ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/162
ze dne 9. července 2014
o státní podpoře SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), kterou poskytlo Lotyšsko společnosti Parex
(oznámeno pod číslem C(2014) 4550)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Předchozí opatření ve prospěch společnosti Parex
(1)
Dne 10. listopadu 2008 oznámilo Lotyšsko Komisi soubor opatření státní podpory ve prospěch společnosti AS Parex banka (dále jen „Parex banka“), který měl podpořit stabilitu finančního systému. Komise tato opatření dne 24. listopadu 2008 dočasně schválila (2) (dále jen „první rozhodnutí o podpoře na záchranu“), a to na základě závazku Lotyšska, že do šesti měsíců předloží plán restrukturalizace společnosti Parex banka.
(2)
Na žádost Lotyšska schválila Komise dva soubory změn opatření podpory ve prospěch společnosti Parex banka, a to rozhodnutími ze dne 11. února 2009 (3) (dále jen „druhé rozhodnutí o podpoře na záchranu“) a 11. května 2009 (4) (dále jen „třetí rozhodnutí o podpoře na záchranu“).
(3)
Dne 11. května 2009 předložilo Lotyšsko plán restrukturalizace společnosti Parex banka. V rozhodnutí ze dne 29. června 2009 (5) dospěla Komise k předběžnému závěru, že oznámená restrukturalizační opatření představují státní podporu pro společnost Parex banka, a vyslovila pochybnosti o tom, zda lze tuto podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem. Komise se proto rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a požádala Lotyšsko, aby poskytlo informace, které jsou zapotřebí pro posouzení slučitelnosti podpory.
(4)
V období od 11. května 2009 do 15. září 2010 došlo mezi Lotyšskem a Komisí k řadě výměn informací a diskusí ohledně restrukturalizace společnosti Parex banka. V tomto období Lotyšsko několikrát plán restrukturalizace společnosti Parex banka aktualizovalo.
(5)
Plán restrukturalizace předpokládal rozdělení společnosti Parex banka na nově založenou tzv. „dobrou banku“ s názvem AS Citadele banka (dále jen „Citadele“), která převezme veškerá hlavní aktiva a některá nesouvisející aktiva (6), a tzv. „špatnou banku“ (dále jen „Reverta“ (7)), v níž zůstanou zbývající nesouvisející a nevýkonná aktiva. K tomuto rozdělení došlo dne 1. srpna 2010.
(6)
Rozhodnutím ze dne 15. září 2010 (8) (dále jen „konečné rozhodnutí o společnosti Parex“) schválila Komise plán restrukturalizace společnosti Parex banka, a to na základě závazků přijatých lotyšskými orgány, které byly předloženy dne 3. září 2010.
(7)
Rozhodnutím ze dne 10. srpna 2012 (dále jen „pozměňující rozhodnutí“) (9) schválila Komise na žádost Lotyšska změny tří závazků obsažených v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Tyto změny se týkaly: 1. prodloužení lhůty pro odprodej úvěrů v SNS (10) do dne 31. prosince 2014; 2. zvýšení limitu minimálních požadavků na kapitálovou přiměřenost vztahujících se na společnost Citadele na úrovni banky a skupiny a 3. povolení převodu maximálních částek poskytnutých úvěrů, které nebyly v předchozích letech využity, při současném dodržení původních omezení týkajících se podílu na trhu.
(8)
Komise bere na vědomí, že dne 5. června 2014 Lotyšsko výjimečně souhlasilo s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině.
1.2 Formální vyšetřovací řízení
(9)
Dne 1. října 2013 požádalo Lotyšsko o další změnu konečného rozhodnutí o společnosti Parex, a to o odklad lhůty pro odprodej činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku (11). Při posuzování této žádosti o změnu Komise zjistila, že Lotyšsko poskytlo společnostem Parex a Citadele státní podporu přesahující opatření podpory, která Komise schválila.
(10)
V období od […] (12) do 4. března 2014 se mezi Lotyšskem a Komisí uskutečnila řada výměn informací ohledně těchto dodatečných opatření podpory. Lotyšsko poskytlo další informace a dokumenty dne 30. října 2013, 31. ledna 2014 a 4. března 2014 (včetně revidovaného plánu restrukturalizace společnosti Parex banka).
(11)
Ode dne 11. listopadu 2013 dostává Komise každý měsíc rovněž aktuální informace o pokroku Lotyšska při prodeji společnosti Citadele, který byl zahájen v říjnu 2013.
(12)
Rozhodnutím ze dne 16. dubna 2014 (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) (13) Komise Lotyšsku sdělila, že se po posouzení informací, které lotyšské orgány předložily, rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“). V rozhodnutí o zahájení řízení vyzvala Komise zúčastněné strany, aby se k podpoře vyjádřily, a v reakci na tuto výzvu obdržela dne 23. května 2014 jedno podání.
(13)
Lotyšsko Komisi informovalo, že kvůli naléhavosti výjimečně souhlasí s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině.
2. POPIS
2.1 Dotčený podnik
(14)
Společnost Parex banka byla druhou největší bankou v Lotyšsku s celkovými aktivy k 31. prosinci 2008 ve výši 3,4 miliardy LVL (4,9 miliardy EUR). Společnost Parex banka byla založena v roce 1992. V listopadu 2008 získalo Lotyšsko od dvou největších akcionářů 84,83 % základního kapitálu banky za symbolickou celkovou kupní cenu ve výši 2 LVL (přibližně 3 EUR), což představuje opatření státní podpory, které Komise schválila v prvním a druhém rozhodnutí o podpoře na záchranu. Po rekapitalizaci, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu, Lotyšsko svůj podíl ve společnosti Parex banka dále navýšilo na přibližně 95 %, a to vložením dodatečné částky ve výši 140,75 milionu LVL v květnu 2009; toto opatření Komise schválila ve třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu.
(15)
V dubnu 2009 získala Evropská banka pro obnovu a rozvoj (dále jen „EBRD“) 25 % základního kapitálu společnosti Parex banka plus jednu akcii. Po rozdělení společnosti Parex banka na dobrou a špatnou banku v roce 2010 s následnými změnami vlastnické struktury jsou v současnosti akcionáři společnosti Citadele Lotyšsko (75 %) a EBRD (25 %), zatímco akcionáři společnosti Reverta jsou Lotyšsko (84,15 %), EBRD (12,74 %) a ostatní akcionáři (3,11 %).
(16)
Podrobný popis společnosti Parex banka do doby přijetí konečného rozhodnutí o společnosti Parex je uveden v 11. až 15. bodě odůvodnění zmíněného rozhodnutí.
2.2 Opatření podpory, která byla schválena ve prospěch společností Citadele a Reverta
(17)
Ve prospěch společnosti Parex banka schválila Komise v prvním, druhém a třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu (dále jen „rozhodnutí o podpoře na záchranu“) a rovněž v konečném rozhodnutí o společnosti Parex řadu opatření podpory.
(18)
Plán restrukturalizace, který Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, předpokládal, že podpora na záchranu, kterou již Komise povolila, bude prodloužena do konce období restrukturalizace a rozdělena mezi společnosti Citadele a Reverta. V konečném rozhodnutí o společnosti Parex byla schválena rovněž další podpora na restrukturalizaci společností Reverta a Citadele. V rozhodnutí byl stanoven i mechanismus využití podpory, která byla předběžně schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu, po rozdělení společnosti Parex banka, pokud jde o:
a)
podporu likvidity ve formě státních vkladů ve prospěch společností Citadele a Reverta (14);
b)
státní záruky za závazky společností Citadele a Reverta (15);
c)
státní rekapitalizační opatření ve prospěch společností Reverta a Citadele (16) a
d)
opatření na záchranu aktiv ve prospěch společnosti Citadele (17).
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
3.1. Dodatečná opatření, která Lotyšsko provedlo ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta
(19)
Podle zprávy, kterou dne 29. srpna 2013 předložil kontrolní správce (18), a dokumentů a informací, jež Lotyšsko poskytlo od října 2013, se zdálo, že Lotyšsko provedlo bez předběžného oznámení Komisi tato opatření:
a)
dne 22. května 2009 poskytlo Lotyšsko společnosti AS Parex banka podřízený úvěr ve výši 50,27 milionu LVL (kvalifikovaný jako kapitál tier 2) se splatností sedm let, tj. do dne 21. května 2016 (dále jen „první opatření“). Splatnost tohoto podřízeného úvěru přesahovala splatnost nejvýše pět let, která byla stanovena v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu a potvrzena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex;
b)
dne 27. června 2013 povolilo Lotyšsko společnosti Citadele dodatečné osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti (dále jen „druhé opatření“) u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL (z celkové částky ve výši 45 milionů LVL, kterou Lotyšsko v té době drželo) (19). Lotyšsko prodloužení splatnosti podřízených úvěrů Komisi neoznámilo;
c)
od roku 2011 mimoto Lotyšsko poskytuje společnosti Reverta podporu likvidity přesahující maximální výši schválenou Komisí v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (dále jen „třetí opatření“), a to podle základního scénáře i pesimistického scénáře (20).
(20)
Na základě informací, které měla Komise v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení k dispozici s ohledem na první a druhé opatření, měla Komise vážné pochybnosti, zda lze tato opatření považovat za slučitelná s vnitřním trhem, jelikož:
a)
v původním posouzení slučitelnosti podřízených úvěrů poskytnutých Lotyšskem se pětiletá doba splatnosti úvěrů považovala za nezbytné minimum, na jehož základě bylo možno úvěry pokládat za slučitelné, a
b)
nebyly předloženy žádné nové argumenty, které by odůvodňovaly, proč ve skutečnosti představuje naprosto nezbytné minimum delší doba splatnosti.
(21)
Stejně tak nebyly v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení předloženy dostatečné argumenty, které by prokazovaly slučitelnost třetího opatření.
(22)
Z těchto důvodů zahájila Komise s ohledem na protiprávní podporu, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního, druhého a třetího opatření, jak bylo popsáno v 19. bodě odůvodnění, formální vyšetřovací řízení podle čl. 13 odst. 1 a čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (21).
3.2. Porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku
(23)
Lotyšsko nedodrželo rovněž závazek, který je uveden v konečném rozhodnutí o společnosti Parex a který se týká odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku do dne 30. června 2013 bez správce převodu, nebo do dne 31. prosince 2013 s pomocí správce převodu (dále jen „čtvrté opatření“) (22). Závazek týkající se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku v těchto lhůtách byl proto porušen.
(24)
V rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k závěru, že porušení závazku popsaného v 21. bodě odůvodnění představuje zneužití podpory. Komise se proto rozhodla zahájit s ohledem na zneužití podpory formální vyšetřovací řízení podle článku 16 nařízení (ES) č. 659/1999.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(25)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení obdržela Komise připomínky od jedné fyzické osoby, která neposkytla údaje, jež by prokazovaly, že ji lze považovat za zúčastněnou stranu, tj. stranu, jejíž vlastní zájmy by mohly být ovlivněny opatřením (jako jsou například konkurenti nebo profesní sdružení (23)), nebo že jedná jménem zúčastněné strany.
(26)
Obdržené připomínky se týkaly údajné nezákonnosti s ohledem na společnost Parex banka a netýkaly se prvního, druhého a třetího opatření, jež Lotyšsko provedlo ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta, ani čtvrtého opatření. Připomínky se v zásadě týkaly skutečností a informací, které přímo nesouvisely s prosazováním pravidel státní podpory v dotyčném případě. Za účelem posouzení provedeného v tomto rozhodnutí byly proto zaevidovány a pokládány za obecné informace o trhu.
5. PŘIPOMÍNKY LOTYŠSKA K FORMÁLNÍMU VYŠETŘOVACÍMU ŘÍZENÍ
(27)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení podalo Lotyšsko dne 26. května 2014 připomínky, které měly odstranit pochybnosti, jež Komise uvedla s ohledem na slučitelnost prvního, druhého a třetího opatření a porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku.
(28)
Dne 30. května 2014 předložilo Lotyšsko rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace, v němž byly zahrnuty informace a kompenzační opatření uvedená v oddílech 5.1 až 5.5 tohoto rozhodnutí.
(29)
Na základě žádosti Komise o informace poskytlo Lotyšsko dne 23. června 2014 další údaje týkající se druhého opatření.
5.1 Ohledně původní splatnosti podřízených úvěrů přesahující splatnost stanovenou v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (první opatření)
(30)
Ve svých připomínkách ze dne 26. května 2014 Lotyšsko uvedlo, že přijetí prvního opatření bylo nezbytné, aby mohla společnost Parex banka dodržet platné regulativní požadavky solventnosti a zabránit tak nenapravitelnému zhroucení nestabilního, do značné míry vzájemně propojeného a závislého lotyšského bankovního systému.
(31)
Lotyšsko uvedlo, že v době přijetí prvního rozhodnutí o podpoře na záchranu měly lotyšské orgány k dispozici jen omezené informace o skutečné finanční situaci společnosti Parex banka a o kvalitě jejích aktiv. V původní žádosti o schválení opatření státní podpory Komisí se proto Lotyšsko zavázalo poskytnout podřízené úvěry s pětiletou splatností, jelikož tato splatnost představovala minimální splatnost, která byla nezbytná, aby se podřízené úvěry považovaly podle příslušných ustanovení lotyšských právních předpisů za kapitál tier 2.
(32)
Lotyšsko rovněž uvedlo, že za účelem lepšího posouzení finanční situace společnosti Parex banka nařídilo společnosti PricewaterhouseCoopers, aby ve společnosti Parex banka provedla hloubkovou prověrku, která byla dokončena dne 26. ledna 2009, po přijetí prvního rozhodnutí o podpoře na záchranu.
(33)
Lotyšsko současně zdůraznilo skutečnost, že v letech 2008-2009 byla situace na trhu velmi dynamická a že se kvalita úvěrů zhoršovala rychleji, než se očekávalo. Tato zhoršující se situace se odrazila i v přijetí tří rozhodnutí o podpoře na záchranu společnosti Parex banka ze strany Komise a předložení několika verzí plánu restrukturalizace společnosti Parex banka Lotyšskem, přičemž poslední verze byla předložena dne 11. května 2009 (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2009“).
(34)
V této souvislosti Lotyšsko objasnilo, že předpoklady a výhledy uvedené v rozhodnutích o podpoře na záchranu rychle zastarávaly kvůli rychlým změnám ekonomického prostředí, jež byly způsobeny především světovou finanční krizí a snižující se důvěrou trhu ve společnost Parex banka. Lotyšsko proto dospělo k závěru, že pětiletá splatnost podřízených úvěrů, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, již k stabilizaci zranitelného lotyšského bankovního systému nepostačuje. Skutečně se ukázalo, že společnost Parex banka, která byla v té době systémovou bankou, potřebovala podřízené úvěry s delší splatností než pět let, aby mohla dodržet požadavky solventnosti, a zejména splnit platné požadavky na kapitálovou přiměřenost.
