NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 967/2012
ze dne 9. října 2012,
kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011, pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), a zejména na článek 397 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2006/112/ES stanoví, že od 1. ledna 2015 musí být veškeré telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby zdaněny ve členském státě, v němž je příjemce usazen nebo v němž má bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje (dále jen „členský stát spotřeby“), bez ohledu na to, kde je osoba povinná k dani poskytující tyto služby usazená.
(2)
K usnadnění plnění daňových povinností byl v případech, kdy jsou takové služby poskytnuty osobám nepovinným k dani, zaveden zvláštní režim pro osoby povinné k dani usazené ve Společenství, ale nikoliv v členském státě poskytnutí služby (dále jen „režim Unie“). Na veškeré tyto služby byl rozšířen další stávající zvláštní režim pro osoby povinné k dani neusazené ve Společenství (dále jen „režim mimo Unii“). Neusazené osoby povinné k dani tak budou mít možnost určit členský stát identifikace, který bude jediným místem elektronického kontaktu pro účely identifikace daně z přidané hodnoty (DPH) a podávání přiznání k dani.
(3)
Osoba povinná k dani s provozovnami ve více než jednom členském státě by měla mít v rámci režimu Unie možnost určit jakýkoliv z dotčených členských států jako členský stát identifikace, vyjma případu, kdy má ve Společenství sídlo ekonomické činnosti. V takovém případě je členským státem identifikace stát, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti.
(4)
Aby osoby povinné k dani používající režim Unie nebyly nepřiměřeně zatěžovány, mělo by být ujasněno, jakým způsobem může být provedena změna členského státu identifikace v případě, že osoba povinná k dani přesune svou stálou provozovnu nebo sídlo ekonomické činnosti tak, že je pro další používání uvedeného režimu změna členského státu identifikace nezbytná.
(5)
Na telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby poskytnuté v členském státě, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, se ani jeden ze zvláštních režimů nevztahuje. Mělo by být vyjasněno, že poskytnutí těchto služeb by mělo být přiznáno přímo v dotčeném členském státě.
(6)
Protože jsou oba zvláštní režimy dobrovolné, může se neusazená osoba povinná k dani kdykoliv rozhodnout, že je přestane používat. Je třeba stanovit, od kdy taková rozhodnutí nabývají účinku.
(7)
Aby se zabránilo zbytečné zátěži pro správce daně, měl by však být osobě povinné k dani, která se rozhodne ukončit používání jednoho ze zvláštních režimů, na určité období odepřen opětovný přístup k uvedenému režimu.
(8)
Aby byly identifikační údaje v databázi aktuální, spoléhá se členský stát identifikace na informace od osoby povinné k dani. S cílem zajistit, aby byly databáze aktualizovány neprodleně, je třeba stanovit lhůtu, ve které by osoba povinná k dani používající zvláštní režimy měla sdělit veškeré příslušné informace o ukončení nebo změně činností a o změnách již poskytnutých příslušných informací.
(9)
Neusazené osobě povinné k dani, která chce používat zvláštní režim, musí být přiděleno identifikační číslo pro DPH. Aby se zabránilo nezamýšlenému zpětnému používání režimů ze strany osob povinných k dani, které se již pro účely DPH identifikovaly, je třeba upřesnit, od jakého okamžiku by se zvláštní režimy měly uplatňovat.
(10)
Aby se zabránilo pochybnostem o tom, který členský stát je příslušný, měl by být stanoven členský stát, který může vyjmout osobu povinnou k dani ze zvláštního režimu. Měly by být také upřesněny okolnosti, za kterých má uvedený členský stát přijmout rozhodnutí o vynětí, a okamžik, od kterého nabývá takové rozhodnutí účinku.
(11)
Měl by být vyjasněn koncept ukončení činnosti neusazené osoby povinné k dani, na kterou se vztahuje jeden ze zvláštních režimů, a koncept soustavného porušování pravidel neusazenou osobou povinnou k dani.
(12)
Aby se podpořilo plnění dodržování pravidel a zabránilo se zbytečné zátěži pro správce daně, měl by být osobě povinné k dani vyňaté z jednoho ze zvláštních režimů kvůli soustavnému porušování pravidel na určité období odepřen přístup k oběma zvláštním režimům.
(13)
Mělo by být jasně stanoveno, že pokud osoba povinná k dani přestane jeden ze zvláštních režimů používat, je z jednoho ze zvláštních režimů vyňata, nebo změní členský stát identifikace, měla by plnit veškeré daňové povinnosti týkající se zdaňovacích období předcházejících tomuto ukončení, vynětí nebo této změně u členského státu, který byl členským státem identifikace před ukončením, vynětím nebo změnou.
(14)
Aby členský stát spotřeby mohl snadněji provádět kontrolu, je třeba každé zdaňovací období řešit zvlášť a změny by se měly provádět pouze u dotčeného přiznání k dani.
(15)
Z důvodu kontroly je vhodné požadovat, aby neusazená osoba povinná k dani podala přiznání k dani členským státům identifikace i v případě, že ve zdaňovacím období nedošlo k poskytnutí žádné služby. Mělo by být také vyjasněno, že je nutné uvádět přesnou výši daně bez zaokrouhlení nahoru nebo dolů.
(16)
U změn přiznání k dani je třeba stanovit lhůtu, ve které lze elektronicky podat přiznání členskému státu identifikace. Členské státy spotřeby by měly v každém případě mít možnost přijmout nebo požadovat příslušné informace přímo od osoby povinné k dani a provádět vyměřování DPH v souladu se svými vnitrostátními předpisy.
(17)
V případě členského státu identifikace, jehož měnou není euro, by měla být neusazená osoba povinná k dani vázána rozhodnutím daného členského státu, pokud jde o měnu, v jaké by měla být vyhotovena veškerá přiznání k dani v rámci zvláštních režimů.
(18)
Aniž by byla dotčena vnitrostátní pravidla členských států spotřeby pro kompenzace nadměrných plateb, mělo by být zajištěno výhradně za účelem zajištění účinné správy zvláštních režimů členským státem identifikace a zamezení nadměrné administrativní zátěži jak tohoto členského státu, tak členských států spotřeby, aby osoba povinná k dani nemohla zahrnout částky odvedené DPH do více než jednoho přiznání, a to ani od samého počátku, ani cestou následných úprav.
(19)
V případě neuhrazení, částečného uhrazení nebo uhrazení vyšší částky neusazenou osobou povinnou k dani a s ohledem na úroky, sankce a další vedlejší poplatky je důležité přesně určit povinnosti členského státu identifikace i členských států spotřeby, aby se usnadnil výběr DPH a zajistilo, že za služby poskytnuté v rámci zvláštních režimů byla uhrazena správná částka.
