ROZHODNUTÍ RADY 2012/700/SZBP
ze dne 13. listopadu 2012
v rámci Evropské bezpečnostní strategie na podporu provádění akčního plánu z Cartageny na období let 2010-2014 přijatého státy, které jsou stranami Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 26 odst. 2 a čl. 31 odst. 1 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie v souladu s cíli a zásadami Charty OSN usiluje o dosažení vysoké míry spolupráce ve všech oblastech mezinárodních vztahů, mimo jiné s cílem zachovávat mír, předcházet konfliktům a posilovat mezinárodní bezpečnost.
(2)
Dne 12. prosince 2003 Evropská rada přijala Evropskou bezpečnostní strategii, v níž jsou určeny globální výzvy a hrozby a v níž se vyzývá k mezinárodnímu řádu založenému na konkrétních pravidlech, jenž má vycházet z účinného multilateralismu a dobře fungujících mezinárodních institucí.
(3)
Evropská bezpečnostní strategie uznává Chartu OSN jakožto základní rámec mezinárodních vztahů, přičemž usiluje o posílení OSN a o její vybavení prostředky nezbytnými k plnění jejích povinností a k účinnému jednání.
(4)
Rezoluce Valného shromáždění OSN č. 51/45 ze dne 10. prosince 1996 naléhavě vyzývá všechny státy, aby důrazně usilovaly o účinnou, právně závaznou mezinárodní dohodu za účelem zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min.
(5)
Úmluva o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení (dále jen „úmluva“) byla otevřena k podpisu dne 3. prosince 1997 a vstoupila v platnost dne 1. března 1999. Úmluva představuje jediný ucelený mezinárodní nástroj zabývající se všemi aspekty protipěchotních pozemních min, včetně jejich používání, skladování, výroby, obchodování s nimi, odstraňování min a pomoci obětem.
(6)
Dne 23. června 2008 přijala Rada společnou akci 2008/487/SZBP (1), kterou se podporuje univerzální platnost a provádění této úmluvy. Ke dni 1. říjnu 2012 vyslovilo 160 států souhlas s tím, aby byla pro ně úmluva závazná.
(7)
Dne 3. prosince 2009 přijaly státy, které jsou stranami úmluvy, akční plán z Cartageny na období let 2010-2014 (dále jen „akční plán z Cartageny“) o univerzální platnosti a provádění úmluvy ve všech jejích aspektech. Tím uznaly plné zapojení a příspěvek ze strany Mezinárodní kampaně za zákaz nášlapných min, Mezinárodního výboru Červeného kříže, národních společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce a jejich mezinárodní federace, OSN, Ženevského mezinárodního centra pro humanitární odminování, mezinárodních a regionálních organizací, žijících obětí min a jejich organizací a dalších organizací občanské společnosti a dále vyzvaly k jejich plnému zapojení a příspěvku k provádění úmluvy, jak je stanoveno v akci č. 62 akčního plánu z Cartageny.
(8)
Dne 3. prosince 2010 přijaly státy, které jsou stranami úmluvy, „Pokyny stran úmluvy určené útvaru pro podporu provádění úmluvy“ (ISU), v nichž se dohodly, že útvar pro podporu provádění úmluvy by měl stranám poskytovat poradenství a technickou podporu v souvislosti s prováděním a univerzální platností úmluvy, usnadňovat komunikaci mezi stranami a podporovat informování států, které nejsou stranou úmluvy, a veřejnosti o úmluvě a komunikaci s nimi. Útvaru pro podporu provádění úmluvy byl udělen mandát, aby podle potřeby spolupracoval a koordinoval činnost s příslušnými mezinárodními organizacemi zapojenými do činností v rámci úmluvy, mezi jinými s Mezinárodní kampaní za zákaz nášlapných min, Mezinárodním výborem Červeného kříže, Mezinárodní federací společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce, OSN a Ženevským mezinárodním centrem pro humanitární odminování.