(35)
Podle regulačního rámce (založeného na normách Basel II (24)), který se na společnost Parex banka vztahoval v době poskytnutí podřízených úvěrů, by se za kapitál tier 2 považovalo pouze 80 % úvěrů s pětiletou splatností ve výši 50,27 milionu LVL (tj. pouze 40,22 milionu LVL). Pro regulační účely bylo nutno uplatnit na částku podřízených úvěrů každý rok kumulativní diskontní (nebo amortizační) faktor s cílem zohlednit klesající hodnotu těchto nástrojů jakožto kladných složek regulatorního kapitálu. Pro účely kapitálové přiměřenosti je proto úvěr s pětiletou splatností na počátku způsobilý pouze s ohledem na 80 % jeho výše; začátkem druhého roku s ohledem na 60 % atd.
(36)
Toto podání Lotyšsko doložilo srovnávacími výpočty, které prokazují, že pokud by Lotyšsko poskytlo podřízené úvěry pouze s pětiletou splatností, nebyly by od počátku plně způsobilé jako kapitál tier 2.
(37)
Stanovení splatnosti podřízených úvěrů, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, na sedm let se ukázalo jako nezbytné, aby se mohla celá částka podřízených úvěrů ve výši 50,27 milionu LVL, které stát poskytl, považovat v období 2009-2010 za kapitál tier 2, takže společnost Parex banka mohla splnit cílový ukazatel kapitálové přiměřenosti. V tabulce 1 jsou uvedeny částky způsobilého kapitálu tier 2, které společnost Parex banka držela na konci každého roku, a to podle splatnosti podřízených úvěrů ve výši 50,27 milionu LVL, jež byly poskytnuty v květnu 2009.
Tabulka 1
Splatnost podřízených úvěrů poskytnutých v květnu 2009 a jejich kvalifikace jako kapitálu tier 2 (v milionech LVL)
Splatnost
2009
2010
2011
Úvěr s pětiletou splatností
40,22
30,16
20,11
Úvěr s šestiletou splatností
50,27
40,22
30,16
Úvěr se sedmiletou splatností
50,27
50,27
40,22
Úvěr s osmiletou splatností
50,27
50,27
50,27
(38)
Lotyšsko uvedlo, že dne 9. června 2009 předložila společnost Nomura International (kterou Lotyšsko v březnu 2009 ustanovilo za účelem organizace prodeje společnosti Parex banka) lotyšským orgánům strategii prodeje společnosti Parex banka s velmi ambiciózním harmonogramem, podle něhož se dokončení prodeje plánovalo v roce 2010. Bylo proto nezbytné, aby společnost Parex banka plně dodržovala platné kapitálové požadavky nejméně do konce roku 2010.
(39)
Lotyšsko rovněž uvedlo, že pokud by byla splatnost podřízených úvěrů pouze pět let, musel by plán restrukturalizace z roku 2009 zahrnovat další opatření k posílení kapitálové přiměřenosti společnosti Parex banka jiným způsobem (např. vložení nového vlastního kapitálu, okamžité rozšíření podřízených úvěrů atd.). Pokud by taková opatření nebyla přijata, byli by vkladatelé ponecháni bez ochrany a stabilita lotyšského finančního systému by byla značně ohrožena.
5.2 Ohledně neoznámeného prodloužení splatnosti podřízených úvěrů (druhé opatření)
(40)
Co se týká druhého opatření, Lotyšsko uvedlo, že další prodloužení splatnosti podřízených úvěrů bylo nezbytné kvůli změnám právní úpravy, k nimž došlo v roce 2013. Dne 1. března 2013 lotyšská Komise pro finanční a kapitálový trh společnosti Citadele sdělila, že ukazatel kapitálové přiměřenosti skupiny musí do konce roku 2013 v absolutním vyjádření dosáhnout minimálně 10 %, zatímco doporučený kapitálový poměr k odstranění stávajících a potenciálních rizik činil […]. Do března 2013 činil minimální požadovaný ukazatel kapitálové přiměřenosti 8,4 %.
(41)
Lotyšsko uvedlo, že druhé opatření bylo přijato v dobré víře, jelikož se lotyšské orgány domnívaly, že opatření je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, a jelikož nevedlo k žádným finančním ztrátám pro stát.
(42)
Lotyšsko rovněž prohlásilo, že se v době přijetí druhého opatření spolu se společností Citadele v dobré víře domnívalo, že možnost prodloužení splatnosti dotyčných podřízených úvěrů byla stanovena v příslušných rozhodnutích Komise a v plánu restrukturalizace.
(43)
Lotyšsko tvrdilo, že by se tržní investor v postavení většinového akcionáře společnosti Citadele nejprve vynasnažil zachovat v možném rozsahu hodnotu své investice a že by přijal a provedl opatření, která jsou nezbytná, aby se zamezilo snížení účetní hodnoty jeho podílu v důsledku toho, že banka nesplňuje kapitálové požadavky. Pokud by společnost Citadele nesplňovala přísnější požadavky na kapitálovou přiměřenost, které v té době uložila Komise pro finanční a kapitálový trh, byla by ohrožena stabilita, životaschopnost a prodejnost banky, což by mělo nepříznivý dopad na možnost prodeje banky za dobrých finančních podmínek.
(44)
Lotyšsko předložilo rovněž hypotetický srovnávací scénář, podle něhož nebylo druhé opatření provedeno. Podle tohoto hypotetického srovnávacího scénáře by doporučený kapitálový poměr nebyl dodržen, jelikož by ukazatel kapitálové přiměřenosti k 31. prosinci 2013 klesl pod 9,3 % v porovnání s požadovaným minimem ve výši 10 %.
(45)
Lotyšsko rovněž tvrdilo, že alternativní opatření k posílení kapitálové přiměřenosti společnosti Citadele (tj. navýšení kapitálu nebo poskytnutí nových podřízených úvěrů) nebyla schůdná. Lotyšsko konkrétně uvedlo, že v roce 2013 nemohla společnost Citadele získat podřízené úvěry od třetích investorů vzhledem k závazku lotyšských orgánů prodat společnost Citadele v krátké době (tj. do 31. prosince 2014). Nejistota ohledně možného nabyvatele a jeho budoucí strategie by poskytovatele podřízených úvěrů přiměla k tomu, že by s ohledem na podřízený úvěr, který poskytli společnosti Citadele, požadovali prodejní opci (doložka o změně kontroly) (25). To by ve skutečnosti znamenalo, že by se splatnost těchto podřízených úvěrů při poskytnutí pokládala za kratší než pět let, a úvěry by tudíž nebyly kvalifikovány jako kapitál tier 2.
(46)
V reakci na žádost Komise o informace, zda se Lotyšsko s ohledem na možné prodloužení splatnosti podřízených úvěrů poskytnutých společnosti Citadele obrátilo na EBRD, předložily lotyšské orgány dne 23. června 2014 své podání. V něm potvrdily, že se před provedením druhého opatření neobrátily na EBRD, aby jí navrhly prodloužení splatnosti podřízených úvěrů, které drží. V této souvislosti lotyšské orgány zopakovaly, že druhé opatření muselo být přijato, aby se zabránilo porušení nových, přísnějších kapitálových požadavků ze strany společnosti Citadele.
(47)
Lotyšsko uvedlo, že k prodloužení splatnosti podřízeného dluhu, který drželo ve společnosti Citadele, muselo přikročit neprodleně a že nejednalo o srovnatelném prodloužení splatnosti rovněž u podřízeného dluhu v držení EBRD.
(48)
Lotyšsko uvedlo, že jeho rozhodnutí v tomto ohledu bylo ovlivněno těmito třemi skutečnostmi.
a)
Potřeba účinně řešit hrozící porušení nových kapitálových požadavků: společnost Citadele vypočítala své potřeby s ohledem na kapitál tier 2 a dospěla k závěru, že by na rozdíl od přijetí druhého opatření, které zahrnovalo prodloužení splatnosti o osmnáct měsíců, případná změna splatnosti u podřízeného dluhu, na němž by se podílela i EBRD, vyžadovala podstatně delší prodloužení splatnosti. Důvodem je skutečnost, že jistina u tohoto úvěru byla nižší, a její dopad na kapitálovou pozici společnosti Citadele by byl tudíž podstatně nižší. Lotyšsko rovněž uvedlo, že by prodloužení splatnosti u podřízeného dluhu v držení EBRD vyžadovalo jednání s EBRD v tomto ohledu. Vzhledem k rozdílům, pokud jde o rozhodné právo a celkovou potřebnou právní strukturu, kterou by bylo nutno zavést, by prodloužení splatnosti podřízeného úvěru, na němž by se podílela i EBRD, při současném prodloužení splatnosti u části podřízeného dluhu v držení Lotyšska vyžadovalo složitá právní ujednání.
b)
Lotyšsko zdůraznilo, že v době prodloužení splatnosti rovněž usuzovalo, že by prodloužení splatnosti u podřízeného dluhu v držení EBRD ztížilo prodej společnosti Citadele, jelikož by v době prodeje existovalo více vzájemně propojených smluv týkajících se podřízeného dluhu. Lotyšsko se domnívalo, že by tato možnost prodej společnosti Citadele zkomplikovala, jelikož by mohla mít dopady na podmínky prodeje a pravděpodobně by zvýšila příslušné transakční náklady.
c)
Lotyšsko mimoto podotklo, že postavení EBRD vůči společnosti Citadele mohlo znamenat, že by rozhodování EBRD o schválení prodloužení splatnosti bylo složitější. Ve svém podání ze dne 23. června 2014 Lotyšsko uvedlo, že je pevně přesvědčeno o tom, že by EBRD s prodloužením splatnosti u příslušného nástroje v zásadě souhlasila. Lotyšsko však rovněž uznalo, že se postavení EBRD liší od postavení Lotyšska, jelikož Lotyšsko je většinovým akcionářem společnosti Citadele, může tudíž mít na proces prodeje rozhodující vliv a sjednat s uchazeči různé možnosti, pokud jde o splacení podřízených úvěrů. Lotyšsko proto připustilo, že by nedostatečná kontrola EBRD nad procesem prodeje společnosti Citadele mohla EBRD od prodloužení splatnosti příslušného úvěru odradit, nebo by každopádně vedla k zdlouhavým jednáním.
5.3 Ohledně neoznámené podpory likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta (třetí opatření)
(49)
Lotyšsko a společnost Reverta uznaly, že od prosince 2010 přesahuje podpora likvidity, kterou Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka (a poté společnosti Reverta) povolenou výši likvidity, která byla stanovena v 55. bodě odůvodnění konečného rozhodnutí o společnosti Parex. V rozhodnutí o zahájení řízení bylo uvedeno, že k 31. prosinci 2013 činila nesplacená podpora likvidity poskytnutá společnosti Reverta 362,52 milionu LVL, což o 55,52 milionu LVL překračovalo maximální výši likvidity, která byla v případě „pesimistického scénáře“ stanovena na 307 milionů LVL.
(50)
Lotyšsko tvrdilo, že Komise v konečném rozhodnutí o společnosti Parex původně schválila přeměnu podpory likvidity poskytnuté společnosti Parex banka ve výši ve výši 218,7 milionu LVL na kapitál. Tato částka, která měla být přeměněna na kapitál, se posléze v pozměňujícím rozhodnutí snížila na 118,7 milionu LVL. Pokud by byla podpora likvidity ve výši 118,7 milionu LVL přeměněna na kapitál, výše této podpory by se snížila a byly by dodrženy povolené limity. Na kapitál však byla z celkové podpory likvidity ve výši 118,7 milionu LVL ve skutečnosti přeměněna pouze částka ve výši 49,5 milionu LVL. Tuto skutečnost uvedlo Lotyšsko jako hlavní příčinu nadměrné výše likvidity.
(51)
Lotyšsko rovněž tvrdilo, že nadměrná podpora byla zapříčiněna i prodlevami při tvorbě hotovosti v porovnání s úrovněmi, které se předpokládaly v době vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex. Kvůli pozdním platbám dlužníků neplnících řádně své povinnosti byla hotovost získána zpět přibližně o dva roky později. Lotyšsko se domnívá, že tento jev je dočasný, a očekává, že v roce 2015-2016 bude poskytování nadměrné podpory likvidity ukončeno.
(52)
Lotyšsko i společnost Reverta však uznávají odchylku od povolených částek podpory v důsledku potíží, jimž po přijetí pozměňujícího rozhodnutí čelily při náležitém rozdělení státní podpory mezi povolenou podporu likvidity a kapitálové příspěvky.
(53)
Lotyšské orgány rovněž objasnily, že v zájmu zachování bankovní licence společnosti Parex banka (nyní Reverta) muselo Lotyšsko vložit do společnosti Parex banka větší kapitál, než se předpokládalo původně (minimální výše kapitálu, jež se vyžadovala podle solventnostních pravidel, byla vyšší než maximální kapitálová podpora ve výši 218,7 milionu LVL, která byla schválena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex). Na základě původního plánu restrukturalizace, který byl Komisi předložen, by ekonomická hodnota získaná prodejem aktiv a přeměna částky ve výši 218,7 milionu LVL nepostačovaly k tomu, aby společnost Parex banka (Reverta) splňovala regulativní požadavky na kapitálovou přiměřenost.
(54)
Pokud měla být licence zachována, potřebovala tudíž společnost Parex banka (Reverta) dodatečný kapitál. Po odebrání bankovní licence by byla výše dodatečné podpory omezena na částku nezbytnou k likvidaci společnosti.
(55)
Podle Lotyšska již nebylo po 31. prosinci 2011 nutné přeměnit na kapitál další podporu likvidity, jelikož společnosti Reverta byla odebrána bankovní licence. O svém plánu nepřeměnit po 31. prosinci 2011 podporu likvidity na kapitál Lotyšsko Komisi vyrozumělo během výměn informací, které předcházely přijetí pozměňujícího rozhodnutí, ačkoli tento svůj záměr nepotvrdilo ani neurčilo technické důsledky nepřeměnění podpory na kapitál a nesdělilo je Komisi. Lotyšsko zejména nezmínilo, že se v důsledku „nepřeměnění“ na kapitál nebudou finanční prostředky, které již byly poskytnuty jako podpora likvidity, snižovat tak rychle, jak se požadovalo v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(56)
Jelikož do 31. prosince 2011 byla na kapitál přeměněna pouze podpora likvidity ve výši 49,5 milionu LVL a podpora likvidity ve výši 69,2 milionu LVL na kapitál přeměněna nebyla, byla podpora likvidity vyšší, než bylo schváleno, o přibližně stejnou částku.