(20)
Záznamy, jež vede neusazená osoba povinná k dani, musí být dostatečně podrobné, aby správcům daně členských států spotřeby umožnily ověřit, zda je přiznání k dani správné. Proto by měly být stanoveny minimální požadavky na údaje, které musí tyto záznamy obsahovat.
(21)
Aby se usnadnilo provádění zvláštních režimů a aby služby poskytované od 1. ledna 2015 mohly pod tyto režimy spadat, měly by mít neusazené osoby povinné k dani možnost podávat své identifikační údaje členskému státu, který si určily jako svůj členský stát identifikace, od 1. října 2014.
(22)
Prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011 (2) by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V prováděcím nařízení (EU) č. 282/2011 se kapitola XI oddíl 2 nahrazuje tímto:
„ODDÍL 2
Zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani (články 358 až 369k směrnice 2006/112/ES)
Pododdíl 1
Definice
Článek 57a
Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
1)
„režimem mimo Unii“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani neusazené ve Společenství, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 2 směrnice 2006/112/ES;
2)
„režimem Unie“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani usazené ve Společenství, avšak neusazené v členském státě spotřeby, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 3 směrnice 2006/112/ES;
3)
„zvláštním režimem“ podle kontextu „režim mimo Unii“nebo „režim Unie“;
4)
„osobou povinnou k dani“ osoba povinná k dani neusazená ve Společenství ve smyslu čl. 358a bodu 1 směrnice 2006/112/ES nebo osoba povinná k dani neusazená v členském státě spotřeby ve smyslu čl. 369a prvního pododstavce bodu 1 uvedené směrnice.
Pododdíl 2
Uplatňování režimu Unie
Článek 57b
Pokud má osoba povinná k dani používající režim Unie sídlo ekonomické činnosti ve Společenství, je členským státem identifikace členský stát, v němž má sídlo ekonomické činnosti.
Pokud má osoba povinná k dani používající režim Unie sídlo ekonomické činnosti mimo Společenství, avšak má ve Společenství více než jednu stálou provozovnu, může si za členský stát identifikace zvolit podle čl. 369a druhého pododstavce směrnice 2006/112/ES kterýkoli členský stát, v němž má stálou provozovnu.
Pododdíl 3
Oblast působnosti režimu Unie
Článek 57c
Režim Unie se nevztahuje na telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby poskytnuté ve členském státě, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu. Poskytnutí těchto služeb se přiznává příslušnému správci daně daného členského státu v přiznání k dani podle článku 250 směrnice 2006/112/ES.
Pododdíl 4
Identifikace
Článek 57d
Pokud osoba povinná k dani oznámí členskému státu identifikace, že hodlá používat jeden ze zvláštních režimů, použije se tento zvláštní režim od prvního dne následujícího kalendářního čtvrtletí.
Pokud se však první poskytnutí služby, na které se má tento zvláštní režim vztahovat, uskuteční přede dnem uvedeným v prvním pododstavci, použije se zvláštní režim ode dne tohoto prvního poskytnutí služby, oznámí-li osoba povinná k dani zahájení činnosti, na kterou se má režim vztahovat, členskému státu identifikace nejpozději desátý den v měsíci následujícím po tomto prvním poskytnutí služby.
Článek 57e
Členský stát identifikace určí osobu povinnou k dani používající režim Unie pomocí jejího identifikačního čísla pro DPH, jak je uvedeno v článcích 214 a 215 směrnice 2006/112/ES.
Článek 57f
1. Pokud osoba povinná k dani používající režim Unie přestane splňovat podmínky stanovené v definici v čl. 369a prvním pododstavci bodu 2 směrnice 2006/112/ES, přestane členský stát, v němž je tato osoba identifikována, být členským státem identifikace. Pokud tato osoba povinná k dani nadále splňuje podmínky pro používání daného zvláštního režimu, označí za účelem jeho dalšího používání za nový členský stát identifikace členský stát, ve kterém má sídlo ekonomické činnosti nebo, pokud nemá sídlo ekonomické činnosti ve Společenství, členský stát, ve kterém má stálou provozovnu.
2. Změní-li se členský stát identifikace podle odstavce 1, použije se tato změna ode dne, kdy osoba povinná k dani přestane mít sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu v členském státě, který dříve uvedla jako členský stát identifikace.
Článek 57 g
Osoba povinná k dani používající zvláštní režim může tento zvláštní režim přestat používat bez ohledu na to, zda nadále poskytuje služby, na něž se tento zvláštní režim může vztahovat. Osoba povinná k dani informuje členský stát identifikace nejpozději 15 dnů před koncem kalendářního čtvrtletí předcházejícího tomu, ve kterém hodlá ukončit používání daného režimu. Toto ukončení nabývá účinku prvním dnem následujícího kalendářního čtvrtletí.
Daňové povinnosti související s poskytnutím telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronických služeb, které vznikly po dni, kdy ukončení používání režimu nabylo účinku, se plní přímo u správce daně dotčeného členského státu spotřeby.
Pokud osoba povinná k dani přestane používat zvláštní režim podle prvního pododstavce, je po dobu dvou kalendářních čtvrtletí od data ukončení vyňata z používání tohoto režimu ve všech členských státech.
Pododdíl 5
Oznamovací povinnost
Článek 57h
1. Osoba povinná k dani elektronicky oznámí nejpozději desátý den následujícího měsíce členskému státu identifikace:
-
ukončení své činnosti, na niž se vztahuje zvláštní režim,
-
jakékoli změny své činnosti, na niž se vztahuje zvláštní režim, takové povahy, že dotyčná osoba již nesplňuje podmínky nezbytné pro používání tohoto zvláštního režimu, a
-
jakékoli změny informací dříve poskytnutých členskému státu identifikace.
2. Změní-li se členský stát identifikace podle článku 57f, uvědomí o tom osoba povinná k dani oba členské státy změnou dotčené nejpozději desátý den v měsíci následujícím po změně usazení. Tato osoba sdělí novému členskému státu identifikace identifikační údaje, které jsou vyžadovány, používá-li osoba povinná k dani zvláštní režim poprvé.
Pododdíl 6
Vynětí
Článek 58
Pokud dojde u osoby povinné k dani používající režim mimo Unii k naplnění alespoň jednoho z kritérií pro vynětí podle článků 363 nebo 369e směrnice 2006/112/ES, členský stát identifikace tuto osobu povinnou k dani z příslušného režimu vyjme.
Osobu povinnou k dani je oprávněn z používání zvláštních režimů vyjmout pouze členský stát identifikace.