(9)
Dne 2. prosince 2011 přijalo Valné shromáždění OSN rezoluci č. 66/29 o provádění Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení. Valné shromáždění připomnělo, že na druhé hodnotící konferenci úmluvy bylo provádění úmluvy zhodnoceno mezinárodním společenstvím a že státy, které jsou stranami úmluvy, přijaly akční plán z Cartageny, a zdůraznilo význam úplného a účinného provádění a dodržování úmluvy, a to i prostřednictvím provádění akčního plánu z Cartageny. Státy, které jsou stranami úmluvy, vyzvaly všechny státy, které tak dosud neučinily, aby úmluvu ratifikovaly nebo k ní přistoupily, a naléhavě vyzvaly všechny státy, aby se touto otázkou nadále zabývaly na nejvyšší politické úrovni a podporovaly přistoupení k úmluvě prostřednictvím dvoustranných, subregionálních, regionálních a vícestranných kontaktů, informačních činností, seminářů a jiných prostředků.
(10)
V letech 2012 a 2013 se uskuteční zasedání států, které jsou stranami úmluvy. Mezinárodní společenství se poté setká v roce 2014 u příležitosti třetí hodnotící konference úmluvy, aby posoudilo pokrok, jehož bylo dosaženo při provádění akčního plánu z Cartageny. Očekává se, že do té doby provádění akčního plánu přispěje značným dílem k úsilí o ukončení utrpení a případů úmrtí způsobených protipěchotními minami,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Na podporu provádění akčního plánu z Cartageny na období let 2010-2014 (dále jen „akční plán z Catrageny“) přijatého státy, které jsou stranami Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997 (dále jen „Úmluva“), v rámci Evropské bezpečnostní strategie a v souladu s příslušnými rozhodnutími mezinárodního společenství sleduje Unie tyto cíle:
a)
podpora úsilí států, které jsou stranami úmluvy, o provádění těch aspektů akčního plánu z Catrageny, které se týkají pomoci obětem;
b)
podpora úsilí států, které jsou stranami úmluvy, o provádění těch aspektů akčního plánu z Catrageny, které se týkají odstraňování min;
c)
prosazování univerzální platnosti úmluvy a jejích norem;
d)
prokazování trvalého odhodlání Unie a jejích členských států, pokud jde o úmluvu, a jejich úsilí o spolupráci se státy, které potřebují podporu při plnění závazků vyplývajících z úmluvy, a rozšíření pomoci těmto státům a posílení vedoucí úlohy Unie při naplňování vize úmluvy, jíž je úplné ukončení utrpení a případů úmrtí způsobených protipěchotními minami.
2. Všechny cíle uvedené v odstavci 1 budou sledovány tak, aby upevňovaly historickou povahu úmluvy spočívající v partnerství a spolupráci mezi státy, nevládními a jinými organizacemi a partnery na místní úrovni, a to zejména prostřednictvím úzké spolupráce s příslušnými subjekty v zájmu posílení konkrétních projevů této spolupráce.
3. K dosažení cílů uvedených v odstavci 1 uskuteční Unie tyto projekty:
a)
pomoc obětem: poskytnutí technické podpory v až osmi případech, provedení až pěti hodnocení v polovině období a provedení až pěti návazných opatření;
b)
odstraňování min: provedení až pěti hodnocení v polovině období a provedení až pěti návazných;
c)
univerzální platnost úmluvy: podpora pracovní skupiny na vysoké úrovni, jež vypracuje studii o bezpečnosti na hranicích bez protipěchotních min, a uspořádání až tří seminářů zaměřených na univerzální platnost;
d)
prokazování odhodlání Unie: pořádání zahajovacích a závěrečných akcí, zajišťování dostupnosti webových stránek úmluvy, rozsáhlé zpřístupňování závazků států, které jsou stranami úmluvy, týkajících se pomoci obětem, pořádání návštěvy pro tisk a tvorba komunikačních nástrojů a publikací.
Podrobný popis projektů je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Za provádění tohoto rozhodnutí odpovídá vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
2. Technickým prováděním projektů uvedených v čl. 1 odst. 3 se pověřuje útvar pro podporu provádění úmluvy, zastoupený Ženevským mezinárodním centrem pro humanitární odminování (dále jen „GICHD“). Útvar pro podporu provádění úmluvy plní dané úkoly pod kontrolou vysokého představitele. Za tímto účelem uzavře vysoký představitel s GICHD nezbytná ujednání.
Článek 3
1. Finanční referenční částka pro provádění opatření uvedených v čl. 1 odst. 3 činí 1 030 000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Unie.