(57)
Podle Lotyšska bylo zachování podpory likvidity a nepřeměnění této podpory na kapitál pro lotyšské orgány nejméně nevýhodným opatřením a ve skutečnosti omezilo státní podporu na nezbytné minimum.
(58)
Lotyšsko a společnost Reverta potvrdily, že společnost Reverta již nepotřebuje „nové finanční prostředky“. Vzhledem k nižší částce podpory likvidity, která byla přeměněna na kapitál, Lotyšsko u společnosti Reverta předpokládá na konci roku 2014 podporu likvidity ve výši [300-350] milionů LVL, na konci roku 2015 ve výši [250-300] milionů LVL a na konci roku 2016 a 2017 (po likvidaci společnosti Reverta) ve výši [200-250] milionů LVL. Podle Lotyšska tato podpora likvidity přesáhne původně schválenou výši, jelikož i) na kapitál byla přeměněna nižší částka podpory likvidity a ii) očekává se, že peněžní prostředky získané při likvidaci společnosti Reverta budou nižší, než se plánovalo původně.
(59)
Podle nových odhadů hotovosti, které zohledňují potíže při zpětném získávání aktiv, Lotyšsko očekává, že společnost Reverta bude mít na konci procesu likvidace (k 31. prosinci 2017) záporný kapitál ve výši [250-300] milionů LVL.
5.4 Ohledně závazku týkajícího se odprodeje činnosti v oblasti správy majetku (čtvrté opatření)
(60)
Lotyšsko zahájilo v roce 2011 proces prodeje společnosti Citadele, aby dodrželo závazky, které přijalo a které byly uvedeny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. První pokus o prodej se uskutečnil s pomocí společnosti Nomura International jakožto poradce, kvůli značným nepokojům v eurozóně, které byly způsobeny hospodářskou a finanční krizí v Řecku a rovněž pádem společností Snoras a Krajbanka v Litvě a Lotyšsku, však tento pokus nebyl úspěšný.
(61)
V únoru 2013 zadalo Lotyšsko nezávislému odborníkovi […] zvláštní studii, která se týkala mimo jiné dopadu odprodeje činnosti v oblasti správy majetku ke dni stanovenému v závazcích. Odborník prokázal, že hodnota dvou jednotlivých subjektů (činnost v oblasti správy majetku a zbývající část společnosti Citadele) je nižší než hodnota celé společnosti Citadele. Pokud by byla proto společnost Citadele připravena o činnost v oblasti správy majetku, snížilo by to účetní hodnotu banky, a tudíž znehodnotilo hodnotu podílů. Pomocí různých odhadů odborník prokázal, že bez činnosti v oblasti správy majetku by se „provozní zisk banky prudce snížil, […]“ a že […] by se dále zhoršilo.
(62)
Podle Lotyšska by na základě studie odborníka odprodej činnosti v oblasti správy majetku odděleně od zbývající části společnosti Citadele v roce 2013 poškodil životaschopnost společnosti Citadele, a tudíž její prodejnost. Tento prodej by významně omezil schopnost banky přilákat soukromé účastníky, aby do společnosti Citadele investovali za přiměřenou cenu. V roce 2013 byl proto zahájen druhý proces prodeje celé společnosti Citadele s pomocí společností Société Générale a Linklaters LLP jakožto externích poradců. V současnosti se zvažují dva způsoby prodeje, a to spojení a akvizice nebo primární veřejná nabídka akcií.
5.5 Kompenzační opatření navrhovaná Lotyšskem
(63)
K zajištění slučitelnosti dodatečné podpory ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního, druhého a třetího opatření, a neprovedení odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku ve stanovené lhůtě (čtvrté opatření) s vnitřním trhem podle pravidel Unie v oblasti státní podpory navrhlo Lotyšsko řadu závazků, které jsou uvedeny v 64. až 73. bodě odůvodnění.
5.5.1 Lhůta pro prodej společnosti Citadele a odprodej činnosti v oblasti správy majetku
(64)
Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že se všemožně vynasnaží získat co nejdříve, nejpozději však do […], závazné nabídky na odkup celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele (včetně činnosti v oblasti správy majetku). Prodej musí být dokončen nejpozději do […]. Rozhodnutí o vhodné struktuře a podmínkách prodeje (např. obchodní prodej nebo primární veřejná nabídka akcií) je ponecháno na uvážení Lotyšské republiky (a jejího poradce), pokud Lotyšská republika odprodá celý podíl ve společnosti Citadele nejpozději do […]. V případě primární veřejné nabídky akcií se Lotyšská republika zavazuje, že se s Komisí pro finanční a kapitálový trh dohodne na závazném prospektu do […].
(65)
Lotyšsko a společnost Citadele se rovněž zavazují jmenovat správce převodu, pokud nebudou do […] obdrženy závazné nabídky nebo pokud nebude v případě primární veřejné nabídky akcií za stejným účelem s Komisí pro finanční a kapitálový trh dohodnut prospekt. V tomto případě přijme Lotyšská republika potřebná opatření s cílem zajistit, aby byl správce převodu jmenován a zahájil svou činnost ke dni […]. Má se za to, že správcem převodu může být jmenován i finanční poradce při prodeji společnosti Citadele, a to k […]. Je-li jmenován správce převodu, Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že do […] obdrží závazné nabídky, které jsou pro všechny strany neodvolatelné, a že do […] uzavřou závaznou a nezrušitelnou smlouvu o prodeji celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele, který bude dokončen nejpozději ke dni […].
(66)
Lotyšsko a společnost Citadele se dále zavazují, že ke dni […] společnost Citadele […] novou oblast činnosti a zbývající činnost společnosti Citadele bude […], pokud Lotyšská republika neuzavře do […] závaznou a nezrušitelnou smlouvu předpokládající ukončení prodeje celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele do […], nebo pokud primární veřejná nabídka akcií Lotyšské republice neumožní prodat celý její podíl ve společnosti Citadele do […].
(67)
Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že transakci týkající se prodeje a koupě celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele ukončí do […]. Neuskuteční-li se prodej tohoto podílu do […], zavazují se, že společnost Citadele […] novou oblast činnosti a zbývající činnost společnosti Citadele bude […].
(68)
Je-li v kterémkoli z opatření uvedených v 64. až 67. bodě odůvodnění společnost Citadele […], mohou být části činnosti společnosti Citadele, o něž projeví zájem třetí strany, prodány a převedeny Lotyšskou republikou a/nebo společností Citadele na tuto třetí stranu (aniž jsou dotčeny zásady […] a bez poskytnutí nové státní podpory).
5.5.2 Další snížení výše povolených kapitálových příspěvků
(69)
Co se týká společnosti Reverta, v pozměňujícím rozhodnutí byla povolena přeměna státních vkladů a úroků (podpora likvidity) v celkové výši 118,7 milionu LVL na kapitál. Jelikož doposud byla na kapitál přeměněna pouze likvidní podpora ve výši 49,5 milionu LVL, navrhuje Lotyšsko snížit neprodleně a trvale maximální celkovou výši kapitálu, kterou může Lotyšsko poskytnout společnosti Reverta, na 49,5 milionu LVL, a to z předchozí částky ve výši 118,7 milionu LVL.
5.5.3 Závazky týkající se opatření k většímu sdílení nákladů, a to zabráněním odlivu hotovosti k podřízeným věřitelům společnosti Reverta pocházejícím z dřívější doby
(70)
Lotyšsko uznává, že k zajištění slučitelnosti prvního, druhého a třetího opatření s vnitřním trhem jsou zapotřebí opatření k většímu sdílení nákladů. Tato opatření mimo jiné zajistí, aby z dodatečné státní podpory poskytnuté společnostem Reverta a Citadele neměly nepatřičný prospěch třetí strany.
(71)
Za tímto účelem se Lotyšsko zavazuje, že zvýší předchozí závazky týkající se sdílení nákladů, a to rekapitalizací z vnitřních zdrojů od bývalých většinových akcionářů společnosti Parex banka, jejich přidružených podniků a ostatních věřitelů (dále jen „podřízení věřitelé z dřívější doby“), kteří poskytli podřízené úvěry (dále jen „podřízené úvěry z dřívější doby“).
(72)
Společnost Reverta překročila částky podpory likvidity, které byly povoleny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, částečně kvůli vyplácení úroků u podřízených úvěrů z dřívější doby. Pokud by společnost Reverta tyto úroky nevyplatila nebo pokud by byly podřízené úvěry z dřívější doby odepsány ihned po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex, nemuselo by Lotyšsko přijmout první, druhé a třetí opatření v rozsahu, v jakém byla tato opatření skutečně provedena.
(73)
Na základě výše uvedených skutečností Lotyšsko navrhlo, že objasní a posílí své závazky, pokud jde o jistinu a úroky splatné s ohledem na podřízené úvěry z dřívější doby:
a)
Společnosti Citadele a Reverta (bývalá Parex banka) a jejich přidružené podniky nevyplatí držitelům podřízeného dluhu nebo akcionářům s výjimkou lotyšského státu a EBRD úroky, dividendy ani kupóny ze stávajících kapitálových nástrojů (včetně prioritních akcií, akcií se zvláštním právem hlasování a nástrojů zahrnovaných do vyšší a nižší třídy tier 2) (splatné nebo vzniklé) ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto nástrojům, a to do doby splacení státní podpory poskytnuté společnosti Reverta a/nebo Citadele v plné výši, neexistuje-li právní povinnost tak učinit. Pokud existuje takováto právní povinnost, Lotyšsko se zavazuje, že ji co nejdříve zruší (každopádně nejpozději do 30. dubna 2015).
b)
Lotyšsko se rovněž zavazuje, že u podřízených úvěrů z dřívější doby nebude splácet (do splacení veškeré státní podpory poskytnuté společnostem Reverta/Citadele v plné výši) neuhrazený dluh (jistinu), který bude:
i)
předmětem závazného nařízení, že platby na základě podřízených úvěrů z dřívější doby nejsou splatné a vymahatelné, nebo
ii)
přeměněn na kapitál tier 1 bez hlasovacích práv, nebo
iii)
odepsán,
a to v rozsahu nezbytném k pokrytí záporné čisté hodnoty aktiv společnosti Reverta a pokud existuje náležitý právní základ.
c)
Lotyšsko se zavazuje, že přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistilo, že právní předpisy potřebné k splnění výše uvedených závazků budou přijaty nejpozději do 30. dubna 2015.
5.6 Reakce Lotyšska na připomínky třetí strany
(74)
Dne 6. června 2014 poskytlo Lotyšsko svou odpověď na připomínky třetí strany, které Komise obdržela. Lotyšsko uvedlo, že tvrzení uvedená v těchto připomínkách jsou nepodložená a s ohledem na rozhodnutí o zahájení řízení nemají žádný význam. Lotyšsko tvrzení třetí strany odmítlo a požadovalo, aby je Komise nebrala v potaz.
6. POSOUZENÍ
6.1 Existence státní podpory na základě nových opatření
(75)
V čl. 107 odst. 1 SFEU je stanoveno, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(76)
Aby se opatření považovalo za státní podporu, musí být kumulativně splněny tyto podmínky: a) opatření musí být financováno ze státních prostředků; b) musí poskytovat selektivní výhodu, která může zvýhodnit určité podniky nebo určitá odvětví výroby; c) opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a může ovlivnit obchod mezi členskými státy.
6.1.1 První opatření
(77)
Skutečnost, že poskytnutí podřízených úvěrů společnosti Parex banka ze strany Lotyšska představuje státní podporu, byla zjištěna v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu, v němž Komise schválila vydání podřízených dluhových nástrojů s pětiletou splatností jako slučitelné opatření podpory. Komise v té době rozhodla, že by investor v tržním hospodářství podřízený úvěr s pětiletou splatností neposkytl (26).
(78)
Podřízené úvěry, které Lotyšsko společnosti Parex banka skutečně poskytlo, byly totožné jako opatření, které Komise schválila, s výjimkou toho, že měly delší dobu splatnosti, což společnosti Parex banka poskytlo dodatečnou výhodu.
(79)
Podřízený dluh se sedmiletou splatností poskytne dlužníkovi větší výhodu než podřízený dluh s pětiletou splatností, jelikož se u jakékoli investice při prodloužení její splatnosti riziko pro investora zvyšuje. S ohledem na podřízený úvěr se sedmiletou splatností je ještě méně pravděpodobné, že by investor v tržním hospodářství poskytl podřízený úvěr s takovouto delší splatností, než v případě pětileté doby splatnosti. Z tohoto důvodu představuje delší splatnost podřízeného dluhu pro společnost Parex banka dodatečnou výhodu v porovnání s formou podřízeného dluhu, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Jelikož v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu již bylo konstatováno, že jsou splněny všechny ostatní požadavky na existenci státní podpory, představuje první opatření dodatečnou státní podporu.
6.1.2 Druhé opatření
(80)
Dne 27. června 2013 povolilo Lotyšsko společnosti Citadele dodatečné osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL (z celkové částky ve výši 45 milionů LVL, kterou Lotyšsko v té době drželo).
(81)
V rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise vzhledem k neexistenci dalších argumentů za to, že by toto prodloužení splatnosti investor v tržním hospodářství nepovolil, jelikož v porovnání s předchozí formou podřízených úvěrů představuje dodatečná rizika. Komise se proto domnívala, že delší splatnost podřízeného dluhu představuje dodatečnou výhodu, kterou stát poskytl společnosti Citadele, v porovnání s formou podřízeného dluhu, jež byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, představuje tudíž dodatečnou podporu.
(82)
Lotyšsko uvedlo, že by se tržní investor racionálně rozhodl přijmout zvláštní opatření k zachování kapitálové přiměřenosti banky, aby ochránil hodnotu své investice. Lotyšsko proto v podstatě tvrdí, že druhé opatření společnost Citadele nezvýhodnilo, jelikož poskytnutí dodatečné podpory bylo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
(83)
Komise nezpochybňuje skutečnost, že se na transakci, jako je druhé opatření, vztahuje zásada investora v tržním hospodářství. Připomíná však, že soudy Unie zdůraznily, že pokud se členský stát během správního řízení dovolává uvedeného kritéria, má v případě pochybností povinnost jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných skutečností prokázat, že prováděné opatření vydal v postavení akcionáře, a že v tomto ohledu lzezejména vyžadovat důkazy, z nichž je patrné, že toto rozhodnutí vychází z hospodářských hodnocení srovnatelných s těmi, které by za okolností daného případu prováděl pro účely určení budoucí výnosnosti uvedené investice racionální soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení uvedeného státu předtím, než takovou investici uskuteční (27).