Členský stát identifikace založí své rozhodnutí o vynětí na jakýchkoli dostupných informacích, včetně informací poskytnutých jiným členským státem.
Vynětí nabývá účinku prvním dnem kalendářního čtvrtletí následujícího po dni, kdy bylo rozhodnutí o vynětí zasláno elektronickými prostředky osobě povinné k dani.
Je-li však vynětí způsobeno změnou sídla ekonomické činnosti nebo stálé provozovny, nabývá vynětí účinku ode dne této změny.
Článek 58a
Pokud osoba povinná k dani používající zvláštní režim po dobu osmi po sobě následujících kalendářních čtvrtletí neposkytla ani v jednom členském státě spotřeby službu, na kterou se daný režim vztahuje, má se za to, že její zdanitelné činnosti skončily ve smyslu čl. 363 písm. b) nebo čl. 369e písm. b) směrnice 2006/112/ES. Toto ukončení osobě povinné k dani nebrání zvláštní režim používat, pokud znovu zahájí svou činnost, na niž se vztahuje jeden z obou režimů.
Článek 58b
1. Pokud je osoba povinná k dani vyňata ze zvláštního režimu kvůli soustavnému porušování pravidel souvisejících s daným režimem, je vyňata z obou režimů ve všech členských státech po dobu osmi kalendářních čtvrtletí následujících po kalendářním čtvrtletí, v němž byla tato osoba povinná k dani z režimu vyňata.
2. Má se za to, že osoba povinná k dani soustavně porušuje pravidla související se zvláštním režimem ve smyslu čl. 363 písm. d) nebo čl. 369e písm. d) směrnice 2006/112/ES přinejmenším v těchto případech:
a)
pokud jí byly členským státem identifikace vystaveny upomínky podle článku 60a za tři bezprostředně předcházející kalendářní čtvrtletí a přiznání k dani za každé z těchto kalendářních čtvrtletí nebylo podáno do deseti dnů po odeslání upomínky;
b)
pokud jí byly členským státem identifikace vystaveny upomínky podle článku 63a za tři bezprostředně předcházející kalendářní čtvrtletí a osoba povinná k dani neuhradila v plné výši přiznanou daň za každé z těchto kalendářních čtvrtletí do deseti dnů po odeslání upomínky, s výjimkou případů, kdy je zbývající neuhrazená částka nižší než 100 EUR za každé kalendářní čtvrtletí;
c)
pokud na žádost členského státu identifikace nebo členského státu spotřeby a do jednoho měsíce po následné upomínce ze strany členského státu identifikace osoba povinná k dani elektronicky nezpřístupnila záznamy uvedené v článcích 369 a 369k směrnice 2006/112/ES.
Článek 58c
Osoba povinná k dani, která je vyňata z jednoho ze zvláštních režimů, plní všechny své daňové povinnosti související s poskytnutím telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronických služeb, které vznikly po dni, kdy vynětí nabylo účinku, přímo u správce daně dotčeného členského státu spotřeby.
Pododdíl 7
Přiznání k dani
Článek 59
1. Každé zdaňovací období ve smyslu článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES je samostatným zdaňovacím obdobím.
2. Použije-li se zvláštní režim ode dne prvního poskytnutí služby podle čl. 57d druhého pododstavce, podá osoba povinná k dani samostatné přiznání k dani za kalendářní čtvrtletí, během kterého došlo k prvnímu poskytnutí služeb.
3. Pokud byla osoba povinná k dani zaregistrována během zdaňovacího období do obou zvláštních režimů, podá přiznání k dani a odvede příslušnou daň členskému státu identifikace v každém z režimů za poskytnuté služby a za období, na která se daný režim vztahuje.
4. Změní-li se členský stát identifikace podle článku 57f po prvním dni dotčeného kalendářního čtvrtletí, podá osoba povinná k dani přiznání k dani a odvede příslušnou daň jak dřívějšímu, tak novému členskému státu identifikace za služby poskytnuté v průběhu příslušných období, ve kterých tyto členské státy byly členským státem identifikace.
Článek 59a
Pokud osoba povinná k dani používající zvláštní režim neposkytla během zdaňovacího období v žádném z členských států spotřeby žádné služby v rámci tohoto zvláštního režimu, podá přiznání k dani, ve kterém uvede, že v daném období nebyly poskytnuty žádné služby (nulové přiznání k dani).
Článek 60
Částky uvedené na přiznáních k dani v rámci zvláštních režimů se nezaokrouhlují nahoru ani dolů na nejbližší celou peněžní jednotku. Přiznána a uhrazena musí být přesná výše daně.
Článek 60a
Členský stát identifikace elektronickými prostředky upomene osoby povinné k dani, které nepodaly daňové přiznání podle článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES, ohledně jejich povinnosti podat přiznání k dani. Členský stát identifikace vystaví upomínku desátý den ode dne, kdy mělo být přiznání podáno a informuje o vystavení upomínky elektronickými prostředky ostatní členské státy.
Všechny následné upomínky a opatření přijatá za účelem vyměření daně a výběru daně jsou odpovědností dotčeného členského státu spotřeby.
Bez ohledu na upomínky vystavené nebo opatření přijatá členským státem spotřeby podá osoba povinná k dani přiznání k dani členskému státu identifikace.
Článek 61
1. Změny číselných údajů obsažených v přiznání k dani se po jeho podání provedou pouze formou změn tohoto přiznání k dani a nikoli úpravami některého následného přiznání k dani.
2. Změny uvedené v odstavci 1 jsou předávány elektronicky členskému státu identifikace po období tří let ode dne, kdy mělo být podáno původní přiznání.
Pravidla členského státu spotřeby ohledně vyměření a změn však nejsou dotčena.
Článek 61a
Pokud osoba povinná k dani:
a)
přestane jeden ze zvláštních režimů používat;
b)
je z jednoho ze zvláštních režimů vyňata nebo
c)
změní členský stát identifikace podle článku 57f,
podá poslední přiznání k dani a odvede odpovídající platbu, jakož i jakékoliv opravy nebo opožděná předchozí přiznání a odpovídající platby členskému státu, který byl členským státem identifikace v okamžiku ukončení, vynětí nebo změny.
Pododdíl 8
Měna
Článek 61b
Pokud členský stát identifikace, jehož měnou není euro, rozhodne, že údaje v přiznání k dani musí být vyjádřeny v jeho národní měně, vztahuje se takové rozhodnutí na přiznání k dani všech osob povinných k dani používajících zvláštní režimy.
Pododdíl 9
Platby
Článek 62
Aniž je dotčen čl. 63a třetí pododstavec a článek 63b, odvede osoba povinná k dani veškeré platby členskému státu identifikace.
