud, ja mis nende olemust arvestades ei saa minna vastuollu AIFi valitseja kohustusega tegutseda ausalt, õiglaselt ja kooskõlas valitsetava AIFi või selle investorite parimate huvidega.
2. Teenustasu, vahendustasu või mitterahalise hüvega seotud korra põhitingimuste avalikustamine kokkuvõtlikus vormis loetakse lõike 1 punkti b alapunkti i kohaldamisel piisavaks, kui AIFi valitseja kohustub valitsetava AIFi investori nõudel avalikustama täiendavad üksikasjad ja kui kõnealune valitseja seda kohustust täidab.
Artikkel 25
Vahendite ja menetluste tõhus kasutamine - korralduste käitlemine
1. AIFi valitseja kehtestab menetlused ja korra, et tagada korralduste täitmine AIFi nimel kiiresti, õiglaselt ja ladusalt, ning rakendab ja kohaldab seda.
2. Lõikes 1 osutatud menetlused ja kord vastavad järgmistele nõuetele:
a)
AIFi nimel täidetud korraldused registreeritakse ja jaotatakse viivitamatult ja nõuetekohaselt;
b)
muus osas võrreldavad AIFi korraldused täidetakse järjest ja viivitamatult, välja arvatud juhul, kui korralduse olemus või valitsevad turutingimused teevad selle võimatuks või kui AIFi või selle investorite huvid nõuavad vastupidist.
3. Finantsinstrumendid, rahasummad või muud varad, mis on saadud täidetud korralduste arveldamise käigus, kantakse viivitamatult ja korrektselt asjaomase AIFi kontole või registreeritakse seal.
4. AIFi valitseja ei kuritarvita täitmist ootavate AIFi korraldustega seonduvat teavet ja võtab kasutusele kõik mõistlikud abinõud, et vältida kõnealuse teabe kuritarvitamist tema mis tahes asjaomaste isikute poolt.
Artikkel 26
Aruandluskohustused seoses märkimis- ja tagasivõtmiskorralduste täitmisega
1. Kui AIFi valitseja on täitnud investori märkimis- või tagasivõtmiskorralduse, peab ta saatma viivitamata investorile püsival andmekandjal asjakohase olulise teabe vastavalt seoses asjaomase korralduse täitmisega või märkimispakkumise aktsepteerimisega.
2. Lõiget 1 ei kohaldata, kui kolmas isik peab investorile esitama tehingu täitmise kinnituse, mis hõlmab asjakohast olulist teavet.
AIFi valitseja tagab, et kolmas isik täidab oma kohustusi.
3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud asjakohane oluline teave hõlmab järgmist teavet:
a)
AIFi valitseja isikuandmed;
b)
investori isikuandmed;
c)
korralduse saamise kuupäev ja kellaaeg;
d)
täitmise kuupäev;
e)
AIFi isikuandmed;
f)
korralduse kogumaksumus, mis hõlmab sealhulgas märkimistasusid või puhasmaksumust tagasivõtmistasude mahaarvamise järgselt.
4. AIFi valitseja esitab investorile nõudmise korral teavet korralduse staatuse kohta või märkimispakkumise aktsepteerimise kohta või mõlema kohta, vastavalt olukorrale.
Artikkel 27
Valitsetava AIFi nimel tehingu tegemise otsuste täitmine
1. AIFi valitseja tegutseb valitsetava AIFi nimel tehingu tegemise otsuste täitmisel AIFi portfelli valitsemise raames valitsetavate AIFide või nende investorite parimates huvides.
2. Kui AIFi valitseja ostab või müüb finantsinstrumente või muud vara, mille puhul on oluline parimal viisil täitmine, võtab ta lõike 1 kohaldamisel kõik põhjendatud meetmed valitsetavate AIFide või nende investorite jaoks parima tulemuse saavutamiseks, võttes arvesse hinda, kulusid, kiirust, täitmise ja arveldamise tõenäosust, suurust, laadi või muid korralduse täitmisega seotud kaalutlusi. Kõnealuste tegurite suhteline olulisus määratakse kindlaks järgmiste kriteeriumide alusel:
a)
AIFi eesmärgid, investeerimispoliitika ja riskid, nagu on märgitud fonditingimustes või AIFi põhikirjas, prospektis või pakkumisdokumentides;
b)
korralduse andmed;
c)
neid finantsinstrumente või muud vara iseloomustavad andmed, mille kohta korraldus on esitatud;
d)
neid täitmiskohti iseloomustavad andmed, kuhu võib korralduse suunata.
3. AIFi valitseja kehtestab ja rakendab lõigetes 1 ja 2 osutatud kohustuste täitmiseks tõhusa korra. AIFi valitseja kehtestab kirjalikus vormis ja rakendab täitmispoliitika, mis võimaldab seoses AIFi korraldustega vastavalt lõikele 2 saavutada AIFi ja selle investorite jaoks parima võimaliku tulemuse.
4. AIFi valitseja jälgib regulaarselt korralduste täitmise korra ja poliitika tõhusust, et tuvastada ja vajaduse korral kõrvaldada kõik puudused.
5. AIFi valitseja vaatab kõnealuse täitmispoliitika läbi igal aastal. Samuti vaadatakse poliitika läbi iga kord, kui leiab aset oluline muutus, mis mõjutab AIFi valitseja suutlikkust saavutada valitsetava AIFi jaoks parim võimalik tulemus.
6. AIFi valitseja peab suutma tõendada, et ta on korralduse AIFi nimel täitnud vastavalt täitmispoliitikale.
7. Lõikeid 2-5 ei kohaldata, kui valik eri täitmiskohtade vahel puudub. AIFi valitseja peab suutma tõestada, et valik eri täitmiskohtade vahel puudub.
Artikkel 28
AIFi nimel korralduste teistele üksustele täitmiseks andmine
1. Kui AIFi valitseja valitsetavate AIFide portfellide valitsemise raames ostab või müüb finantsinstrumente või muud vara, mille puhul on oluline parimal viisil täitmine, tegutseb ta valitsetavate AIFide nimel korralduste teistele üksustele täitmiseks andmisel valitsetavate AIFide või nende investorite parimates huvides.
2. AIFi valitseja võtab kõik mõistlikud meetmed AIFi või selle investorite jaoks parima võimaliku tulemuse saavutamiseks, võttes seejuures arvesse hinda, kulusid, kiirust, täitmise ja arveldamise tõenäosust, suurust/mahtu ja laadi või muid korralduse täitmisega seotud kaalutlusi. Kõnealuste tegurite suhteline olulisus määratakse kindlaks artikli 27 lõikes 2 sätestatud kriteeriumide alusel.
AIFi valitseja kehtestab poliitika, mis võimaldab neil esimeses lõigus osutatud kohustust täita, ning rakendab ja kohaldab seda. Poliitikaga määratakse instrumendi iga liigi puhul kindlaks üksused, kellele võib korralduse anda. AIFi valitseja sõlmib täitmiseks andmise lepingu üksnes juhul, kui kõnealune leping on kooskõlas käesoleva artikli kohustustega. AIFi valitseja teeb valitsetavate AIFide investoritele kättesaadavaks asjakohase teabe käesoleva lõike kohase poliitika ning kõigi selle oluliste muudatuste kohta.
3. AIFi valitseja jälgib korrapäraselt lõike 2 kohaselt kehtestatud poliitika tõhusust ja eelkõige kõnealuses poliitikas määratletud üksuste poolse korralduste täitmise kvaliteeti ning vajaduse korral kõrvaldab kõik puudused.
Lisaks vaatab AIFi valitseja kõnealuse poliitika läbi igal aastal. Samuti vaadatakse poliitika läbi iga kord, kui leiab aset oluline muutus, mis mõjutab AIFi valitseja suutlikkust saavutada valitsetava AIFi jaoks parim võimalik tulemus.
4. AIFi valitseja suudab tõendada, et ta on korralduse AIFi nimel andnud vastavalt lõike 2 kohaselt kehtestatud poliitikale.
5. Lõikeid 2-5 ei kohaldata, kui valik eri täitmiskohtade vahel puudub. AIFi valitseja peab suutma tõestada, et valik eri täitmiskohtade vahel puudub.
Artikkel 29
Tehingukorralduste koondamine ja jaotamine
1. AIFi valitseja võib AIFi korralduse koondada teise AIFi, eurofondi või kliendi korraldusega või omavahendite investeerimise korraldusega ainult juhul, kui:
a)
on alust arvata, et korralduste koondamine ei ole mis tahes sellise AIFi, eurofondi või kliendi jaoks, kelle korraldus koondatakse, kokkuvõttes kahjulik;
b)
kehtestatud ja rakendatud on korralduste jaotamise poliitika, millega nähakse piisavalt täpselt ette koondatud korralduste õiglane jaotamine, sealhulgas see, kuidas korralduste maht ja hind määrab jaotamise ja osalise täitmise käsitlemise.
2. Kui AIFi valitseja koondab AIFi korralduse teiste AIFide, eurofondide või klientide ühe või mitme korraldusega ja koondatud korraldus täidetakse osaliselt, siis jaotab ta sellega seotud tehingud vastavalt oma korralduste jaotamise poliitikale.
3. Kui AIFi valitseja koondab oma arvel tehtavad tehingud AIFide, eurofondide või klientide ühe või mitme korraldusega, ei jaota ta sellega seotud tehinguid AIFile, eurofondile või kliendile kahjulikul viisil.
4. Kui AIFi valitseja koondab AIFi, eurofondi või teise kliendi korralduse oma arvel tehtava tehinguga ning koondatud korraldus täidetakse osaliselt, siis jaotab ta sellega seotud tehingud, eelistades seejuures AIFi, eurofondi või teise kliendi tehinguid enda arvel tehtavatele tehingutele.
Kui AIFi valitseja suudab siiski AIFile või kliendile mõistlikel alustel tõendada, et ilma koondamiseta ei oleks ta saanud tehingut nii soodsatel tingimustel või üldse teha, võib ta vastavalt lõike 1 punktis b osutatud korralduste jaotamise poliitikale võtta tehingu jaotamisel oma arvel tehtava tehingu arvesse proportsionaalselt.
2. JAGU
Huvide konfliktid
(direktiivi 2011/61/EL artikkel 14)
Artikkel 30
Huvide konfliktide liigid
AIFi valitsemise käigus tekkivate huvide konfliktide liikide kindlakstegemisel võtab AIFi valitseja arvesse eelkõige, kas AIFi valitseja, asjaomane isik või kontrolli kaudu otseselt või kaudselt AIFi valitsejaga seotud isik:
a)
saab tõenäoliselt AIFi või selle investorite arvel rahalist kasu või hoiab ära rahalist kahju;
b)
omab AIFile või selle investoritele või kliendile osutatud teenuse või AIFi või kliendi nimel tehtud tehingu tulemuse vastu huvi, mis ei kattu AIFi huvidega;
c)
omab rahalist või muud stiimulit eelistada:
-
AIFi huvidele eurofondi, kliendi või kliendirühma või teise AIFi huve;
-
AIFi ühe investori või investorirühma huvidele sama AIFi mõne teise investori huve;
d)
teostab samasid tegevusi nii AIFi jaoks kui ka teise AIFi, eurofondi või kliendi jaoks või
e)
saab AIFile osutatava ühise väärtpaberiportfelli valitsemise teenusega seoses muult isikult kui AIF või selle investorid hüvesid raha, kauba või teenuse näol, mis ei ole selle teenuse eest tavapäraselt makstav vahendus- või teenustasu.
Artikkel 31
Huvide konfliktide juhtimise poliitika
1. AIFi valitseja kehtestab tõhusa huvide konfliktide juhtimise poliitika ning rakendab ja kohaldab seda. Kõnealune poliitika vormistatakse kirjalikult ning see on kooskõlas AIFi valitseja suuruse ja struktuuri ning tema tegevuse olemuse, ulatuse ja keerukusega.
Kui AIFi valitseja kuulub gruppi, peab poliitika võtma arvesse ka kõiki asjaolusid, millest AIFi valitseja on või peaks olema teadlik ning millest võib grupi teiste liikmete struktuuri või äritegevuse tõttu tekkida huvide konflikt.
2. Lõike 1 kohane huvide konfliktide juhtimise poliitika hõlmab järgmist:
a)
seoses AIFi valitseja poolt või nimel teostatavate tegevustega, sealhulgas tegevustega, mida teostavad delegeeritav, isik, kellele delegeeritav on ülesanded edasi delegeerinud, välishindaja või vastaspool, määratakse kindlaks asjaolud, mis kujutavad endast või võivad endast kujutada huvide konflikti, millega kaasneb AIFi või selle investorite huvide kahjustamise oluline oht;
b)
menetlused, mida tuleb järgida, ja meetmed, mis tuleb vastu võtta selliste konfliktide ennetamiseks, juhtimiseks ja jälgimiseks.
Artikkel 32
Investeeringute tagasivõtmisega seotud huvide konfliktid
Avatud AIFi valitsev AIFi valitseja tuvastab, juhib ja jälgib huvide konflikte, mis tekivad investorite vahel, kes soovivad oma investeeringu tagasi võtta, ja investorite vahel, kes soovivad oma investeeringu AIFis säilitada, ning konflikte seoses AIFi valitseja huviga investeerida mittelikviidsetesse varadesse ja AIFi tagasivõtmispoliitikaga vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 14 lõikes 1 sätestatud kohustustele.
Artikkel 33
Huvide konfliktide ennetamise või juhtimise menetlused ja meetmed
1. Huvide konfliktide ennetamise või juhtimise menetlused ja meetmed peavad tagama, et huvide konflikti riskiga seotud tegevusi teostavad asjaomased isikud teostavad neid tegevusi sellisel tasemel sõltumatusega, mis on AIFi valitseja ja tema grupi suuruse ja tegevuse ning AIFi või selle investorite huvide kahjustamise ohu suuruse seisukohast asjakohane.
2. Menetlused ja meetmed, mis tuleb vastu võtta ja mida tuleb järgida vastavalt artikli 31 lõike 2 punktile b, hõlmavad, kui see on AIFi valitseja piisava sõltumatuse tagamiseks vajalik ja asjakohane, järgmist:
a)
tõhusad menetlused, millega vältida või kontrollida teabevahetust asjaomaste isikute vahel, kes on seotud ühise väärtpaberiportfelli valitsemisega või muude direktiivi 2011/61/EL artikli 6 lõigete 2 ja 4 kohaste tegevustega ning kelle tegevusega võib kaasneda huvide konflikt, juhul kui kõnealuse teabe vahetamine võib kahjustada ühe või enama AIFi või nende investorite huve;
b)
eraldi järelevalve selliste asjaomaste isikute üle, kelle põhiülesannete hulka kuulub selliste klientide või investorite nimel ühise väärtpaberiportfelli valitsemine või sellistele klientidele või investoritele teenuste osutamine, kelle huvid võivad konflikti sattuda või kes muul moel esindavad erinevaid huve (sealhulgas AIFi valitseja huve), mis võivad konflikti sattuda;
c)
mis tahes otsese seose kõrvaldamine peamiselt ühe tegevusega tegelevate asjaomaste isikute ja peamiselt teise tegevusega tegelevate teiste asjaomaste isikute tasustamise või nende tegevuse tulemusel saadud tulude vahel, kui need mõlemad tegevused võivad põhjustada huvide konflikti;
d)
meetmed, millega ennetada või piirata mis tahes isiku ebakohast mõju sellele, mil viisil asjaomane isik ühist väärtpaberiportfelli valitseb;
e)
meetmed, millega takistada või kontrollida asjaomase isiku samaaegset või järjestikust tegelemist ühise väärtpaberiportfelli valitsemise eraldiseisvate tegevustega või muude direktiivi 2011/61/EL artikli 6 lõigete 2 ja 4 kohaste tegevustega, kui see võib kahjustada huvide konfliktide nõuetekohast juhtimist.
Kui ühe või enama kõnealuse meetme või menetluse vastuvõtmine või kohaldamine ei taga sõltumatuse nõutavat taset, võtab AIFi valitseja selle saavutamiseks vastu asjakohased alternatiivsed või täiendavad meetmed ja menetlused.
Artikkel 34
Huvide konfliktide juhtimine
Kui AIFi valitseja kehtestatud organisatsiooniline või halduskord ei ole piisav, et piisava kindlusega tagada AIFi või selle investorite huvide kahjustamise ohu ennetamine, teavitatakse sellest viivitamata AIFi kõrgemat juhtkonda või muud pädevat siseorganit, et saaks võtta vastu otsuseid või meetmeid, millega tagatakse AIFi valitseja tegutsemine AIFi või selle investorite parimates huvides.
Artikkel 35
Huvide konfliktide seire
1. AIFi valitseja säilitab ja korrapäraselt ajakohastab andmeid sellist liiki tegevuste kohta, mis on teostatud AIFi valitseja poolt või nimel ning mille puhul on tekkinud või võib tegevuse käigus tekkida huvide konflikt, millega kaasneb oluline oht kahjustada ühe või mitme AIFi või nende investorite huve.
2. Kõrgemale juhtkonnale esitatakse sageli ja vähemalt korra aastas kirjalikud aruanded lõikes 1 osutatud tegevuste kohta.
Artikkel 36
Huvide konfliktide avalikustamine
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 14 lõigete 1 ja 2 kohaselt investoritele avalikustatav teave esitatakse investoritele püsival andmekandjal või veebilehel.
2. Kui lõikes 1 osutatav teave avaldatakse veebilehel ja see ei ole isiklikult adresseeritud investorile, peavad olema täidetud järgmised tingimused:
a)
investorile on teatatud veebilehe aadress ja koht, kus asjaomane teave on veebilehel kättesaadav, ning investor on andnud nõusoleku teabe esitamiseks sellisel viisil;
b)
teave peab olema ajakohastatud;
c)
teave peab olema kõnealusel veebilehel kättesaadav pidevalt sellisel ajavahemikul, mil investoril võib olla põhjendatult vaja teabega tutvuda.
Artikkel 37
Hääleõiguse kasutamise strateegia
1. AIFi valitseja töötab välja asjakohase ja tõhusa strateegia, millega määratakse kindlaks, millal ja kuidas kasutatakse valitsetava AIFi portfellis olevat hääleõigust, et tagada hääleõiguse kasutamine ainult asjaomase AIFi ja selle investorite huvides.
2. Lõikes 1 osutatud strateegiaga määratakse kindlaks meetmed ja menetlused, millega:
a)
jälgitakse olulisi korporatiivsündmusi;
b)
tagatakse, et hääleõiguse kasutamine vastab asjaomase AIFi investeerimiseesmärkidele ja -poliitikale;
c)
ennetatakse või juhitakse huvide mis tahes konflikte, mis tulenevad hääleõiguse kasutamisest.
3. Strateegia kokkuvõtlik kirjeldus ja strateegia alusel võetud meetmete üksikasjad tehakse investorite nõudel neile kättesaadavaks.
3. JAGU
Riskijuhtimine
(direktiivi 2011/61/EL artikkel 15)
Artikkel 38
Riskijuhtimissüsteemid
Käesoleva jao kohaldamisel käsitatakse riskijuhtimissüsteemidena AIFi valitseja organisatsioonilise struktuuri asjakohastest osadest koosnevaid süsteeme, kus on keskne roll alalisel riskijuhtimisfunktsioonil, iga AIFi investeerimisstrateegia seisukohast asjakohase riski juhtimisega seotud poliitikal ja menetlustel ning korral, protseduuridel ja meetoditel, mida AIFi valitseja kasutab riski mõõtmiseks ja juhtimiseks iga valitsetava AIFi puhul.
Artikkel 39
Alaline riskijuhtimisfunktsioon
1. AIFi valitseja kehtestab ja säilitab alalise riskijuhtimisfunktsiooni, mis:
a)
rakendab tõhusa riskijuhtimise poliitika ja tõhusad riskijuhtimise menetlused, et tuvastada, mõõta, juhtida ja jälgida igal ajal kõiki riske, mis on seotud iga AIFi investeerimisstrateegiaga ja millele iga AIF on või võib olla avatud;
b)
tagab, et AIFi riskiprofiil, mis avalikustatakse investoritele vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punktile c, on kooskõlas käesoleva määruse artikli 44 kohaselt kehtestatud riskipiirangutega;
c)
jälgib vastavust artikli 44 kohaselt kehtestatud riskipiirangutele ning teatab AIFi valitseja juhtorganile ja olemasolu korral AIFi järelevalvefunktsioonile õigeaegselt sellest, et AIFi riskiprofiil ei ole kooskõlas kõnealuste riskipiirangutega või et on oluline oht, et see võib juhtuda;
d)
esitab korrapäraselt AIFi valitseja juhtorganile ja olemasolu korral AIFi järelevalvefunktsioonile, järgmist ajakohastatud teavet sagedusega, mis vastab AIFi või AIFi valitseja tegevuse olemusele, ulatusele ja keerukusele:
i)
artikli 44 kohaselt kehtestatud riskipiirangute ning direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punkti c kohaselt investoritele avalikustatud AIFi riskiprofiili kooskõla ja vastavus;
ii)
riskijuhtimisprotsessi nõuetekohasus ja tõhusus, märkides eelkõige seda, kas olemasolevate või prognoositavate puuduste korral on võetud või võetakse asjakohaseid parandusmeetmeid;
e)
esitab kõrgemale juhtkonnale korrapäraselt aruandeid, milles antakse teavet iga valitsetava AIFi olemasoleva riskitaseme ja artikli 44 kohaste riskipiirangute tegeliku või prognoositava ületamise kohta, et tagada asjakohaste meetmete viivitamatu võtmine.
2. Riskijuhtimisfunktsioonil on vajalikud ametivolitused ja juurdepääs kogu asjakohasele teabele, mida on vaja lõikes 1 sätestatud ülesannete täitmiseks.
Artikkel 40
Riskijuhtimispoliitika
1. AIFi valitseja koostab, rakendab ja säilitab asjakohase ja dokumenteeritud riskijuhtimispoliitika, milles määratletakse kõik asjakohased riskid, millele valitsetavad AIFid on või võivad olla avatud.
2. Riskijuhtimispoliitika hõlmab menetlusi, mis võimaldavad AIFi valitsejal hinnata iga valitsetava AIFi turu-, likviidsus- ja vastaspooleriske ning AIFi kõiki muid asjakohasid riske, sealhulgas operatsiooniriskid, mis võivad valitsetava AIFi puhul olla olulised.