(84)
V tomto kontextu se Komise domnívá, že tvrzení Lotyšska, že jednalo v souladu se zásadou subjektu v tržním hospodářství, nebylo doloženo příslušnými argumenty a podrobnou analýzou.
(85)
Komisi nebyly za prvé předloženy žádné důkazy, že současně s rozhodnutím o provedení druhého opatření provedlo Lotyšsko ocenění své investice do společnosti Citadele. Tržní investor v postavení akcionáře by stanovil hodnotu společnosti Citadele, aby určil současnou hodnotu své investice do této banky před provedením druhého opatření (tudíž bez opatření) a po provedení tohoto opatření, a tyto dvě hodnoty by porovnal. Komise se domnívá, že tržní investor, který je motivován ziskem, by nejprve stanovil současnou hodnotu své investice do banky a poté by zjistil, zda je současná hodnota této investice chráněna dodatečným prodloužením splatnosti podřízených úvěrů. Pokud by výsledek tohoto posouzení ukázal, že hodnotu lze ochránit či ji dokonce zvýšit, pak by tržní investor, který je motivován ziskem, ve druhém kroku porovnal alternativní náklady ochrany (či zvýšení) hodnoty a rozdíl v hodnotě.
(86)
Pokud Lotyšsko provedlo tuto analýzu, mělo by dokázat, že povolení delší splatnosti představovalo účinné opatření přinejmenším k ochraně hodnoty investice, a poté by mělo prokázat, že alternativní náklady provedení tohoto opatření byly nižší než nárůst hodnoty. Pouze v případě, jsou-li alternativní náklady povolení delší splatnosti nižší než ochrana hodnoty vyplývající z druhého opatření, může Komise souhlasit s tím, že Lotyšsko jednalo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Lotyšsko však neposkytlo stanovení hodnoty investice ani analýzu, která prokazuje, že alternativní náklady povolení delší splatnosti byly nižší než ochrana hodnoty v důsledku provedení druhého opatření.
(87)
Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že nelze mít za to, že druhé opatření je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(88)
Stanovené principy použití zásady subjektu v tržním hospodářství za druhé každopádně vyžadují porovnání jednání racionálního soukromého investora v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu (28). Při stanovení hodnoty investice do společnosti Citadele mělo proto Lotyšsko vzít v úvahu závazky uvedené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, které se týkaly prodeje této společnosti. V červnu 2013, v době provedení druhého opatření, zahrnovaly tyto závazky povinnost prodat společnost Citadele do 31. prosince 2014 a rovněž povinnost prodat společnost Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku (jelikož činnost v oblasti správy majetku měla být odprodána zvlášť, pokud nebyla prodána do 30. června 2013). Jelikož dne 27. června 2013, kdy bylo prodloužení splatnosti povoleno, se pro činnost v oblasti správy majetku nenašel žádný kupující, závěr soukromého investora by byl ten, že činnost v oblasti správy majetku spolu se společností Citadele nelze prodat ve lhůtě, která byla v konečném rozhodnutí o společnosti Parex stanovena do dne 30. června 2013, a oba subjekty bylo proto nutno prodat samostatně.
(89)
Soukromý akcionář banky v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu by mimoto neměl důvod předpokládat, že od splnění těchto závazků bude upuštěno nebo že jejich splnění bude odloženo, jelikož veškeré tyto změny musela schválit Komise. Při stanovení hodnoty investice v červnu 2013 nebylo proto možno očekávat, že tyto povinnosti nebudou relevantní, jelikož nebylo možné předjímat, že Komise schválí změnu povinností před skončením období, v němž je mělo Lotyšsko splnit.
(90)
Za účelem rozhodnutí, zda prodloužení splatnosti povolit, či nikoli musely proto parametry pro stanovení hodnoty investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013 zahrnovat závazky, které byly uvedeny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že vzalo všechny tyto parametry v úvahu nebo že tehdejší hodnota jeho investice, která by vyplývala z jejich zohlednění, je vyšší než alternativní náklady povolení prodloužení splatnosti. Z tohoto důvodu se Komise domnívá, ženelze mít za to, že druhé opatření je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(91)
Za třetí, i kdyby Lotyšsko provedlo dostatečně podrobnou analýzu druhého opatření jakožto způsobu ochrany hodnoty jeho investice do společnosti Citadele v červnu 2013 a i kdyby vzalo při této analýze v úvahu omezení vyplývající z nadcházejícího prodeje společnosti Citadele a samostatného odprodeje činnosti v oblasti správy majetku, která by zohlednil subjekt v tržním hospodářství, tvrzení Lotyšska ohledně nákladů na druhé opatření a výše hodnoty investice do společnosti Citadele, která byla tímto opatřením údajně ochráněna, nejsou věrohodná.
(92)
Ačkoli Lotyšsko na straně jedné tvrdí, že druhé opatření neznamenalo pro stát žádné náklady, toto tvrzení není doloženo bližšími údaji či důkazy ohledně posouzení nákladů, které Lotyšsko provedlo v době přijetí druhého opatření. Tato analýza alternativních nákladů a veškerých dalších nákladů souvisejících s druhým opatřením by byla nezbytnou podmínkou pro soukromého investora, který se snaží racionálně rozhodnout, zda má povolit prodloužení splatnosti podřízeného úvěru. Neposouzení nákladů vede Komisi k závěru, že by soukromý investor nebyl schopen posoudit vhodnost druhého opatření z hlediska maximalizace zisku.
(93)
Ačkoli Lotyšsko na druhou stranu tvrdí, že druhé opatření ochránilo hodnotu investice Lotyšska do společnosti Citadele, toto tvrzení nedokládají charakteristiky investice členského státu do společnosti Citadele v červnu 2013. Komise podotýká, že u investora orientovaného na zisk závisí současná hodnota investice na vyhlídce na budoucí toky příjmů plynoucí z této investice (například v podobě dividend) ve spojení s kapitálovou hodnotou této investice v daném okamžiku (kterou lze odvodit například z ceny, kterou by za investici akcionáře kupující zaplatil v daném okamžiku, nebo z diskontované hodnoty ceny, kterou by za investici akcionáře kupující zaplatil v budoucnu). Všechny ukazatele, které má Komise k dispozici, naznačují, že hodnota investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013 byla nízká, pokud byla vůbec kladná.
(94)
Co se týká možných budoucích toků příjmů z investice Lotyšska do společnosti Citadele, nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že v červnu 2013 mohli akcionáři od společnosti Citadele očekávat v dohledné době výplatu dividend. Posouzení provedené soukromým akcionářem banky v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu s ohledem na očekávané příjmy z výplaty dividend by bylo spojeno s povinností prodat společnost Citadele do 31. prosince 2014. Ve studii, která je popsána v 61. bodě odůvodnění, je mimoto zjištěno, že by společnost Citadele byla bez činnosti v oblasti správy majetku ztrátová, což je závěr, který vyhlídku na prospěch z případné výplaty dividend dále snižuje, jelikož dne 27. června 2013 by subjekt v tržním hospodářství musel předpokládat, že společnost Citadele a činnost v oblasti správy majetku budou prodány samostatně.
(95)
V době povolení prodloužení splatnosti neexistovaly žádné důkazy, že společnost Citadele bude schopna (vzhledem k očekávanému zisku a kapitálovému poměru) vyplatit dividendy do 31. prosince 2014, jelikož kapitálový poměr ve výši 10,3 %, jehož mělo být dosaženo do 31. prosince 2013, by jen nepatrně přesáhl požadovaný minimální kapitálový poměr ve výši 10 % a byl by podstatně nižší než kapitálový poměr ve výši […] %, který Komise pro finanční a kapitálový trh doporučila k odstranění stávajících a potenciálních rizik pro společnost Citadele. Soukromý investor by proto vzal v úvahu skutečnost, že v červnu 2013 existovala malá pravděpodobnost, že by akcionáři mohli v dohledné době od společnosti Citadele očekávat výplatu dividend.
(96)
Pokud jde o kapitálovou hodnotu investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013, studie předložená lotyšskými orgány, která je popsána v 61. bodě odůvodnění a která byla vypracována v únoru 2013, prokazuje, že by samostatný odprodej činnosti v oblasti správy majetku měl na společnost Citadele nepříznivý dopad. Soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení Lotyšska v červnu 2013 by vzal v úvahu skutečnost, že přibližně o čtyři měsíce dříve nezávislý odborník zjistil, že prodejní hodnota společnosti Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku je nižší než prodejní hodnota obou subjektů společně. Takovýto soukromý investor by proto potřeboval pádné důvody z hlediska maximalizace návratnosti přizpůsobené riziku, aby převzal dodatečná rizika související s povolením prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů. Lotyšsko však nepředložilo žádné důkazy, pokud jde o takovéto pádné důvody k tomu, aby subjekt v tržním hospodářství v té době převzal tato dodatečná rizika. I když bylo prodloužení splatnosti povoleno, neexistovaly žádné důkazy, že by bylo možnospolečnost Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku prodat za […], což vede Komisi k závěru, že v červnu 2013 nemělo Lotyšsko […] s ohledem na ochranu své investice, což bylo […] pro provedení druhého opatření.
(97)
Tyto další důvody vedly Komisi rovněž k tomu, že usuzovala, že druhé opatření nelze pokládat za opatření, které je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(98)
Za čtvrté, Komise bere rovněž na vědomí, že EBRD, která byla v červnu 2013 kromě lotyšského státu jediným dalším akcionářem společnosti Citadele, splatnost podřízeného úvěru pro společnost Citadele neprodloužila, a že se Lotyšsko na EBRD neobrátilo, aby s ní projednalo účast na druhém opatření, jak je objasněno v 46. až 48. bodě odůvodnění. Nevynaložení jakékoli snahy o projednání sdílení nákladů na druhé opatření, pokud mělo toto opatření ochránit hodnotu investice do společnosti Citadele, je dalším signálem toho, že druhé opatření nebylo v souladu s požadavky zásady subjektu v tržním hospodářství.
(99)
Komise v této souvislosti za prvé připomíná, že podle dopisu Komise pro finanční a kapitálový trh měla společnost Citadele na splnění nového ukazatele kapitálové přiměřenosti deset měsíců (od 1. března do 31. prosince 2013). Komise se v tomto ohledu domnívá, že by většinový akcionář využil celé desetiměsíční období k tomu, aby s ohledem na splnění nového kapitálového požadavku našel vhodné řešení, které minimalizuje jeho vlastní náklady. Tvrzení Lotyšska ohledně usnadnění prodeje společnosti Citadele nevysvětluje, proč bylo druhé opatření přijato (aniž byl osloven menšinový akcionář společnosti Citadele) do čtyř měsíců od obdržení dopisu Komise pro finanční a kapitálový trh, místo aby bylo využito celé zbývající období.
(100)
I kdyby účast EBRD na prodloužení splatnosti znamenala opatření s odlišnými charakteristikami, než tomu bylo v případě druhého opatření, Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že by toto odlišné opatření za účasti EBRD bylo méně účinné než druhé opatření nebo že by bylo pro většinového akcionáře v porovnání s náklady druhého opatření nákladnější.
(101)
Co se týká tvrzení Lotyšska, že by prodloužení splatnosti podřízeného úvěru ze strany EBRD znamenalo dodatečnou zátěž v době prodeje společnosti Citadele, lotyšské orgány nepředložily žádné údaje, které by prokazovaly, že by toto prodloužení skutečně vedlo k dodatečným nákladům. Nebyla provedena žádná konkrétní studie týkající se nákladů na prodej společnosti Citadele po provedení druhého opatření v porovnání s náklady na hypotetický prodej společnosti Citadele po prodloužení splatnosti, jehož se zúčastnila i EBRD, s cílem odůvodnit tvrzení Lotyšska, že by to představovalo dodatečnou zátěž. Komise se domnívá, že by soukromý subjekt zvažující možnosti ochrany hodnoty své investice do společnosti Citadele byl přinejmenším schopen odkázat na stanovení alternativních nákladů souvisejících s prodloužením splatnosti podřízených úvěrů poskytnutých bance ze strany menšinového akcionáře společnosti Citadele s ohledem na její následný prodej.
(102)
Jak je uvedeno v písm. c) 48. bodu odůvodnění, Lotyšsko uvedlo, že se domnívalo, že by EBRD byla ochotna prodloužit splatnost úvěrů, které poskytla společnosti Citadele. Komise se domnívá, že i kdyby účast EBRD znamenala větší složitost, soukromý většinový akcionář, který u svého stávajícího podřízeného dluhu zvažuje prodloužení splatnosti ve prospěch společnosti Citadele, by se přinejmenším obrátil na menšinového akcionáře, který byl rovněž držitelem podřízeného dluhu společnosti Citadele, aby zjistil, zda se tento i) bude podílet na nákladech na dodatečnou podporu pro společnost Citadele prodloužením splatnosti vlastních úvěrů, nebo ii) uzavře alternativní ujednání přímo s většinovým akcionářem s cílem uhradit většinovému akcionáři náklady na druhé opatření. S ohledem na použití zásady subjektu v tržním hospodářství nemůže Komise souhlasit s tím, že většinový akcionář společnosti převezme veškeré náklady spojené s ochranou hodnoty všech investic do této společnosti, a tím ochrání i hodnotu investice menšinového akcionáře, aniž by se na něj obrátil, aby jej požádal o příspěvek.
(103)
Vzhledem k těmto faktorům představuje skutečnost, že EBRD nebyla v období od 1. března 2013 do 27. června 2013 oslovena, další signál, že druhé opatření nebylo provedeno v souladu s požadavky zásady subjektu v tržním hospodářství.
(104)
U žádného ze čtyř důvodů uvedených v 85. až 103. bodě odůvodnění nebylo jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných důkazů zjištěno, že druhé opatření lze přičíst členskému státu v postavení soukromého akcionáře. Za této situace nemůže Komise souhlasit s tím, že společnost Citadele mohla za okolností, které odpovídají obvyklým tržním podmínkám, získat stejnou výhodu, jaká jí byla poskytnuta ze státních prostředků v podobě druhého opatření.
(105)
Lotyšsko provedlo druhé opatření ve prospěch společnosti Citadele, která působí a bude působit na trzích otevřených mezinárodní hospodářské soutěži. Jakákoli výhoda poskytnutá ze státních prostředků proto nepříznivě ovlivní hospodářskou soutěž v bankovním sektoru a má dopad na obchod uvnitř Unie. Opatření je rovněž selektivní, jelikož zvýhodňuje pouze společnost Citadele. Opatření je financováno ze státních prostředků. Jak Lotyšsko objasnilo v 45. bodě odůvodnění, v červnu 2013 by žádný třetí subjekt v tržním hospodářství neprovedl za srovnatelných podmínek opatření podobné druhému opatření. Komise proto potvrzuje své dřívější předběžné hodnocení uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení, že druhé opatření představuje dodatečnou státní podporu.