Platby daně provedené osobou povinnou k dani podle článku 367 nebo článku 369i směrnice 2006/112/ES odpovídají přiznání k dani podanému podle článku 364 nebo článku 369f uvedené směrnice. Případné pozdější úpravy odvedených částek provede osoba povinná k dani pouze s odkazem na uvedené přiznání k dani a nesmí být přiřazeny k jinému přiznání k dani ani upraveny v některém následném přiznání k dani. Všechny platby odkazují na referenční číslo příslušného přiznání k dani.
Článek 63
Členský stát identifikace, který obdrží platbu vyšší, než je částka vyplývající z přiznání k dani podaného podle článku 364 nebo 369f směrnice 2006/112/ES, vrátí přeplatek přímo dané osobě povinné k dani.
Obdržel-li členský stát identifikace částku na základě přiznání k dani, o němž se následně zjistí, že je nesprávné, a rozdělil-li již tento členský stát tuto částku mezi členské státy spotřeby, tyto členské státy spotřeby vrátí svou příslušnou část přeplatku přímo osobě povinné k dani.
Pokud se však přeplatky vztahují k obdobím až do posledního zdaňovacího období v roce 2018 včetně, vrátí členský stát identifikace náležitou poměrnou část z příslušného podílu, který si ponechal podle čl. 46 odst. 3 nařízení (EU) č. 904/2010, a členský stát spotřeby vrátí přeplatek po odečtení částky, kterou má vrátit členský stát identifikace.
Členské státy spotřeby informují elektronickými prostředky členský stát identifikace o výši těchto vratek.
Článek 63a
Pokud osoba povinná k dani podala přiznání k dani podle článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES, ale nebyla provedena platba nebo provedená platba je nižší než platba vyplývající z přiznání k dani, zašle členský stát identifikace osobě povinné k dani desátý den po dni, k němuž měla platba být nejpozději provedena podle článku 367 nebo 369i směrnice 2006/112/ES, elektronickými prostředky upomínku ohledně dlužné daně a informuje elektronickými prostředky členské státy spotřeby.
Členský stát identifikace informuje elektronickými prostředky členské státy spotřeby o zaslání upomínky.
Všechny následné upomínky a opatření přijatá za účelem výběru daně jsou odpovědností dotčeného členského státu spotřeby. Pokud tyto následné upomínky vystavil členský stát spotřeby, je příslušná daň odvedena tomuto členskému státu.
O vystavení upomínky informuje členský stát spotřeby elektronickými prostředky členský stát identifikace.
Článek 63b
Pokud přiznání k dani nebylo podáno, nebo pokud je podáno pozdě nebo je neúplné či nesprávné, nebo pokud dojde k prodlení v odvodu daně, vypočítá a vyměří veškeré úroky, sankce či jiné poplatky členský stát spotřeby. Osoba povinná k dani tyto úroky, sankce či jiné poplatky uhradí přímo členskému státu spotřeby.
Pododdíl 10
Záznamy
Článek 63c
1. Aby byly záznamy, které vede osoba povinná k dani, považovány za dostatečně podrobné ve smyslu článků 369 a 369k směrnice 2006/112/ES, musí obsahovat tyto informace:
a)
členský stát spotřeby, do něhož byla služba poskytnuta;
b)
druh poskytnuté služby;
c)
datum poskytnutí služby;
d)
základ daně s uvedením použité měny;
e)
veškerá následná zvýšení nebo snížení základu daně;
f)
uplatněnou sazbu daně;
g)
výši splatné daně s uvedením použité měny;
h)
datum a výši obdržených plateb;
i)
veškeré platby na účet obdržené před poskytnutím služby;
j)
je-li vystavena faktura, informace na ní uvedené;
k)
jméno příjemce, je-li osobě povinné k dani známo;
l)
informace použité ke stanovení místa, kde je příjemce usazen nebo kde má bydliště nebo kde se obvykle zdržuje.
2. Informace uvedené v odstavci 1 zaznamenává osoba povinná k dani tak, aby mohly být dány k dispozici elektronickými prostředky bez prodlení a za jednotlivé poskytnuté služby.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2015.
Členské státy však povolí neusazeným osobám povinným k dani podat informace požadované podle článku 360 nebo 369c směrnice 2006/112/ES k registraci v rámci zvláštních režimů pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani, od 1. října 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 9. října 2012.
NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 967/2012,
9. oktoober 2012,
millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 282/2011 seoses mittemaksukohustuslastele telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- või elektroonilisi teenuseid osutavate ühenduseväliste maksukohustuslaste suhtes kohaldatavate erikordadega
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, (1) eriti selle artiklit 397,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
ning arvestades järgmist:
(1)
Direktiiviga 2006/112/EÜ on ette nähtud, et alates 1. jaanuarist 2015 maksustatakse kõiki telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ja elektroonilisi teenuseid selles liikmesriigis, kus klient asub või kus on tema alaline elu- või asukoht või peamine elukoht (edaspidi „tarbimisliikmesriik”), olenemata sellest, kus asub kõnealuseid teenuseid osutav käibemaksukohustuslane.
(2)
Selleks et hõlbustada maksukohustuste täitmist kõnealuste teenuste osutamisel mittemaksukohustuslastele, on kehtestatud erikord nende maksukohustuslaste jaoks, kes asuvad ühenduses, aga mitte teenuste osutamise liikmesriigis (edaspidi „liidu kord”). Väljaspool ühendust asuvate maksukohustuslaste suhtes praegu kohaldatavat erikorda (edaspidi „liiduväline kord”) on laiendatud kõigile kõnealustele teenustele. See võimaldab ühendusevälistel maksukohustuslastel määrata registreerimisliikmesriigi käibemaksu registreerimise ja deklareerimise ühtseks elektrooniliseks kontaktpunktiks.
(3)
Maksukohustuslane, kelle tegevuskoht on rohkem kui ühes liikmesriigis, peaks liidu korra kohaselt saama määrata ükskõik millise asjaomase liikmesriigi registreerimisliikmesriigiks, v.a juhul, kui tema ettevõtte asukoht on ühenduses. Sel juhul on registreerimisliikmesriigiks see liikmesriik, kus on maksukohustuslase ettevõtte asukoht.
(4)
Liidu korda kasutavate maksukohustuslaste ebaproportsionaalse koormuse vältimiseks tuleks täpsustada, kuidas saab muuta registreerimisliikmesriiki juhul, kui maksukohustuslane muudab oma püsivat tegevuskohta või ettevõtte asukohta selliselt, et registreerimisliikmesriigi muutmine on tema jaoks vajalik, kui ta soovib jätkata selle korra kasutamist.