3. AIFi valitseja riskijuhtimispoliitika hõlmab vähemalt järgmist:
a)
meetodid, vahendid ja kord, mis võimaldavad järgida artiklit 45;
b)
meetodid, vahendid ja kord, mis võimaldavad hinnata ja jälgida AIFi likviidsusriski tavapärastes ja erandlikes likviidsustingimustes, kasutades sealhulgas artikli 48 kohaseid korrapäraseid stressiteste;
c)
AIFi valitseja sisene vastutuse jaotus seoses riskijuhtimisega;
d)
käesoleva määruse artikli 44 kohaselt kehtestatud riskipiirangud ning põhjendus selle kohta, kuidas need on kooskõlas direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punkti c kohaselt investoritele avalikustatud AIFi riskiprofiiliga;
e)
artiklis 39 osutatud alalise riskijuhtimisfunktsiooni esitatavate aruannete tingimused, sisu, sagedus ja adressaadid.
4. Riskijuhtimispoliitika hõlmab artiklis 43 osutatud kaitsemeetmete kirjeldust, eelkõige:
a)
võimalike huvide konfliktide olemus;
b)
võetud parandusmeetmed;
c)
põhjused, miks on alust arvata, et kõnealused meetmed tagavad riskijuhtimisfunktsiooni sõltumatu tegutsemise;
d)
kuidas AIFi valitseja kavatseb tagada kaitsemeetmete pideva tõhususe.
5. Lõikes 1 osutatud riskijuhtimispoliitika on kooskõlas AIFi valitseja tegevuse ja tema valitsetava AIFi olemuse, ulatuse ja keerukusega
Artikkel 41
Riskijuhtimissüsteemide hindamine, jälgimine ja läbivaatamine
1. AIFi valitseja hindab, jälgib ja korrapäraselt vähemalt korra aastas vaatab läbi:
a)
riskijuhtimispoliitika ja artiklis 45 osutatud korra, protseduuride ja meetodite asjakohasuse ja tõhususe;
b)
mil määral AIFi valitseja järgib riskijuhtimispoliitikat ja artiklis 45 osutatud korda, protseduure ja meetodeid;
c)
riskijuhtimisprotsessi toimimises esinevate puuduste kõrvaldamiseks võetud meetmete asjakohasuse ja tõhususe;
d)
riskijuhtimisfunktsiooni toimimise;
e)
selliste meetmete asjakohasuse ja tõhususe, mille eesmärk on riskijuhtimisfunktsiooni funktsionaalne ja hierarhiline eraldamine vastavalt artiklile 42.
Esimeses lõigus osutatud korrapärase läbivaatamise sageduse otsustab kõrgem juhtkond vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele, võttes arvesse AIFi valitseja tegevuse ja tema valitsetava AIFi olemust, ulatust ja keerukust.
2. Lisaks lõikes 1 osutatud korrapärasele läbivaatamisele vaadatakse riskijuhtimissüsteemid läbi juhul, kui:
a)
oluliselt muudetakse riskijuhtimispoliitikat ja menetlusi ning artiklis 45 osutatud korda, protseduure ja meetodeid;
b)
ettevõtja sisesed või välised sündmused osutavad täiendava läbivaatamise vajadusele;
c)
oluliselt muudetakse AIFi valitseja valitsetava AIFi investeerimisstrateegiat ja eesmärke.
3. AIFi valitseja ajakohastab riskijuhtimissüsteemid lõigetes 1 ja 2 osutatud läbivaatamise tulemuste põhjal.
4. AIFi valitseja teatab oma päritoluliikmesriigi pädevale asutusele riskijuhtimispoliitika ning artiklis 45 osutatud korra, protseduuride ja meetodite tahes olulisest muutmisest.
Artikkel 42
Riskijuhtimisfunktsiooni funktsionaalne ja hierarhiline eraldamine
1. Riskijuhtimisfunktsiooni loetakse tegevüksustest, sealhulgas portfelli valitsemise funktsioonist, funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldatuks ainult juhul, kui täidetud on kõik järgmised tingimused:
a)
riskijuhtimisfunktsiooni täitvate isikute üle ei teosta järelevalvet isikud, kes vastutavad AIFi valitseja tegevüksuste, sealhulgas portfelli valitsemise funktsiooni toimimise eest;
b)
riskijuhtimisfunktsiooni täitvad isikud ei teosta tegevusi tegevüksustes, sealhulgas portfelli valitsemise funktsiooni raames;
c)
riskijuhtimisfunktsiooni täitvaid isikuid tasustatakse vastavalt kõnealuse funktsiooniga seotud eesmärkide saavutamisele ning sõltumatult tegevüksuste, sealhulgas portfelli valitsemise funktsiooni tegevuse tulemustest;
d)
riskijuhtimisfunktsiooni täitvate kõrgemal ametikohal olevate isikute tasustamise vaatab otseselt läbi töötasukomisjon, kui selline komisjon on loodud.
2. Lõike 1 kohane riskijuhtimisfunktsiooni funktsionaalne ja hierarhiline eraldamine tagatakse AIFi valitseja kogu hierarhilises struktuuris kuni juhtorganini. Selle vaatab läbi AIFi valitseja juhtorgan ja olemasolu korral ka järelevalvefunktsioon.
3. AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevad asutused vaatavad läbi, kuidas on AIFi valitseja kohaldanud lõikeid 1 ja 2 direktiivi 2011/61/EL artikli 15 lõike 1 teise lõigus sätestatud kriteeriumide alusel.
Artikkel 43
Huvide konfliktide ärahoidmiseks võetavad kaitsemeetmed
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 15 lõikes 1 osutatud huvide konfliktide ärahoidmiseks võetavate kaitsemeetmetega tagatakse vähemalt, et:
a)
riskijuhtimisfunktsiooni võetavad otsused põhinevad usaldusväärsetel andmetel, mida riskijuhtimisfunktsioon asjakohasel määral kontrollib;
b)
riskijuhtimisfunktsiooni täitvaid isikuid tasustatakse vastavalt riskijuhtimisfunktsiooniga seotud eesmärkide saavutamisele ning sõltumatult nende muude tegevusvaldkondade tulemustest, kus nad tegutsevad;
c)
riskijuhtimisfunktsiooni üle teostatakse asjakohast sõltumatut kontrolli tagamaks, et otsused tehakse sõltumatult;
d)
riskijuhtimisfunktsioonil on juhtorganis või järelevalvefunktsioonis, kui see on loodud, vähemalt sama suured volitused kui portfelli valitsemise funktsioonil;
e)
vastuolus olevad kohustused on nõuetekohaselt eraldatud.
2. Kui see on proportsionaalne, tagatakse AIFi valitseja olemust, ulatust ja keerukust arvesse võttes lõikes 1 osutatud kaitsemeetmetega ka, et:
a)
riskijuhtimisfunktsiooni tegevuse vaatab korrapäraselt läbi siseauditifunktsioon või kui seda ei ole loodud, juhtorgani määratud kolmas isik;
b)
kui on loodud riskikomitee, tagatakse sellele asjakohased vahendid ning komitee mittesõltumatutel liikmetel ei ole liigset mõju riskijuhtimisfunktsiooni tegevusele.
3. AIFi valitseja juhtorgan ja olemasolu korral järelevalvefunktsioon kehtestavad lõigete 1 ja 2 kohased kaitsemeetmed huvide konfliktide ärahoidmiseks, vaatavad korrapäraselt läbi nende tõhususe ja võtavad puuduste kõrvaldamiseks õigeaegselt parandusmeetmeid.
Artikkel 44
Riskipiirangud
1. AIFi valitseja kehtestab ja rakendab iga valitsetava AIFi puhul kvantitatiivsed või kvalitatiivsed riskipiirangud või mõlemad, võttes arvesse kõiki asjaomaseid riske. Kui AIFi valitseja kehtestab ainult kvalitatiivsed riskipiirangud, peab ta olema suuteline sellist lähenemisviisi pädevale asutusele põhjendama.
2. Iga AIFi puhul kehtestatud kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed riskipiirangud hõlmavad vähemalt järgmisi riske:
a)
tururisk;
b)
krediidirisk;
c)
likviidsusrisk;
d)
vastaspoolerisk;
e)
operatsioonirisk.
3. Riskipiirangute kehtestamisel võtab AIFi valitseja arvesse iga valitsetava AIFi puhul kasutatavaid strateegiaid ja varasid, samuti iga kõnealuse AIFi suhtes kohaldatavaid riiklikke eeskirju. Kõnealused riskipiirangud peavad olema kooskõlas AIFi riskiprofiiliga, mis avalikustatakse investoritele vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punktile c, ning need peab heaks kiitma juhtorgan.
Artikkel 45
Riski mõõtmine ja juhtimine
1. AIFi valitseja võtab vastu asjakohase ja tõhusa korra, protseduurid ja meetodid, et:
a)
tuvastada, mõõta, juhtida ja jälgida igal ajal riske, millele valitsetavad AIFid on või võivad olla avatud;
b)
tagada vastavus artikli 44 kohaselt kehtestatud riskipiirangutele.
2. Lõikes 1 osutatud kord, protseduurid ja meetodid on proportsionaalsed AIFi valitseja ja selle iga valitsetava AIFi tegevuse olemuse, ulatuse ja keerukusega ning kooskõlas AIFi riskiprofiiliga, mis avalikustatakse investoritele vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punktile c.
3. Lõike 1 kohaldamisel teeb AIFi valitseja iga valitsetava AIFi puhul järgmist:
a)
kehtestab riskide hindamise korra, protseduurid ja meetodid, mida on vaja selleks, et võetud positsioonide riskid ja nende osakaal üldriskiprofiilis oleks usaldusväärsete andmete alusel asjakohaselt hinnatavad, ning tagab riskide hindamise korra, protseduuride ja meetodite asjakohase dokumenteerimise;
b)
viib korrapäraselt läbi järelteste, et hinnata mudelipõhiseid prognoose ja hinnanguid hõlmava riskide hindamise korra sobivust;
c)
viib korrapäraselt läbi asjakohaseid stressiteste ja analüüsib stsenaariume, et vähendada riske, mis tulenevad turutingimuste võimalikust muutumisest, mis võib AIFi negatiivselt mõjutada;
d)
tagab, et olemasolev riskitase vastab artikli 44 kohaselt kehtestatud riskipiirangutele;
e)
kehtestab, rakendab ja säilitab asjakohased protseduurid, mille alusel võetakse AIFi riskipiirangutest tegeliku või võimaliku kõrvalekaldumise korral probleemi lahendamiseks investorite parimates huvides õigeaegselt meetmeid;
f)
tagab iga AIFi jaoks asjakohased likviidsuse juhtimise süsteemid ja menetlused vastavalt artiklis 46 sätestatud nõuetele.
4. JAGU
Likviidsuse juhtimine
(direktiivi 2011/61/EL artikkel 16)
Artikkel 46
Likviidsuse juhtimise kord ja menetlused
AIFi valitseja peab suutma tõendada oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele, et kohaldatakse direktiivi 2011/61/EL artikli 16 lõikes 1 osutatud asjakohast likviidsuse juhtimise korda ja tulemuslikke menetlusi, mille puhul on võetud arvesse iga AIFi investeerimisstrateegiat, likviidsusprofiili ja tagasivõtmispoliitikat.
Artikkel 47
Likviidsusriski jälgimine ja juhtimine
1. Artiklis 46 osutatud likviidsuse juhtimise korra ja menetlustega tagatakse vähemalt see, et:
a)
AIFi valitseja säilitab AIFis likviidsuse taseme, mis on kooskõlas tema aluskohustustega vastavalt hinnangule AIFi varade suhtelise likviidsuse kohta turul, võttes arvesse varade realiseerimiseks kuluvat aega ja hinda või väärtust, millega kõnealused varad saab realiseerida, ning nende tundlikkust muudele tururiskidele või teguritele;
b)
AIFi valitseja jälgib AIFi varaportfelli likviidsusprofiili, võttes arvesse iga sellise varakirje täiendavat mõju, millel võib olla oluline mõju likviidsusele, ning olulisi kohustisi ja kohustusi (tingimuslikke või muid), mis AIFil võib olla seoses tema aluskohustustega. Selleks võtab AIFi valitseja arvesse AIFi investoribaasi profiili, sealhulgas investorite liiki, investeeringute suhtelist suurust ning nende investeeringute suhtes kohaldatavaid tagasivõtmise tingimusi;
c)
kui AIF investeerib teistesse ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjatesse, jälgib AIFi valitseja lähenemisviisi, mille on likviidsuse juhtimiseks kehtestanud nende muude ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate valitsejad, sealhulgas teostades korrapäraselt kontrolli, et jälgida tagasivõtmise sätteid nende alusvaraks olevate ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjate puhul, millesse AIF investeerib. Kui direktiivi 2011/61/EL artikli 16 lõikest 1 ei tulene teisiti, ei kohaldata seda kohustust juhul, kui teiste ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtjatega, millesse AIF investeerib, kaubeldakse aktiivselt reguleeritud turul direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punkti 14 tähenduses või samaväärsel kolmanda riigi turul;
d)
AIFi valitseja rakendab ja säilitab asjakohased likviidsuse mõõtmise korra ja menetlused, et hinnata selliste positsioonide ja kavatsetavate investeeringute kvantitatiivseid ja kvalitatiivseid riske, millel on oluline mõju AIFi varade portfelli likviidsusprofiilile, et saaks asjakohaselt mõõta nende mõju üldisele likviidsusprofiilile. Kasutatavate menetlustega tagatakse, et AIFi valitsejal on asjakohased teadmised ja arusaam nende varade likviidsuse kohta, millesse AIF on investeerinud või kavatseb investeerida, sealhulgas vajaduse korral kauplemise mahu ja hindade tundlikkuse kohta ja/või iga varakirje hinnavahede kohta tavapärastes ja erandlikes likviidsustingimustes;
e)
AIFi valitseja kaalub ja rakendab vahendid ja korra, sealhulgas erikorra, mis on vajalikud iga tema valitsetava AIFi likviidsusriski juhtimiseks. AIFi valitseja teeb kindlaks asjaolude liigid, mille korral kõnealuseid vahendeid ja korda võib kasutada nii tava- kui ka erandolukordades, võttes arvesse AIFi kõigi investorite õiglast kohtlemist seoses iga valitsetava AIFiga. AIFi valitseja võib kasutada selliseid vahendeid ja korda ainult nende asjaolude korral ning juhul, kui on teave asjakohaselt avalikustatud vastavalt artiklile 108.
2. AIFi valitseja dokumenteerib lõikes 1 osutatud likviidsuse juhtimise põhimõtted ja menetlused, vaatab need läbi vähemalt kord aastas ning ajakohastab neid mis tahes muutuste või uue korra korral.
3. AIFi valitseja lisab oma lõikes 1 osutatud likviidsuse juhtimise korda ja menetlustesse asjakohased eskalatsiooni meetmed, et lahendada prognoositavaid või tegelikke likviidsusprobleeme või muid AIFi probleemseid olukordi.
4. Kui AIFi valitseja valitseb finantsvõimendusega kinnist AIFi, ei kohaldata lõike 1 punkti e.
Artikkel 48
Likviidsuse juhtimise piirangud ja stressitestid
1. AIFi valitseja peab võimaluse korral, võttes arvesse iga tema valitsetava AIFi olemust, ulatust ja keerukust, rakendama ja säilitama AIFi likviidsuse või mittelikviidsuse asjakohased piirangud, mis on kooskõlas selle aluskohustuste ja tagasivõtmispoliitikaga ja artiklis 44 sätestatud nõuetega kvantitatiivsete ja kvalitatiivsete riskipiirangute kohta.
AIFi valitseja jälgib kõnealuste piirangute järgimist ning kui neid piiranguid on ületatud või tõenäoliselt ületatakse, määrab ta kindlaks nõutud (või vajalikud) meetmed. Asjakohaste meetmete kindlaksmääramisel võtab AIFi valitseja arvesse likviidsuse juhtimise põhimõtete ja menetluste piisavust, AIFi varade portfelli likviidsuse asjakohasust ja tagasivõtmise taotluste ebatavapärase taseme mõju.
2. AIFi valitseja viib korrapäraselt läbi stressiteste tavapärastes ja erandlikes likviidsustingimustes, mis võimaldab tal hinnata iga tema valitsetava AIFi likviidsusriski. Stressitestid:
a)
teostatakse usaldusväärse ja ajakohastatud teabe alusel kvantitatiivse analüüsina või kui see ei ole asjakohane, siis kvalitatiivse analüüsina;
b)
võimaluse korral simuleerivad AIFis varade likviidsuse puudujääki ja ebatüüpilisi tagasivõtmise taotlusi;
c)
hõlmavad tururiske ja neist tulenevat mõju, sealhulgas mõju lisatagatise nõuetele, tagatisnõuetele või krediidiliinidele;
d)
võtavad arvesse väärtuse hindamise tundlikkust stressitingimustes;
e)
teostatakse sagedusega, mis on AIFi olemuse seisukohast asjakohane, võttes arvesse AIFi investeerimisstrateegiat, likviidsusprofiili, investori liiki ning AIFi tagasivõtmispoliitikat, ning vähemalt kord aastas.
3. AIFi valitseja tegutseb investorite parimates huvides mis tahes stressitesti tulemuste puhul.
Artikkel 49
Investeerimisstrateegia, likviidsusprofiili ja tagasivõtmispoliitika omavaheline kooskõla
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 16 lõike 2 kohaldamisel loetakse iga AIFi valitseja valitsetava AIFi investeerimisstrateegia, likviidsusprofiil ja tagasivõtmispoliitika olevat omavahel kooskõlas, kui investoritel on võimalik oma investeeringuid tagasi võtta viisil, mis vastab AIFi kõigi investorite õiglasele kohtlemisele ning on kooskõlas AIFi tagasivõtmispoliitika ja tema kohustustega.
2. Investeerimisstrateegia, likviidsusprofiili ja tagasivõtmispoliitika omavahelise kooskõla hindamisel võtab AIFi valitseja arvesse ka mõju, mis tagasivõtmistel võib olla AIFi iga varakirje aluseks olevatele hindadele või hinnavahedele.
5. JAGU
Investeerimine väärtpaberistamise positsioonidesse
(direktiivi 2011/61/EL artikkel 17)
Artikkel 50
Mõisted
Käesolevas jaos kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „väärtpaberistamine”- väärtpaberistamine direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 punkti 36 tähenduses;
b) „väärtpaberistamise positsioon”- väärtpaberistamise positsioon direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 punkti 40 tähenduses;
c) „sponsor”- tehingu korraldaja direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 punkti 42 tähenduses;
d) „väärtpaberistamise seeria”- väärtpaberistamise seeria direktiivi 2006/48/EÜ artikli 4 punkti 39 tähenduses.
Artikkel 51
Nõuded säilitatud huvi kohta
1. AIFi valitseja võtab väärtpaberistamise krediidiriski positsiooni tema valitsetava ühe või enama AIFi nimel ainult juhul, kui väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja on AIFi valitsejale selgesõnaliselt avalikustanud, et ta säilitab jätkuvalt olulise neto majandusliku huvi, mis mingil juhul ei ole vähem kui 5 %.
Ainult järgmine kvalifitseerub sellise olulise neto majandusliku huvi säilitamisena, mis ei ole väiksem kui 5 %:
a)
säilitatakse vähemalt 5 % iga investoritele müüdud või üle kantud iga väärtpaberistamise seeria nimiväärtusest;
b)
uuenevate nõuete väärtpaberistamise korral säilitatakse väärtpaberistamise tehingu algataja huvi vähemalt 5 % ulatuses väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest;
c)
säilitatakse juhuslikult valitud riskipositsioonid, mis on vähemalt 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtuse summast, juhul kui sellised riskipositsioonid oleksid väärtpaberistamise käigus väärtpaberistatud, tingimusel, et potentsiaalselt väärtpaberistatud riskipositsioonide arv ei ole tehingu algatamisel väiksem kui 100;
d)
säilitatakse esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeria ja vajaduse korral muud väärtpaberistamise seeriad, millel on sama või kõrgem riskiprofiil kui muudel seeriatel, mis on investoritele üle kantud või müüdud ja mille tähtpäev ei saabu varem kui muudel seeriatel, mis on investoritele üle kantud või müüdud, nii et säilitatakse kokku vähemalt 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest;
e)
esimese järjekoha kahju riskipositsiooni säilitamine tasemel vähemalt 5 % igast väärtpaberistamise käigus väärtpaberistatud riskipositsioonist.
Neto majanduslikku huvi mõõdetakse tehingu algatamisel ja seda säilitatakse jätkuvalt. Neto majandusliku huvi, sealhulgas säilitatud positsioonide, huvi või riskipositsioonide suhtes ei kohaldata mis tahes krediidiriski maandamist või mis tahes lühikesi positsioone või muud riskimaandamist ning seda ei müüda. Neto majanduslik huvi määratakse kindlaks bilansiväliste kirjete tingliku väärtuse alusel.
Säilitamisnõudeid ei kohaldata mitmekordselt ühegi väärtpaberistamise suhtes.
2. Lõiget 1 ei kohaldata, kui väärtpaberistatud riskipositsioonid on nõuded või tingimuslikud nõuded direktiivi 2006/48/EÜ artikli 122a lõike 3 esimeses lõigus loetletud asutuste vastu või millele on need asutused garantii andnud täies ulatuses, tingimusteta ja pöördumatult, ning ei kohaldata direktiivi 2006/48/EÜ artikli 122a lõike 3 teises lõigus loetletud tehingute suhtes.
Artikkel 52
Kvalitatiivsed nõuded seoses sponsorite ja väärtpaberistamise tehingu algatajatega
Enne kui AIFi valitseja võtab väärtpaberistamise krediidiriski positsiooni ühe või enama AIFi nimel, peab ta tagama, et sponsor ja väärtpaberistamise tehingu algataja:
a)
annavad laenu kindlate ja täpselt määratletud kriteeriumide alusel ning määravad selgelt kindlaks väärtpaberistatavate riskipositsioonide puhul kasutatavate laenude kinnitamise, laenutingimuste muutmise, uuendamise ja refinantseerimise korra, mida nad kohaldavad ka enda hoitavate riskipositsioonide suhtes;
b)
on kehtestanud ja kasutavad tulemuslikke süsteeme oma krediidiriskiga portfellide ja riskipositsioonide pidevaks haldamiseks ja jälgimiseks, sealhulgas probleemsete laenude kindlakstegemiseks ja juhtimiseks ning väärtuste asjakohaseks korrigeerimiseks ja provisjonide tegemiseks;
c)
hajutavad asjakohaselt iga krediidiportfelli, arvestades sihtturgu ja üldist laenustrateegiat;
d)
omavad krediidiriski kohta kirjalikke põhimõtteid, mis sisaldavad nende riskitaluvuspiire ja provisjoneerimise põhimõtteid ning kirjeldavad, kuidas nad seda riski mõõdavad, jälgivad ja kontrollivad;
e)
tagavad probleemideta ligipääsu kogu olulisele teabele krediidikvaliteedi ja üksikute aluspositsioonide tulemusnäitajate, rahavoogude ning väärtpaberistamise positsiooni tagatise kohta, samuti sellisele teabele, mida on vaja rahavoogude ja aluspositsioonide tagatise väärtuse põhjaliku ja hästiinformeeritud stressitesti läbiviimiseks. Sel eesmärgil määratletakse oluline teave väärtpaberistamise päeva seisuga ja väärtpaberistamise laadist tulenevalt vajaduse korral pärast seda;
f)
tagavad probleemideta ligipääsu kõigile muudele asjakohastele andmetele, mida AIFi valitseja vajab artiklis 53 sätestatud nõuete täitmiseks;
g)
avalikustavad oma säilitatud neto majandusliku huvi, nagu on osutatud artiklis 51, ning mis tahes asjaolud, mis võiksid ohustada kõnealuses artiklis osutatud neto majandusliku huvi nõutud miinimumtaseme säilitamist.