3. Na řádnou správu výdajů uvedených v odstavci 1 dohlíží Komise. Ta za tímto účelem uzavře finanční dohodu s GICHD, v které se stanoví, že útvar pro podporu provádění úmluvy zajistí viditelnost příspěvku Unie úměrnou jeho výši.
4. Komise usiluje o uzavření finanční dohody uvedené v odstavci 3 co nejdříve po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost. Komise informuje Radu o veškerých obtížích souvisejících s uzavíráním uvedené finanční dohody a o datu jejího uzavření.
Článek 4
Vysoký představitel podává Radě zprávy o provádění tohoto rozhodnutí a vychází přitom z pravidelných zpráv vypracovávaných útvarem pro podporu provádění úmluvy. Tyto zprávy tvoří základ hodnocení prováděného Radou. Komise poskytuje informace o finančních aspektech provádění tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Pozbývá platnosti 24 měsíců ode dne uzavření finanční dohody podle čl. 3 odst. 3, nebo šest měsíců ode dne přijetí, pokud v tomto období nebude uzavřena finanční dohoda.
V Bruselu dne 13. listopadu 2012.
NÕUKOGU OTSUS 2012/700/ÜVJP,
13. november 2012,
jalaväemiinide kasutamise, ladustamise, tootmise ja üleandmise keelustamise ning nende hävitamise 1997. aasta konventsiooni osalisriikide vastuvõetud Cartagena tegevuskava (2010-2014) rakendamise toetamiseks Euroopa julgeolekustrateegia raames
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artikli 26 lõiget 2 ja artikli 31 lõiget 1,
ning arvestades järgmist:
(1)
Liit peaks taotlema kõrgetasemelist koostööd kõigis rahvusvaheliste suhete valdkondades, et muu hulgas säilitada rahu, ära hoida konflikte ja tugevdada rahvusvahelist julgeolekut, seda kooskõlas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (edaspidi „ÜRO”) põhikirja eesmärkide ja põhimõtetega.
(2)
Euroopa Ülemkogu võttis 12. detsembril 2003 vastu Euroopa julgeolekustrateegia, milles määratletakse ülemaailmsed väljakutsed ja ohud ning kutsutakse üles looma reeglitepõhist rahvusvahelist korda, mis tugineb tõhusale mitmepoolsusele ja hästi toimivatele rahvusvahelistele institutsioonidele.
(3)
Euroopa julgeolekustrateegias tunnustatakse rahvusvaheliste suhete põhiraamistikuna ÜRO põhikirja ja sellega toetatakse ÜRO tugevdamist ning talle oma kohustuste täitmiseks ja tõhusaks tegutsemiseks piisavate vahendite andmist.
(4)
ÜRO Peaassamblee 10. detsembri 1996. aasta resolutsioonis 51/45 soovitati tungivalt kõigil riikidel pühenduda tarmukalt tõhusa õiguslikult siduva rahvusvahelise lepingu sõlmimisele, et keelustada jalaväemiinide kasutamine, ladustamine, tootmine ja üleandmine.
(5)
Jalaväemiinide kasutamise, ladustamise, tootmise ja üleandmise keelustamise ning nende hävitamise konventsioon (edaspidi „konventsioon”) avati allkirjastamiseks 3. detsembril 1997 ning jõustus 1. märtsil 1999. See konventsioon on ainus kõikehõlmav rahvusvaheline õigusakt, mis reguleerib kõiki jalaväemiinidega seotud aspekte, sealhulgas nende kasutamist, ladustamist, tootmist ja kaubandust, eemaldamist ja ohvriabi.
(6)
Nõukogu võttis 23. juunil 2008 vastu ühismeetme 2008/487/ÜVJP (1) konventsiooni ülemaailmse kohaldamise ja rakendamise toetamiseks. 1. oktoobri 2012. aasta seisuga on 160 riiki väljendanud nõusolekut ennast kõnealuse konventsiooniga siduda.