6.1.3 Třetí opatření
(106)
Co se týká podpory likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta, ta byla původně povolena v rámci slučitelných opatření státní podpory, která byla schválena v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu, a to ve formě státních vkladů. Komise bere na vědomí, že společnost Parex banka tehdy postrádala likvidní kolaterál a že Lotyšsko vložilo finanční prostředky s přihlédnutím k potřebám banky v oblasti likvidity v době, kdy žádný tržní investor nebyl vzhledem k nestabilní situaci společnosti Parex banka ochoten likviditu poskytnout (29).
(107)
Po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex (a rozdělení na dobrou a špatnou banku) byla podpora likvidity následně převedena na společnosti Citadele a Reverta. Prvně uvedená společnost již svůj podíl na podpoře likvidity v plné výši splatila. Společnost Reverta musela omezit částky podpory likvidity, kterou obdržela, jak bylo uvedeno v písm. c) 19. bodu odůvodnění. Výše podpory likvidity, která byla společnosti Reverta skutečně poskytnuta, však přesahuje i částky, které se předpokládaly podle pesimistického scénáře, jenž byl schválen v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Tato další podpora likvidity poskytuje společnosti Reverta dodatečnou výhodu v porovnání s podporou, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Lotyšsko neuvedlo, že při poskytnutí této likvidity jednalo jako tržní půjčovatel, ani nepředložilo žádné údaje, které by Komisi umožnily dospět k závěru, že společnost Reverta mohla za okolností, které odpovídají obvyklým tržním podmínkám, získat stejnou výhodu, jaká ji byla poskytnuta za státních prostředků ve formě třetího opatření. Žádný z ostatních prvků podpory likvidity kromě její výše se nezměnil a Komise vyvozuje závěr, že opatření představuje státní podporu.
(108)
Na základě 106. a 107. bodu odůvodnění představuje vyšší podpora likvidity v porovnání se schválenými opatřeními podpory jednoznačně dodatečnou výhodu, jedná se tudíž o dodatečnou podporu (jelikož jsou i nadále splněna všechna ostatní kritéria podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy).
6.2 Právní základ slučitelnosti nové dodatečné podpory
(109)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy může Komise prohlásit podpory za slučitelné s vnitřním trhem, pokud mají „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“.
(110)
Vzhledem k systémovému významu společnosti Parex banka (která byla v Lotyšsku přední bankou) a významu jejích úvěrových činností pro lotyšské hospodářství v době schválení opatření podpory Komise uznala, že by neřešení potíží banky mělo pro lotyšské hospodářství vážné důsledky.
(111)
V rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex byla proto opatření podpory, která byla schválena pro společnost Parex banka, posouzena podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy a na základě sdělení (30), která byla přijata během finanční krize a která platila v době poskytnutí podpory.
(112)
Komise se domnívá, že se stejný právní základ vztahuje i na dodatečnou podporu, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního a druhého opatření, a to vzhledem k době, kdy byla provedena, a jejich podobným charakteristikám jako v případě schválených opatření podpory.
(113)
Co se týká třetího opatření, Komise musí provést posouzení slučitelnosti na základě aktualizovaných kritérií stanovených ve sdělení o bankovnictví z roku 2013 (31). Podpora, která byla zcela nebo částečně poskytnuta bez schválení Komisí (a tudíž v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy) po zveřejnění sdělení o bankovnictví z roku 2013 v Úředním věstníku Evropské unie, musí být posouzena na základě uvedeného sdělení. Jelikož je třetí opatření uplatňováno nepřetržitě od roku 2011 až do současnosti, lze vyvodit závěr, že podpora byla částečně poskytnuta po 1. srpnu 2013, tj. po datu zveřejnění sdělení o bankovnictví z roku 2013 v Úředním věstníku Evropské unie.
6.3. Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
6.3.1 S ohledem na první opatření
(114)
Podřízený úvěr, který Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, měl ode dne poskytnutí (22. května 2009) splatnost sedm let (tj. do 21. května 2016), která tudíž přesahovala maximální pětiletou splatnost, jež byla stanovena v prvním rozhodnutí o záchraně a posléze potvrzena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Opatření nebylo Komisi oznámeno.
(115)
Co se týká dodatečného opatření podpory, kterým je splatnost podřízených úvěrů přesahující splatnost stanovenou v rozhodnutích, Komise měla pochybnosti, zda bylo toto opatření omezeno na nezbytné minimum, a nemohla proto vyvodit závěr, že jsou splněna všechna kritéria slučitelnosti.
(116)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise tudíž připomenula, že se v rozhodnutích o podpoře na záchranu mělo za to, že schválený podřízený úvěr pro společnost Parex banka s pětiletou splatností představuje úvěr, který je omezen na nezbytné minimum, pokud jde o jeho výši i splatnost. Na základě tohoto závěru se proto v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex považoval podřízený úvěr s pětiletou splatností za slučitelný.
(117)
Na základě tvrzení uvedených v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné nové argumenty, vyslovila Komise pochybnosti ohledně slučitelnosti prodloužené splatnosti podřízených úvěrů, které byly poskytnuty se sedmiletou splatností namísto původně schválené splatnosti v délce pěti let.
(118)
Vzhledem k novým argumentům, které Lotyšsko předložilo po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení a které byly uvedeny v oddíle 5.1, Komise znovu posoudí, zda podřízené úvěry se sedmiletou splatností, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, splňují požadavek týkající se omezení podpory na nezbytné minimum, aby byla tato podpora slučitelná.
(119)
Podle sdělení o bankovnictví z roku 2008 musí být opatření podpory z hlediska výše i formy nezbytné k dosažení sledovaného cíle. To znamená, že kapitálová injekce musí být v minimální výši, která je nezbytná k dosažení cíle. Cílem poskytnutí podřízeného úvěru kvalifikovaného jako kapitál tier 2 společnosti Parex banka bylo umožnit této společnosti, aby i nadále splňovala ukazatel kapitálové přiměřenosti, a zajistit, aby měla k dispozici dostatečný kapitál, aby mohla lépe čelit potenciálním ztrátám, a to v zájmu zamezení vážné poruše v lotyšském hospodářství.
(120)
V prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu byly minimální požadavky nezbytné k tomu, aby byly podřízené úvěry způsobilé jako kapitál tier 2 společnosti Parex banka, které Komise vzala v úvahu, založeny na použitelných lotyšských právních předpisech, jež Lotyšsko oznámilo (32). Bylo tudíž konstatováno, že minimální splatnost, která je nezbytná k tomu, aby se podřízený úvěr považoval za kapitál tier 2, činí pět let. Toto hodnocení se v následných rozhodnutích nezměnilo.
(121)
Po přezkoumání doplňkových informací, které Lotyšsko poskytlo a které jsou zohledněny v 30. až 39. bodě odůvodnění, Komise uznává, že dodatečná omezení změnila charakteristiku podřízených úvěrů, která je nezbytná k tomu, aby se tyto úvěry považovaly až do roku 2010 plně za kapitál tier 2.
(122)
Komise zejména bere na vědomí, že při stanovení minimální původní splatnosti podřízených úvěrů představoval zásadní prvek dopad kritérií rámce Basel II na výši podřízených úvěrů, které společnost Parex banka obdržela v roce 2009 a které jsou způsobilé jako kapitál tier 2. K dosažení hlavního cíle opatření, a to zajistit dostatečnou kapitalizaci společnosti Parex banka a zamezit vážné poruše v lotyšském hospodářství, bylo v době poskytnutí prvního podřízeného úvěru nutné náležitě uvážit amortizační faktor rámce Basel II.
(123)
Komise se domnívá, že pokud by předpoklady a odhady, které Lotyšsko předložilo v době vydání rozhodnutí o podpoře na záchranu, náležitě a plně zohledňovaly amortizaci podřízených úvěrů podle pravidel Basel II, jak je uvedeno v 37. bodě odůvodnění, vedlo by to k odlišnému hodnocení splatnosti podřízených úvěrů a k závěru, že nezbytná minimální doba splatnosti činí sedm let, a nikoli pět let.
(124)
Komise rovněž připomíná, že posouzení slučitelnosti podpory ve třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu bylo založeno mimo jiné na závazku lotyšských orgánů, že své podíly ve společnosti Parex banka prodají co nejdříve, nejpozději však do tří let ode dne provedení prvních opatření na záchranu společnosti Parex banka (33), tj. nejpozději v roce 2011.
(125)
Na základě těchto okolností se Komise domnívá, že stanovení původní splatnosti v délce sedmi let lze považovat za nezbytné minimum, aby bylo možno podřízené úvěry, které Lotyšsko poskytlo, považovat plně za kapitál tier 2 a aby bylo zajištěno, že společnost Parex banka dosáhne cílového ukazatele kapitálové přiměřenosti, a to z důvodu zachování stability lotyšského bankovního systému a rovněž dodržení závazku týkajícího se prodeje banky.
6.3.2 S ohledem na neoznámené prodloužení splatnosti podřízených úvěrů (druhé opatření)
(126)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda lze dodatečnou podporu ve formě osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti podřízených úvěrů považovat za slučitelnou, jelikož stávající hodnocení bylo takové, že omezení podpory na nezbytné minimum zajišťuje pětiletá splatnost podřízeného dluhu, a k odůvodnění slučitelnosti nebyly předloženy žádné nové argumenty.
(127)
Vzhledem k informacím, které Lotyšsko poskytlo po vydání rozhodnutí o zahájení řízení, bere Komise na vědomí, že v roce 2013 (34) došlo s ohledem na minimální kapitálové požadavky ke změnám právní úpravy.
(128)
V této souvislosti byl Komisi předložen dopis Komise pro finanční a kapitálový trh ze dne 1. března 2013 určený společnosti Citadele. Dopis je reakcí bankovního regulačního orgánu na interní zprávu o hodnocení kapitálové přiměřenosti, kterou společnost Citadele předložila Komisi pro finanční a kapitálový trh s ohledem na svou finanční situaci k 30. červnu 2012.
(129)
Dopis ze dne 1. března 2013 upozorňuje za prvé na skutečnost, že podle politických dokumentů Komise pro finanční a kapitálový trh musí všechny banky udržovat ukazatel kapitálové přiměřenosti vyšší než 10 %. Poté se v něm jednoznačně uvádí, že „pokud ukazatel kapitálové přiměřenosti banky a konsolidační skupiny klesne pod 10 %, má se za to, že banka a konsolidační skupina nemají k dispozici dostatečný kapitál, a Komise pro finanční a kapitálový trh může uložit nápravná opatření, například omezit činnosti banky“. V případě společnosti Citadele a její konsolidační skupiny dopis dodává, že k pokrytí stávajících a potenciálních rizik vyplývajících z činnosti společnosti Citadele musí ukazatel kapitálové přiměřenosti skupiny do konce roku 2013 dosáhnout […] %.
(130)
Na základě tohoto dopisu Komise uznává, že společnost Citadele musela mít na konci roku 2013 ukazatel kapitálové přiměřenosti přinejmenším vyšší než 10 %, aby mohla v plném rozsahu pokračovat v činnosti.
(131)
Komise připomíná, že hlavním cílem poskytnutí státní podpory ve formě podřízených úvěrů, jak bylo stanoveno v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, bylo zajistit dostatečnou kapitalizaci společnosti Parex banka (Citadele po roce 2010), aby se zamezilo vážné poruše v lotyšském hospodářství.
(132)
Komise proto souhlasí s tím, že Lotyšsko muselo v červnu 2013 přijmout nápravná opatření, aby zamezilo rizikům vyplývajícím z nedodržení neočekávaného zvýšení požadavků orgánu dohledu ze strany společnosti Citadele. Aby se odstranil možný nedostatek kapitálu s ohledem na nové požadavky, bylo jedinou možností:
a)
vložení dodatečných finančních prostředků - buď jako kapitálu tier 1, nebo kapitálu tier 2 (např. poskytnutí nových podřízených úvěrů) -, nebo
b)
prodloužení splatnosti stávajících podřízených úvěrů s cílem změnit jejich míru amortizace a umožnit, aby ke kapitálu banky přispěl vyšší procentní podíl úvěrů.
(133)
Tabulka 2 odráží srovnávací scénář mezi situací, kdy je za předpokladu, že všechny ostatní parametry zůstanou stejné, splatnost podřízeného dluhu v roce 2013 prodloužena (jak k tomu došlo prostřednictvím druhého opatření), a situací, kdy je splatnost zachována za stejných podmínek, za nichž byly úvěry původně poskytnuty. Na základě výpočtu Komise konstatuje, že by zachování splatnosti podřízených úvěrů vedlo za předpokladu, že všechny ostatní faktory zůstanou stejné, k tomu, že by společnost Citadele nedosáhla na konci roku 2013 ukazatele kapitálové přiměřenosti ve výši 10 %.
Tabulka 2
Srovnání ukazatele kapitálové přiměřenosti při prodloužení splatnosti a bez prodloužení:
Ukazatel kapitálové přiměřenosti v %
31. prosinec 2013
Finanční výhledy před osmnáctiměsíčním prodloužením splatnosti (stanovené v červnu 2013)
9,75
Skutečné údaje k 31. prosinci 2013 včetně prodloužení splatnosti
10,30 (35)
Hypotetická situace bez osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti
9,30
(134)
Vzhledem k tomu, že:
a)
nový kapitálový požadavek musel být splněn do 31. prosince 2013;
b)
činnost v oblasti správy majetku bylo nutno odprodat do 31. prosince 2013 a
c)
kapitálový poměr přímo ovlivňuje amortizace podřízeného dluhu,
souhlasí Komise s tím, že druhé opatření představovalo účelné a účinné řešení k splnění nových požadavků na kapitálovou přiměřenost vztahujících se na společnost Citadele a že povolené prodloužení splatnosti představovalo nezbytné minimum k dosažení tohoto cíle. Toto řešení nevyžadovalo převod nové hotovosti (Lotyšsko se však muselo vzdát finančních prostředků, které by jinak musely být splaceny), přičemž se zabývalo žádostí orgánu dohledu, která vycházela z nutnosti zajistit finanční stabilitu.
(135)
Komise hodnotí kladně i skutečnost, že k 31. prosinci 2013 překračoval ukazatel kapitálové přiměřenosti společnosti Citadele mírně požadovanou minimální 10 % výši (36), což potvrzuje názor, že povolené osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti bylo omezeno na nezbytné minimum.