Artikkel 53
Kvalitatiivsed nõuded, mis käsitlevad väärtpaberistamise riski võtnud AIFi valitsejaid
1. Enne väärtpaberistamise krediidiriski võtmist ühe või enama AIFi nimel, ja vajaduse korral pärast seda, on AIFi valitseja võimeline pädevatele asutustele tõestama iga väärtpaberistamise positsiooni puhul, et tal on selle kohta igakülgsed ja põhjalikud teadmised ning et ta on rakendanud järgmise teabe analüüsimiseks ja registreerimiseks ametlikke eeskirju ja menetlusi, mis vastavad asjaomase AIFi investeeringute riskiprofiilile väärtpaberistatud positsioonides:
a)
väärtpaberistamise tehingu algatajate või sponsorite poolt artikli 51 kohaselt avalikustatud teave, et täpsustada neto majanduslik huvi, mille nad väärtpaberistamisel jätkuvalt säilitavad;
b)
väärtpaberistamise üksiku positsiooni riskitunnused;
c)
nende riskipositsioonide tunnused, mis on aluseks väärtpaberistamise positsioonile;
d)
väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori maine ja saadud kahju varasemate sellise riskipositsiooni klassiga väärtpaberistamiste puhul, mis on aluseks väärtpaberistamise positsioonile;
e)
väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori või nende esindajate või nõustajate selgitused nende väärtpaberistatud riskipositsioonide puhul rakendatud hoolsuskohustuse kohta ja vajaduse korral väärtpaberistatud riskipositsioonide tagatiste kvaliteedi kohta;
f)
vajaduse korral metoodika ja põhimõtted, millel põhineb väärtpaberistatud riskipositsiooni tagatiste hindamine, ning väärtpaberistamise tehingu algataja või sponsori tegevuspõhimõtted, et tagada hindaja sõltumatus;
g)
väärtpaberistamise kõik struktuursed näitajad, mis võivad oluliselt mõjutada AIFi valitseja väärtpaberistamise positsiooni tulemusnäitajaid, näiteks kaskaadimõjuga tehingud ja kaskaadi vallandavad tegurid, krediidikvaliteedi parandamine, likviidsuse parandamine, turuväärtust mõjutavad tegurid ja tehinguga seotud makseviivituse tekkimise määratlus.
2. Kui AIFi valitseja on võtnud ühe või enama AIFi nimel väärtpaberistamise krediidiriski olulise väärtusega riskipositsiooni, teostab ta korrapäraselt selliste väärtpaberistamise positsioonide seiskohast asjakohaseid stressiteste vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 15 lõike 3 punktile b. Stressitest peab vastama väärtpaberistamise positsioonidest tuleneva riski olemusele, ulatusele ja keerukusele.
AIFi valitseja kehtestab kooskõlas direktiivi 2011/61/EL artiklis 15 sätestatud põhimõtetega ametlikud jälgimismenetlused, mis on kooskõlas asjaomase AIFi riskiprofiiliga seoses väärtpaberistamise positsiooni krediidiriskiga, et jälgida jooksvalt ja õigeaegselt teavet selliste väärtpaberistamise positsioonide aluseks olevate riskipositsioonide tulemusnäitajate kohta. Selline teave hõlmab (juhul kui see on asjakohane arvestades väärtpaberistamise konkreetset liiki, kusjuures loetletud teave ei ole ammendav) riskipositsiooni liiki; selliste laenude osakaalu (protsentides), mille tasumise tähtpäeva on ületatud rohkem kui 30, 60 ja 90 päeva; makseviivituse määrasid; ennetähtaegse tasumise määrasid; sissenõutud tagatisega laene; tagatiste liiki ja kasutusastet; riskipositsioonide krediidikvaliteedi astme või muu krediidikõlblikkuse näitaja määramise sagedust; majandussektoripõhist või geograafilist jaotust; laenu/väärtuse suhte sagedusjaotust vööndites, mis aitab teostada sobivat tundlikkusanalüüsi. Kui aluseks olevad riskipositsioonid on ise väärtpaberistamise positsioonid, peab AIFi valitseja omama käesolevas lõigus sätestatud teavet mitte üksnes aluseks olevate väärtpaberistamise seeriate kohta, nagu nende emitendi nimi ja krediidikvaliteet, vaid ka nende väärtpaberistamise seeriate aluseks olevate nõuete kogumite tunnuste ja tulemusnäitajate kohta.
AIFi valitseja kohaldab samu analüüsistandardeid kolmandatelt isikutelt ostetud väärtpaberistamise emissioonide osaluste või tagamiste suhtes.
3. Asjakohase riski- ja likviidsuse juhtimise eesmärgil peab AIFi valitseja, kes võtab positsiooni väärtpaberistamise krediidiriskis ühe või enama AIFi nimel, nõuetekohaselt tegema kindlaks, mõõtma, jälgima, juhtima ja kontrollima AIFi varade ja kohustiste mittevastavusest tulenevaid riske, kontsentratsiooniriski või nendest instrumentidest tulenevat investeerimisriski ning andma nende kohta aru. AIFi valitseja tagab, et selliste väärtpaberistamise positsioonide riskiprofiil vastab AIFi tingimuste, põhikirja, prospekti või pakkumisdokumentide kohasele asjaomase AIFi suurusele, üldisele portfelli struktuurile, investeerimisstrateegiatele ja eesmärkidele.
4. AIFi valitseja tagab vastavalt direktiivi 2011/61/EL artiklis 18 sätestatud nõuetele, et kõrgemale juhtkonnale esitatakse piisavalt asutusesiseseid aruandeid nii, et kõrgem juhtkond on täielikult teadlik mis tahes olulisest väärtpaberistamise riskipositsioonide võtmisest ning et nendest positsioonidest tulenevaid riske juhitakse asjakohaselt.
5. AIFi valitseja esitab asjakohase teabe oma väärtpaberistamise krediidiriski positsioonide ja oma riskijuhtimise menetluste kohta selles valdkonnas direktiivi 2011/61/EL artiklite 22, 23 ja 24 kohaselt esitatavates aruannetes ja teabe avalikustamistes.
Artikkel 54
Parandusmeetmed
1. AIFi valitseja võtab sellised parandusmeetmed, mis on asjaomase AIFi investorite parimates huvides, kui ta avastab pärast väärtpaberistamise riskipositsiooni võtmist, et säilitatud huvi kindlaksmääramine ja avalikustamine ei vastanud käesolevas määruses sätestatud nõuetele.
2. AIFi valitseja võtab sellised parandusmeetmed, mis on asjaomase AIFi investorite parimates huvides, kui teataval hetkel pärast riskipositsiooni võtmist säilitatud huvi langeb alla 5 % ning see ei tulene tavapärasest maksemehhanismist.
Artikkel 55
Varasemate õiguste kaitse klausel
Artikleid 51-54 kohaldatakse uute väärtpaberistamiste suhtes, mis on lastud välja 1. jaanuaril 2011 või pärast seda. Artikleid 51-54 kohaldatakse pärast 31. detsembrit 2014 nende olemasolevate väärtpaberistamiste suhtes, millele lisatakse pärast nimetatud kuupäeva uusi või asendavaid aluspositsioone.
Artikkel 56
Tõlgendamine
Kui puudub ESMA või Euroopa järelevalveasutuste ühiskomitee antud konkreetne tõlgendus, tõlgendatakse käesoleva jao sätteid kooskõlas direktiivi 2006/48/EÜ vastavate sätetega ning Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee poolt 31. detsembril 2010 kapitalinõuete direktiivi artikli 122a kohta antud suunistega (9) ja nende hilisemate muudatustega.
6. JAGU
Organisatsioonilised nõuded - üldpõhimõtted
(direktiivi 2011/61/EL artiklid 12 ja 18)
Artikkel 57
Üldnõuded
1. AIFi valitseja teeb järgmist:
a)
kehtestab ja rakendab otsuste tegemise menetlused ja organisatsioonilise struktuuri, millega on selgelt ja dokumenteeritult määratud aruandlusahelad ning jaotatud ametiülesanded ja kohustused, ja kohaldab neid jätkuvalt;
b)
tagab, et tema asjaomased isikud on teadlikud menetlustest, mida tuleb oma kohustuste nõuetekohaseks täitmiseks järgida;
c)
kehtestab ja rakendab asjakohased sisekontrolli mehhanismid, mille eesmärk on kindlustada otsuste ja menetluste järgimine AIFi valitseja kõigil tasanditel, ning kohaldab neid jätkuvalt;
d)
kehtestab ja rakendab tõhusa organisatsioonisisese aruandluse ja teabevahetuse süsteemi AIFi valitseja kõigil asjakohastel tasanditel, samuti tõhusa mehhanismi teabe vahetamiseks asjaomaste kolmandate isikutega, ning kohaldab neid jätkuvalt;
e)
säilitab andmed asjakohaselt ja korrastatult oma äritegevuse ja sisekorralduse kohta.
AIFi valitseja võtab arvesse oma äritegevuse olemust, ulatust ja keerukust ning äritegevuse käigus osutatavate teenuste ja teostatava tegevuse olemust ja ulatust.
2. AIFi valitseja kehtestab ja rakendab süsteemid ja menetlused, mis on asjaomase teabe olemust arvestades piisavad teabe turvalisuse, terviklikkuse ja konfidentsiaalsuse tagamiseks, ning kohaldab neid jätkuvalt.
3. AIFi valitseja kehtestab, rakendab ja säilitab talitluspidevuse asjakohased põhimõtted, mille eesmärk on tagada oluliste andmete ja funktsioonide säilitamine ning teenuste osutamise ja tegevuse jätkamine AIFi valitseja süsteemide ja menetluste toimimishäirete korral või kui see ei ole võimalik, siis kõnealuste andmete ja funktsioonide võimalikult kiire taastamine ning teenuste osutamise ja tegevuse jätkamine.
4. AIFi valitseja kehtestab, rakendab ja säilitab raamatupidamiskorra ja hindamiseeskirjad, mis võimaldab tal pädeva asutuse nõudmisel esitada viimasele õigeaegselt finantsaruanded, mis annavad tema finantsseisundist õige ja õiglase ülevaate ning vastavad kõigile kohaldatavatele raamatupidamisstandarditele ja -eeskirjadele.
5. AIFi valitseja rakendab asjakohaseid põhimõtteid ja menetlusi, tagamaks et investoritele avalikustatakse AIFi tagasivõtmispoliitika piisavalt üksikasjalikult enne kui nad investeerivad AIFi ning oluliste muudatuste korral.
6. AIFi valitseja jälgib ja korrapäraselt hindab lõigete 1-5 kohaselt kehtestatud süsteemide, sisekontrolli mehhanismide ja korra asjakohasust ja tulemuslikkust ning võtab asjakohased meetmed mis tahes puuduste kõrvaldamiseks.
Artikkel 58
Elektrooniline andmetöötlus
1. AIFi valitseja võtab asjakohased ja piisavad meetmed sobivate elektrooniliste süsteemide rakendamiseks, mis võimaldaks õigeaegselt ja nõuetekohaselt pidada arvestust kõigi portfellitehingute ja märkimis- või tagasivõtmiskorralduste üle.
2. AIFi valitseja tagab elektroonilisel andmetöötlemisel kõrgetasemelise turvalisuse ning vajaduse korral ka talletatud teabe terviklikkuse ja konfidentsiaalsuse.
Artikkel 59
Raamatupidamiskord
1. AIFi valitseja kasutab artikli 57 lõikes 4 osutatud raamatupidamiskorda, et tagada investorite kaitse. Raamatupidamisarvestus tuleb korraldada nii, et kõik AIFi varad ja kohustused saab alati otse kindlaks teha. Kui AIFil on mitu eri investeerimisüksust, tuleb iga investeerimisüksuse kohta pidada eraldi raamatupidamisarvestust.
2. AIFi valitseja kehtestab, rakendab ja säilitab raamatupidamis- ja hindamiskorra, millega tagatakse, et iga AIFi vara puhasväärtus on täpselt arvutatud vastavalt kohaldatavatele raamatupidamiseeskirjadele ja -standarditele.
Artikkel 60
Juhtorgani, kõrgema juhtkonna ja järelevalvefunktsiooni poolt teostatav kontroll
1. AIFi valitseja tagab ettevõttesiseselt funktsioonide määramisel, et juhtorgan, kõrgem juhtkond ja olemasolu korral järelevalve funktsioon vastutavad selle eest, et AIFi valitseja täidab direktiivi 2011/61/EL kohaseid kohustusi.
2. AIFi valitseja tagab, et tema kõrgem juhtkond:
a)
vastutab iga valitsetava AIFi puhul üldise investeerimispoliitika rakendamise eest, mis on kindlaks määratud kas fonditingimustes, põhikirjas, prospektis või pakkumisdokumentides;
b)
teostab järelevalvet iga valitsetava AIFi investeerimisstrateegia heakskiitmise üle;
c)
vastutab selle eest, et kehtestatakse ja rakendatakse direktiivi 2011/61/EL artikli 19 kohased hindamispõhimõtted ja -menetlused;
d)
vastutab selle eest, et AIFi valitsejal on alaline ja tulemuslik vastavuskontrollifunktsioon, isegi kui kõnealust funktsiooni täidab kolmas isik;
e)
tagab ja kontrollib korrapäraselt, et iga valitsetava AIFi üldist investeerimispoliitikat, investeerimisstrateegiaid ja riskipiiranguid rakendatakse ja täidetakse nõuetekohaselt ja tõhusalt, isegi kui riskijuhtimisfunktsiooni täidab kolmas isik;
f)
kinnitab ja vaatab korrapäraselt läbi iga valitsetava AIFi investeerimisotsuste tegemise sisekorra, et tagada selliste otsuste vastavus vastuvõetud investeerimisstrateegiale;
g)
kinnitab ja vaatab iga valitsetava AIFi puhul korrapäraselt läbi riskijuhtimispoliitika ning kõnealuse poliitika rakendamise korra, menetlused ja tehnikad, sealhulgas riskipiirangute süsteemi;
h)
vastutab direktiivi 2011/61/EL II lisale vastava tasustamispoliitika kehtestamise ja kohaldamise eest.
3. AIFi valitseja tagab ka, et tema kõrgem juhtkond ning vajaduse korral tema juhtorgan või järelevalvefunktsioon:
a)
hindab ja korrapäraselt kontrollib selliste põhimõtete, korra ja menetluste tõhusust, mis on kehtestatud direktiivis 2011/61/EL sätestatud kohustuste täitmiseks;
b)
võtab asjakohaseid meetmeid mis tahes puuduste kõrvaldamiseks.
4. AIFi valitseja tagab, et kõrgemale juhtkonnale esitatakse sageli ja vähemalt korra aastas vastavust, siseauditit ja riskijuhtimist käsitlevad kirjalikud aruanded, milles eelkõige märgitakse seda, kas puuduste korral on võetud asjakohaseid parandusmeetmeid.
5. AIFi valitseja tagab, et kõrgemale juhtkonnale esitatakse korrapäraselt aruanded lõike 2 punktide b-e kohase investeerimisstrateegia ja investeerimisotsuste tegemise sisekorra rakendamise kohta.
6. AIFi valitseja tagab, et juhtorganile või järelevalvefunktsioonile, kui see on olemas, esitatakse lõikes 4 osutatud teemasid käsitlevad kirjalikud aruanded korrapäraselt.
Artikkel 61
Alaline vastavuskontrollifunktsioon
1. AIFi valitseja kehtestab, rakendab ja säilitab asjakohased põhimõtted ja menetlused, mille eesmärk on tuvastada mis tahes risk, et AIFi valitseja ei täida direktiivist 2011/61/EL tulenevaid kohustusi, ja sellega seonduvad riskid, ning kehtestab asjakohased meetmed ja menetlused, mille eesmärk on sellist riski minimeerida ja võimaldada pädevatel asutustel kõnealuse direktiivi raames oma õigusi tulemuslikult rakendada.
AIFi valitseja võtab arvesse oma äritegevuse olemust, ulatust ja keerukust ning äritegevuse käigus osutatavate teenuste ja teostatava tegevuse olemust ja ulatust.
2. AIFi valitseja kehtestab ja säilitab alalise ja tõhusa vastavuskontrollifunktsiooni, mida täidab oma tegevuses sõltumatu isik, kellel on järgmised kohustused:
a)
teostada järelevalvet ja korrapäraselt hinnata lõike 1 kohaselt kehtestatud meetmete, põhimõtete ja menetluste ning AIFi valitseja kohustuste täitmisel esinevate puuduste kõrvaldamiseks võetud meetmete asjakohasust ja tulemuslikkust;
b)
nõustada teenuste osutamise ja tegevuse eest vastutavaid asjaomaseid isikuid ning aidata neil täita direktiivi 2011/61/EL kohaseid AIFi valitseja kohustusi.
3. Selleks et lõikes 2 osutatud vastavuskontrollifunktsioon saaks nõuetekohaselt ja sõltumatult täita oma kohustusi, tagab AIFi valitseja, et:
a)
vastavuskontrollifunktsioonil on vajalikud volitused, vahendid, asjatundlikkus ja juurdepääs kogu asjaomasele teabele;
b)
ametisse on nimetatud vastavuskontrolli funktsiooni täitev isik, kes vastutab vastavuskontrollifunktsiooni täitmise eest ja esitab kõrgemale juhtkonnale korrapäraselt ja vähemalt korra aastas vastavuskontrolli aruanded, milles eelkõige märgib seda, kas mis tahes puuduste korral on võetud asjakohaseid parandusmeetmeid;
c)
vastavuskontrollifunktsiooni täitvad isikud ei osale selliste teenuste osutamises ja tegevustes, mille üle nad järelevalvet teostavad;
d)
vastavuskontrollifunktsiooni täitva isiku ja muude vastavuskontrollifunktsiooni töötajate töötasu määramise meetod ei mõjuta nende objektiivsust ega anna tõenäoliselt võimalust selle mõjutamiseks.
Siiski ei nõuta AIFi valitsejalt esimese lõigu punkti c või d täitmist, kui ta suudab tõendada, et tema äritegevuse olemust, ulatust ja keerukust ning teenuste ja tegevuse olemust ja ulatust silmas pidades ei ole kõnealune nõue proportsionaalne ning et AIFi valitseja vastavuskontrollifunktsioon on jätkuvalt tulemuslik.
Artikkel 62
Alaline siseauditifunktsioon
1. Kui see on AIFi valitseja äritegevuse olemusest, ulatusest ja keerukusest ning selle käigus osutatavate ühise väärtpaberiportfelli valitsemisega seotud tegevuste olemusest ja ulatusest tulenevalt asjakohane ja proportsionaalne, peab AIFi valitseja kehtestama ja säilitama siseauditifunktsiooni, mis on eraldiseisev ja sõltumatu AIFi valitseja muudest funktsioonidest ja tegevustest.
2. Lõikes 1 osutatud siseauditifunktsioon teeb järgmist:
a)
kehtestab, rakendab ja jätkuvalt kohaldab auditikava AIFi valitseja süsteemide, sisekontrolli mehhanismide ja korra asjakohasuse ja tulemuslikkuse analüüsimiseks ja hindamiseks;
b)
esitab soovitusi, mis tuginevad punkti a kohaselt tehtud töö tulemustele;
c)
kontrollib vastavust punktis b osutatud soovitustele;
d)
esitab aruandeid siseauditi valdkonnas.
Artikkel 63
Isiklikud tehingud
1. Mis tahes asjaomase isiku suhtes, kes on seotud tegevustega, mille puhul võib tekkida huvide konflikt, või kellel on juurdepääs siseteabele Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/6/EÜ (siseringitehingute ja turuga manipuleerimise (turu kuritarvitamise) kohta) (10) artikli 1 punkti 1 tähenduses või muule AIFiga seotud või AIFiga või selle nimel teostatud tehingutega seotud konfidentsiaalsele teabele, kehtestab, rakendab ja säilitab AIFi valitseja asjakohase korra, mille eesmärk on takistada sellistel asjaomastel isikutel teha järgmist:
a)
sõlmida finantsinstrumentidega või muude varadega isiklikku tehingut, mis vastab ühele järgmistest kriteeriumidest:
i)
tehingu suhtes kohaldatakse direktiivi 2003/6/EÜ artikli 2 lõiget 1;
ii)
tehinguga kaasneb konfidentsiaalse teabe kuritarvitamine või keelatud avalikustamine;
iii)
tehing on vastuolus või on tõenäoliselt vastuolus direktiivi 2011/61/EL kohase AIFi valitseja kohustusega;
b)
muul viisil kui ametiülesannete või teenuste osutamise lepingu raames soovitada mis tahes muul isikul sõlmida või ajendada teda sõlmima punkti a alapunktides i ja ii osutatud isiklikku tehingut või kui seda võib muul viisil käsitada täitmist ootavate korraldustega seotud teabe kuritarvitamisena;
c)
avaldada mis tahes teavet või arvamust mõnele muule isikule muul viisil kui ametiülesannete või teenuste osutamise lepingu raames ja ilma et see piiraks direktiivi 2003/6/EÜ artikli 3 punkti a kohaldamist, kui asjaomane isik teab või oleks mõistlik eeldada, et ta teab, et sellise avaldamise tulemusena kõnealune muu isik võtab ühe järgmistest meetmetest või on tõenäoline, et ta seda teeb:
i)
sõlmib finantsinstrumentidega või muude varadega punkti a alapunktides i ja ii osutatud isikliku tehingu või kui seda võib muul viisil käsitada täitmist ootavate korraldustega seotud teabe kuritarvitamisena;
ii)
annab teisele isikule sellise isikliku tehingu sõlmimiseks soovituse või ajendab teda selleks.