(5)
Telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- ja elektroonilised teenused, mida osutatakse liikmesriikides, kus on maksukohustuslase ettevõtte asukoht või püsiv tegevuskoht, ei ole erikordadega hõlmatud. Tuleks selgitada, et selliste teenuste osutamine tuleks deklareerida vahetult asjaomases liikmesriigis.
(6)
Kuna mõlemad erikorrad on vabatahtlikud, võib ühenduseväline maksukohustuslane igal ajal otsustada sellise korra kasutamise lõpetada. Vaja on täpsustada, millal sellekohane otsus jõustub.
(7)
Maksuhaldurite jaoks põhjendamatu koormuse vältimiseks tuleks maksukohustuslasel, kes otsustab ühe erikorra kasutamise lõpetada, siiski keelata teatud ajavahemiku jooksul selle korraga taasliitumine.
(8)
Oma registreerimisandmete andmebaasi ajakohastamisel tugineb registreerimisliikmesriik maksukohustuslaselt saadud teabele. Andmebaaside viivitamatu ajakohastamise tagamiseks on vaja sätestada tähtaeg, mille jooksul erikorda kasutav maksukohustuslane peaks edastama mis tahes asjakohase teabe tegevuse lõpetamise või muutmise ning juba edastatud asjakohase teabe muutumise kohta.
(9)
Ühendusevälisele maksukohustuslasele, kes soovib erikorda kasutada, tuleb määrata käibemaksuregistri number. Et vältida erikordade soovimatut tagasiulatuvat kasutamist juba käibemaksukohustuslasena registreeritud maksukohustuslaste poolt, on vaja selgitada, millisest hetkest need erikorrad peaksid kehtima hakkama.
(10)
Et vältida kahtlust selles osas, millise liikmesriigi jurisdiktsiooni kohaldada, tuleks täpsustada, milline liikmesriik võib maksukohustuslase erikorra kasutamisest kõrvale jätta. Samuti tuleks täpsustada nii asjaolud, mille esinemisel tuleb nimetatud liikmesriigil vastu võtta kõrvalejätmise otsus, kui ka kõnealuse otsuse jõustumise aeg.
(11)
Ühendusevälise maksukohustuslase sellise tegevuse lõpetamise mõistet, mis vastab erikorra kasutamise tingimustele, ning samuti ühendusevälise maksukohustuslase poolse pideva rikkumise mõistet tuleks täpsustada.
(12)
Selleks et edendada eeskirjade järgimist ja vältida maksuhaldurite jaoks põhjendamatut koormust, tuleks pideva rikkumise tõttu ühe erikorra kasutamisest kõrvale jäetud maksukohustuslasel keelata teatud ajavahemiku jooksul liitumine kummagi kõnealuse erikorraga.
(13)
Tuleks selgitada, et kui maksukohustuslane lõpetab ühe erikorra kasutamise, jäetakse ühe erikorra kasutamisest kõrvale või kui ta vahetab registreerimisliikmesriiki, tuleb tal kõik erikorra kasutamise lõpetamisele, selle kasutamisest kõrvale jätmisele või selle muutmisele eelnenud deklareerimisperioodide maksukohustused täita selles liikmesriigis, mis oli registreerimisliikmesriigiks enne erikorra kasutamise lõpetamist, selle kasutamisest kõrvale jätmist või selle muutmist.
(14)
Tarbimisliikmesriigis kontrollide tegemise hõlbustamiseks tuleks iga deklareerimisperioodi käsitleda eraldi ning muudatusi tuleks teha üksnes asjaomases käibedeklaratsioonis.
(15)
Kontrolli eesmärgil on asjakohane nõuda, et ühenduseväline maksukohustuslane esitaks käibedeklaratsiooni registreerimisliikmesriigile isegi siis, kui deklareerimisperioodi jooksul ei ole teenuseid osutatud. Samuti tuleks selgitada, et märkida tuleb käibemaksu täpne summa ilma üles- või allapoole ümardamiseta.
(16)
Käibedeklaratsiooni muutmiseks on vaja kehtestada tähtaeg, mille jooksul saab deklaratsiooni esitada registreerimisliikmesriigile elektrooniliselt. Tarbimisliikmesriik peaks igal juhul saama vastu võtta või taotleda asjakohast teavet otse maksukohustuslaselt ja käibemaksu arvestada oma sise-eeskirjade kohaselt.
(17)
Kui registreerimisliikmesriigi rahaühik ei ole euro, peaks kõnealuse liikmesriigi otsus selle kohta, millises vääringus tuleks väljendada erikordade alusel esitatavad käibedeklaratsioonid, olema ühendusevälise maksukohustuslase jaoks siduv.
(18)
Mõjutamata tarbimisliikmesriigi siseseid eeskirju ülemääraste maksete tasaarveldamise kohta ning üksnes eesmärgil tagada erikordade tõhus haldamine registreerimisliikmesriigi poolt ning vältida ülemäärase halduskoormuse tekkimist nii kõnealuse registreerimisriigi kui ka tarbimisliikmesriigi jaoks, tuleks tagada, et maksukohustuslane ei saaks esitada makstud käibemaksusummasid rohkem kui ühel deklaratsioonil kas siis kohe alguses või hilisematel kohandamistel.
(19)
Selleks et hõlbustada käibemaksu kogumist ja tagada, et erikordadega hõlmatud teenuste eest makstakse õige summa, on oluline täpsustada registreerimisliikmesriigi ja tarbimisliikmesriigi vastavad kohustused juhuks, kui ühenduseväline maksukohustuslane jätab maksmata, maksab liiga vähe või liiga palju, ning samuti pidades silmas intresse, rahalisi karistusi ja muid kaasnevaid tasusid.
(20)
Ühenduseväliste maksukohustuslaste säilitatavad dokumendid peavad olema piisavalt üksikasjalikud, et tarbimisliikmesriigi maksuhaldurid saaksid kontrollida käibedeklaratsiooni õigsust. Seega tuleks täpsustada, milline minimaalne teave on nendes dokumentides kindlasti nõutav.
(21)
Et hõlbustada erikordade rakendamist ja et alates 1. jaanuarist 2015 osutatavaid teenuseid saaks kõnealuste erikordadega hõlmata, peaks ühendusevälisel maksukohustuslasel olema võimalik juba alates 1. oktoobrist 2014 esitada registreerimiseks vajalikud üksikasjad liikmesriigile, mille ta on määranud oma registreerimisliikmesriigiks.