6.3.3 S ohledem na neoznámenou podporu likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta (třetí opatření)
(136)
Od roku 2011 poskytuje Lotyšsko společnosti Reverta podporu likvidity přesahující maximální výši, kterou Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, a to podle základního scénáře i pesimistického scénáře. Tyto maximální částky jsou uvedeny v tabulce 3 (37). Skutečné částky podpory likvidity, z nichž měla společnost Reverta prospěch (oznámené Lotyšskem v revidovaném plánu restrukturalizace, který byl předložen v lednu 2014), jak je uvedeno v tabulce 4, trvale překračovaly maximální částky stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex:
Tabulka 3
Omezení likvidity vztahující se na společnost Reverta podle konečného rozhodnutí o společnosti Parex:
V milionech LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Základní scénář
458
446
419
349
315
Optimistický scénář
458
446
419
356
322
Pesimistický scénář
458
446
419
344
307
Tabulka 4
Skutečné částky likvidity, z nichž měla společnost Reverta prospěch
V milionech LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Nesplacená podpora likvidity
446
446
428
385
363
(137)
Podpora likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta, byla původně schválena v rámci slučitelných opatření podpory, na něž se vztahovalo první rozhodnutí o podpoře na záchranu, a to ve formě státních vkladů.
(138)
Po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex (a rozdělení společnosti Parex banka na dobrou a špatnou banku) byla podpora likvidity následně převedena na společnosti Citadele a Reverta. Společnost Citadele již svůj podíl na podpoře likvidity splatila v plné výši, zatímco společnost Reverta musela omezit částky podpory likvidity, které obdržela. Výše podpory likvidity, kterou společnost Reverta skutečně obdržela, však přesahuje úrovně, které byly schváleny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(139)
Posouzení plánu restrukturalizace v konečném rozhodnutí o společnosti Parex vycházelo z předpokladů, které byly v té době předloženy s ohledem na očekávaný příliv likvidity do společnosti Reverta, což by jí umožnilo začít splácet podporu likvidity ve formě státních vkladů do výše stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (38).
(140)
Částky, které nebudou podle očekávání splaceny, jak bylo popsáno v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, byly v rozmezí od [0-100] milionů LVL (základní scénář) do [100-200] milionů LVL (pesimistický scénář). Podle nejnovějších odhadů peněžních toků, které Lotyšsko předložilo, má podpora likvidity přesahovat do roku 2017 výši stanovenou v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, jak je uvedeno v tabulce 5:
Tabulka 5
Nadměrné částky likvidity poskytnuté společnosti Reverta v porovnání s plánem restrukturalizace z roku 2010
V milionech LVL
31.12.2014
31.12.2015
31.12.2016
31.12.2017
Pesimistický scénář (původní plán restrukturalizace)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Odhadovaná podpora likvidity (aktualizace z roku 2014)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Rozdíl
(…)
(…)
(…)
(…)
(141)
Komise má za to, že vzhledem k těmto potížím:
a)
nižší kvalita a hodnota aktiv v porovnání s předpoklady uvedenými v plánu restrukturalizace a
b)
pomalejší zpětné získávání kolaterálu a soudní spory s dlužníky,
došlo při získávání hotovosti k dvouleté prodlevě (jak je uvedeno v 45. bodě odůvodnění) v porovnání s tím, co se plánovalo v době přijetí konečného rozhodnutí o společnosti Parex. Tato prodleva si vyžádala vyšší státní podporu.
(142)
Důvodem dodatečné potřeby podpory likvidity bylo proto zhoršení finanční situace společnosti Reverta v porovnání s odhady uvedenými v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Komise podotýká, že se poskytovaná podpora likvidity v minulých letech postupně zvyšovala v souladu s potížemi společnosti Reverta při zpětném získávání aktiv.
(143)
Jak je uvedeno v 56. bodě odůvodnění, Lotyšsko tvrdí, že jelikož na kapitál byla z celkové částky podpory likvidity ve výši 118,7 milionu LVL přeměněna pouze částka ve výši 49,5 milionu LVL, měla zbývající částka podpory likvidity ve výši 69,2 milionu LVL za následek nadměrnou výši této podpory, a to přibližně o stejnou částku.
(144)
Komise však připomíná, že jak je uvedeno v písm. b) 63. bodu odůvodnění konečného rozhodnutí o společnosti Parex, na kapitál lze přeměnit pouze státní vklady. Komise se proto domnívá, že nižší úroveň likvidity, která byla přeměněna na kapitál, nevede automaticky k nadměrné podpoře likvidity.
(145)
Komise bere rovněž na vědomí, že v roce 2011 byla společnosti Reverta odebrána bankovní licence, což zamezilo nutnosti přeměnit na kapitál další likviditu, aby byl splněn regulatorní ukazatel likvidity. Komise proto uznává, že zánik kapitálových požadavků (39) umožnil Lotyšsku poskytnout společnosti Reverta nižší částku podpory na rekapitalizaci, než byla maximální částka této podpory, která byla schválena v rozhodnutích.
(146)
Vzhledem k potížím, kterým společnost Reverta čelila při zpětném získávání aktiv, a omezené výši kapitálu potřebného po odebrání bankovní licence vyvozuje Komise závěr, že podpora likvidity, kterou společnost Reverta obdržela, byla omezena na minimum nezbytné k řádnému řízení procesu likvidace.
(147)
Komise vyvozuje rovněž závěr, že dodatečná podpora likvidity je v souladu s požadavkem na sdílení nákladů, který je stanoven ve sdělení o bankovnictví z roku 2013. Komise zejména bere na vědomí, že v souladu s bodem 77 sdělení o bankovnictví z roku 2013 byl vlastní kapitál bývalých akcionářů společnosti Parex banka v plné výši odepsán a že se Lotyšsko nyní zavázalo zabránit poskytnutí další podpory ve prospěch držitelů podřízeného dluhu.
6.3.4 S ohledem na porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku (čtvrté opatření)
(148)
Lotyšské orgány uvedly, že vzhledem k stávajícím problematickým podmínkám na trhu nebylo Lotyšsko s to nalézt ve stanovené lhůtě kupující, kteří by měli zájem o činnost společnosti Citadele v oblasti správy majetku, a nebude s to tak učinit ani v dohledné době.
(149)
Lotyšské orgány připomenuly, že prodej společnosti Citadele byl spolu s jinými závazky určen jako klíčové opatření k odstranění narušení hospodářské soutěže, které bylo způsobeno opatřeními podpory. Vzhledem k zhoršující se finanční situaci společnosti Citadele v porovnání s předpokládanou situací v době vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex nelze společnost Citadele v dohledné době prodat.
(150)
Lotyšsko dále uvedlo, že by spojení prodeje činnosti v oblasti správy majetku se společností Citadele zvýšilo zájem trhu o společnost Citadele a že prodloužení lhůty pro prodej s větší pravděpodobností umožní opětovnou privatizaci této společnosti.
(151)
Komise uznává, že finanční situace společnosti Citadele je v porovnání se situací, která se předpokládala v původním plánu restrukturalizace, horší. Toto hodnocení potvrdil i kontrolní správce (40) a odráží se rovněž v ukazatelích uvedených v tabulce 6:
Tabulka 6
Srovnání hlavních finančních ukazatelů s plánem restrukturalizace
31. 12. 2013
Plán restrukturalizace
Skutečnost
Provozní výdaje/celkové příjmy
[50-60]
57,0 %
Znehodnocená aktiva/čisté úvěry
[0-5]
2,0 %
Čistý zisk (ztráta) v milionech LVL
[20-30]
10,8
Návratnost vlastního kapitálu v %
[20-30]
8,1 %
Vlastní kapitál/celková aktiva
[5-10]
6,9 %
Ukazatel kapitálové přiměřenosti
[10-20]
11,7 %
Vzhledem k nižší ziskovosti společnosti Citadele v porovnání s původním plánem restrukturalizace chápe Komise potíže při prodeji společnosti Citadele v krátké lhůtě.
(152)
Komise připomíná, že závazek týkající se odprodeje činnosti v oblasti správy majetku spolu se závazkem prodat samotnou společnost Citadele byl v konečném rozhodnutí o společnosti Parex stanoven s cílem omezit narušení hospodářské soutěže, jelikož tyto závazky konkurentům umožňují, aby se ucházeli o tyto podniky (41).
(153)
Komise hodnotí kladně, že po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex zahájila společnost Citadele proces prodeje s cílem ověřit zájem trhu a rovněž ustanovila nezávislého odborníka, aby navrhl nejlepší prodejní strategii, jak je uvedeno v 61. a 62. bodě odůvodnění, jednala proto v dobré víře s cílem tyto závazky dodržet.
(154)
Komise bere na vědomí, že Lotyšsko požaduje prodloužení lhůty pro dokončení prodeje činnosti v oblasti správy majetku v porovnání s lhůtami, k jejichž dodržení se zavázalo v roce 2009. Lotyšsko požaduje změnu konečného rozhodnutí o společnosti Parex týkající se odkladu původní lhůty pro odprodej činnosti v oblasti správy majetku za účelem jejího prodeje spolu se společností Citadele, a to na základě dodatečných závazků, které jsou stanoveny v 64. až 68. bodě odůvodnění.
6.3.5 Kompenzační opatření k zmírnění narušení hospodářské soutěže a většímu sdílení nákladů
(155)
Aby Komise schválila změny konečných rozhodnutí, musí být tyto změny založeny na nových závazcích, které lze považovat za rovnocenné závazkům, jež byly přijaty původně (42). V tomto případě by opatření podpory byla i nadále slučitelná podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy pouze tehdy, nezmění-li se celková rovnováha původního rozhodnutí. V zájmu zachování původní rovnováhy by pozměněné závazky neměly mít nepříznivý dopad na životaschopnost příjemce podpory a celkový soubor závazků musí být z hlediska sdílení nákladů a kompenzačních opatření přinejmenším rovnocenný s přihlédnutím k požadavkům použitelných sdělení Komise.
(156)
V této souvislosti hodnotí Komise soubor závazků, které Lotyšsko předložilo a které jsou uvedeny v 64. až 73. bodě odůvodnění, kladně, jelikož tyto závazky přispějí k odstranění možného narušení hospodářské soutěže v důsledku prvního, druhého, třetího a čtvrtého opatření a k zajištění náležitého sdílení nákladů ze strany akcionářů společností, které jsou příjemci podpory.
(157)
V oddíle 4 sdělení o restrukturalizaci se vyžaduje uplatňování účinných a přiměřených opatření k omezení narušení hospodářské soutěže.
(158)
Konečné rozhodnutí o společnosti Parex obsahovalo řadu takovýchto opatření, z nichž byl zásadní závazek Lotyšska prodat nebo zařídit prodej společnosti Citadele do 31. prosince 2015 (43). Komise považovala závazky týkající se prodeje společnosti Citadele v této lhůtě za dostačující a přiměřené, aby se zamezilo narušení hospodářské soutěže v důsledku státní podpory, která byla společnosti Parex banka poskytnuta, a to společně se zmenšením velikosti společnosti Citadele a omezením její přítomnosti na trhu.
(159)
V rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že původní delší splatnost podřízeného dluhu i osmnáctiměsíční prodloužení této splatnosti v roce 2013 poskytly společnosti Parex banka dodatečné výhody v porovnání s formou podřízeného dluhu, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(160)
Komise v této souvislosti vítá závazek Lotyšska přesunout lhůtu pro dokončení prodeje společnosti Citadele z 31. prosince 2015 na […] jako opatření kompenzující dodatečnou výhodu, která vyplývá z delší splatnosti podřízených úvěrů. Rychlejší prodej společnosti Citadele přispěje k zachování rovných podmínek.
(161)
Komise bere mimoto na vědomí, že Lotyšsko přijalo jednoznačný závazek […], nedojde-li k prodeji v této dřívější lhůtě. Tento závazek poskytuje dodatečnou záruku (jež nebyla v původním plánu restrukturalizace výslovně obsažena), která zajistí náležité zmírnění narušení hospodářské soutěže, jelikož dříve než […] bude společnost Citadele […]
(162)
Komise hodnotí kladně i skutečnost, že se Lotyšsko zavázalo dále snížit objem kapitálu, který mohou lotyšské orgány poskytnout společnosti Reverta, jak je uvedeno v 69. bodě odůvodnění.
(163)
V oddíle 3 sdělení o restrukturalizaci je stanoveno, že by banky a jejich akcionáři měli přispět na restrukturalizační náklady v maximální možné míře, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum, aby se odstranilo narušení hospodářské soutěže a omezil morální hazard.
(164)
V této souvislosti bere Komise na vědomí dodatečná kompenzační opatření, která Lotyšsko navrhlo s cílem zajistit, aby třetí strany neměly prospěch z dodatečné podpory, kterou společnost Reverta obdržela, a to závazek týkající se opatření k většímu sdílení nákladů, jak je popsáno v 70. až 73. bodě odůvodnění.
(165)
Lotyšsko se zavazuje, že společnosti Citadele a Reverta (bývalá Parex banka) a jejich přidružené podniky nevyplatí držitelům podřízeného dluhu nebo akcionářům s výjimkou lotyšského státu a EBRD úroky, dividendy ani kupóny ze stávajících kapitálových nástrojů (včetně prioritních akcií, akcií se zvláštním právem hlasování a nástrojů zahrnovaných do vyšší a nižší třídy tier 2) (splatné nebo vzniklé) ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto nástrojům, a to do doby splacení státní podpory poskytnuté společnosti Reverta a/nebo Citadele v plné výši, neexistuje-li právní povinnost tak učinit. Lotyšsko se v této souvislosti rovněž zavazuje, že takovéto právní povinnosti zruší co nejdříve, nejpozději však do 30. dubna 2015. Držitelé stávajících kapitálových nástrojů proto neobdrží žádnou platbu, jelikož tyto stávající kapitálové nástroje nenesou žádný povinný kupón a při likvidaci společnosti Reverta (k níž dojde do konce roku 2017) budou zařazeni za přednostní dluh. Jelikož má společnost Reverta záporný kapitál, bude pro držitele těchto kapitálových nástrojů prakticky nemožné získat jakoukoli platbu nebo úhradu.