2. Lõikes 1 osutatud korra eesmärk on eelkõige tagada, et:
a)
iga asjaomane isik on teadlik lõikes 1 osutatud isiklikele tehingutele seatud piirangutest ning meetmetest, mille AIFi valitseja on seoses isiklike tehingute ja avalikustamisega vastavalt lõikele 1 kehtestanud;
b)
AIFi valitsejat teavitatakse viivitamatult lõikega 1 hõlmatud asjaomase isiku sõlmitud isiklikest tehingutest kas teatades kõnealusest tehingust või muu menetluse korras, mis võimaldab AIFi valitsejal sellised tehingud kindlaks teha;
c)
peetakse arvestust AIFi valitsejale teada antud või tema poolt kindlaks tehtud isiklike tehingute, sealhulgas kõigi kõnealusteks tehinguteks antud lubade ja sellest keeldumiste kohta.
Esimese lõigu punkti b kohaldamisel tagab AIFi valitseja, et kui AIFi valitseja teatavaid tegevusi teostab kolmas isik, säilitab tegevust teostav üksus andmed lõikega 1 hõlmatud mis tahes asjaomase isiku tehtud isiklike tehingute kohta ja esitab AIFi valitseja nõudel kõnealused andmed viivitamata AIFi valitsejale.
3. Lõikeid 1 ja 2 ei kohaldata järgmist liiki isiklike tehingute puhul:
a)
isiklikud tehingud, mis on tehtud väärtpaberiportfelli valitsemise teenuse raames lubatud ulatuses, kui tehingule ei eelne sellega seotud teabevahetust portfellivalitseja ja asjaomase isiku või muu isiku vahel, kelle arvel tehing tehakse;
b)
isiklikud tehingud eurofondiga või AIFidega, mille suhtes kohaldatakse liikmesriigi õiguse kohaselt järelevalvet, millega on nõutav samaväärne riskide hajutamine nende varade suhtes, kui asjaomane isik ja mis tahes muu isik, kelle arvel tehing tehakse, ei ole kõnealuse fondi juhtimisega seotud.
4. Lõike 1 kohaldamisel hõlmab isiklik tehing ka finantsinstrumendiga või muu varaga tehingut, mis on tehtud järgmiste isikute nimel või arvel:
a)
asjaomane isik;
b)
mis tahes isik, kellega asjaomasel isikul on perekondlikud suhted või kellega asjaomasel isikul on märkimisväärne seos;
c)
isik, kellel on asjaomase isikuga sellised suhted, et asjaomasel isikul on seoses kauplemise tulemusega muud olulised otsesed või kaudsed huvid kui kauplemise eest saadav teenustasu või vahendustasu.
Artikkel 64
Arvestuse pidamine portfellitehingute kohta
1. AIFi valitseja koostab tema valitsetavate AIFidega seotud iga portfellitehingu kohta viivitamata andmekirje, mis on piisav korralduse ja tehtud tehingu või kokkuleppe üksikasjade tuvastamiseks.
2. Täitmiskohas tehtavate portfellitehingute puhul sisaldab lõikes 1 osutatud kirje järgmist teavet:
a)
AIFi ja AIFi nimel tegutseva isiku nimi või muu tähis;
b)
vara;
c)
kogus, kui asjakohane;
d)
korralduse või tehingu liik;
e)
hind;
f)
korralduste puhul korralduse edastamise kuupäev ja täpne aeg ning sellise isiku nimi või muu tähis, kellele korraldus edastati, või tehingute puhul tehingu tegemise otsuse ja tehingu tegemise kuupäev ja täpne aeg;
g)
võimaluse korral korralduse edastanud või tehingu teostanud isiku nimi;
h)
võimaluse korral korralduse tühistamise põhjused;
i)
tehtud tehingute puhul vastaspoole ja täitmiskoha andmed.
3. AIFi poolt väljaspool täitmiskohta tehtavate portfellitehingute puhul sisaldab lõikes 1 osutatud kirje järgmist teavet:
a)
AIFi nimi või muu tähis;
b)
portfellitehingu aluseks olevad juriidilised ja muud dokumendid, sealhulgas eelkõige leping sellisena, nagu seda täideti;
c)
hind.
4. Lõigete 2 ja 3 kohaldamisel hõlmab täitmiskoht direktiivi 2004/39/EÜ artikli 4 lõike 1 punktis 7 osutatud kliendi korralduste ühingusisest täitjat, kõnealuse direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis 14 osutatud reguleeritud turgu, kõnealuse direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis 15 osutatud mitmepoolset kauplemissüsteemi, kõnealuse direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis 8 osutatud turutegijat või muud likviidsuse tagajat või üksust, kes täidab kolmandas riigis mõnega eespool nimetatutest sarnaseid ülesandeid.
Artikkel 65
Arvestuse pidamine märkimis- ja tagasivõtmiskorralduste üle
1. AIFi valitsejad võtavad kõik põhjendatud meetmed tagamaks, et saadud AIFi märkimis- ja vajaduse korral tagasivõtmiskorraldused registreeritakse kohe pärast mis tahes sellise korralduse saamist.
2. Kõnealune andmekirje sisaldab järgmist teavet:
a)
asjaomane AIF;
b)
korralduse andja või edastaja nimi;
c)
korralduse vastuvõtja nimi;
d)
korralduse tegemise kuupäev ja aeg;
e)
maksetingimused ja -viis;
f)
korralduse liik;
g)
korralduse täitmise kuupäev;
h)
märgitud või tagasivõetud osakute või aktsiate arv või samaväärne summa;
i)
iga osaku või aktsia märkimise või tagasivõtmise hind või kui asjakohane, märgitud ja makstud kapitali summa;
j)
osakute või aktsiate märkimise või tagasivõtmise koguväärtus;
k)
korralduse kogumaksumus, mis hõlmab ka märkimistasusid, või puhasmaksumus pärast tagasivõtmistasude mahaarvamist.
Punktide i, j ja k kohane teave registreeritakse kohe, kui see on kättesaadav.
Artikkel 66
Nõuded andmete säilitamise kohta
1. AIFi valitseja tagab, et kõiki artiklites 64 ja 65 osutatud nõutud andmeid säilitatakse vähemalt viis aastat.
Siiski võivad pädevad asutused AIFi valitsejatelt nõuda selle tagamist, et mõned või kõik andmed säilitatakse instrumendi olemusest või portfellitehingust sõltuvalt pikema perioodi jooksul, kui see on vajalik selleks, et pädeval asutusel oleks võimalik täita direktiivi 2011/61/EL kohast järelevalvefunktsiooni.
2. Pärast AIFi valitseja tegevusloa lõppemist säilitatakse andmeid vähemalt lõikes 1 osutatud viieaastase perioodi lõpuni. Pädevad asutused võivad nõuda, et andmeid säilitataks kauem.
Kui AIFi valitseja annab oma kohustused seoses AIFiga üle teisele AIFi valitsejale, peab ta tagama, et lõikes 1 osutatud andmed on kõnealusele AIFi valitsejale kättesaadavad.
3. Andmeid säilitatakse andmekandjal, mis võimaldab teabe säilitamist nii, et see on pädevatele asutustele hiljem kättesaadav, ning säilitamise vorm ja viis vastavad järgmistele tingimustele:
a)
pädevatel asutustel on andmetele vaba juurdepääs ja võimalus taastada iga portfellitehingu teostamise kõik tähtsamad etapid;
b)
parandused või muud muudatused ning andmete sisu enne selliseid parandusi või muudatusi on kergesti tuvastatavad;
c)
ei ole võimalik teha muid manipulatsioone või muudatusi.
7. JAGU
Hindamine
(direktiivi 2011/61/EL artikkel 19)
Artikkel 67
AIFi varade hindamise põhimõtted ja menetlused
1. AIFi valitseja kehtestab, säilitab, rakendab ja vaatab läbi iga tema valitsetava AIFi puhul kirjalikud põhimõtted ja menetlused, millega tagatakse usaldusväärne, läbipaistev, ulatuslik ja asjakohaselt dokumenteeritud hindamisprotsess. Hindamispõhimõtted ja -menetlused hõlmavad hindamisprotsessi ning hindamismenetluse ja -kontrollide kõiki olulisi aspekte seoses asjaomase AIFiga.
Ilma et see piiraks siseriikliku õiguse ning AIFi tingimuste ja põhikirja kohaste nõuete kohaldamist, peab AIFi valitseja tagama, et tema valitsetavate AIFide suhtes kohaldatakse õiglaseid, asjakohaseid ja läbipaistvaid hindamismetoodikaid. Hindamise põhimõtetega tuleb kindlaks määrata ja menetlustega tuleb rakendada hindamismetoodikad, mida kasutatakse iga varaklassi puhul, millesse AIF võib investeerida kohaldatava siseriikliku õiguse, AIFi tingimuste ja põhikirja kohaselt. AIFi valitseja ei või investeerida esimest korda konkreetsesse varaklassi, kui selle konkreetse varaklassi jaoks ei ole kindlaks määratud asjakohast hindamismetoodikat või -metoodikaid.
Põhimõtted ja menetlused, millega sätestatakse hindamismetoodikad, hõlmavad sisendeid, mudeleid ning hinnastamise ja turuandmete allikate valiku kriteeriume. Nendega nähakse ette, et alati kui võimalik ja asjakohane, saadakse hinnad sõltumatutest allikatest. Konkreetse metoodika valikuprotsess hõlmab olemasolevate asjaomaste metoodikate hindamist, võttes arvesse nende tundlikkust muutujate muutustele ning seda, kuidas konkreetsed strateegiad määravad kindlaks portfelli varade suhtelise väärtuse.
2. Hindamispõhimõtetega kehtestatakse kõigi hindamisprotsessi kaasatud isikute, sealhulgas AIFi valitseja kõrgema juhtkonna kohustused, rollid ja vastutus. Menetlused peavad kajastama hindamispõhimõtetes sätestatud organisatsioonilist struktuuri.
Hindamispõhimõtted ja -menetlused peavad käsitlema vähemalt järgmist:
a)
varade hindamist tegelikult teostavate töötajate pädevus ja sõltumatus;
b)
AIFi konkreetsed investeerimisstrateegiad ning varad, millesse AIF võiks investeerida;
c)
kontrollid hindamise sisendite, allikate ja metoodikate valiku üle;
d)
eskalatsiooni kanalid erinevuste lahendamiseks varade väärtustes;
e)
positsioonide suuruse ja likviidsuse või turutingimuste muutustega seotud mis tahes kohanduste hindamine;
f)
hindamise seisukohast asjakohane raamatupidamisarvestuse fikseerimise kuupäev;
g)
varade hindamise asjakohane sagedus.
3. Juhul kui määratakse välishindaja, tuleb hindamispõhimõtete ja -menetlustega sätestada protsess teabe vahetamiseks AIFi valitseja ja välishindaja vahel, tagamaks et esitatakse kogu vajalik teave, mida on vaja hindamisülesande täitmiseks.
Hindamispõhimõtete ja -menetlustega tagatakse, et AIFi valitseja teostab hindamisteenuseid osutama määratud kolmandate isikute suhtes esialgse ja korrapärase hoolsuskohustuse kontrolli.
4. Kui hindamist teostab AIFi valitseja ise, peavad põhimõtted sisaldama kaitsemeetmete kirjeldust direktiivi 2011/61/EL artikli 19 lõike 4 punkti b kohase hindamisülesande funktsionaalselt sõltumatuks täitmiseks. Sellised kaitsemeetmed hõlmavad meetmeid, millega ennetatakse või piiratakse mis tahes isiku ebakohast mõju sellele, mil viisil isik hindamistegevusi teostab.
Artikkel 68
Mudelite kasutamine varade hindamisel
1. Kui AIFi varade hindamiseks kasutatakse mudelit, selgitatakse ja põhjendatakse mudelit ja selle peamisi tunnuseid hindamispõhimõtetes ja -menetlustes. Asjakohaselt dokumenteeritakse mudeli valiku põhjus, alusandmed, mudelis kasutatavad oletused ja nende kasutamise põhjendus ning mudelipõhise hindamise piirangud.
2. Hindamispõhimõtete ja -menetlustega tagatakse, et enne mudeli kasutamist on mudeli valideerinud piisavate teadmistega isik, kes ei ole osalenud asjaomase mudeli väljatöötamise protsessis. Valideerimisprotsess dokumenteeritakse nõuetekohaselt.
3. Mudeli peab eelnevalt heaks kiitma AIFi valitseja kõrgem juhtkond. Kui mudelit kasutab AIFi valitseja, kes ise teostab hindamisfunktsiooni, ei piira kõrgema juhtkonna poolne heakskiitmine pädeva asutuse õigust nõuda direktiivi 2011/61/EL artikli 19 lõike 9 kohaselt, et mudelit kontrolliks välishindaja või audiitor.
Artikkel 69
Hindamispõhimõtete ja -menetluste järjepidev kohaldamine
1. AIFi valitseja tagab, et hindamispõhimõtteid ja -menetlusi ning määratud hindamismetoodikaid kohaldatakse järjepidevalt.
2. Hindamispõhimõtteid ja -menetlusi ning määratud metoodikaid kohaldatakse AIFi kõigi varade suhtes, võttes arvesse investeerimisstrateegiat, varaklassi ning vajaduse korral eri välishindajate olemasolu.
3. Kui ajakohastamist ei nõuta, kohaldatakse põhimõtteid ja menetlusi aja jooksul järjekindlalt ning hindamise sisendid ja -eeskirjad püsivad aja jooksul järjepidevad.
4. Hindamismenetlusi ja määratud hindamismetoodikaid kohaldatakse kõigi sama AIFi valitseja poolt valitsetavate AIFide suhtes järjepidevalt, võttes arvesse investeerimisstrateegiaid, AIFide omatavaid varaklasse ning vajaduse korral eri välishindajate olemasolu.
Artikkel 70
Hindamispõhimõtete ja -menetluste korrapärane läbivaatamine
1. Hindamispõhimõtetega nähakse ette põhimõtete ja menetluste, sealhulgas hindamismetoodikate korrapärane läbivaatamine. Läbivaatamist teostatakse vähemalt kord aastas ning enne, kui AIF võtab kasutusele uue investeerimisstrateegia või uue varaklassi, mis ei ole hõlmatud kehtivate hindamispõhimõtetega.
2. Hindamispõhimõtetes ja -menetlustes kirjeldatakse, kuidas hindamispõhimõtete, sealhulgas metoodika muudatust võib rakendada ning milliste asjaolude korral oleks see asjakohane. Soovitused põhimõtete ja menetluste muudatuste kohta esitatakse kõrgemale juhtkonnale, kes vaatab mis tahes muudatused läbi ja kiidab heaks.
3. Artiklis 38 osutatud riskijuhtimisfunktsiooni täitja vaatab varade hindamiseks vastuvõetud põhimõtted ja menetlused läbi ja vajaduse korral pakub asjakohast tuge.
Artikkel 71
Varade individuaalsete väärtuste läbivaatamine
1. AIFi valitseja tagab, et kõik AIFi varad on õiglaselt ja asjakohaselt hinnatud. AIFi valitseja dokumenteerib varaklasside lõikes viisi, kuidas hinnatakse individuaalsete väärtuste asjakohasust ja õiglust. AIFi valitseja peab alati olema suuteline tõendama, et tema valitsetavate AIFide portfellid on nõuetekohaselt hinnatud.
2. Hindamispõhimõtete ja menetlustega sätestatakse varade individuaalsete väärtuste läbivaatamise protsess juhuks, kui on ebakohase hindamise oluline risk, nagu järgmistel juhtudel:
a)
hindamine põhineb hindadel, mis on kättesaadavad ainult ühelt vastaspoolelt või maaklerilt;
b)
hindamine põhineb mittelikviidsetel börsihindadel;
c)
hindamist mõjutavad AIFi valitsejaga seotud isikud;
d)
hindamist mõjutavad muud üksused, kellel võib olla finantshuvi AIFi tulemusnäitajates;
e)
hindamine põhineb hindadel, mille on esitanud vastaspool, kes on instrumendi algne väljaandja, eelkõige juhul, kui algne väljaandja rahastab ka AIFi positsiooni instrumendis;
f)
hindamist mõjutab AIFi valitsejas üks või enam isikut.
3. Hindamispõhimõtetes ja -menetlustes kirjeldatakse läbivaatamise protsessi, sealhulgas piisavaid ja asjakohaseid kontrollimisi ja kontrolle individuaalsete väärtuste mõistlikkuse kohta. Mõistlikkust hinnatakse lähtuvalt objektiivsuse asjakohase taseme olemasolust. Sellised kontrollimised ja kontrollid hõlmavad vähemalt järgmist:
a)
väärtuste kontrollimine, võrreldes neid vastaspoole antud hinnastamisega ja aja jooksul;
b)
väärtuste valideerimine, võrreldes tegelikke hindu hiljutiste bilansiliste väärtustega;
c)
hindamise allika maine, järjepidevuse ja kvaliteedi arvessevõtmine;
d)
võrdlus kolmanda isiku poolt arvutatud väärtustega;
e)
erandite analüüsimine ja dokumenteerimine;
f)
mis tahes selliste erinevuste rõhutamine ja uurimine, mis näivad ebatavalised või erinevad varaklassi jaoks kehtestatud hindamise võrdlusalusest;
g)
ajakohastamata hindade ja eeldatavate parameetrite testimine;
h)
võrdlemine mis tahes seotud varade hindadega või nende riskimaandustega;
i)
mudelipõhisel hinnastamisel kasutatud sisendite läbivaatamine, eelkõige nende, mille puhul mudeli hind väljendab märkimisväärset tundlikkust.
4. Hindamispõhimõtted ja -menetlused sisaldavad asjakohaseid eskalatsiooni meetmeid, mis käsitlevad erinevusi või muid probleeme varade hindamisel.
Artikkel 72
Vara puhasväärtuse arvutamine osaku või aktsia kohta
1. AIFi valitseja tagab, et iga tema valitsetava AIFi jaoks arvutatakse vara puhasväärtus osaku või aktsia kohta osakute või aktsiate iga emissiooni, märkimise, tagasivõtmise või tühistamise korral, kuid vähemalt kord aastas.
2. AIFi valitseja tagab, et meetodid ja metoodika, mida kasutatakse vara puhasväärtuse arvutamiseks osaku või aktsia kohta, on täielikult dokumenteeritud. AIFi valitseja kontrollib korrapäraselt arvutusmeetodeid ja -metoodikaid ning nende kohaldamist ning muudab vastavalt dokumentatsiooni.
3. AIFi valitseja tagab, et on kehtestatud parandusmeetmed vara puhasväärtuse ebaõige arvutamise korral.
4. AIFi valitseja tagab, et emiteeritavate osakute või aktsiate arvu suhtes kohaldatakse korrapärast kontrollimist vähemalt sama tihti, kui arvutatakse osaku või aktsia hinda.
Artikkel 73
Ametialased tagatised
1. Välishindajad esitavad taotluse korral ametialased tagatised, et tõendada oma suutlikkust täita hindamisfunktsiooni. Välishindajad esitavad ametialased tagatised kirjalikult.
2. Ametialased tagatised sisaldavad tõendeid välishindaja kvalifikatsiooni ning suutlikkuse kohta teostada nõuetekohane ja sõltumatu hindamine, sealhulgas tõendeid vähemalt järgmise kohta:
a)
piisavate inim- ja tehniliste ressursside olemasolu;
b)
asjakohased menetlused nõuetekohase ja sõltumatu hindamise tagamiseks;
c)
piisavad teadmised ja arusaam AIFi investeerimisstrateegiast ning varadest, mille hindamiseks välishindaja on määratud;
d)
piisavalt hea maine ning piisav hindamise kogemus.
3. Kui välishindaja suhtes kohaldatakse kohustuslikku kutsealast registreerimist tema asukohariigi pädeva asutuse või muu üksuse juures, sisaldab ametialane tagatis kõnealuse pädeva asutuse või üksuse nime, sealhulgas asjakohaseid kontaktandmeid. Ametialases tagatises märgitakse selgelt, milliseid ametialast käitumist käsitlevaid õigusnorme või ametialase käitumise eeskirju välishindaja suhtes kohaldatakse.
Artikkel 74
Avatud AIFide hoitavate varade hindamise sagedus
1. Avatud AIFide hoitavaid finantsinstrumente hinnatakse alati, kui arvutatakse vara puhasväärtust osaku või aktsia kohta vastavalt artikli 72 lõikele 1.
2. Avatud AIFide hoitavate muude varade hindamine toimub vähemalt kord aastas ning alati, kui on tõendeid, et viimati kindlaksmääratud väärtus ei ole enam õiglane ja nõuetekohane.
8. JAGU
AIFi valitseja ülesannete delegeerimine
(direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõiked 1, 2, 4 ja 5)
Artikkel 75
Üldpõhimõtted
Kui AIFi valitseja delegeerib ühe või enama oma ülesande enda nimel täitmise, järgib AIFi valitseja eelkõige järgmisi põhimõtteid:
a)
delegeerimise struktuur ei võimalda kõrvalehoidumist AIFi valitseja kohustustest või vastutusest;
b)
delegeerimise tulemusena ei muutu AIFi valitseja kohustused AIFi ja selle investorite suhtes;
c)
ei rikuta tingimusi, mida AIFi valitseja peab täitma tegevusloa saamiseks ja oma tegutsemiseks vastavalt direktiivile 2011/61/EL;
d)
ülesannete delegeerimise leping on kirjalik leping, mis on sõlmitud AIFi valitseja ja delegeeritava vahel;
e)
AIFi valitseja tagab, et delegeeritav täidab delegeeritud ülesandeid tulemuslikult ja kooskõlas kohaldatavate õigusnormidega, ning peab kehtestama meetodid ja menetlused delegeeritava poolt osutatavate teenuste pidevaks läbivaatamiseks. AIFi valitseja võtab asjakohased meetmed, kui näib, et delegeeritav ei saa ülesandeid täita tulemuslikult ja vastavalt kohaldatavatele õigusnormidele;
f)
AIFi valitseja teostab järelevalvet delegeeritud ülesannete üle ning juhib delegeerimisega seotud riske. Selleks peavad AIFi valitsejal olema alati vajalikud teadmised ja vahendid järelevalve teostamiseks delegeeritud ülesannete üle. AIFi valitseja sätestab lepingus oma õiguse teabele, kontrollimisele, sissepääsule ja juurdepääsule ning õiguse anda delegeeritavale juhiseid ja teostada tema üle seiret. AIFi valitseja tagab ka, et delegeeritav teostab nõuetekohaselt järelevalvet delegeeritud ülesannete täitmise üle ning juhib asjakohaselt delegeerimisega seotud riske;
g)
AIFi valitseja tagab delegeeritud funktsioonide või funktsioonide täitmise delegeeritud ülesande jätkuvuse ja kvaliteedi ka siis, kui delegeerimine lõpetatakse kas delegeeritud funktsioonide või funktsioonide täitmise delegeeritud ülesande üleandmisega kolmandale isikule või teostades neid ise;
h)
AIFi valitseja ja delegeeritava vastavad õigused ja kohustused on lepingus selgelt jaotatud ning sätestatud. Eelkõige peab AIFi valitseja lepinguga tagama oma juhiste andmise ja lepingu lõpetamise õigused, oma õigused teabele ning oma õiguse kontrollida ja pääseda ligi dokumentidele ja äriruumidele. Lepinguga tagatakse, et delegeeritud ülesannete edasi delegeerimine toimub üksnes AIFi valitseja nõusolekul;
i)
kui see on seotud portfelli valitsemisega, toimub delegeerimine vastavalt AIFi investeerimispoliitikale. AIFi valitseja annab delegeeritavale juhised, kuidas rakendada investeerimispoliitikat ning AIFi valitseja jälgib, kas delegeeritav järgib seda pidevalt;
j)
AIFi valitseja tagab, et delegeeritav avalikustab AIFi valitsejale mis tahes suundumuse, millel võib olla oluline mõju delegeeritava suutlikkusele täita delegeeritud ülesandeid tulemuslikult ning kooskõlas kohaldatavate õigusnormide nõuetega;
k)
AIFi valitseja tagab, et delegeeritav kaitseb AIFi valitsejaga, delegeerimisega seotud AIFiga ning kõnealuse AIFi investoritega seotud mis tahes konfidentsiaalset teavet;
l)
AIFi valitseja tagab, et delegeeritav kehtestab, rakendab ja säilitab hädaolukorra lahendamise plaani avariitaaste jaoks ning tagavarasüsteemide perioodilise testimise, võttes samal ajal arvesse delegeeritud ülesannete liike.