(22)
Seepärast tuleks nõukogu rakendusmäärust (EL) nr 282/2011 (2) vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Rakendusmääruse (EL) nr 282/2011 XI peatüki 2. jagu asendatakse järgmisega:
„2. JAGU
Mittemaksukohustuslastele telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- või elektroonilisi teenuseid osutavate ühenduseväliste maksukohustuslaste suhtes kohaldatavad erikorrad (direktiivi 2006/112/EÜ artiklid 358-369k)
1. alajagu
Mõisted
Artikkel 57a
Käesolevas jaos kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) „liiduväline kord”- direktiivi 2006/112/EÜ XII jaotise 6. peatüki 2. jao kohane väljaspool ühendust asuva maksukohustuslase osutatavaid telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- või elektroonilisi teenuseid hõlmav erikord;
2) „liidu kord”- direktiivi 2006/112/EÜ XII jaotise 6. peatüki 3. jao kohane erikord, mida kohaldatakse telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- või elektroonilisi teenuseid osutavate maksukohustuslaste suhtes, kelle asukoht on ühenduses, kuid mitte tarbimisliikmesriigis;
3) „erikorrad”- olenevalt kontekstist kas liiduväline kord ja/või liidu kord;
4) „maksukohustuslane”- direktiivi 2006/112/EÜ artikli 358a punkti 1 kohane maksukohustuslane, kelle asukoht ei ole ühenduses, või kõnealuse direktiivi artikli 369a esimese lõigu punkti 1 kohane maksukohustuslane, kelle asukoht ei ole tarbimisliikmesriigis.
2. alajagu
Liidu korra kohaldamine
Artikkel 57b
Kui liidu korda kasutava maksukohustuslase ettevõtte asukoht on ühenduses, on registreerimisliikmesriigiks tema ettevõtte asukohaliikmesriik.
Kui liidu korda kasutava maksukohustuslase ettevõtte asukoht on väljaspool ühendust, aga tal on ühenduses rohkem kui üks püsiv tegevuskoht, võib ta vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 369a teisele lõigule valida registreerimisliikmesriigiks mis tahes liikmesriigi, kus tal on püsiv tegevuskoht.
3. alajagu
Liidu korra kohaldamisala
Artikkel 57c
Liidu korda ei kohaldata selliste telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- või elektrooniliste teenuste suhtes, mida osutatakse liikmesriigis, kus on maksukohustuslase ettevõtte asukoht või püsiv tegevuskoht. Selliste teenuste osutamine deklareeritakse kõnealuse liikmesriigi pädevatele maksuhalduritele esitatavas käibedeklaratsioonis vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artiklile 250.
4. alajagu
Registreerimine
Artikkel 57d
Kui maksukohustuslane teatab registreerimisliikmesriigile, et ta kavatseb hakata kasutama ühte erikordadest, hakatakse kõnealust erikorda kohaldama alates järgneva kalendrikvartali esimesest päevast.
Kui selle erikorraga hõlmatavate teenuste osutamine toimub esimest korda enne esimeses lõigus osutatud kuupäeva, kohaldatakse erikorda alates esimese teenuse osutamise kuupäevast, tingimusel et maksukohustuslane teatab registreerimisliikmesriigile tegevuse alustamisest hiljemalt esimese erikorraga hõlmatud teenuse osutamisele järgneva kuu kümnendal päeval.
Artikkel 57e
Registreerimisliikmesriik teeb liidu korda kasutava maksukohustuslase kindlaks tema direktiivi 2006/112/EÜ artiklites 214 ja 215 osutatud individuaalse käibemaksuregistri numbri abil.
Artikkel 57f
1. Kui liidu korda kasutav maksukohustuslane ei vasta enam direktiivi 2006/112/EÜ artikli 369a esimese lõigu punktis 2 esitatud määratluses sätestatud tingimusele, ei ole liikmesriik, milles ta oli maksukohustuslasena registreeritud, enam tema registreerimisliikmesriik. Kui maksukohustuslane vastab endiselt liidu erikorra kasutamiseks nõutavatele tingimustele, peab ta selle korra jätkuvaks kasutamiseks märkima oma uueks registreerimisliikmesriigiks muu liikmesriigi, kus on tema ettevõtte asukoht, või juhul, kui tema ettevõtte asukoht ei ole ühenduses, siis liikmesriigi, kus on tema püsiv tegevuskoht.
2. Kui registreerimisliikmesriik lõike 1 kohaselt muutub, kohaldatakse seda muutust alates kuupäevast, mil asjaomase maksukohustuslase ettevõtte asukoht või püsiv tegevuskoht ei ole enam liikmesriigis, mis oli varem märgitud registreerimisliikmesriigina.
Artikkel 57g
Erikorda kasutav maksukohustuslane võib selle erikorra kasutamise lõpetada, isegi kui ta jätkuvalt osutab teenuseid, mis võivad olla selle erikorraga hõlmatud. Maksukohustuslane teatab erikorra kasutamise lõpetamisest registreerimisliikmesriigile vähemalt 15 päeva enne selle kalendrikvartali lõppu, mis eelneb kalendrikvartalile, mil ta kavatseb lõpetada korra kasutamise. Lõpetamine jõustub järgneva kalendrikvartali esimesel päeval.
Telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- või elektrooniliste teenustega seotud käibemaksukohustused, mis tekivad pärast erikorra lõpetamise jõustumise kuupäeva, täidetakse vahetult asjaomase tarbimisliikmesriigi maksuhaldurile.
Kui maksukohustuslane lõpetab erikorra kasutamise kooskõlas esimese lõiguga, jäetakse ta kõnealuse korra kasutamisest mis tahes liikmesriigis kõrvale kahe kalendrikvartali jooksul alates erikorra kasutamise lõpetamise kuupäevast.
5. alajagu
Aruandluskohustused
Artikkel 57h
1. Maksukohustuslane teavitab hiljemalt järgneva kuu kümnendal päeval registreerimisliikmesriiki elektrooniliste sidevahendite abil, kui
-
ta lõpetab oma erikorraga reguleeritava tegevuse või
-
ta muudab oma erikorraga reguleeritavat tegevust, mistõttu ta ei vasta enam nimetatud erikorra kasutamise tingimustele, ning
-
eelnevalt registreerimisliikmesriigile edastatud teave on muutunud.
2. Kui registreerimisliikmesriik artikli 57f kohaselt muutub, teavitab maksukohustuslane mõlemat asjaomast liikmesriiki sellest muutusest hiljemalt ettevõtte asukoha muutmisele järgneva kuu kümnendal päeval. Ta esitab uut erikorda esimest korda kasutades uuele registreerimisliikmesriigile nõutavad registreerimisandmed.
6. alajagu
Kõrvalejätmine
Artikkel 58
Kui vähemalt üks direktiivi 2006/112/EÜ artiklis 363 või 369e sätestatud kõrvalejätmise kriteerium on kohaldatav ühte erikorda kasutava maksukohustuslase suhtes, jätab registreerimisliikmesriik kõnealuse maksukohustuslase kõnealuse korra kohaldamisest kõrvale.