(7)
Konventsiooni osalisriigid võtsid 3. detsembril 2009. aastal vastu Cartagena tegevuskava (2010-2014) (edaspidi „Cartagena tegevuskava”) konventsiooni kõigi aspektide ülemaailmse kohaldamise ja rakendamise kohta. Sellega seoses tunnustasid nad rahvusvahelise maamiinide keelustamise kampaania (edaspidi „ICBL”), Rahvusvahelise Punase Risti Komitee (edaspidi „ICRC”), Punase Risti ja Punase Poolkuu riiklike seltside, Punase Risti ja Punase Poolkuu riiklike seltside rahvusvahelise föderatsiooni (edaspidi „IFRC”), ÜRO, Genfis asuva Rahvusvahelise Humanitaardemineerimise Keskuse (edaspidi „GICHD”), rahvusvaheliste ja piirkondlike organisatsioonide, ellujäänud miiniohvrite ja nende organisatsioonide ning teiste kodanikuühiskonna organisatsioonide täiemahulist konventsioonis osalemist ja selle rakendamisse panuse andmist, ning julgustasid neid jätkama, nagu see on sätestatud Cartagena tegevuskava meetmes nr 62.
(8)
Osalisriigid võtsid 3. detsembril 2010 vastu osalisriikide direktiivi rakendamise toetusüksuse (edaspidi „toetusüksus”) kohta, milles osalisriigid leppisid kokku, et toetusüksus peaks pakkuma osalisriikidele konventsiooni rakendamisel ja ülemaailmsel kohaldamisel nõu ja tehnilist tuge, soodustama osalisriikide omavahelist suhtlemist ning propageerima konventsiooniga seotud kommunikatsiooni ja teavet nii nende riikide seas, kes ei ole konventsiooni osalisriigid, kui ka üldsuse seas. Rakendamise toetusüksust volitati pidama vajaduse korral sidet konventsiooni töös osalevate asjaomaste rahvusvaheliste organisatsioonidega, sealhulgas ICBLi, ICRC, IFRC, ÜRO ja GICHDga, ning koordineerima nende tegevust.
(9)
ÜRO Peaassamblee võttis 2. detsembril 2011 vastu resolutsiooni 66/29 jalaväemiinide kasutamise, ladustamise, tootmise ja üleandmise keelustamise ning nende hävitamise konventsiooni rakendamise kohta. Peaassamblee tuletas meelde, et konventsiooni teisel läbivaatamiskonverentsil vaatas rahvusvaheline üldsus läbi konventsiooni rakendamise, ning et konventsiooni osalisriigid võtsid vastu Cartagena tegevuskava, rõhutades, kui tähtis on konventsiooni täielik ja tõhus rakendamine ning konventsiooni järgmine, muu hulgas Cartagena tegevuskava rakendamise kaudu. Konventsiooni osalisriigid kutsusid üles kõiki riike, kes ei ole veel konventsiooni ratifitseerinud või sellega ühinenud, seda tegema, ning nõudsid tungivalt, et kõik riigid tegeleksid kõnealuse teemaga edasi kõige kõrgemal poliitilisel tasandil ning edendaksid konventsiooniga ühinemist kahepoolsete, allpiirkondlike, piirkondlike ja mitmepoolsete kontaktide, teavitustegevuse, seminaride ja muude vahendite abil.
(10)
Konventsiooni osalisriikide kohtumised toimuvad 2012. ja 2013. aastal. Rahvusvaheline üldsus koguneb seejärel 2014. aastal konventsiooni kolmandal läbivaatamiskonverentsil, et hinnata edusamme Cartagena tegevuskava rakendamisel. Eeldatakse, et selleks ajaks on tegevuskava rakendamine andnud märkimisväärse panuse edukäigule teha lõpp jalaväemiinide põhjustatud kannatustele ja vigastustele,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
1. Et edendada jalaväemiinide kasutamise, ladustamise, tootmise ja üleandmise keelustamise ning nende hävitamise 1997. aasta konventsiooni (edaspidi „konventsioon”) osalisriikide vastuvõetud Cartagena tegevuskava (2010-2014) (edaspidi „Cartagena tegevuskava”) rakendamist Euroopa julgeolekustrateegia raames ning kooskõlas asjaomaste rahvusvahelise üldsuse otsustega, on liidul järgmised eesmärgid:
a)
toetada konventsiooni osalisriikide pingutusi Cartagena tegevuskava ohvriabi aspektide rakendamiseks;
b)
toetada konventsiooni osalisriikide pingutusi Cartagena tegevuskava miinieemalduse aspektide rakendamiseks;
c)
edendada konventsiooni ülemaailmselt kohaldatavaks muutmist;
d)
demonstreerida liidu ja selle liikmesriikide jätkuvat pühendumist konventsioonile ja nende otsusekindlust teha koostööd riikidega, kes vajavad abi konventsiooniga sätestatud kohustuste täitmisel, ning neid riike aidata, ning tõhustada liidu juhtrolli konventsiooni kontseptsiooni järgimisel, et teha otsustav lõpp jalaväemiinide põhjustatud kannatustele ja vigastustele.