Artikkel 76
Delegeerimise objektiivsed põhjendused
1. AIFi valitseja esitab pädevatele asutustele delegeerimise objektiivsete põhjenduste üksikasjaliku kirjelduse, seletuse ja tõendusmaterjali. Selle hindamisel, kas kogu delegeerimise struktuur põhineb objektiivsetel põhjendustel direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõike 1 punkti a tähenduses, tuleb arvesse võtta järgmisi kriteeriume:
a)
äritoimingute ja -protsesside optimeerimine;
b)
kulude kokkuhoid;
c)
delegeeritava teadmised halduses või konkreetsete turgude või investeeringute kohta;
d)
delegeeritava juurdepääs ülemaailmsetele kauplemisvõimalustele.
2. Pädevate asutuste taotluse korral esitab AIFi valitseja täiendavaid selgitusi ja esitab dokumendid, mis tõestavad, et kogu delegeerimise struktuur põhineb objektiivsetel põhjendustel.
Artikkel 77
Nõuded delegeeritavale
1. Delegeeritaval on piisavad vahendid ja piisaval arvul töötajaid, kellel on oskused, teadmised ja kogemused, mida on vaja talle delegeeritud ülesannete nõuetekohaseks täitmiseks, ning asjakohane organisatsiooni struktuur, mis toetab delegeeritud ülesannete täitmist.
2. Isikutel, kes tegelikult teostavad AIFi valitseja delegeeritud tegevusi, peab olema asjaomastes funktsioonides piisav kogemus, asjakohased teoreetilised teadmised ja asjakohane praktiline kogemus. Nende kutsealane koolitus ja varem täidetud ülesannete olemus peavad olema äritegevuse seisukohast asjakohased.
3. Delegeeritava tegevust tegelikult juhtivate isikute mainet ei loeta piisavalt heaks, kui neil on mis tahes negatiivseid registriandmeid seoses nii hea maine hindamise kui ka delegeeritud ülesannete täitmisega või kui muu asjaomane teave mõjutab nende head mainet. Sellised negatiivsed registriandmed hõlmavad, kuid mitte ainult, delegeeritud ülesannete seisukohast olulisi kuritegusid, kohtumenetlusi või halduskaristusi. Erilist tähelepanu pööratakse mis tahes rikkumistele, mis on seotud finantstegevusega, sealhulgas (kuid ei piirdu sellega) kohustustega seoses rahapesu, ebaausa käitumise, pettuste või finantskuritegude tõkestamisega, pankroti või maksejõuetusega. Muu asjaomane teave hõlmab näiteks teavet selle kohta, et isik ei ole usaldusväärne või aus.
Kui delegeeritava tegevus on seoses tema ametitoimingutega Euroopa Liidus reguleeritud, loetakse esimeses lõigus osutatud tegurid olevat täidetud juhul, kui asjaomane järelevalveasutus on „hea maine” kriteeriumi täitmise läbi vaadanud tegevusloa andmise menetluse käigus, välja arvatud juhul, kui on tõendeid vastupidise kohta.
Artikkel 78
Portfelli valitsemise või riskijuhtimise delegeerimine
1. Käesolevat artiklit kohaldatakse portfelli valitsemise või riskijuhtimise delegeerimise korral.
2. Vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõike 1 punktile c varade valitsemise eesmärgil tegevusluba omavana või registrisse kantuna ning järelevalve all olevana käsitatakse järgmisi üksuseid:
a)
direktiivi 2009/65/EÜ alusel tegevusloa saanud fondivalitsejad;
b)
direktiivi 2004/39/EÜ alusel portfelli valitsemiseks tegevusloa saanud investeerimisühingud;
c)
direktiivi 2006/48/EÜ alusel tegevusloa saanud krediidiasutused, kellel on luba teostada portfelli valitsemist direktiivi 2004/39/EÜ kohaselt;
d)
direktiivi 2011/61/EL kohaselt tegevusloa saanud välised AIFi valitsejad;
e)
kolmanda riigi üksused, kes omavad tegevusluba või on registrisse kantud varade valitsemise eesmärgil ning kelle üle teostab järelevalvet neis riikides pädev asutus.
3. Kui ülesanded delegeeritakse kolmanda riigi ettevõtjale, peavad olema vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõike 1 punktile d täidetud järgmised tingimused:
a)
olemas on kirjalik leping, mis on sõlmitud AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädevate asutuste ning selle ettevõtja järelevalveasutuste vahel, kellele ülesanded delegeeritakse;
b)
punktis a osutatud leping võimaldab pädevatel asutustel seoses ettevõtjaga, kellele ülesanded delegeeritakse, teha järgmist:
i)
saada taotluse korral asjaomast teavet, mida on vaja nende järelevalvealaste ülesannete täitmiseks vastavalt direktiivis 2011/61/EL sätestatule;
ii)
saada juurdepääs kolmandas riigis hoitavatele dokumentidele, mis on olulised nende järelevalveülesannete täitmiseks;
iii)
teostada kohapealseid kontrolle selle ettevõtja valdustes, kellele ülesanded delegeeriti. Kohapealsete kontrollide praktiliste menetluste üksikasjad määratakse kindlaks kirjalikus lepingus;
iv)
saada võimalikult kiiresti kolmanda riigi järelevalveasutuselt teavet direktiivi 2011/61/EL ja selle rakendusmeetmete nõuete võimaliku rikkumise uurimise eesmärgil;
v)
teha koostööd jõustamise valdkonnas vastavalt kolmanda riigi järelevalveasutuse ja ELi pädevate asutuste suhtes kohaldatavale siseriiklikule ja rahvusvahelisele õigusele direktiivi 2011/61/EL ja selle rakendusmeetmete ning asjaomase siseriikliku õiguse rikkumise korral.
Artikkel 79
Tõhus järelevalve
Delegeerimine takistab AIFi valitsejal tõhusa järelevalve teostamist, kui:
a)
AIFi valitsejal, tema audiitoritel ja pädevatel asutustel ei ole tegelikku juurdepääsu delegeeritud ülesannetega seotud andmetele ja delegeeritava äriruumidesse või pädevad asutused ei saa neid juurdepääsuõiguseid kasutada;
b)
delegeeritav ei tee seoses delegeeritud ülesannetega koostööd AIFi valitseja pädevate asutustega;
c)
AIFi valitseja ei tee taotluse korral pädevatele asutustele kättesaadavaks kogu teavet, mis on vajalik, et pädevad asutused saaksid teostada järelevalvet selle üle, kas delegeeritud ülesannete täitmine vastab direktiivi 2011/61/EL ja selle rakendusmeetmete nõuetele.
Artikkel 80
Huvide konfliktid
1. Vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõike 2 punktile b peavad kriteeriumid selle hindamiseks, kas delegeerimine on vastuolus AIFi valitseja või investori huvidega AIFis, sisaldama vähemalt järgmist:
a)
kui AIFi valitseja ja delegeeritav kuuluvad samasse gruppi või neil on mis tahes muu lepinguline suhe, siis ulatus, mil määral delegeeritav kontrollib AIFi valitsejat või suudab mõjutada tema tegevust;
b)
kui delegeeritav ja asjaomase AIFi investor kuuluvad samasse gruppi või neil on mis tahes muu lepinguline suhe, siis ulatus, mil määral kõnealune investor kontrollib delegeeritavat või suudab mõjutada tema tegevust;
c)
tõenäosus, et delegeeritav saab AIFi või selle investorite arvel rahalist kasu või hoiab ära rahalist kahju;
d)
tõenäosus, et delegeeritaval on AIFi valitsejale või AIFile osutatud teenuse või tegevuse tulemuse suhtes isiklik huvi;
e)
tõenäosus, et delegeeritaval on rahaline või muu stiimul eelistada muu kliendi huve AIFi või AIFi investorite huvidele;
f)
tõenäosus, et delegeeritav saab AIFile osutatava ühise väärtpaberiportfelli valitsemise teenusega seoses muult isikult kui AIFi valitseja või selle valitsetavad AIFid hüvesid raha, kauba või teenuse näol, mis ei ole selle teenuse eest tavapäraselt makstav vahendus- või teenustasu.
2. Portfelli valitsemise või riskijuhtimisfunktsiooni võib käsitada muudest potentsiaalselt vastuolus olevatest ülesannetest funktsionaalselt ja hierarhiliselt eraldatuna ainult juhul, kui täidetud on järgmised tingimused:
a)
isikud, kes on seotud portfelli valitsemise ülesandega, ei ole seotud muude potentsiaalselt vastuolus olevate ülesannete täitmisega, näiteks kontrollimise ülesannete täitmisega;
b)
isikud, kes on seotud riskijuhtimise ülesannetega, ei ole seotud muude potentsiaalselt vastuolus olevate ülesannete täitmisega, näiteks tegevusülesannete täitmisega;
c)
riskijuhtimisfunktsiooniga seotud isikute üle ei teosta järelevalvet isikud, kes vastutavad tegevusülesannete tulemuste eest;
d)
eraldatus tagatakse läbi kogu delegeeritava hierarhilise struktuuri kuni ta juhtorganini välja ning vaadatakse läbi delegeeritava juhtorgani poolt ja kui on olemas, siis tema järelevalvefunktsiooni poolt.
3. Võimalikud huvide konfliktid on nõuetekohaselt kindlaks tehtud, juhitud, jälgitud ning AIFi investoritele avalikustatud ainult juhul, kui:
a)
AIFi valitseja tagab, et delegeeritav võtab kõik põhjendatud meetmed, et teha kindlaks, juhtida ja jälgida võimalikke huvide konflikte, mis võivad tekkida tema enda ning AIFi valitseja, AIFi või AIFi investorite vahel. AIFi valitseja tagab, et delegeeritaval on kehtestatud menetlused, mis vastavad artiklites 31-34 nõutud menetlustele;
b)
AIFi valitseja tagab, et delegeeritav avalikustab nii võimalikud huvide konfliktid kui ka tema poolt selliste huvide konfliktide juhtimiseks võetud meetmed AIFi valitsejale, kes avalikustab need AIFile ja AIFi investoritele vastavalt artiklile 36.
Artikkel 81
Nõusolek ja edasidelegeerimisest teatamine
1. Edasidelegeerimine jõustub, kui AIFi valitseja väljendab oma nõusolekut kirjalikult.
AIFi valitseja eelnevalt antud üldist nõusolekut ei käsitata nõusolekuna vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõike 4 punktile a.
2. Vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 20 lõike 4 punktile b peab teatis sisaldama üksikasju delegeeritava kohta, selle pädeva asutuse nime, kus isik, kellele delegeeritav ülesanded edasi delegeerib, on saanud tegevusloa või registrisse kantud, delegeeritud funktsioone, AIFe, keda edasidelegeerimine mõjutab, AIFi valitseja kirjaliku nõusoleku koopiat ning edasidelegeerimise kavandatavat jõustumise kuupäeva.
Artikkel 82
Fiktiivne äriühing ning see, millal AIFi valitsejat enam ei peeta AIFi valitsevaks
1. AIFi valitsejat peetakse fiktiivseks äriühinguks ning teda ei peeta enam AIFi valitsevaks vähemalt mis tahes järgmisel juhul:
a)
AIFi valitseja ei oma enam vajalikke teadmisi ja vahendeid, et teostada delegeeritud ülesannete üle tulemuslikult järelevalvelt ning juhtida delegeerimisega seotud riske;
b)
AIFi valitsejal ei ole enam volitusi teha otsuseid kõrgema juhtkonna vastutusalasse kuuluvates olulistes valdkondades või tal ei ole enam volitusi täita kõrgema juhtkonna ülesandeid eelkõige seoses üldise investeerimispoliitika ja investeerimisstrateegiate rakendamisega;
c)
AIFi valitseja kaotab oma lepingulised õigused teha järelepärimisi, kontrollida, omada juurdepääsu või anda juhiseid oma delegeeritavatele või selliste õiguste kasutamine praktikas muutub võimatuks;
d)
AIFi valitseja delegeerib investeeringute juhtimise funktsioonide täitmise ulatuses, mis ületab olulisel määral AIFi valitseja enda täidetavate investeeringute juhtimise funktsioonide täitmist. Delegeerimise ulatuse hindamisel hindavad pädevad asutused kogu delegeerimise struktuuri, võttes arvesse mitte ainult delegeerimise alusel valitsetavaid varasid, vaid ka järgmisi kvalitatiivseid kriteeriume:
i)
varaklassid, millesse AIF või AIFi nimel tegutsev AIFi valitseja on investeerinud, ning delegeerimise alusel valitsetavate varade olulisus AIFi riski- ja kasumiprofiili seisukohast;
ii)
delegeerimise alusel valitsetavate varade olulisus AIFi investeerimiseesmärkide saavutamise seisukohast;
iii)
AIFi investeeringute geograafiline ja sektoripõhine ulatus;
iv)
AIFi riskiprofiil;
v)
AIFi või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja järgitavate investeerimisstrateegiate liik;
vi)
delegeeritud ülesannete liigid võrreldes säilitatud ülesannetega ning
vii)
delegeeritavate arv ja nende isikute arv, kellele delegeeritav on ülesandeid edasi delegeerinud, nende geograafiline tegutsemisala ning ettevõtlusvorm, sealhulgas asjaolu, kas ülesanded on delegeeritud üksusele, mis kuulub AIFi valitsejaga samasse gruppi.
2. Komisjon jälgib turu arengut arvesse võttes käesoleva artikli kohaldamist. Komisjon hindab olukorda kahe aasta pärast ja kui see peaks osutuma vajalikuks, võtab asjakohased meetmed, et veelgi täpsustada tingimusi, mille korral AIFi valitseja loetakse olevat delegeerinud oma ülesanded sellisel määral, et ta muutub fiktiivseks äriühinguks ning teda ei saa käsitada enam AIFi valitsejana.
3. ESMA võib välja töötada suunised, et tagada delegeerimise struktuuride ühtne hindamine ELis.
IV PEATÜKK
DEPOSITOORIUM
1. JAGU
Kirjaliku lepingu üksikasjad
(direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõige 2)
Artikkel 83
Lepingulised üksikasjad
1. Leping, mille alusel määratakse direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 2 kohaselt depositoorium, sõlmitakse depositooriumi ja AIFi valitseja vahel ja/või depositooriumi ja AIFi vahel ning see sisaldab vähemalt järgmisi elemente:
a)
depositooriumi osutatavate teenuste kirjeldus ning menetlused, mis tuleb iga sellise varaklassi jaoks kehtestada, millesse AIF võib investeerida ning mis seejärel antakse depositooriumile hoiule;
b)
selle kirjeldus, mil viisil tuleb täita hoidmise ja järelevalve funktsiooni sõltuvalt varaklassidest ja geograafilistest piirkondadest, kuhu AIF kavatseb investeerida. Hoidmise ülesannete puhul peab see kirjeldus sisaldama riikide loetelusid ning menetlusi riikide lisamiseks ja/või kustutamiseks sellest loetelust. See peab olema kooskõlas teabega, mis on esitatud AIFi tingimuses, põhikirjas ja pakkumisdokumentides varade kohta, millesse AIF võib investeerida;
c)
avaldus, et depositooriumi vastutust ei mõjuta tema hoidmisfunktsioonide mis tahes delegeerimine, välja arvatud juhul, kui ta on end ise vabastanud oma vastutusest vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 13 või 14;
d)
lepingu kehtivuse periood ning lepingu muutmise ja lõpetamise tingimused, sealhulgas olukorrad, millega võib kaasneda lepingu lõpetamine, ning üksikasjad seoses lepingu lõpetamise korraga ja vajaduse korral menetlused, mille alusel depositoorium peaks saatma kogu asjaomase teabe enda järglasele;
e)
konfidentsiaalsuskohustused, mida kohaldatakse lepinguosaliste suhtes kooskõlas asjaomaste õigusnormidega. Need kohustused ei tohi piirata pädevate asutuste juurdepääsu asjaomastele dokumentidele ja teabele;
f)
vahendid ja menetlused, mille abil depositoorium edastab AIFi valitsejale või AIFile kogu asjaomase teabe, mida see vajab oma ülesannete täitmiseks, sealhulgas varadega seotud mis tahes õiguste kasutamiseks, ning selleks, et AIFi valitsejal ja AIFil oleks ajakohastatud ja täpne ülevaade AIFi raamatupidamisaruannetest;
g)
vahendid ja menetlused, mille abil AIFi valitseja või AIF edastab kogu olulise teabe või tagab, et depositooriumil on juurdepääs kogu teabele, mida depositoorium vajab oma ülesannete täitmiseks, sealhulgas menetlused, millega tagatakse, et depositoorium saab teavet muudelt AIFi või AIFi valitseja määratud isikutelt;
h)
teave selle kohta, kas depositoorium või kolmas isik, kellele hoidmise funktsioonid on delegeeritud vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11, võib või ei või temale usaldatud varasid korduvalt kasutada ning sellise korduva kasutamisega seotud tingimused, kui need on olemas;
i)
menetlused, mida tuleb järgida, kui kaalutakse muudatuste tegemist AIFi tingimustesse, põhikirja või pakkumisdokumentidesse, esitades üksikasjad olukordade kohta, millal depositooriumi tuleb teavitada, või millistel juhtudel on vaja muudatuse tegemiseks depositooriumi eelnevat nõusolekut;
j)
kogu vajalik teave, mida on vaja vahetada ühelt poolt AIFi, AIFi valitseja või AIFi või AIFi valitseja nimel tegutseva kolmanda isiku ning teiselt poolt depositooriumi vahel, ning mis on seotud AIFi osakute või aktsiate müügi, märkimise, tagasivõtmise, emiteerimise, tühistamise ja tagasiostmisega;
k)
depositooriumi järelevalve ja kontrolli funktsiooni täitmisega seotud kogu vajalik teave, mida on vaja vahetada AIFi, AIFi valitseja ja AIFi või AIFi valitseja nimel tegutseva kolmanda isiku ja depositooriumi vahel;
l)
kui lepinguosalised kavatsevad määrata kolmanda isiku oma vastavate ülesannete osade täitmiseks, kohustus esitada korrapäraselt mis tahes määratud kolmanda isiku üksikasjad ning taotluse korral teave kriteeriumide kohta, mida kasutati kolmanda isiku valimiseks, ning kavandatud meetmed valitud kolmanda isiku poolt tehtavate tegevuste jälgimiseks;
m)
teave lepinguosaliste ülesannete ja vastutuse kohta seoses rahapesu ja terrorismi rahastamise tõkestamisega seotud kohustustega;
n)
teave kõigi rahakontode kohta, mis on avatud AIFi nimel või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja nimel, ning menetlused tagamaks, et depositooriumit teavitatakse, kui AIFi nimel või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja nimel avatakse uus konto;
o)
üksikasjad depositooriumi eskalatsioonimenetluste kohta, sealhulgas nende isikute andmed, kellega depositooriumil tuleb sellise menetluse algatamise korral AIFis ja/või AIFi valitsejas kontakteeruda;
p)
depositooriumi kohustus teavitada AIFi valitsejat, kui ta saab teada, et varade lahus hoidmine ei ole või enam ei ole piisav, et tagada kaitse sellise kolmanda isiku maksejõuetuse eest, kellele on konkreetses jurisdiktsioonis delegeeritud hoidmise funktsioonid vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11;
q)
menetlused, millega tagatakse, et depositoorium saab seoses oma ülesannetega uurida AIFi valitseja ja/või AIFi tegevust ja hinnata edastatud teabe kvaliteeti, sealhulgas omades juurdepääsu AIFi või AIFi valitseja raamatupidamisarvestusele või viies selleks läbi kohapealseid kontrolle;
r)
menetlused, millega tagatakse, et AIFi valitseja ja/või AIF saab vaadata läbi depositooriumi tegevuse seoses depositooriumi lepinguliste kohustustega.
2. Punktides a-r sätestatud vahendite ja menetluste üksikasju kirjeldatakse depositooriumi määramise lepingus või lepingu mis tahes hilisemas muudatuses.
3. Lõikes 2 osutatud depositooriumi määramise leping või lepingu hilisemad muutmised on kirjalikud.
4. Lepinguosalised võivad leppida kokku, et edastavad elektrooniliselt kogu või osa teabest, mis liigub nende vahel, tingimusel et on tagatud sellise teabe asjakohane registreerimine.
5. Kui siseriiklikust õigusest ei tulene teisiti, puudub kohustus sõlmida iga AIFi jaoks eraldi kirjalik leping; AIFi valitsejal ja depositooriumil peab olema võimalik sõlmida raamleping, kus on loetletud AIFid, mida valitseb see AIFi valitseja, kelle suhtes lepingut kohaldatakse.
6. Täpsustatakse siseriiklik õigus, mida kohaldatakse depositooriumi määramise lepingu ja mis tahes hilisema lepingu suhtes.