Üksnes registreerimisliikmesriik saab jätta maksukohustuslase erikorra kasutamisest kõrvale.
Registreerimisliikmesriik teeb otsuse kõrvalejätmise kohta mis tahes kättesaadava teabe, sealhulgas mis tahes muu liikmesriigi esitatud teabe alusel.
Kõrvalejätmine jõustub sellele päevale, mil liikmesriik saadab maksukohustuslasele elektrooniliste sidevahendite abil kõrvalejätmise otsuse, järgneva kalendrikvartali esimesel päeval.
Kui kõrvalejätmine on tingitud ettevõtte asukoha või püsiva tegevuskoha muutusest, jõustub kõrvalejätmine siiski selle muutuse kuupäevast.
Artikkel 58a
Erikorda kasutav maksukohustuslane, kes ei ole kaheksa järjestikuse kalendrikvartali jooksul üheski tarbimisliikmesriigis kõnealuse korraga hõlmatud teenuseid osutanud, loetakse oma maksustatava tegevuse lõpetanuks vastavalt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 363 punkti b või artikli 369e punkti b tähenduses. Nimetatud tegevuse lõpetamine ei takista tal oma ühe erikorraga hõlmatud tegevuse taasalustamisel erikorda kasutamast.
Artikkel 58b
1. Kui maksukohustuslane jäetakse ühe erikorra kasutamisest kõrvale kõnealuse korra eeskirjade pideva rikkumise tõttu, jäetakse ta mõlema korra kasutamisest mis tahes liikmesriigis kõrvale kaheksaks kalendrikvartaliks, mis järgnevad kalendrikvartalile, millal kõnealune maksukohustuslane kõrvale jäeti.
2. Maksukohustuslast loetakse erikorra eeskirju pidevalt rikkunuks direktiivi 2006/112/EÜ artikli 363 punkti d või artikli 369e punkti d tähenduses vähemalt järgmistel juhtudel:
a)
kui registreerimisliikmesriik on väljastanud talle kolme vahetult eelneva kalendrikvartali kohta artikli 60a kohaselt meeldetuletused ning käibedeklaratsiooni pole iga asjaomase kalendrikvartali kohta esitatud kümne päeva jooksul pärast meeldetuletuse saatmist;
b)
kui registreerimisliikmesriik on väljastanud talle kolme vahetult eelneva kalendrikvartali kohta artikli 63a kohaselt meeldetuletused ning ta ei ole ikka veel maksnud kogu deklareeritud käibemaksusummat iga asjaomase kvartali kohta kümne päeva jooksul alates meeldetuletuse saatmisest, välja arvatud juhul, kui allesjäänud maksmata summa on vähem kui 100 eurot iga kalendrikvartali kohta;
c)
kui pärast registreerimisliikmesriigi või tarbimisliikmesriigi taotlust ning üks kuu pärast registreerimisliikmesriigi poolt saadetud meeldetuletust ei ole ta teinud elektrooniliselt kättesaadavaks direktiivi 2006/112/EÜ artiklites 369 ja 369k osutatud dokumente.
Artikkel 58c
Maksukohustuslane, kes on jäetud ühe erikorra kasutamisest kõrvale, täidab kõik pärast kõrvalejätmise jõustumise kuupäeva tekkinud telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- või elektrooniliste teenuste osutamisega seotud käibemaksukohustused vahetult asjaomase tarbimisliikmesriigi maksuhaldurile.
7. alajagu
Käibedeklaratsioon
Artikkel 59
1. Iga deklareerimisperiood direktiivi 2006/112/EÜ artikli 364 või 369f tähenduses on omaette deklareerimisperiood.
2. Kui erikorda kohaldatakse vastavalt artikli 57d teisele lõigule alates esimese teenuse osutamise päevast, esitab maksukohustuslane eraldi käibedeklaratsiooni selle kalendrikvartali kohta, mille jooksul esimene teenus osutati.
3. Kui maksukohustuslane on deklareerimisperioodi jooksul registreeritud mõlema erikorra kasutajaks, esitab ta käibedeklaratsiooni ja teeb sellele vastavad maksed vastava erikorra kohasele registreerimisliikmesriigile vastavalt nende teenuste kohta, mis on tehtud asjaomase erikorraga hõlmatud perioodil.
4. Kui registreerimisliikmesriigi vahetus toimub artikli 57f kohaselt pärast asjaomase kalendrikvartali esimest päeva, esitab maksukohustuslane käibedeklaratsiooni ja teeb sellele vastavad maksed nii eelmisele kui ka uuele registreerimisliikmesriigile vastavalt nende teenuste kohta, mis on osutatud ajavahemikel, mil asjaomased liikmesriigid olid tema registreerimisliikmesriigiks.
Artikkel 59a
Kui erikorda kasutav maksukohustuslane ei osuta deklareerimisperioodi jooksul üheski tarbimisliikmesriigis asjaomase erikorra alusel teenuseid, esitab ta käibedeklaratsiooni, märkides, et kõnealusel perioodil teenuseid ei osutatud (nullsummaline käibedeklaratsioon).
Artikkel 60
Erikordade alusel esitatud käibedeklaratsioonide summasid ei ümardata üles- ega allapoole lähima täisarvulise rahaühikuni. Esitada ja üle kanda tuleb käibemaksu täpne summa.
Artikkel 60a
Registreerimisliikmesriik tuletab elektrooniliste sidevahendite abil maksukohustuslasele, kes ei ole kooskõlas direktiivi 2006/112/EÜ artikliga 364 või 369f käibedeklaratsiooni esitanud, meelde, et tal on kohustus esitada käibedeklaratsioon. Registreerimisliikmesriik väljastab meeldetuletuse kümnendal päeval pärast käibedeklaratsiooni esitamise tähtpäeva ning teavitab elektrooniliselt meeldetuletuse väljastamisest teisi liikmesriike.
Maksukontrolli tegemiseks ja käibemaksu kogumiseks tehtavad mis tahes edasised meeldetuletused ja võetavad meetmed jäävad asjaomase tarbimisliikmesriigi ülesandeks.
Olenemata väljastatud meeldetuletustest ning tarbimisliikmesriigi võetud meetmetest esitab maksukohustuslane käibemaksudeklaratsiooni registreerimisliikmesriigile.
Artikkel 61
1. Käibedeklaratsioonis esitatud arvandmeid muudetakse pärast selle esitamist üksnes kõnealuse deklaratsiooni muutmisega, mitte järgmiste deklaratsioonide täpsustamisega.