2. Kõiki lõikes 1 osutatud eesmärke üritatakse ellu viia viisil, et need kindlustaksid konventsiooni ajaloolist partnerlus- ja koostöökultuuri riikide, valitsusväliste ja muude organisatsioonide ning kohalike partnerite vahel, tehes eelkõige sisukat koostööd asjaomaste osalejatega, et toetada nimetatud koostöövormi konkreetseid ilminguid.
3. Lõikes 1 nimetatud eesmärkide saavutamiseks võtab liit ette järgmised projektid:
a)
ohvriabi: tehnilise toe pakkumine kuni kaheksal korral, kuni viie vahehindamise korraldamine ja järelmeetmete võtmine kuni viiel korral;
b)
miinieemaldus: kuni viie vahehindamise korraldamine ja järelmeetmete võtmine kuni viiel korral;
c)
konventsiooni ülemaailmne kohaldamine: kõrgetasemelise rakkerühma toetamine, jalaväemiinivaba piiri julgeoleku kohta uurimuse koostamine ning vähemalt kolme ülemaailmse rakendamise seminari korraldamine;
d)
liidu pühendumise demonstreerimine: ava- ja lõpuürituste korraldamine, konventsiooni veebisaidi kättesaadavuse tagamine, konventsiooni osalisriikide ohvriabi vahendite laialdaselt kättesaadavaks tegemine, pressikülastuse korraldamine ning kommunikatsioonimaterjalide ja publikatsioonide koostamine.
Projektide üksikasjalik kirjeldus on esitatud lisas.
Artikkel 2
1. Käesoleva otsuse rakendamise eest vastutab liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja (edaspidi „kõrge esindaja”).
2. Artikli 1 lõikes 3 nimetatud projektide tehnilise rakendamisega tegeleb rakendamise toetusüksus (edaspidi „toetusüksus”), mida esindab Genfis asuv Rahvusvahelise Humanitaardemineerimise Keskus (edaspidi „GICHD”). Toetusüksus täidab nimetatud ülesandeid kõrge esindaja kontrolli all. Sel eesmärgil sõlmib kõrge esindaja GICHDga vajalikud kokkulepped.
Artikkel 3
1. Artikli 1 lõikes 3 osutatud meetmete rakendamise lähtesummaks on 1 030 000 eurot.
2. Kulutusi, mida rahastatakse lõikes 1 sätestatud summast, hallatakse vastavalt liidu üldeelarve suhtes kohaldatavatele menetlustele ja eeskirjadele.
3. Järelevalvet lõikes 1 osutatud summa nõuetekohase haldamise üle teostab komisjon. Seetõttu sõlmib komisjon Rahvusvahelise Humanitaardemineerimise Keskusega rahastamislepingu, milles sätestatakse, et rakendamise toetusüksus tagab liidu rahalise abi nähtavuse, mis vastab selle suurusele.
4. Komisjon püüab sõlmida lõikes 3 nimetatud lepingu niipea kui võimalik pärast käesoleva otsuse jõustumist. Komisjon teavitab nõukogu kõigist raskustest selles protsessis ning teatab rahastamislepingu sõlmimise kuupäeva.
Artikkel 4
Kõrge esindaja esitab nõukogule aruande käesoleva otsuse rakendamise kohta, tuginedes rakendamise toetusüksuse poolt korrapäraselt koostatavatele aruannetele. Need aruanded on nõukogu poolt läbi viidava hindamise aluseks. Komisjon annab teavet käesoleva otsuse rakendamise finantsaspektide kohta.
Artikkel 5
Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.
Otsus kaotab kehtivuse 24 kuu möödumisel artikli 3 lõikes 3 nimetatud rahastamislepingu sõlmimisest või kuue kuu möödumisel pärast selle jõustumist, kui selle perioodi jooksul ei ole rahastamislepingut sõlmitud.
Brüssel, 13. november 2012