2. JAGU
Kolmandate riikide depositooriumide suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete ja järelevalve hindamise üldised kriteeriumid
(direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 6 punkt b)
Artikkel 84
Kolmandas riigis asuva depositooriumi suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete ja järelevalve hindamise kriteeriumid
Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 6 punkti b kohaldamisel hinnatakse kolmandas riigis asuva depositooriumi suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete ja järelevalve tulemuslikkuse puhul seda, kas neil on liidu õigusega sätestatuga sama mõju ning kas neid jõustatakse tulemuslikult, järgmiste kriteeriumide alusel:
a)
depositooriumi suhtes kohaldatakse tegevusloa nõuet ja pidevat järelevalvet avaliku sektori pädeva asutuse poolt, kellel on oma ülesannete täitmiseks piisavad vahendid;
b)
kolmanda riigi õigusega kehtestatakse depositooriumina tegutsemiseks tegevusloa saamise kriteeriumid, millel on sama mõju kui neil, mis on kehtestatud krediidiasutuste ja investeerimisühingute tegevuse alustamiseks Euroopa Liidus;
c)
kolmanda riigi depositooriumi suhtes kohaldatavatel kapitalinõuetel on sama mõju kui Euroopa Liidus kohaldatavatel kapitalinõuetel, sõltuvalt sellest, kas depositoorium on Euroopa Liidu krediidiasutuse või investeerimisühinguga sama laadi;
d)
kolmanda riigi depositooriumi suhtes kohaldatavatel tegutsemistingimustel on sama mõju kui neil, mis on kehtestatud krediidiasutuste või investeerimisühingute suhtes Euroopa Liidus, sõltuvalt depositooriumi laadist;
e)
kolmanda riigi õigusega kehtestatud nõuetel AIFi depositooriumi konkreetsete ülesannete täitmise kohta on sama mõju kui neil, mis on kehtestatud direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõigete 7-15 ja selle rakendusmeetmete ning asjaomase siseriikliku õigusega;
f)
kolmanda riigi õigusega nähakse ette piisavalt hoiatavate täitemeetmete kohaldamine juhul, kui depositoorium ei täida punktides a-e osutatud nõudeid ja tingimusi.
3. JAGU
Depositooriumi ülesanded, hoolsuskohustus ning varade lahus hoidmise kohustus
(direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõiked 7-9 ning artikli 21 lõike 11 punkt c ja punkti d alapunkt iii)
Artikkel 85
Rahavoogude jälgimine - üldnõuded
1. Kui direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikes 7 osutatud üksuses asub või on avatud AIFi nimel, AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja nimel või AIFi nimel tegutseva depositooriumi nimel rahakonto, peab AIFi valitseja tagama, et depositoorium saab alates oma ülesannete täitmise alustamisest ja pidevalt kogu asjaomase teabe, mida ta vajab oma kohustuste täitmiseks.
2. Selleks et depositooriumil oleks juurdepääs kogu teabele seoses AIFi rahakontodega ning selge ülevaade AIFi kõigist rahavoogudest, peab depositoorium vähemalt:
a)
olema teavitatud alates tema määramisest kõigist olemasolevatest rahakontodest, mis on avatud AIFi nimel või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja nimel;
b)
olema teavitatud mis tahes uue rahakonto avamisest AIFi poolt või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja poolt;
c)
saama kogu teabe kolmandast isikust üksuse juures avatud rahakontode kohta, otse nende kolmandate isikute poolt.
Artikkel 86
AIFi rahavoogude jälgimine
Depositoorium tagab AIFi rahavoogude tulemusliku ja nõuetekohase jälgimise ning eelkõige teeb ta vähemalt järgmist:
a)
tagab, et AIFi kogu raha on kantud direktiivi 2006/73/EÜ artikli 18 lõike 1 punktides a, b ja c osutatud üksuste juures avatud kontodele asjaomastel turgudel, kus rahakontod on nõutud AIFi tegevuse eesmärgil, ning üksuste suhtes kohaldatakse usaldatavusnõudeid ning jõustatakse järelevalvet, millel on sama mõju kui liidu õigusel ja mis on kooskõlas direktiivi 2006/73/EÜ artiklis 16 sätestatud põhimõtetega;
b)
rakendab tulemuslikke ja nõuetekohaseid menetlusi, et võrrelda kõiki rahavoogude liikumisi ning teha selliseid võrdlusi iga päev või harvade sularahaliikumiste korral siis, kui sellised rahavoogude liikumised toimuvad;
c)
rakendab asjakohaseid menetlusi, et teha kindlaks tööpäeva lõpus olulised rahavood ning eelkõige need, mis võiksid olla vastuolus AIFi tegevusega;
d)
vaatab korrapäraselt läbi nende menetluste asjakohasuse, sealhulgas kord aastas kontode võrdlemise menetluse täieliku läbivaatamise abil ning tagades, et AIFi nimel, AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja nimel või AIFi nimel tegutseva depositooriumi nimel avatud rahakontod on kontode võrdlemise protsessiga hõlmatud;
e)
jälgib pidevalt kontode võrdlemise tulemusi ja kontode võrdlemise menetluste käigus tuvastatud mis tahes lahknevuste tulemusena võetud meetmeid ning teavitab AIFi valitsejat juhul, kui eeskirjade eiramist ei ole põhjendamatu viivituseta parandatud, ning ka pädevaid asutusi, kui olukorda ei saa lahendada ja/või parandada;
f)
kontrollib rahapositsioone käsitlevate enda andmete kooskõla AIFi valitseja andmetega. AIFi valitseja tagab, et depositooriumile saadetakse kõik juhised ja teave seoses kolmanda isiku juures avatud rahakontoga, et depositoorium saaks teostada oma kontode võrdlemise menetlust.
Artikkel 87
Ülesanded seoses märkimistega
AIFi valitseja tagab, et depositooriumile esitatakse teave maksete kohta, mille on teinud investorid või mis on tehtud investorite nimel AIFi osakute või aktsiate märkimisel iga tööpäeva lõpus, kui AIFi valitseja, AIF või selle nimel tegutsev isik, näiteks väärtpaberiregister, saab investorilt sellised maksed või korralduse. AIFi valitseja tagab, et depositoorium saab kogu muu asjaomase teabe, mida ta vajab tagamaks, et maksed on seejärel kantud AIFi nimel või AIFi nimel tegutseva AIFI valitseja nimel või depositooriumi nimel avatud rahakontodele kooskõlas direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 7 sätetega.
Artikkel 88
Hoiul olevad finantsinstrumendid
1. AIFile või AIFi nimel tegutsevale AIFi valitsejale kuuluvad finantsinstrumendid, mida ei ole võimalik depositooriumile füüsiliselt üle anda, hõlmatakse depositooriumi hoidmisülesannetega, kui täidetud on kõik järgmised tingimused:
a)
need on vabalt võõrandatavad väärtpaberid, sealhulgas tuletisinstrumendi tunnustega väärtpaberid, nagu osutatud direktiivi 2009/65/EÜ artikli 51 lõike 3 viimases lõigus ja komisjoni direktiivi 2007/16/EÜ (11) artiklis 10, rahaturuinstrumendid või ühiseks investeerimiseks loodud ettevõtja osakud;
b)
neid on võimalik depositooriumi nimel registreerida või hoida otse või kaudselt tema nimel arvel.
2. Finantsinstrumente, mis kohaldatava siseriikliku õiguse kohaselt registreeritakse ainult otse AIFi nimel emitendi enda või tema esindaja juures, näiteks registripidaja juures või väärtpaberiregistris, ei hoita hoiul.
3. AIFile või AIFi nimel tegutsevale AIFi valitsejale kuuluvad finantsinstrumendid, mida on võimalik depositooriumile füüsiliselt üle anda, hõlmatakse alati depositooriumi hoidmisülesannetega.
Artikkel 89
Hoidmise kohustus seoses hoiul olevate varadega
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punktis a sätestatud kohustuste täitmiseks seoses hoiul olevate finantsinstrumentidega, peab depositoorium tagama vähemalt järgmise:
a)
finantsinstrumendid on nõuetekohaselt registreeritud kooskõlas direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punkti a alapunktiga ii;
b)
registreid ja lahus hoitavaid kontosid peetakse viisil, mis tagab nende täpsuse ja eriti nende vastavuse AIFide finantsinstrumentide ja rahaga;
c)
korrapäraselt võrreldakse depositooriumi sisemise raamatupidamisarvestuse ja registrite vastavust sellise mis tahes kolmanda isiku raamatupidamisarvestuse ja registritega, kellele on hoidmisfunktsioonid delegeeritud vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11;
d)
hoiul olevate finantsinstrumentidega seoses järgitakse hoolsuskohustust, et tagada kõrgetasemeline investorite kaitse;
e)
hinnatakse ja jälgitakse kõiki asjakohaseid hoidmisega seotud riske kogu hoiuahelas ning AIFi valitsejat teavitatakse mis tahes tuvastatud olulisest riskist;
f)
kehtestatakse asjakohane organisatsiooniline korraldus, et minimeerida finantsinstrumentide või nendega seotud õiguste kaotsimineku või vähenemise riski pettuse, puuduliku haldamise, ebakorrektse registreerimise või hooletuse tagajärjel;
g)
kontrollitakse AIFi omandiõigust või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja omandiõigust varade üle.
2. Kui depositoorium on delegeerinud oma hoidmisfunktsiooni kolmandale isikule kooskõlas direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikega 11, kohaldatakse tema suhtes jätkuvalt käesoleva artikli lõike 1 punkte b-e. Ta tagab ka, et kolmas isik täidab käesoleva artikli lõike 1 punktides b-g sätestatud nõudeid ning artiklis 99 sätestatud varade lahushoidmise kohustust.
3. Depositooriumi lõigetes 1 ja 2 osutatud hoidmise kohustuse kohaldamisel võetakse arvesse alusvara, mida omavad AIFi ja/või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja poolt otseselt või kaudselt kontrollitavad finants- või õiguslikud struktuurid.
Esimeses lõikes osutatud nõuet ei kohaldata fondifondi struktuuride või investor- ja ühisfondi struktuuride suhtes juhul, kui alusfondidel on depositoorium, kus on hoiul nende fondide varad.
Artikkel 90
Hoidmise kohustus seoses varade omandiõiguse kontrollimise ja registrisse kandmisega
1. AIFi valitseja esitab depositooriumile alates tema ülesannete täitmise alustamisest ja pidevalt kogu asjaomase teabe, mida depositoorium vajab, et täita oma direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punkti b kohaseid kohustusi, ning tagab, et kolmandad isikud esitavad depositooriumile kogu asjakohase teabe.
2. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punktis b osutatud kohustuste täitmiseks peab depositoorium vähemalt:
a)
omama põhjendamatu viivituseta juurdepääsu kogu asjaomasele teabele, mida ta vajab oma omandiõiguse kontrollimise ja registrisse kandmise ülesannete täitmiseks, sealhulgas asjaomasele teabele, mida depositoorium saab kolmandatelt isikutelt;
b)
omama piisavat ja usaldusväärset teavet, et olla veendunud AIFi omandiõiguses või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja omandiõiguses varade üle;
c)
pidama registrit nende varade kohta, mille puhul ta on veendunud, et AIFil või AIFi nimel tegutseval AIFi valitsejal on omandiõigus. Selle kohustuse täitmiseks teeb depositoorium järgmist:
i)
kannab oma registrisse AIFi nime all varad, sealhulgas nende vastavad tinglikud väärtused, mille puhul ta on veendunud, et AIFil või AIFi nimel tegutseval AIFi valitsejal on omandiõigus;
ii)
suudab igal ajal esitada põhjaliku ja ajakohastatud loetelu AIFi varade kohta, sealhulgas nende vastavad tinglikud väärtused.
Lõike 2 punkti c alapunkti ii kohaldamisel tagab depositoorium, et kehtestatud on menetlused, mis ei võimalda registreeritud varasid määrata, üle kanda, vahetada või loovutada ilma, et depositooriumi või tema delegeeritavat oleks sellistest tehingutest teavitatud ning depositooriumil on põhjendamatu viivituseta juurdepääs asjaomase kolmanda isiku dokumentaalsetele tõenditele iga tehingu ja positsiooni kohta. AIFi valitseja tagab, et asjaomane kolmas isik esitab depositooriumile põhjendamatu viivituseta sertifikaadid või muud dokumentaalsed tõendid alati, kui toimub varade müük või soetamine või korporatiivne sündmus, mille tagajärjel emiteeritakse finantsinstrumente, ja vähemalt kord aastas.
3. Depositoorium tagab alati, et AIFi valitsejal on ja ta rakendab asjakohaseid menetlusi selle kontrollimiseks, et tema valitsetava AIFi soetatud varad on asjakohaselt registreeritud AIFi nimel või AIFi nimel tegutseva AIFi valitsejal nimel, ning et kontrollida vastavust AIFi valitseja registrites olevate positsioonide ja varade vahel, mille puhul depositoorium on veendunud, et AIFil või AIFi nimel tegutseval AIFi valitsejal on omandiõigus. AIFi valitseja tagab, et depositooriumile saadetakse kõik juhised ja asjakohane teave seoses AIFi varadega, et depositoorium saab teostada oma kontrollimise või kontode võrdlemise menetlust.
4. Depositoorium kehtestab ja rakendab eskalatsioonimenetlust olukordades, kui tuvastatakse kõrvalekalle, sealhulgas teavitab AIFi valitsejat ja pädevaid asutusi, kui olukorda ei saa lahendada ja/või parandada.
5. Lõigetes 1-4 osutatud depositooriumi hoidmise kohustuse kohaldamisel võetakse arvesse alusvara, mida omavad finants- ja/või õiguslikud struktuurid, mille AIF või AIFi nimel tegutsev AIFi valitseja on loonud, et investeerida alusvarasse, ning mida otseselt või kaudselt kontrollib AIF või AIFi nimel tegutsev AIFi valitseja.
Esimeses lõikes osutatud nõuet ei kohaldata fondifondi struktuuride või investor- ja ühisfondi struktuuride suhtes juhul, kui alusfondidel on depositoorium, kes täidab selle fondi varade puhul omandiõiguse kontrollimise ja registrisse kandmise funktsioone.
Artikkel 91
Peamaaklerite aruandluskohustused
1. Kui on määratud peamaakler, tagab AIFi valitseja, et selle määramise kuupäevast alates kehtib kokkulepe, mille kohaselt peab peamaakler tegema depositooriumile kättesaadavaks püsival andmekandjal eelkõige aruande, mis sisaldab järgmist teavet:
a)
lõikes 3 loetletud elementide väärtused iga tööpäeva lõpus;
b)
mis tahes muude asjaolude üksikasjad, mis on vajalikud tagamaks, et AIFi depositooriumil on ajakohastatud ja täpne teave nende varade väärtuse kohta, mille hoidmine on delegeeritud vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11.
2. Lõikes 1 osutatud aruanne tehakse AIFi depositooriumile kättesaadavaks hiljemalt sellele tööpäevale järgneva tööpäeva lõpus, mille kohta aruanne on koostatud.
3. Lõike 1 punktis a osutatud elemendid hõlmavad järgmist:
a)
AIFi peamaakleri valduses olevate varade koguväärtus, juhul kui hoidmise funktsioon on delegeeritud vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11, siis kõigi järgmiste väärtus:
i)
AIFile antud sularahalaenud ja laekunud intress;
ii)
väärtpaberid, mille AIF peab üle kandma AIFi nimel võetud avatud lühikeste positsioonide alusel;
iii)
jooksvad arveldussummad, mida AIFil tuleb maksta mis tahes futuurlepingute alusel;
iv)
lühikeseks müügist tulenevad rahalaekumised, mis on peamaakleri valduses seoses AIFi nimel võetud lühikeste positsioonidega;
v)
peamaakleri valduses olev sularahatagatis seoses AIFi nimel sõlmitud kehtivate futuurlepingutega. See kohustus lisandub artikli 87 ja 88 kohastele kohustustele;
vi)
AIFi nimel sõlmitud mis tahes börsivälise tehingu riskipositsioonid, mis on hinnatud viimase turuhinna alusel;
vii)
peamaakleri ees olevad AIFi tagatud kohustused kokku ning
viii)
kõik muud AIFiga seotud varad;
b)
direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punktis b osutatud muude selliste varade väärtus, mida peamaakler hoiab tagatisena seoses tagatud tehingutega, mis on sõlmitud institutsionaalsetele investoritele pakutavate väärtpaberivahenduse ja sellega seotud tugiteenuste lepingu alusel;
c)
nende varade väärtus, mille puhul peamaakler on kasutanud AIFi varade suhtes kasutusõigust;
d)
kõigi nende asutuste loetelu, kus peamaakler hoiab või võib hoida AIFi raha AIFi nimel avatud või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja poolt avatud kontol vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 7.
Artikkel 92
Järelevalvekohustused - üldnõuded
1. Depositooriumi määramise ajal hindab depositoorium riske, mis on seotud AIFi strateegia ja AIFi valitseja organisatsiooni olemuse, ulatuse ja keerukusega, et kavandada järelevalvemenetlused, mis on asjakohased AIFi ja nende varade seisukohast, millesse ta investeerib, ning mida seejärel rakendatakse ja kohaldatakse. Selliseid menetlusi ajakohastatakse korrapäraselt.
2. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 kohaseid järelevalvekohustusi täites teostab depositoorium AIFi valitseja, AIFi või määratud kolmanda isiku vastutusalasse kuuluvate protsesside ja menetluste järelkontrollimisi ja kontrolle. Depositoorium tagab kõigis olukordades, et on olemas asjakohane kontrollimise ja kontode võrdlemise menetlus, mida rakendatakse ja kohaldatakse ning vaadatakse sagedasti läbi. AIFi valitseja tagab, et depositooriumile saadetakse kõik juhised seoses AIFi varade ja toimingutega, et depositoorium saaks teostada oma kontrollimise või kontode võrdlemise menetlust.
3. Depositoorium kehtestab selge ja ulatusliku eskalatsioonimenetluse, et tegeleda olukordadega, kus on tema järelevalvekohustuse käigus tuvastatud võimalikke eeskirjade eiramisi, ning eskalatsioonimenetluse üksikasjad tehakse taotluse korral AIFi valitseja pädevatele asutustele kättesaadavaks.
4. AIFi valitseja esitab depositooriumile alates tema ülesannete täitmise alustamisest ja pidevalt kogu asjaomase teabe, mida depositoorium vajab, et täita oma direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 kohaseid kohustusi, sealhulgas kolmandad isikute poolt depositooriumile esitatava teabe. AIFi valitseja tagab eelkõige, et depositooriumil on võimalik saada juurdepääs dokumentidele ning teostada kohapealseid kontrolle AIFi valitseja äriruumides ja AIFi või AIFi valitseja määratud mis tahes teenuse osutaja (näiteks haldajad või välishindajad) äriruumides ja/või vaadata läbi kvalifitseeritud sõltumatute audiitorite või muude ekspertide poolsed aruanded ja tunnustatud väliste sertifitseerimiste aruanded, et tagada kehtestatud menetluste piisavus ja asjakohasus.
Artikkel 93
Kohustused seoses märkimise ja tagasivõtmistega
Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 punkti a järgimiseks peab depositoorium täitma järgmisi nõudeid.
1)
Depositoorium tagab, et AIF, AIFi valitseja või määratud üksus on kehtestanud asjakohase ja ühtse menetluse ning rakendab ja kohaldab seda, et:
i)
võrrelda märkimiskorraldusi märkimisest laekunud tuluga ning emiteeritud osakute või aktsiate arvu tuluga, mille on AIF märkimisest saanud;
ii)
võrrelda tagasivõtmiskorraldusi tagasivõtmisega seoses makstud summadega ning tühistatud osakute või aktsiate arvu summadega, mis AIF on tagasivõtmisega seoses tasunud;
iii)
kontrollida korrapäraselt, et võrdlemise menetlus on asjakohane.
Punktide i, ii ja iii kohaldamisel kontrollib depositoorium korrapäraselt eelkõige, kas AIFi kontodel olevate osakute või aktsiate koguarv on kooskõlas AIFi registris esitatud ringlusesse lastud aktsiate või osakute koguarvuga.
2)
Depositoorium tagab ja korrapäraselt kontrollib, kas menetlused seoses AIFi aktsiate või osakute müügi, emiteerimise, tagasiostu, tagasivõtmise ja tühistamisega on kooskõlas kohaldatava siseriikliku õigusega ja AIFi tingimuste või põhikirjaga ning veendub, et neid menetlusi rakendatakse tulemuslikult.
3)
Depositooriumi kontrollide sagedus on kooskõlas märkimiste ja tagasivõtmiste sagedusega.
Artikkel 94
Kohustused seoses aktsiate/osakute väärtuse hindamisega
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 punkti b järgimiseks peab depositoorium tegema järgmist:
a)
pidevalt kontrollima, et AIFi varade väärtuse hindamiseks on kehtestatud ja kohaldatakse asjakohaseid ja ühtseid menetlusi vastavalt direktiivi 2011/61/EL artiklile 19 ja selle rakendusmeetmetele ning AIFi tingimustele ja põhikirjale ning
b)
tagama, et hindamispõhimõtteid ja -menetlusi rakendatakse tulemuslikult ja vaadatakse korrapäraselt läbi.
2. Depositooriumi menetluste sagedus on kooskõlas AIFi hindamispõhimõtetega ette nähtud sagedusega, nagu on määratletud direktiivi 2011/61/EL artiklis 19 ja selle rakendusmeetmetes.
3. Kui depositoorium leiab, et AIFi aktsiate või osakute väärtuse arvutamine ei ole toimunud kooskõlas kohaldatava õiguse või AIFi tingimuste või direktiivi 2011/61/EL artikliga 19, teavitab ta sellest AIFi valitsejat ja/või AIFi ning tagab, et AIFi investorite parimates huvides võetakse õigeaegselt parandusmeetmed.
4. Kui on määratud välishindaja, kontrollib depositoorium, et välishindaja määramine on kooskõlas direktiivi 2011/61/EL artikliga 19 ja selle rakendusmeetmetega.
Artikkel 95
Kohustused seoses AIFi valitseja juhiste täitmisega
Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 punkti c järgimiseks peab depositoorium tegema vähemalt järgmist:
a)
kehtestama ja rakendama asjakohased menetlused kontrollimaks, et AIF ja AIFi valitseja järgivad kohaldatavaid õigusnorme ning AIFi tingimusi ja põhikirja. Eelkõige jälgib depositoorium AIFi vastavust AIFi pakkumisdokumentides kehtestatud investeerimispiirangutele ja finantsvõimenduse piirangutele. Need menetlused on proportsionaalsed AIFi olemuse, ulatuse ja keerukusega;
b)
kehtestama ja rakendama eskalatsioonimenetluse, kui AIF on rikkunud ühte punktis a osutatud piirangut.
Artikkel 96
Kohustused seoses tehingute õigeaegse arveldusega
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 punkti d nõuete täitmiseks kehtestab depositoorium menetluse, et tuvastada mis tahes olukord, kus AIFi või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja varaga seotud tehingutest tulenevat tasu ei kanta AIFile üle tavapärase ajavahemiku jooksul, teavitada AIFi valitsejat ning juhul kui olukorda ei ole lahendatud, nõuda võimaluse korral vastaspoolelt finantsinstrumentide tagastamist.