2. Lõikes 1 osutatud muudatused esitatakse registreerimisliikmesriigile elektrooniliselt kolme aasta jooksul alates esialgse deklaratsiooni esitamise kuupäevast.
Eeltoodu ei mõjuta siiski arvestust ja muudatusi käsitlevaid tarbimisliikmesriigi eeskirju.
Artikkel 61a
Kui maksukohustuslane
a)
lõpetab erikorra kasutamise,
b)
jäetakse erikorra kasutamisest kõrvale või
c)
vahetab kooskõlas artikliga 57f oma registreerimisliikmesriiki,
esitab ta viimase käibedeklaratsiooni, teeb sellele vastavad maksed ja eelmiste deklaratsioonidega seotud mis tahes parandused või esitab seni esitamata deklaratsioonid ja teeb nendele vastavad maksed sellele liikmesriigile, mis oli tema registreerimisliikmesriik enne erikorra kasutamise lõpetamist, selle kasutamisest kõrvalejätmist või registreerimisliikmesriigi vahetust.
8. alajagu
Vääring
Artikkel 61b
Kui registreerimisliikmesriik, kelle rahaühik ei ole euro, otsustab, et käibedeklaratsioon esitatakse tema vääringus, kehtib see kõigi erikorda kasutavate maksukohustuslaste käibemaksudeklaratsioonide suhtes.
9. alajagu
Maksed
Artikkel 62
Ilma et see piiraks artikli 63a kolmanda lõigu ja artikli 63b kohaldamist, teeb maksukohustuslane kõik maksed registreerimisliikmesriigile.
Maksukohustuslase poolt direktiivi 2006/112/EÜ artikli 367 või 369i alusel makstud käibemaksusummad on seotud kõnealuse direktiivi artikli 364 või 369f kohaselt esitatud käibedeklaratsiooniga. Makstud summade edasisi kohandamisi võib maksukohustuslane teha üksnes sellele deklaratsioonile viidates ning neid ei või kanda ei teise deklaratsiooni ega kohandada järgmises deklaratsioonis. Iga makse puhul viidatakse kõnealuse konkreetse deklaratsiooni viitenumbrile.
Artikkel 63
Kui registreerimisliikmesriik on saanud direktiivi 2006/112/EÜ artiklile 364 või 369f vastavast käibedeklaratsioonist tuleneva summaga võrreldes suurema makse, tagastab ta enammakstud summa otse asjaomasele maksukohustuslasele.
Kui registreerimisliikmesriik on saanud seoses hiljem valeks osutunud käibedeklaratsiooniga teatava summa ja on selle summa juba jaotanud tarbimisliikmesriikidele, maksavad need tarbimisliikmesriigid igaüks oma osa enammakstud summast otse asjaomasele maksukohustuslasele.
Kui aga enammakstud summad on seotud perioodidega kuni 2018. aastani (viimane kaasa arvatud), tagastab registreerimisliikmesriik määruse (EL) nr 904/2010 artikli 46 lõike 3 kohaselt endale jäetud summast vastava osa ning tarbimisliikmesriik tagastab enammakstud summa, millest on maha arvatud registreerimisliikmesriigi poolt tagastatav summa.
Tarbimisliikmesriik teatab elektrooniliste sidevahendite abil registreerimisliikmesriigile kõnealuste tagasimakstud summade suuruse.
Artikkel 63a
Kui maksukohustuslane on esitanud käibedeklaratsiooni direktiivi 2006/112/EÜ artikli 364 või 369f kohaselt, aga makset ei ole tehtud või kui tehtud makse on käibedeklaratsioonist tulenevast summast väiksem, tuletab registreerimisliikmesriik kümnendal päeval pärast direktiivi 2006/112/EÜ artikli 367 või 369i kohast hiliseima maksetähtpäeva saabumist elektrooniliste vahendite abil maksukohustuslasele meelde mis tahes võlgnetavat käibemaksusummat.
Registreerimisliikmesriik teavitab elektrooniliselt tarbimisliikmesriike meeldetuletuse saatmisest.
Käibemaksusumma kogumiseks tehtavad mis tahes edasised meeldetuletused ja võetavad meetmed jäävad asjaomase tarbimisliikmesriigi ülesandeks. Kui selliseid järjestikuseid meeldetuletusi on väljastanud tarbimisliikmesriik, makstakse vastav käibemaks sellele liikmesriigile.
Tarbimisliikmesriik teavitab elektrooniliselt registreerimisliikmesriiki meeldetuletuse väljastamisest.
Artikkel 63b
Kui käibedeklaratsiooni ei ole esitatud või kui käibedeklaratsioon esitatakse hilinenult või kui on esitatud valeandmeid või kui käibemaksu makstakse hilja, siis arvutab ja määrab intressid, rahalised karistused või mis tahes muud tasud tarbimisliikmesriik. Maksukohustuslane maksab sellised intressid, rahalised karistused või muud tasud otse tarbimisliikmesriigile.
10. alajagu
Dokumendid
Artikkel 63c
1. Et maksukohustuslase säilitatavaid dokumente saaks pidada direktiivi 2006/112/EÜ artiklite 369 ja 369k tähenduses piisavalt üksikasjalikeks, peavad need sisaldama järgmist teavet:
a)
tarbimisliikmesriik, kuhu teenust osutatakse;
b)
osutatud teenuse liik;
c)
teenuse osutamise kuupäev;
d)
maksustatav summa ja kasutatav vääring;
e)
maksustatava summa hilisem suurendamine või vähendamine;
f)
kohaldatav käibemaksumäär;
g)
tasumisele kuuluv käibemaksusumma ja kasutatav vääring;
h)
saadud maksete laekumise kuupäev ja summa;
i)
enne teenuse osutamist tehtud ettemaksed;
j)
arve väljastamise korral arves sisalduv teave;
k)
kliendi nimi, kui see on maksukohustuslasele teada;
l)
teave, mida kasutatakse kliendi asukoha või tema alalise elu- või asukoha kindlaksmääramiseks.
2. Maksukohustuslane säilitab lõikes 1 osutatud teabe elektroonilisel teel viivitamata kättesaadavaks tehtaval viisil ja iga osutatud teenuse kohta.”
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2015.
Liikmesriigid lubavad aga ühendusevälistel maksukohustuslastel esitada direktiivi 2006/112/EÜ artikli 360 või 369c kohaselt nõutava teabe, et registreerida nad mittemaksukohustuslastele telekommunikatsiooni-, ringhäälingu- või elektroonilisi teenuseid osutavate ühenduseväliste maksukohustuslaste suhtes kohaldatavate erikordade kasutajaks, alates 1. oktoobrist 2014.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Luxembourg, 9. oktoober 2012