(166)
Kromě závazků uvedených v 165. bodě odůvodnění se Lotyšsko rovněž zavazuje, že u podřízených úvěrů z dřívější doby nebude splácet neuhrazený dluh (jistinu), dokud nebude splacena v plné výši veškerá státní podpora pro společnosti Reverta/Citadele, a to v rozsahu nezbytném k pokrytí záporné čisté hodnoty aktiv společnosti Reverta a pokud existuje náležitý právní základ. Za tímto účelem bude neuhrazený dluh (jistina) u podřízených úvěrů z dřívější doby i) předmětem závazného nařízení, že platby na základě podřízených úvěrůz dřívější doby nejsou splatné a vymahatelné, nebo ii) přeměněn na kapitál tier 1 bez hlasovacích práv nebo iii) odepsán. Vzhledem k tomu, že vnitrostátní právní předpisy v současnosti neposkytují vhodný právní základ, který by umožnil tento závazek dodržet, se Lotyšsko v této souvislosti dále zavazuje, že přijme veškerá nezbytná opatření s cílem zajistit, aby byly právní předpisy potřebné k dodržení tohoto závazku přijaty nejpozději do 30. dubna 2015.
(167)
Komise vítá závazky Lotyšska uvedené v 165. a 166. bodě odůvodnění, jelikož omezením splácení jistiny a úroků s ohledem na podřízené úvěry z dřívější doby a kapitálové nástroje společností Reverta a Citadele zajišťují dodatečné sdílení nákladů.
(168)
Komise proto konstatuje, že navrhovaná kompenzační opatření, která jsou uvedena v oddíle 5.5, lze považovat za přiměřená a rovnocenná (z hlediska účinnosti) závazkům, které Lotyšsko navrhlo dříve a které Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex ve znění pozměňujícího rozhodnutí. Navrhovaná kompenzační opatření sledují stejný cíl, kterým je omezení narušení hospodářské soutěže. Tato opatření jsou náležitě zacílená, jelikož mají omezit narušení hospodářské soutěže na trzích, na nichž společnost Citadele působí.
(169)
Komise proto vyvozuje závěr, že pozměněné závazky jsou rovnocenné původním závazkům, pokud jde o obnovení životaschopnosti, sdílení nákladů a zmírnění narušení hospodářské soutěže. Nahrazení původních závazků novými závazky nemění slučitelnost podpory s vnitřním trhem, jak bylo uvedeno v konečném rozhodnutí o společnosti Parex ve znění pozměňujícího rozhodnutí.
7. ZÁVĚR
(170)
Komise vyjadřuje politování nad tím, že Lotyšsko provedlo protiprávně první, druhé a třetí opatření v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy a že porušilo závazek týkající se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku ve lhůtě stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (čtvrté opatření).
(171)
Z výše uvedených důvodů a s ohledem na dodatečné závazky, které Lotyšsko a společnost Citadele přijaly, však
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedená opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy:
a)
poskytnutí podřízených úvěrů společnosti Parex banka s původní splatností delší, než bylo schváleno v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (první opatření);
b)
povolení dodatečného osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL společnosti Citadele (druhé opatření);
c)
poskytnutí podpory likvidity společnosti Reverta přesahující maximální výši schválenou Komisí v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (třetí opatření).
Článek 2
Opatření podpory uvedená v článku 1 jsou na základě závazků přijatých Lotyšskem, které jsou uvedeny v příloze I, slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.
Článek 3
Lhůty pro odprodej činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku, a to do 30. června 2013 bez správce převodu, nebo do 31. prosince 2013 s pomocí správce převodu (čtvrté opatření), které byly uvedeny v 73. bodě odůvodnění opraveného rozhodnutí Komise ve věci K(2010) 6202 v konečném znění ze dne 15. září 2009 o státní podpoře C 26/09 (ex N 289/09), kterou zamýšlí poskytnout Lotyšsko na restrukturalizaci podniku AS Parex banka, jsou pozměněny v souladu se závazkem, který Lotyšsko přijalo a který je uveden v příloze II.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Lotyšské republice.
V Bruselu dne 9. července 2014.
KOMISJONI OTSUS (EL) 2015/162,
9. juuli 2014,
riigiabi SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN) kohta, mida Läti andis Parex Bankale
(teatavaks tehtud numbri C(2014) 4550 all)
(Ainult ingliskeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt eespool nimetatud sättele (1)
ja arvestades järgmist:
1. MENETLUS
1.1. Varasemad Parexi kasuks kehtestatud meetmed
(1)
10. novembril 2008 teatas Läti komisjonile AS Parex Banka (edaspidi „Parex Banka”) kasuks kehtestatud riigiabimeetmete paketist, mille eesmärk oli toetada finantssüsteemi stabiilsust. Komisjon kiitis need meetmed 24. novembril 2008 ajutiselt heaks (edaspidi „esimene päästmisotsus”) (2) tingimusel, et Läti esitab kuue kuu jooksul Parex Banka ümberkorralduskava.
(2)
Läti taotlusel kiitis komisjon 11. veebruari 2009. aasta otsusega (edaspidi „teine päästmisotsus”) (3) ja 11. mai 2009. aasta otsusega (edaspidi „kolmas päästmisotsus”) (4) heaks kaks Parex Bankaga seotud abimeetmete muudatuste paketti.
(3)
11. mail 2009 esitas Läti Parex Banka ümberkorralduskava. Komisjon jõudis 29. juuni 2009. aasta otsuses (5) esialgsele järeldusele, et teatatud ümberkorraldusmeetmed kujutasid endast Parex Bankale riigiabi andmist, ning väljendas kahtlust, kas sellist abi saab pidada siseturuga kokkusobivaks. Selle tulemusena otsustas komisjon algatada aluslepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse ja nõudis, et Läti esitaks abi kokkusobivuse hindamiseks vajaliku teabe.
(4)
11. maist 2009 kuni 15. septembrini 2010 vahetasid Läti ja komisjon mitmel korral Parex Banka ümberkorraldamisega seotud teavet ja pidasid sel teemal mitu arutelu. Samal ajavahemikul ajakohastas Läti mitu korda Parex Banka ümberkorralduskava.
(5)
Ümberkorralduskavas nähti ette Parex Banka jagunemine uueks toimivaks pangaks nimega AS Citadele Banka (edaspidi „Citadele”), mis võtaks üle kogu põhivara ja osa mittepõhivarast, (6) ning nn rämpspangaks (edaspidi „Reverta”), (7) millele jääb ülejäänud mittepõhivara ja langeva väärtusega vara. See jagunemine leidis aset 1. augustil 2010.
(6)
15. septembri 2010. aasta otsusega (edaspidi „Parexit käsitlev lõplik otsus”) (8) kiitis komisjon heaks Parex Banka ümberkorralduskava tingimusel, et Läti ametiasutused täidavad 3. septembril 2010 võetud kohustusi.
(7)
10. augusti 2012. aasta otsusega (edaspidi „muutmisotsus”) (9) kiitis komisjon Läti taotlusel heaks muudatused Parexit käsitlevas lõplikus otsuses sisalduva kolme kohustuse suhtes. Nende muudatustega 1) pikendati SRÜ laenude (10) võõrandamistähtaega 31. detsembrini 2014; 2) tõsteti Citadele kapitali adekvaatsuse miinimummäära panga ja kontserni tasandil ning 3) lubati üle kanda eelmiste aastate kasutamata laenude ülemmäärad, võttes samal ajal arvesse algset turuosa piirangut.
(8)
Komisjon märgib, et Läti nõustus 5. juunil 2014 erandkorras sellega, et käesolev otsus võetakse vastu inglise keeles.
1.2. Ametlik uurimismenetlus
(9)
1. oktoobril 2013 esitas Läti taotluse muuta uuesti Parexit käsitlevat lõplikku otsust, paludes Citadele varahaldusvaldkonna (11) loovutamise tähtaja edasilükkamist. Selle muutmistaotluse hindamise käigus tegi komisjon kindlaks, et Läti oli andnud Parexile ja Citadelele riigiabi rohkem, kui oli ette nähtud komisjoni heaks kiidetud abimeetmetega.
(10)
Ajavahemikus […] (12) kuni 4. märtsini 2014 vahetasid Läti ja komisjon mitmel korral nende täiendavate abimeetmetega seotud teavet. Läti esitas teabe ja dokumendid 30. oktoobril 2013, 31. jaanuaril 2014 ja 4. märtsil 2014 (sh Parex Banka muudetud ümberkorralduskava).
(11)
Samuti on komisjon saanud alates 11. novembrist 2013 iga kuu uut teavet Läti edusammude kohta Citadele müümisel, millega alustati 2013. aasta oktoobris.
(12)
16. aprilli 2014. aasta otsusega (edaspidi „menetluse algatamise otsus”) (13) teatas komisjon Lätile, et pärast Läti ametiasutuste esitatud teabe läbivaatamist tegi ta otsuse algatada Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „alusleping”) artikli 108 lõike 2 kohane menetlus. Samuti kutsus komisjon menetluse algatamise otsuses huvitatud isikuid üles esitama abi kohta oma märkused. Selle üleskutse peale laekus komisjonile 23. mail 2014 üks märkus.
(13)
Läti on teatanud komisjonile, et küsimuse kiireloomulisuse tõttu ollakse erandkorras nõus käesoleva otsuse vastuvõtmisega inglise keeles.
2. KIRJELDUS
2.1. Asjaomane ettevõtja
(14)
Parex Banka oli Läti suuruselt teine pank, kelle varade kogumaksumus oli 31. detsembri 2008. aasta seisuga 3,4 miljardit latti (4,9 miljardit eurot). Parex Banka asutati 1992. aastal. 2008. aasta novembris omandas Läti kahelt suurimalt aktsionärilt sümboolse 2 lati (umbes 3 eurot) suuruse koguhinna eest 84,83 % panga aktsiakapitalist. See oli riigiabimeede, mille komisjon oli oma esimese ja teise päästmisotsusega heaks kiitnud. Pärast päästmisotsustes heaks kiidetud rekapitaliseerimist suurendas Läti oma osalust Parex Bankas umbes 95 protsendini, paigutades sellesse 2009. aasta mais veel 140,75 miljonit latti. Selle meetme oli komisjon heaks kiitnud oma kolmandas päästmisotsuses.
(15)
2009. aasta aprillis omandas Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupank (edaspidi „EBRD”) 25 % Parex Banka aktsiakapitalist pluss ühe aktsia. Pärast 2010. aastal toimunud Parex Banka jagunemist toimivaks pangaks ja rämpspangaks ning sellele järgnenud muudatusi aktsiate jagunemises on praegu Citadele aktsionärideks Läti (75 %) ja EBRD (25 %) ning Reverta aktsionärideks Läti (84,15 %), EBRD (12,74 %) ja teised (3,11 %).
(16)
Parexit käsitleva lõpliku otsuse põhjendustest 11-15 leiab Parex Banka üksikasjaliku kirjelduse kõnealuse otsuse tegemisele eelneval ajal.
2.2. Citadele ja Reverta puhul heaks kiidetud abimeetmed
(17)
Parex Bankale oli antud õigus saada mitu abimeedet, mille komisjon oli heaks kiitnud esimeses, teises ja kolmandas päästmisotsuses (edaspidi „päästmisotsused”) ning Parexit käsitlevas lõplikus otsuses.
(18)
Ümberkorralduskavas, mille komisjon oli Parexit käsitleva lõpliku otsusega heaks kiitnud, oli ette nähtud, et komisjonilt eelnevalt heakskiidu saanud päästmisabi andmist pikendatakse ümberkorraldusperioodi lõpuni ja et see jagatakse Citadele ja Reverta vahel. Parexit käsitleva lõpliku otsusega kiideti heaks ka täiendava ümberkorraldusabi andmine Revertale ja Citadelele. Ühtlasi nähti selles ette kasutamismehhanism abi jaoks, mis oli pärast Parex Banka varade jagamist päästmisotsustega ajutiselt heaks kiidetud. Mehhanism hõlmas:
a)
likviidsustoetust riigi hoiuste kujul nii Citadelele kui ka Revertale (14);
b)
riigigarantiisid Citadele ja Reverta kohustuste tagamiseks (15);
c)
Reverta ja Citadele suhtes võetavaid riigi rekapitaliseerimismeetmeid (16) ja
d)
varade toetusmeedet Citadele puhul (17).
3. AMETLIKU UURIMISMENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED
3.1. Läti võetud lisameetmed Parex Banka, Citadele ja Reverta suhtes
(19)
Aruandest, mille järelevalve eest vastutav isik (18) esitas 29. augustil 2013, ning dokumentidest ja teabest, mida Läti on esitanud alates 2013. oktoobrist, on nähtunud, et Läti oli komisjoni eelnevalt teavitamata jõustanud järgmised meetmed:
a)
22. mail 2009 andis Läti Parex Bankale 50,27 miljoni lati suuruse allutatud laenu (mis kvalifitseerus teise taseme omavahenditeks), mille tähtaeg oli seitse aastat, st 21. maini 2016 (edaspidi „esimene meede”). Selle allutatud laenu tähtaeg ületab esimeses päästmisotsuses kehtestatud ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses kinnitatud viieaastast maksimumtähtaega;
b)
27. juunil 2013 andis Läti allutatud laenudest 37 miljoni lati tagasimaksmiseks (Lätil oli tol hetkel allutatud laene koguväärtuses 45 miljonit latti) Citadelele 18 kuud ajapikendust (edaspidi „teine meede”) (19). Läti ei teavitanud allutatud laenude tähtaja pikendamisest komisjoni;
c)
peale selle on Läti andnud alates 2011. aastast Revertale likviidsustoetust, mis ületab komisjoni poolt Parexit käsitleva lõpliku otsusega heaks kiidetud piirnormi nii põhistsenaariumi kui ka halvima stsenaariumi puhul (20).
(20)
Teave, mis oli komisjonile menetluse algatamise otsuse tegemise ajal esimese ja teise meetme kohta kättesaadav, tekitas komisjonis tõsiseid kahtlusi, kas kõnealuseid meetmeid saab pidada siseturuga kokkusobivaks, võttes arvesse, et:
a)
Läti antud allutatud laenude kokkusobivust käsitlevas algses hinnangus peeti minimaalselt vajalikuks viieaastast laenutähtaega, mille põhjal meetmeid saaks pidada kokkusobivaks, ning
b)
ei esitatud ühtki uut väidet põhjendamaks, miks pikem tähtaeg oli tegelikult minimaalselt vajalik.
(21)
Samamoodi ei esitatud menetluse algatamise otsuse tegemise ajal piisavaid väiteid kolmanda meetme kokkusobivuse tõestamiseks.
(22)
Eelnimetatud põhjustel algatas komisjon seoses põhjenduses 19 kirjeldatud esimese, teise ja kolmanda abimeetme kaudu antud ebaseadusliku abiga nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 (21) artikli 13 lõike 1 ja artikli 4 lõike 4 kohase ametliku uurimismenetluse.