2. Kui tehingud ei toimu reguleeritud turul, hinnatakse tavapäraseid ajavahemikke lähtuvalt tehingutega seotud tingimustest (börsivälised tuletislepingud või investeeringud kinnisvarasse või börsil noteerimata äriühingutesse).
Artikkel 97
Kohustused seoses AIFi tulujaotusega
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 9 punkti e nõuete täitmiseks peab depositoorium tegema järgmist:
a)
tagama, et netotulu arvutatakse pärast seda, kui AIFi valitseja on selle deklareerinud, vastavalt AIFi tingimustele, põhikirjale ja kohaldatavale siseriiklikule õigusele;
b)
tagama, et võetakse asjakohased meetmed, kui AIFi audiitorid on raamatupidamise aastaaruannete suhtes avaldanud reservatsiooni. AIF või AIFi nimel tegutsev AIFi valitseja esitab depositooriumile kogu teabe raamatupidamise aastaaruannete suhtes avaldatud reservatsioonide kohta ning
c)
kontrollima dividendimaksete täielikkust ja täpsust pärast seda, kui AIFi valitseja on need deklareerinud, ning vajaduse korral ka teenitud intressi täielikkust ja täpsust.
2. Kui depositoorium leiab, et tulu ei ole arvutatud vastavalt kohaldatavale õigusele või AIFi tingimustele või põhikirjale, teavitab ta AIFi valitsejat ja/või AIFi ning tagab, et AIFi investorite parimates huvides võetakse õigeaegselt parandusmeetmed.
Artikkel 98
Hoolsuskohustus
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 punkti c kohaste kohustuste täitmiseks rakendab ja kohaldab depositoorium delegeeritava valimiseks ja pidevaks jälgimiseks asjakohast dokumenteeritud hoolsuskohustuse menetlust. See menetlus vaadatakse korrapäraselt läbi vähemalt kord aastas ning tehakse pädevatele asutustele taotluse korral kättesaadavaks.
2. Selle kolmanda isiku valimisel ja määramisel, kellele delegeeritakse hoidmiskohustus direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 kohaselt, peab depositoorium tegutsema piisava vilumuse, ettevaatlikkuse ja hoolikusega, tagamaks et usaldades finantsinstrumendid kõnealuse kolmanda isiku käsutusse on need piisavalt kaitstud. Ta teeb vähemalt järgmist:
a)
hindab reguleerivat ja õigusraamistikku, sealhulgas riigiriski, hoidmisega seotud riski ning kolmanda isiku lepingute jõustatavust. See hindamine peab eelkõige võimaldama depositooriumil kindlaks määrata kolmanda isiku maksejõuetuse võimalikku mõju AIFi varadele ja õigustele. Kui depositoorium saab teada, et tulenevalt selle riigi õigusest, kus kolmas isik asub, ei ole varade lahus hoidmine piisav, et tagada kaitse maksejõuetuse eest, teavitab ta viivitamata AIFi valitsejat;
b)
hindab, kas kolmanda isiku tavad, menetlused ja sisekontroll on piisav tagamaks, et AIFi või AIFi nimel tegutseva AIFi valitseja finantsinstrumentide suhtes kohaldatakse kõrgetasemelist hoolsust ja kaitset;
c)
hindab, kas kolmanda isiku finantsseisund ja maine on kooskõlas delegeeritud ülesannetega. See hindamine põhineb nii võimaliku kolmanda isiku poolt esitatud teabel kui ka muudel andmetel ja teabel, kui need on kättesaadavad;
d)
tagab, et kolmandal isikul on tegevus- ja tehnoloogiline suutlikkus teostada delegeeritud hoidmisülesandeid rahuldava kaitse ja turvalisuse tasemega.
3. Depositoorium tegutseb korrapärasel läbivaatamisel ja pideval jälgimisel piisava vilumuse, ettevaatlikkuse ja hoolikusega, tagamaks et kolmas isik täidab jätkuvalt käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud kriteeriume ja direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 punktis d sätestatud tingimusi. Selleks teeb depositoorium vähemalt järgmist:
a)
jälgib kolmanda isiku ülesannete täitmist ja selle vastavust depositooriumi standarditele;
b)
tagab, et kolmas isik täidab oma hoidmisülesandeid kõrgetasemelise vilumuse, ettevaatlikkuse ja hoolikusega ning eelkõige, et ta hoiab finantsinstrumendid tulemuslikult lahus vastavalt artikli 99 nõuetele;
c)
vaatab läbi hoidmise riskid, mis on seotud otsusega usaldada varad kolmanda isiku käsutusse, ning teavitab põhjendamatu viivituseta AIFi või AIFi valitsejat nende riskide mis tahes muutustest. See hindamine põhineb nii kolmanda isiku poolt esitatud teabel kui ka muudel andmetel ja teabel, kui need on kättesaadavad. Läbivaatamise ulatust ja sagedust suurendatakse turul valitseva ebastabiilsuse ajal ning siis, kui on tuvastatud risk. Kui depositoorium saab teada, et tulenevalt selle riigi õigusest, kus kolmas isik asub, ei ole varade lahus hoidmine enam piisav, et tagada kaitse maksejõuetuse eest, teavitab ta viivitamata AIFi valitsejat.
4. Kui kolmas isik delegeerib edasi talle delegeeritud mis tahes ülesande, kohaldatakse lõigetes 1, 2 ja 3 sätestatud tingimusi ja kriteeriume mutatis mutandis.
5. Depositoorium jälgib direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 4 järgimist.
6. Depositoorium töötab välja hädaolukorra lahendamise plaanid iga turu jaoks, kus ta määrab kolmanda isiku täitma hoidmise kohustust vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11. Võimaluse korral määratakse sellises hädaolukorra lahendamise plaanis alternatiivne teenuseosutaja.
7. Kui delegeeritav enam ei täida nõudeid, võtab depositoorium meetmeid (sealhulgas võib lõpetada lepingu), mis on AIFi ja tema investorite parimates huvides.
Artikkel 99
Varade lahushoidmise kohustus
1. Kui hoidmise kohustus on täielikult või osaliselt delegeeritud kolmandale isikule, tagab depositoorium, et kolmas isik, kellele hoidmise kohustus on delegeeritud vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11, tegutseb vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 punkti d alapunktis iii kehtestatud varade lahushoidmise kohustusele, kontrollides et kolmas isik teeb järgmist:
a)
peab arvestust, mis võimaldab tal igal ajal ja viivitamata eristada depositooriumi AIFi klientide varasid enda varadest, teiste klientide varadest, depositooriumi poolt enda kontol hoitavatest varadest ning depositooriumi nende klientide varadest, kes ei ole AIFid;
b)
peab arvestust viisil, millega tagatakse andmete täpsus ja eelkõige nende vastavus varadele, mida hoitakse depositooriumi klientide nimel;
c)
võrdleb korrapäraselt oma sisemise raamatupidamisarvestuse ja registrite vastavust selle mis tahes kolmanda isiku raamatupidamisarvestuse ja registritega, kellele on vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11 delegeeritud hoidmise ülesanded;
d)
kehtestab asjakohase organisatsioonilise korralduse, et minimeerida finantsinstrumentide või nendega seotud õiguste kaotsimineku või vähenemise riski finantsinstrumentide väärkasutamise, pettuse, puuduliku haldamise, ebakorrektse registreerimise või hooletuse tagajärjel;
e)
kui kolmas isik on direktiivi 2006/73/EÜ artikli 18 lõike 1 puntides a, b või b osutatud isik, kelle suhtes kohaldatakse tõhusaid usaldatavusnõudeid ja usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, mis on liidu õigusega sama mõjuga ja seda jõustatakse tulemuslikult, võtab depositoorium vajalikud meetmed tagamaks, et AIFi raha hoitakse kontol või kontodel vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 7.
2. Kui depositoorium on delegeerinud oma hoidmisfunktsioonid kolmandale isikule vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11, peab selle jälgimine, kas kolmas isik täidab oma varade lahushoidmise kohustusi tagama, et depositooriumi klientidele kuuluvad finantsinstrumendid on kaitstud asjaomase kolmanda isiku mis tahes maksejõuetuse eest. Kui kohaldatava õiguse, sealhulgas eelkõige vara või maksejõuetuse küsimusi reguleeriva õiguse kohaselt ei ole lõikes 1 kehtestatud nõuded piisavad kõnealuse eesmärgi saavutamiseks, hindab depositoorium, milliseid täiendavaid korraldusi on vaja teha, et minimeerida kaotsimineku riski ja säilitada kaitse asjakohane tase.
3. Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse mutatis mutandis, kui kolmas isik, kellele on hoidmise kohustus vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 11 delegeeritud, on otsustanud delegeerida kõik või osa oma hoidmise kohustusest muule kolmandale isikule vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 11 kolmandale lõigule.
4. JAGU
Finantsinstrumentide kaotsiminek, vastutusest vabastamine ja objektiivsed põhjused
(direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõiked 12 ja 13)
Artikkel 100
Hoiul oleva finantsinstrumendi kaotsiminek
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 tähenduses hoiul oleva finantsinstrumendi kaotsiminek loetakse aset leidnuks, kui finantsinstrumendi puhul, mis on hoiul depositooriumi juures või kolmanda isiku juures, kellele on hoiul oleva finantsinstrumendi hoidmine delegeeritud, on täidetud mis tahes järgmine tingimus:
a)
on tõestatud, et AIFi väidetud omandiõigus ei kehti, kuna see on kas lõppenud või seda ei ole kunagi olnud;
b)
AIFilt on finantsinstrumendi omandiõigus lõplikult ära võetud;
c)
AIF on lõplikult võimetu otseselt või kaudselt võõrandama finantsinstrumenti.
2. AIFi valitseja teeb finantsinstrumendi kaotsimineku kindlaks, järgides dokumenteeritud protsessi, mis on pädevatele asutustele piiranguteta kättesaadav. Kui kaotsiminek on kindlaks tehtud, teavitatakse sellest viivitamata investoreid püsival andmekandjal.
3. Hoiul olevat finantsinstrumenti ei peeta kaduma läinuks direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 tähenduses, kui AIFilt on lõplikult ära võetud tema omandiõigus seoses konkreetse instrumendiga, kuid see instrument on asendatud või konverteeritud teiseks finantsinstrumendiks või -instrumentideks.
4. Selle kolmanda isiku maksejõuetuse korral, kellele on delegeeritud hoiul olevate finantsinstrumentide hoidmine, kinnitab AIFi valitseja hoiul olevate finantsinstrumentide kaotsimineku niipea kui üks lõikes 1 loetletud tingimustest on kindlalt täidetud.
Kindlus selle kohta, kas mõni lõikes 1 sätestatud tingimus on täidetud, peab olema hiljemalt maksejõuetusmenetluse lõpuks. AIFi valitseja ja depositoorium jälgivad maksejõuetusmenetlust hoolikalt, et teha kindlaks, kas kõik või mõni sellele kolmandale isikule usaldatud finantsinstrumentidest, kellele on delegeeritud hoiul olevate finantsinstrumentide hoidmine, on tegelikult kaotsi läinud.
5. Hoiul oleva finantsinstrumendi kaotsiminek tehakse kindlaks olenemata sellest, kas lõikes 1 loetletud tingimused tulenevad pettusest, hooletusest või muust tahtlikust või mittetahtlikust tegevusest.
Artikkel 101
Vastutusest vabastamine direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 kohaselt
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 12 teise lõigu kohast depositooriumi vastutust ei kohaldata, kui depositoorium suudab tõestata, et täidetud on kõik järgmised tingimused:
a)
sündmus, mis põhjustas kaotsimineku, ei tulenenud depositooriumi ega selle kolmanda isiku mis tahes tegevusest või tegevusetusest, kellele oli delegeeritud hoiule antud finantsinstrumentide hoidmine vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punktile a;
b)
depositoorium ei oleks põhjendatult saanud vältida kaotsiminekut põhjustanud sündmuse toimumist olemata kõigi ettevaatusabinõude võtmisest, mis hoolas depositoorium peab vastavalt valdkonnas kehtivale parimale tavale võtma;
c)
vaatamata rangele ja põhjalikule hoolsusele ei oleks depositoorium saanud kaotsiminekut vältida.
See tingimus loetakse täidetuks, kui depositoorium on taganud, et depositoorium ja kolmas isik, kellele on delegeeritud hoiule antud finantsinstrumentide hoidmine vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punktile a, on võtnud kõik järgmised meetmed:
i)
kehtestanud, rakendanud, kohaldanud ja säilitanud struktuurid ja menetlused ning kindlustanud oskusteabe, mis on piisavad ja proportsionaalsed AIFi varade olemuse ja keerukusega, et teha õigeaegselt kindlaks ja pidevalt jälgida väliseid sündmusi, mis võivad põhjustada hoiul oleva finantsinstrumendi kaotsimineku;
ii)
hinnanud pidevalt, kas mis tahes punkti i kohaselt kindlaks tehtud sündmus kujutab endast hoiul oleva finantsinstrumendi kaotsimineku märkimisväärset riski;
iii)
teavitanud AIFi valitsejat tuvastatud märkimisväärsetest riskidest ja võtnud asjakohaseid meetmeid, et ennetada või leevendada hoiul olevate finantsinstrumentide kaotsiminekut juhul, kui on kindlaks tehtud tegelikud või võimalikud välised sündmused, mis arvatavasti põhjustavad hoiul oleva finantsinstrumendi kaotsimineku märkimisväärset riski.
2. Lõike 1 punktides a ja b osutatud nõudeid võib lugeda täidetuks järgmiste asjaolude korral:
a)
looduslikud protsessid, mis jäävad väljapoole inimese kontrolli või mõju;
b)
mis tahes sellise seaduse, dekreedi, määruse, otsuse või korralduse vastuvõtmine mis tahes valitsuse või valitsusasutuse poolt, sealhulgas mis tahes kohtu poolt, millel on mõju hoiul olevale finantsinstrumendile;
c)
sõjad, massirahutused või muud murrangulised sündmused.
3. Lõike 1 punktides a ja b osutatud nõudeid ei peeta täidetuks sellistel juhtudel nagu raamatupidamislik viga, puudus süsteemi toimimises, pettus, suutmatus kohaldada varade lahus hoidmise nõudeid depositooriumi või kolmanda isiku tasandil, kellele on delegeeritud hoiule antud finantsinstrumentide hoidmine vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõike 8 punktile a.
4. Käesolevat artiklit kohaldatakse delegeeritava suhtes mutatis mutandis, kui depositoorium on kokkuleppe alusel andnud oma vastutuse üle vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõigetele 13 ja 14.
Artikkel 102
Objektiivsed põhjused depositooriumile enda vastutusest vabastamiseks lepingu alusel
1. Objektiivsed põhjused vastutusest vabastamiseks lepingu alusel vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 13 peavad:
a)
piirduma täpsete ja konkreetsete asjaoludega, mis iseloomustavad teatavat tegevust;
b)
olema kooskõlas depositooriumi põhimõtete ja otsustega.
2. Objektiivsed põhjused esitatakse alati, kui depositoorium kavatseb end vastutusest vabastada.
3. Depositooriumil loetakse olevat objektiivsed põhjused enda vastutusest vabastamiseks lepingu alusel vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikele 13, kui depositoorium suudab tõestada, et tal ei olnud muud võimalust kui delegeerida oma varade hoidmise ülesanne kolmandale isikule. Eelkõige on see nii järgmistel juhtudel:
a)
kolmanda riigi õigusega nõutakse, et teatavaid finantsinstrumente hoitakse hoiul kohaliku üksuse juures ning on kohalikke üksusi, kes vastavad direktiivi 2011/61/EL artikli 21 lõikes 11 sätestatud delegeerimise kriteeriumidele, või
b)
AIFi valitseja nõuab investeeringu säilitamist konkreetses jurisdiktsioonis, olenemata depositooriumi hoiatustest sellest tuleneva riski suurenemise kohta.
V PEATÜKK
LÄBIPAISTVUSNÕUDED, FINANTSVÕIMENDUS, KOLMANDAID RIIKE KÄSITLEVAD EESKIRJAD JA TEABE VAHETAMINE AIFi VALITSEJA TEGEVUSE VÕIMALIKE TAGAJÄRGEDE KOHTA
1. JAGU
Aastaaruanne, teabe avalikustamine investoritele ja aruannete esitamine pädevatele asutustele
(direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõike 2 punktid a-e, artikli 23 lõige 4 ja artikli 24 lõige 1)
Artikkel 103
Aastaaruande üldpõhimõtted
Kogu aastaaruandes esitatav teave, sealhulgas käesolevas jaos sätestatud teave, esitatakse nii, et teave on oluliselt asjakohane, usaldusväärne, võrreldav ja selge. Aastaaruanne sisaldab teavet, mida investorid vajavad seoses konkreetse AIFi struktuuridega.
Artikkel 104
Bilansi või varade ja kohustuste aruande ning kasumiaruande sisu ja vorm
1. Bilanss või varade ja kohustuste aruanne sisaldab vähemalt järgmisi elemente ja aluskirjeid vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõike 2 punktile a:
a) „varad”- koosnevad vahenditest, mida AIF kontrollib varasemate sündmuste tulemusena ja millest AIF saab tulevikus eeldatavalt majanduslikku kasu. Varad jaotatakse vastavalt järgmistele bilansikirjetele:
b) „kohustused”- koosnevad AIFi olemasolevatest kohustustest, mis tulenevad varasematest sündmustest ja mille arvelduse tulemusena AIFi majanduslikku kasu sisaldavad vahendid eeldatavalt vähenevad. Kohustused jaotatakse vastavalt järgmistele bilansikirjetele:
c) „omakapital”- kajastab jääkosalust AIFi varades pärast kõigi tema kohustuste mahaarvamist.
2. Kasumiaruanne sisaldab vähemalt järgmisi elemente ja kirjeid:
a)
„tulud” - kajastab majandusliku kasu mis tahes suurenemist arvestusperioodil, mis väljendub varade lisandumise või parendamisena või kohustiste vähenemisena, mille tulemusena omakapital suureneb, välja arvatud investorite poolt tehtavad sissemaksed. Tulud jaotatakse vastavalt järgmistele kirjetele:
i)
„investeerimistulu”, mida saab omakorda jaotada järgmiselt:
-
„dividenditulu”, mis on seotud dividendidega kapitaliinvesteeringutelt, millele AIFil on õigus;
-
„intressitulu”, mis on seotud võlakirjainvesteeringutelt ja sularahalt saadavate intressidega, millele AIFil on õigus;
-
„renditulu”, mis on seotud kinnisvarainvesteeringutelt saadava rendituluga, millele AIFil on õigus;
ii)
„realiseeritud kasum investeeringutelt”, mis kajastab investeeringust väljumisest saadud kasumit;
iii)
„realiseerimata kasum investeeringutelt”, mis kajastab investeeringute ümberhindlusest saadavat kasumit, ning
iv)
„muu tulu”, sealhulgas, kuid mitte ainult, tasudest saadud tulu seoses laenuks antud väärtpaberite ja eri allikatega;
b)
„kulud” - kajastab majandusliku kasu vähenemist arvestusperioodil, mis väljendub varade vähenemise või ammendumisena või kohustuste võtmisena, mille tulemusena omakapital väheneb, välja arvatud investoritele tehtavate väljamaksetega seotud kapital. Kulud jaotatakse vastavalt järgmistele kirjetele:
-
„investeeringute nõustamis- või valitsemistasud”, mis kajastavad lepingu alusel nõustajale või AIFi valitsejale maksmisele kuuluvaid tasusid;
-
„muud kulud”, sealhulgas, kuid mitte ainult, haldustasud, ekspertide töötasud, hoidmistasud ja intressid. Iga olemuselt oluline kirje esitatakse eraldi;
-
„realiseeritud kahjum investeeringutelt”, mis kajastab investeeringust väljumisel saadud kahjumit;
-
„realiseerimata kahjum investeeringutelt”, mis kajastab investeeringute ümberhindlusel saadud kahjumit;
c)
„kasum või kahjum kokku” kajastab kulusid ületavat tulu või tulusid ületavat kulu.
3. Kirjete paigutus, nomenklatuur ja terminoloogia peab olema kooskõlas AIFi suhtes kohaldatavate raamatupidamisstandarditega või AIFi kehtestatud eeskirjadega ning järgima õigusakte, mida kohaldatakse AIFi asukohas. Neid kirjeid võib muuta või laiendada, et tagada eelnevaga kooskõla.
4. Täiendavad kirjed, rubriigid ja vahesummad esitatakse, kui selline esitamine on vajalik, et mõista AIFi finantsseisundit bilansis või varade ja kohustuste aruandes või AIFi majandustulemusi kasumiaruande raames ja vormis. Vajaduse korral esitatakse täiendav teave finantsaruannete lisades. Lisade eesmärk on esitada jutustav kirjeldus või üksikasjalikum analüüs põhiaruannetes avaldatud kirjete kohta ning teave kirjete kohta, mis ei vasta neis aruannetes kajastamise tingimustele.
5. Iga sarnaste kirjete oluline kategooria esitatakse eraldi. Avalikustatakse iga üksik kirje, kui see on oluline. Olulisust hinnatakse vastavalt heakskiidetud raamatupidamisarvestusraamistiku nõuetele.
6. Kirjete esitamine ja liigitus bilansis või varade ja kohustuste aruandes püsib aruandlus- või arvestusperioodide lõikes muutumatuna, välja arvatud juhul, kui on ilmne, et muul viisil esitamine või liigitamine oleks asjakohasem, näiteks kui investeerimisstrateegia muutusega kaasnevad eri kauplemistavad, või kui raamatupidamisstandardiga on nõutud muudatuse tegemine esituslaadis.
7. IV lisas esitatud kasumiaruande sisu ja vormi puhul kajastatakse kõik tulude ja kulude kirjed asjaomasel perioodil kasumiaruandes, kui AIFi kasutatava raamatupidamisstandardiga ei nõuta teisiti.
Artikkel 105
Majandusaasta tegevusaruanne
1. Majandusaasta tegevusaruanne sisaldab vähemalt järgmist:
a)
ülevaade aasta või perioodi jooksul toimunud investeerimistegevusest ning ülevaade AIFi portfellist aasta lõpu või perioodi lõpu seisuga;
b)
ülevaade AIFi tulemusnäitajatest aasta või perioodi jooksul;
c)
allpool määratletud olulised muudatused direktiivi 2011/61/EL artiklis 23 loetletud teabes, kui see ei kajastu juba finantsaruannetes.
2. Aruanne sisaldab AIFi tegevuse ja tulemuste õiglast ja erapooletut läbivaatamist, mis hõlmab ka peamiste riskide ning investeeringute või majandusliku ebakindluse kirjeldust, millega AIF võib kokku puutuda.
3. AIFi investeerimistegevuse või tulemuste mõistmiseks vajalikus ulatuses hõlmab analüüs asjaomase AIFi seisukohast asjakohaseid nii rahalisi kui ka mitterahalisi peamisi tulemusnäitajaid. Aruandes esitatud teave on kooskõlas AIFi asukohariigi siseriiklike eeskirjadega.
4. Majandusaasta tegevusaruandes esitatud teave moodustab osa juhatuse või investeerimisjuhtide tegevusaruandest, niivõrd kuivõrd see tavaliselt esitatakse koos AIFi finantsaruannetega.
Artikkel 106
Olulised muudatused
1. Mis tahes muudatusi teabes käsitatakse olulisena direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõike 2 punkti d tähenduses, kui on väga tõenäoline, et mõistlik investor muudaks asjaomase teabe saamise korral oma otsust investeerida AIFi, sealhulgas seepärast, et selline teave võiks mõjutada investori võimet kasutada oma õigusi seoses selle investeeringuga, või muul viisil kahjustada AIFi ühe või enama investori huve.
2. Direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõike 2 punkti d järgimiseks hindab AIFi valitseja muudatusi direktiivi 2011/61/EL artiklis 23 osutatud teabes majandusaasta jooksul vastavalt käesoleva artikli lõikele 1.
3. Teave avalikustatakse kooskõlas AIFi poolt kasutatavate raamatupidamisstandardite ja -eeskirjade nõuetega ning lisaks kirjeldatakse mis tahes võimalikku mõju AIFile ja/või AIFi investoritele. Täiendav teave avalikustatakse, kui raamatupidamisstandardite ja -eeskirjade konkreetsete nõuete täitmine ei pruugi olla piisav selleks, et investorid mõistaksid muudatuse mõju.
4. Kui lõike 1 kohaselt nõutud teabe avalikustamine ei ole hõlmatud AIFi suhtes kohaldatavate raamatupidamisstandarditega või AIFi raamatupidamiseeskirjadega, esitatakse olulise muudatuse kirjeldus koos AIFile või/ja AIFi investoritele avalduva mis tahes võimaliku mõjuga.
Artikkel 107
Tasustamise avalikustamine
1. Kui esitatakse direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõike 2 punktis e nõutud teave, tuleb täpsustada, kas tasude kogusumma on või ei ole seotud mõnega järgmisest:
a)
AIFi valitseja kogu personali tasustamine kokku, märkides ära tasu saajate arvu;
b)
AIFi valitseja nende töötajate töötasu kokku, kes on täielikult või osaliselt kaasatud AIFi tegevustesse, märkides ära tasu saajate arvu;
c)
AIFi valitseja personali kogu töötasust see osa, mis on seotud AIFiga, märkides ära tasu saajate arvu.
2. Majandusaasta kogutöötasus esitatakse vajaduse korral lisaks ka AIFi poolt makstud teenitud intress.
3. Kui teave avalikustatakse AIFi valitseja tasandil, esitatakse selle jaotus iga AIFi puhul eraldi, kui selline teave on olemas ja piiranguteta kättesaadav. Selle avalikustamise osana esitatakse ka kirjeldus selle kohta, kuidas jaotus on esitatud.
4. AIFi valitseja esitab üldise teabe tasustamispoliitika ja -tavade rahaliste ja mitterahaliste kriteeriumide kohta seoses asjaomaste personalikategooriatega, et investorid saaksid hinnata pakutud stiimuleid. Vastavalt direktiivi 2011/61/EL II lisas sätestatud põhimõtetele avalikustavad AIFi valitsejad vähemalt teabe, mida on vaja AIFi riskiprofiili mõistmiseks, ning meetmed, mida ta võtab huvide konfliktide välimiseks või juhtimiseks.
Artikkel 108
Perioodilise teabe avalikustamine investoritele
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõikes 4 osutatud teave esitatakse selgelt ja arusaadavalt.
2. AIFi nende varade osakaalu avalikustamisel, mille suhtes kohaldatakse tulenevalt nende mittelikviidsest olemusest erikorda vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punktile a, teeb AIFi valitseja järgmist:
a)
esitab ülevaate mis tahes kehtestatud erikorrast, sealhulgas sellest, kas erikord on seotud kõrvalkontode, väljumise piirangute või muu sarnase korraga, nende varade suhtes kohaldatavast hindamismetoodikast, mille puhul kasutatakse sellist korda, ning kuidas kohaldatakse kõnealuste varade suhtes valitsemis- ja tulemustasusid;
b)
avaldab kõnealuse teabe osana investoritele esitatavast AIFi perioodilisest aruandlusest, nagu on nõutud AIFi tingimustes või põhikirjas, või prospekti ja pakkumisdokumendiga samal ajal ning vähemalt samal ajal, kui tehakse kättesaadavaks aastaaruanne vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõikele 1.
AIFi nende varade osakaalu arvutamiseks, mille suhtes kohaldatakse artikli 1 punktis 5 määratletud erikorda, jagatakse nende varade puhasväärtus, mille suhtes kohaldatakse erikorda, asjaomase AIFi vara puhasväärtusega.
3. AIFi likviidsuse juhtimise mis tahes uue korra puhul teeb AIFi valitseja vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punktile b järgmist:
a)
iga tema valitsetava AIFi puhul, mis ei ole finantsvõimenduseta kinnine AIF, teavitab investoreid alati, kui ta teeb direktiivi 2011/61/EL artikli 16 lõikes 1 osutatud likviidsuse juhtimise süsteemides ja menetlustes muudatusi, mis on artikli 106 lõike 1 kohaselt olulised;
b)
viivitamata teavitab investoreid juhul, kui ta rakendab väljumise piirangud, kõrvalkontod või sarnase erikorra või kui ta otsustab peatada tagasivõtmised;
c)
esitab ülevaate muudatuste kohta likviidsusega seotud korras, olenemata sellest, kas see on erikord või mitte. Vajaduse korral lisatakse tingimused, mille alusel on tagasivõtmine lubatud, ja asjaolud, mille korral kohaldatakse juhtkonna kaalutlusõigust. Samuti lisatakse mis tahes kasutatavad hääleõiguse kasutamise või muud piirangud, mis tahes kapitali külmutamise kestvus või mis tahes eelisõigust või proportsionaalset jaotamist käsitlevad sätted seoses väljumise piirangutega ja peatamistega.
4. AIFi riskiprofiili avalikustamisel vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punktile c esitatakse järgmine teave:
a)
meetmed, mis võimaldavad hinnata AIFi portfelli tundlikkust kõige tähtsamate riskide suhtes, millele AIF on avatud või võib olla avatud;
b)
see, kas on ületatud või tõenäoliselt ületatakse AIFi valitseja kehtestatud riskipiiranguid ning kui neid riskipiiranguid on ületatud, siis asjaolude kirjeldus ja võetud parandusmeetmed.
Teave avalikustatakse osana investoritele esitatavast AIFi perioodilisest aruandlusest, nagu on nõutud AIFi tingimustes või põhikirjas, või prospekti ja pakkumisdokumendiga samal ajal ning vähemalt samal ajal, kui tehakse kättesaadavaks aastaaruanne vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõikele 1.
5. AIFi valitseja poolt direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punkti c kohaselt kasutatavad riskijuhtimissüsteemid kirjeldavad selliste riskijuhtimissüsteemide peamisi omadusi, mida AIFi valitseja kasutab nende riskide juhtimiseks, millele iga tema valitsetav AIF on või võib olla avatud. Muudatuse korral esitatakse avalikustatavas teabes muudatusega seotud teave ning muudatuse eeldatav mõju AIFile ja tema investoritele.
Teave avalikustatakse osana investoritele esitatavast AIFi perioodilisest aruandlusest, nagu on nõutud AIFi tingimustes või põhikirjas, või prospekti ja pakkumisdokumendiga samal ajal ning vähemalt samal ajal, kui tehakse kättesaadavaks või avalikuks aastaaruanne vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõikele 1.
Artikkel 109
Korrapärane teabe avalikustamine investoritele
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõikes 5 osutatud teave esitatakse selgelt ja arusaadavalt.
2. Teave üldmeetodi ja kohustustepõhise meetodi kohaselt arvutatud finantsvõimenduse ülemmäära muudatuste ning finantsvõimenduskorra alusel tagatise või mis tahes garantii korduva kasutamise mis tahes õiguste muudatuste kohta esitatakse põhjendamatu viivituseta ja see sisaldab järgmist:
a)
artiklite 7 ja 8 kohaselt arvutatud finantsvõimenduse esialgne ja läbivaadatud ülemmäär, kusjuures finantsvõimenduse taseme arvutamiseks jagatakse asjaomane riskipositsioon AIFi vara puhasväärtusega;
b)
tagatise korduvaks kasutamiseks antud õiguste olemus;
c)
antud tagatiste olemus ja
d)
üksikasjad mis tahes teenuseosutaja muudatuste kohta, mis on seotud ühe eespool osutatud elemendiga.
3. Teave AIFi kasutatava üldmeetodi ja kohustustepõhise meetodi alusel arvutatud finantsvõimenduse kogusumma kohta avalikustatakse osana investoritele esitatavast AIFi perioodilisest aruandlusest, nagu on nõutud AIFi tingimustes või põhikirjas, või prospekti ja pakkumisdokumendiga samal ajal ning vähemalt samal ajal, kui tehakse kättesaadavaks aastaaruanne vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 22 lõikele 1.
Artikkel 110
Pädevale asutusele esitatavad aruanded
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 24 lõike 1 teise lõigu ja artikli 3 lõike 3 punkti d nõuete täitmiseks esitab AIFi valitseja pädevatele asutustele aruannete esitamisel järgmise teabe:
a)
peamised instrumendid, millega ta kaupleb, sealhulgas finantsinstrumentide ja muude varade jaotus, ning AIFi investeerimisstrateegiad ja see, millistesse geograafilistesse piirkondadesse ja sektoritesse investeeringud on suunatud;
b)
turud, mille liige ta on või kus ta aktiivselt kaupleb;
c)
AIFi portfelli hajutatus, sealhulgas, kuid mitte ainult, selle peamised riskipositsioonid ja kõige tähtsamad kontsentratsioonid.
Teave esitatakse võimalikult kiiresti ning mitte hiljem kui üks kuu pärast lõikes 3 osutatud ajavahemiku lõppu. Kui AIF on fondifond, võib AIFi valitseja seda ajavahemikku pikendada 15 päeva võrra.
2. AIFi valitseja esitab iga tema valitsetava ELi AIFi ja iga tema poolt ELis turustatava AIFi kohta oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele direktiivi 2011/61/EL artikli 24 lõike 2 kohaselt järgmise teabe:
a)
AIFi nende varade osakaal, mille suhtes kohaldatakse käesoleva määruse artikli 1 lõikes 5 määratletud erikorda tulenevalt varade mittelikviidsest olemusest, nagu on osutatud direktiivi 2011/61/EL artikli 23 lõike 4 punktis a;
b)
AIFi likviidsuse juhtimise mis tahes uus kord;
c)
riskijuhtimissüsteemid, mida AIFi valitseja kasutab, et juhtida tururiski, likviidsusriski, vastaspoole riski ja muid riske, sealhulgas operatsiooniriski;
d)
AIFi praegune riskiprofiil, sealhulgas:
i)
AIFi investeeringute tururiski profiil, sealhulgas AIFi eeldatav tootlus ja volatiilsus tavapärastes turutingimustes;
ii)
AIFi investeeringute likviidsusprofiil, sealhulgas AIFi varade likviidsusprofiil, tagasivõtmise tingimuste profiil ning tingimused, mille alusel vastaspooled on AIFi rahastanud;
e)
teave peamiste varaklasside kohta, millesse AIF on investeerinud, sealhulgas vastav lühikese positsiooni turuväärtus ja pika positsiooni turuväärtus, käive ja tootlus aruandeperioodil, ning
f)
direktiivi 2011/61/EL artikli 15 lõike 3 punkti b ja artikli 16 lõike 1 teise lõigu kohaselt teostatud korrapäraste stressitestide tulemused nii tavapäraste kui ka erandlike asjaolude korral.
3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud teabe kohta esitatakse aruanne järgmiselt:
a)
igal poolaastal AIFi valitseja poolt, kes valitseb selliste AIFide portfelle, mille valitsetavad varad artikli 2 alusel arvutatult kokku ületavad vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 3 lõike 2 punktis a või b sätestatud piirmäära 100 miljonit eurot või 500 miljonit eurot, kuid ei ületa 1 miljardit eurot, iga ELi AIFi puhul, mida ta valitseb ja iga AIFi puhul, mida ta ELis turustab;
b)
igas kvartalis AIFi valitseja poolt, kes valitseb selliste AIFide portfelle, mille valitsetavad varad artikli 2 alusel arvutatult on kokku rohkem kui 1 miljard eurot iga tema valitsetava ELi AIFi puhul ning iga AIFi puhul, mida ta ELis turustab;
c)
igas kvartalis AIFi valitseja poolt, kelle suhtes kohaldatakse käesoleva lõike punktis a osutatud nõudeid, iga AIFi kohta, mille valitsetavad varad, sealhulgas finantsvõimendusega omandatud varad, on kokku rohkem kui 500 miljonit eurot asjaomase AIFi puhul;
d)
kord aastas AIFi valitseja poolt iga tema valitsetava finantsvõimenduseta AIFi kohta, mis vastavalt oma kesksele investeerimispoliitikale investeerib börsil noteerimata äriühingutesse või emitentidesse, et omandada kontrolli.
4. Erandina lõikest 3 võib AIFi valitseja päritoluliikmesriigi pädev asutus pidada oma funktsiooni täitmiseks asjakohaseks ja vajalikuks nõuda, et kogu teabe või sellest osa kohta esitatakse aruandeid sagedamini.
5. AIFi valitseja, kes valitseb ühte või enamat AIFi, mille puhul ta on hinnanud, et AIF kasutab käesoleva määruse artikli 111 kohaselt finantsvõimendust olulisel määral, esitab direktiivi 2011/61/EL artikli 24 lõikes 4 nõutud teabe samal ajal käesoleva artikli lõikes 2 nõutud teabega.
6. AIFi valitseja esitab lõigetes 1, 2 ja 5 sätestatud teabe vastavalt IV lisas sätestatud aruandevormile.
7. Vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 42 lõike 1 punktile a tähendab kolmanda riigi AIFi valitsejate puhul mis tahes viide päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele viidatava liikmesriigi pädevat asutust.
Artikkel 111
Finantsvõimenduse kasutamine „olulisel määral”
1. Direktiivi 2011/61/EL artikli 24 lõike 4 kohaldamisel arvestatakse, et finantsvõimendust kasutatakse olulisel määral, kui AIFi riskipositsioon, mis on arvutatud vastavalt käesoleva määruse artikli 8 kohasele kohustustepõhisele meetodile, ületab kolm korda tema varade puhasväärtust.
2. Kui käesoleva artikli lõikes 1 osutatud nõuded on täidetud, esitab AIFi valitseja oma päritoluliikmesriigi pädevatele asutustele teabe vastavalt direktiivi 2011/61/EL artikli 24 lõikele 4 kooskõlas käesoleva määruse artikli 110 lõikes 3 sätestatud põhimõtetega.
2. JAGU
Finantsvõimendusega AIFide valitsejad
(direktiivi 2011/61/EL artikli 25 lõige 3)
Artikkel 112
Piirangud AIFide valitsemisele
1. Käesolevas artiklis sätestatud põhimõtteid kohaldatakse, et täpsustada asjaolud, mille korral pädevad asutused kasutavad oma õigust kehtestada AIFi valitsejate suhtes finantsvõimenduse piiranguid või muid piiranguid.
2. Direktiivi 2011/61/EL artikli 7 lõike 3, artikli 15 lõike 4, artikli 24 lõike 4 või artikli 24 lõike 5 alusel saadud teabe hindamisel võtab pädev asutus arvesse seda, mil määral finantsvõimenduse kasutamine AIFi poolt või selle koosmõju AIFi valitsejate grupiga või muude finantseerimisasutustega võib tekitada finantssüsteemis süsteemset riski või turuhäirete riske.
3. Pädevad asutused võtavad hindamisel arvesse vähemalt järgmisi aspekte:
a)
asjaolud, mille korral AIFi või mitme AIFi riskipositsioon, sealhulgas AIFi valitseja poolt enda arvel või AIFide nimel võetud rahastamis- või investeerimispositsioonidest tulenevad riskipositsioonid võiksid olla finantseerimisasutusele tururiski, likviidsusriski või vastaspoole riski oluliseks allikaks;
b)
asjaolud, mille korral AIFi valitseja tegevus või tema koostoime näiteks AIFi valitsejate rühma või muude finantseerimisasutustega, eelkõige seoses nende varaklassidega, millesse AIF investeerib, ja meetoditega, mida AIFi valitseja kasutab finantsvõimenduse kasutamise korral, aitab kaasa või võiks aidata kaasa finantsinstrumentide või muude varade hindade langusspiraali tekkimisele viisil, mis seab ohtu selliste finantsinstrumentide või muude varade elujõulisuse;
c)
sellised kriteeriumid nagu AIFi liik, AIFi valitseja investeerimisstrateegia asjaomaste AIFide puhul, turutingimused, milles AIFi valitseja ja AIF tegutsevad, ning tõenäoline protsükliline mõju, mis võiks tuleneda sellest, et pädevad asutused kehtestavad piirangud või muud kitsendused finantsvõimenduse kasutamisele asjaomase AIFi valitseja poolt;
d)
kriteeriumid, näiteks AIFi või mitme AIFi suurus ja mis tahes seotud mõju konkreetses turusektoris, riskikontsentratsioonid konkreetsetel turgudel, kuhu AIF või mitu AIFi investeerivad, mis tahes ülekandumise risk teistele turgudele turult, kus on riskid kindlaks tehtud, likviidsusprobleemid konkreetsetel turgudel teataval ajal, varade ja kohustuste mittevastavuse ulatus AIFi valitseja konkreetses investeerimisstrateegias või nende varade ebareeglipärased hinnamuutused, millesse AIF võib investeerida.
3. JAGU
Kolmandate riikidega seotud erieeskirjad
(direktiivi 2011/61/EL artikli 34 lõige 1, artikli 35 lõige 2, artikli 36 lõige 1, artikli 37 lõike 7 punkt d, artikli 40 lõike 2 punkt a ja artikli 42 lõige 1)
Artikkel 113
Üldnõuded
1. Koostöökokkulepped hõlmavad kõiki direktiivi 2011/61/EL VII peatükis käsitletud võimalikke olukordi ja isikuid, võttes arvesse AIFi valitseja asukohta, AIFi asukohta ja AIFi valitseja tegevust.
2. Koostöökokkulepe on kirjalik.
3. Koostöökokkulepetega kehtestatakse ELi pädevate asutuste ja kolmanda riigi järelevalveasutuste vahel järelevalve ja jõustamise eesmärgil konsulteerimise, koostöö ja teabevahetuse konkreetne raamistik.
4. Koostöökokkulepe sisaldab konkreetset klauslit, millega nähakse ette ELi pädeva asutuse poolt kolmanda riigi järelevalveasutuselt saadud teabe edastamine teistele ELi pädevatele asutustele, ESMA-le või Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogule, nagu on nõutud direktiivis 2011/61/EL.
Artikkel 114
Mehhanismid, vahendid ja menetlused
1. Koostöökokkulepetega kehtestatakse mehhanismid, vahendid ja menetlused, mida on vaja, et ELi pädevatel asutustel oleks juurdepääs kogu teabele, mida nad vajavad direktiivi 2011/61/EL kohaste kohustuste täitmiseks.
2. Koostöökokkulepetega kehtestatakse mehhanismid, vahendid ja menetlused, mida on vaja võimaldamaks kohapealsete kontrollide teostamist, kui see on nõutud ELi pädeva asutuse kohustuste täitmiseks direktiivi 2011/61/EL alusel. Kohapealseid kontrolle teostab ELi pädev asutus vahetult ise või kolmanda riigi pädev asutus ELi pädeva asutuse abiga.
3. Koostöökokkulepetega kehtestatakse mehhanismid, vahendid ja menetlused, mida on vaja, et kolmanda riigi pädev asutus saaks vajaduse korral aidata ELi pädevaid asutusi nende liidu õigusaktide ja siseriiklike rakendusaktide jõustamisel, mida on rikkunud kolmandas riigis asuv üksus, vastavalt asjaomase asutuse suhtes kohaldatavale siseriiklikule ja rahvusvahelisele õigusele.
Artikkel 115
Andmekaitse
Koostöökokkulepetega tagatakse, et andmete edastamine kolmandatele riikidele ja andmete analüüsimine toimub üksnes kooskõlas direktiivi 2011/61/EL artikliga 52.
4. JAGU
Teabevahetus seoses AIFi valitseja tegevuse võimalike süsteemsete tagajärgedega
(direktiivi 2011/61/EL artikli 53 lõige 1)
Artikkel 116
Teabevahetus seoses AIFi valitseja tegevuse võimalike süsteemsete tagajärgedega
Direktiivi 2011/61/EL artikli 53 kohaldamisel vahetavad kõnealuse direktiivi kohaselt AIFi valitsejatele tegevusloa andmise ja järelevalve eest vastutavad liikmesriikide pädevad asutused teiste liikmesriikide pädevate asutustega ning ESMA ja Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukoguga vähemalt järgmist teavet:
a)
artikli 110 kohaselt saadud teavet, alati kui selline teave võib olla asjakohane, et jälgida üksiku AIFi valitseja või AIFi mitme valitseja ühise tegevuse võimalikku mõju süsteemselt oluliste finantseerimisasutuste stabiilsusele ning nende turgude nõuetekohasele toimimisele, kus AIFi valitseja tegutseb, ja reageerida sellele võimalikule mõjule;
b)
kolmanda riigi ametiasutustelt saadud teavet, alati kui see on vajalik süsteemsete riskide jälgimiseks;
c)
punktides a ja b osutatud teabe analüüsi ja mis tahes sellise olukorra hinnangut, mille korral ollakse seisukohal, et ühe või enama järelevalve all oleva AIFi valitseja või ühe või enama nende valitsetava AIFi tegevus põhjustab süsteemse riski tekkimist finantssüsteemis, turuhäirete riski või ohtu pikaajalisele majanduskasvule;
d)
meetmed, mida on võetud juhul, kui järelevalve all oleva ühe või enama AIFi valitseja või ühe või enama nende valitsetava AIFi tegevus põhjustab süsteemset riski või seab ohtu nende turgude nõuetekohase toimimise, kus nad tegutsevad.
VI PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 117
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 22. juulist 2013.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 19. detsember 2012