3.2. Citadele varahalduse loovutamise kohustuse täitmata jätmine
(23)
Läti ei ole täitnud ka Parexit käsitlevasse lõplikusse otsusesse kirja pandud kohustust loovutada Citadele varahaldusvaldkond ilma loovutamise eest vastutava usaldusisiku abita 30. juuniks 2013 või kõnealuse isiku abiga 31. detsembriks 2013 (edaspidi „neljas meede”) (22). Seega on jäetud täitmata kohustus loovutada Citadele varahaldusvaldkond nimetatud tähtaegadeks.
(24)
Komisjon järeldas menetluse algatamise otsuses, et põhjenduses 21 kirjeldatud kohustuse täitmatajätmine kujutab endast abi kuritarvitamist. Seepärast otsustas komisjon vastavalt määruse (EÜ) nr 659/1999 artiklile 16 algatada ametliku uurimismenetluse abi kuritarvitamise suhtes.
4. HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
(25)
Pärast menetluse algatamise otsuse tegemist sai komisjon märkused ühelt isikult, kelle esitatud teave ei tõendanud tema kvalifitseerumist huvitatud pooleks, st pooleks (nt konkurent või ametiliit) (23), kelle puhul meede oleks võinud mõjutada tema enda huve, ega tema tegutsemist huvitatud poole nimel.
(26)
Saadud märkused käsitlesid Parex Bankaga seotud väidetavat ebaseaduslikku tegevust ega olnud seotud esimese, teise ja kolmanda meetmega, mida Läti oli kohaldanud Parex Banka, Citadele ja Reverta suhtes, ega ka neljanda meetmega. Märkustes käsitleti peamiselt fakte ja teavet, mis ei puudutanud otseselt riigiabi eeskirjade täitmise tagamist vaatlusaluse juhtumi puhul. Käesoleva otsuse tegemisel toimunud hindamise käigus registreeriti ja võeti need märkused seepärast arvesse kui üldine turuteave.
5. LÄTI MÄRKUSED AMETLIKU UURIMISMENETLUSE KOHTA
(27)
Pärast menetluse algatamise otsuse tegemist esitas Läti 26. mail 2014 märkused, et kõrvaldada kahtlused, mis olid tekkinud komisjonil esimese, teise ja kolmanda meetme siseturuga kokkusobivuse suhtes, samuti Citadele varahaldusvaldkonna loovutamise kohustuse täitmata jätmise suhtes.
(28)
30. mail 2014 esitas Läti ka ajakohastatud ümberkorralduskava, mis sisaldas käesoleva otsuse punktides 5.1-5.5 esitatud teavet ja teavet tasakaalustavate meetmete kohta.
(29)
Pärast komisjoni teabenõuet esitas Läti 23. juunil 2014 lisaandmed teise meetme kohta.
5.1. Allutatud laenude esialgne tähtaeg, mis ületas päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses kindlaks määratud tähtaega (esimene meede)
(30)
26. mail 2014 esitatud märkustes väidab Läti, et esimese meetme võtmine oli vajalik selleks, et võimaldada Parex Bankal täita kohaldatavaid solventsusnõudeid ja hoida sellega ära Läti hapra, suuresti läbipõimunud ja tihedalt seotud pangandussüsteemi pöördumatu kokkuvarisemine.
(31)
Läti väidab, et esimese päästmisotsuse vastuvõtmise ajal oli Läti ametiasutustel vähe teavet Parex Banka tegeliku finantsolukorra ja panga varade kvaliteedi kohta. Seepärast kohustus Läti oma esialgses komisjonile saadetud taotluses riigiabi meetmed heaks kiita andma allutatud laene, mille tähtaeg oli viis aastat, sest see tähtaeg oli miinimum, mida nõuti allutatud laenude kvalifitseerumiseks teise taseme omavahenditeks vastavalt Läti õiguse asjakohastele sätetele.
(32)
Veel nendib Läti, et hindamaks paremini Parex Banka finantsolukorda, palus ta PricewaterhouseCoopersil teha Parex Bankas hoolsuskohustuse audit, millega jõuti lõpule 26. jaanuaril 2009, pärast esimese päästmisotsuse vastuvõtmist.
(33)
Samal ajal toonitab Läti, et turuolukord oli 2008.-2009. aastal väga heitlik ja laenude kvaliteet alanes oodatust kiiremini. Olukorra halvenemise tõttu võttis komisjon Parex Banka jaoks vastu kolm päästmisotsust ja Läti esitas mitu Parex Banka ümberkorralduskava versiooni, millest kõige viimane edastati 11. mail 2009 (edaspidi „2009. aasta ümberkorralduskava”).
(34)
Sellega seoses selgitab Läti, et päästmisotsustes esitatud eeldused ja prognoosid aegusid ruttu majanduskeskkonna kiire muutumise tõttu, mida põhjustas peamiselt üleilmne finantskriis ja turu vähenev usaldus Parex Banka vastu. Nii jõudis Läti järeldusele, et Läti poolt Parex Bankale antud allutatud laenude viieaastasest tähtajast ei piisa enam Läti hapra pangandussüsteemi stabiliseerimiseks. Selgus, et Parex Banka, mis oli tollal süsteemne pank, vajas tegelikult allutatud laene, mille tähtaeg oli pikem kui viis aastat, et täita solventsusnõudeid ja eelkõige kohaldatavaid kapitali adekvaatsuse nõudeid.
(35)
Parex Banka suhtes allutatud laenude andmise ajal kohaldatud õigusraamistiku alusel (mis põhines Basel II standarditel) (24) oleks viieaastastest laenudest kogusummas 50,27 miljonit latti kvalifitseerunud teise taseme omavahenditeks vaid 80 % (st üksnes 40,22 miljonit latti). Allutatud laenude kogusumma suhtes tuli regulatiivsel eesmärgil kohaldada igal aastal kumulatiivset diskontotegurit (või amortiseerimistegurit), et kajastada nende vahendite kui regulatiivse kapitali positiivsete komponentide väärtuse vähenemist. Seetõttu on viieaastane laen kapitali adekvaatsust silmas pidades alguses rahastamiskõlblik vaid 80 % ulatuses, teise aasta alguses 60 % ulatuses jne.
(36)
Läti põhjendab seda väidet võrdlevate lisaarvutuste abil, millest nähtub, et kui Läti oleks andnud allutatud laene vaid viieks aastaks, ei oleks need algusest peale teise taseme omavahenditeks täielikult kvalifitseerunud.
(37)
Seitsmeaastase tähtaja kehtestamine oli Läti poolt Parex Bankale antud allutatud laenude puhul vajalik selleks, et võimaldada riigi antud allutatud laenude kogu 50,27 miljoni lati suurusel kogusummal kvalifitseeruda 2009.-2010. aastal teise taseme omavahenditeks ja anda sellega Parex Bankale võimalus saavutada oma kapitali adekvaatsuse sihtmäär. Tabelis 1 on esitatud iga aasta lõpus Parex Bankale kuulunud rahastamiskõlblikud teise taseme omavahendite summad 2009. aasta mais antud 50,27 miljoni lati suuruse allutatud laenu tähtaja alusel.
Tabel 1
2009. aasta mais antud allutatud laenu tähtaeg ja selle kvalifitseerumine teise taseme omavahenditeks (miljonites lattides)
Tähtaeg
2009
2010
2011
5aastane laen
40,22
30,16
20,11
6aastane laen
50,27
40,22
30,16
7aastane laen
50,27
50,27
40,22
8aastane laen
50,27
50,27
50,27
(38)
Läti selgitab, et 9. juunil 2009 tutvustas Nomura International (kelle Läti määras 2009. aasta märtsis korraldama Parex Banka müüki) Läti ametiasutustele Parex Banka müümise strateegiat väga jõulise tegevuskava kaudu, milles nähti ette müügi lõpuleviimine 2010. aastal. Seepärast oli vajalik, et Parex Banka vastaks kohaldatavatele kapitalinõuetele täielikult vähemalt 2010. aasta lõpuni.
(39)
Lõpetuseks väidab Läti, et kui allutatud laenu tähtaeg oleks olnud vaid viis aastat, oleks 2009. aasta ümberkorralduskava pidanud sisaldama muid meetmeid, et tugevdada Parex Banka kapitali adekvaatsust muul viisil (nt uue omakapitali süstid, allutatud laenude tähtaja viivitamatu pikendamine jne). Selliste meetmete puudumine oleks jätnud hoiustajad kaitseta ja ohustanud tõsiselt Läti finantssüsteemi stabiilsust.
5.2. Allutatud laenude tähtaja pikendamine, millest jäeti teatamata (teine meede)
(40)
Teise meetme kohta väidab Läti, et allutatud laenu tähtaega oli vaja veelgi pikendada 2013. aastal toimunud regulatiivsete muudatuste tõttu. 1. märtsil 2013 teatas Läti finants- ja kapitaliturgude komisjon Citadelele, et kontserni kapitali adekvaatsuse absoluutmäär peab jõudma 2013. aasta lõpuks vähemalt 10 protsendini, samal ajal kui olemasolevate ja potentsiaalsete riskide käsitlemise soovituslik suhe oli […]. Enne 2013. aasta märtsi oli minimaalne nõutav kapitali adekvaatsuse määr olnud 8,4 %.
(41)
Läti sõnul kohaldati teist meedet heas usus, kuivõrd Läti ametiasutused leidsid, et see meede on kooskõlas turumajanduse tingimustes tegutseva investori põhimõttega ega põhjusta riigile varalist kahju.
(42)
Edasi kinnitab Läti, et teise meetme kohaldamise ajal leidis riik koos Citadelega heas usus, et võimalus pikendada kõnealuse allutatud laenu tähtaega oli ette nähtud komisjoni asjaomaste otsuste ja ümberkorralduskavaga.
(43)
Läti väitel oleks iga turuinvestor andnud Citadele enamusaktsionärina endast parima, et säilitada oma investeeringu väärtus nii suures ulatuses kui võimalik, ning oleks olnud valmis võtma vastu ja rakendama vajalikke meetmeid, et hoida ära oma aktsiate arvestusliku väärtuse vähenemine panga suutmatuse tõttu täita oma kapitalinõudeid. Kui Citadele oleks jätnud tollased finants- ja kapitaliturgude komisjoni kehtestatud rangemad kapitali adekvaatsuse nõuded täitmata, oleksid olnud ohus panga stabiilsus, elujõulisus ja turustatavus, mis oleks lõppkokkuvõttes mõjutanud võimalust müüa pank heas finantsolukorras.
(44)
Läti esitab ka vastupidise stsenaariumi, mille puhul ei oleks teist meedet võetud. Selle stsenaariumi kohaselt ei oleks soovitatud kapitalimäära saavutatud, sest kapitali adekvaatsuse määr oleks olnud 31. detsembril 2013 võrreldes minimaalse nõutava 10 protsendiga alla 9,3 %.
(45)
Läti väidab ka seda, et Citadele kapitali adekvaatsuse suurendamiseks ei olnud võimalik võtta alternatiivseid meetmeid (nt suurendada kapitali või anda uusi allutatud laene). Konkreetsemalt märgib Läti, et Citadelel oleks olnud võimatu saada allutatud laene 2013. aastal kolmandatest isikutest investoritelt, võttes arvesse Läti ametiasutuste kohustust Citadele lühikese aja jooksul (st 31. detsembriks 2014) loovutada. Ebakindlus panga võimaliku omandaja ja tema tulevase strateegia suhtes oleks pannud allutatud laenude andjaid nõudma iga Citadelele antava allutatud laenu puhul müügioptsiooni (kontrolli ülemineku klausel) (25). See oleks tähendanud, et selliste allutatud laenude tegelikku tähtaega oleks peetud laenu andmisel lühemaks kui viis aastat ja seega ei oleks laenud kvalifitseerunud teise taseme omavahenditeks.
(46)
23. juunil 2014 andsid Läti ametiasutused vastuse komisjoni teabenõudele selle kohta, kas Läti pöördus Citadelega seotud allutatud laenude tähtaja võimaliku pikendamise küsimuses EBRD poole. Oma vastuses kinnitavad nad, et nad ei pöördunud enne teise meetme võtmist EBRD poole ettepanekuga, et EBRD pikendaks oma allutatud laenude tähtaega. Läti ametiasutused kordavad, et teine meede tuli võtta selleks, et ära hoida uute, rangemate kapitalinõuete eelseisev rikkumine Citadele poolt.
(47)
Läti väidab, et ta pidi pikendama oma allutatud võlakirjade tähtaega viivitamata ja et ta ei arutanud EBRD allutatud võlakirjade tähtaja pikendamist võrreldavatel tingimustel.
(48)
Läti sõnul kujundasid tema otsuse selles küsimuses järgmised kolm punkti.
a)
Vajadus hoida tulemuslikult ära uute kapitalinõuete eelseisev rikkumine. Citadele oli arvutanud välja oma vajadused seoses teise taseme omavahenditeks kvalifitseerumisega ja jõudnud järeldusele, et erinevalt teisest meetmest, millega kaasneks tähtaja pikendamine 18 kuu võrra, oleks tähtaja mis tahes võimalik muutmine eeldanud palju märkimisväärsema ajapikenduse andmist allutatud võlakirjade puhul, millega oli seotud ka EBRD. See erinevus oli tingitud asjaolust, et kõnealuse laenu põhiosa oli väiksem ja seepärast oleks selle mõju Citadele kapitalipositsioonile olnud palju tagasihoidlikum. Samuti väidab Läti, et EBRD allutatud võlakirjade tähtaja pikendamine oleks eeldanud selles küsimuses läbirääkimisi EBRDga. Võttes arvesse erinevusi kohaldatavas õiguses ja üldises nõutavas õiguslikus struktuuris, mis tuleb alles kindlaks määrata, oleks tähtaja pikendamine EBRD allutatud laenu puhul, ja ainuisikuliselt Läti hoitavatest allutatud võlakirjadest osa samaaegne tähtaja pikendamine nõudnud keeruliste õiguslike korralduste tegemist.
b)
Läti rõhutab, et ta võttis tähtaja pikendamise ajal arvesse ka seda, et EBRD allutatud võlakirjade tähtaja pikendamine oleks muutnud Citadele loovutamise koormavamaks, sest sel juhul oleks müügi ajal olnud allutatud võlakirjade kohta rohkem omavahel seotud lepinguid. Läti leidis, et selline võimalus muudaks Citadele müügi keerulisemaks, sest see võib mõjutada asjaomaseid müügitingimusi ja tõenäoliselt suurendada asjaomase tehinguga seotud kulusid.
c)
Lisaks märgib Läti, et EBRD staatus Citadele suhtes oleks võinud muuta tähtaja pikendamisega nõustumise otsuse tegemise EBRD jaoks keerulisemaks. 23. juunil 2014 esitatud teabes väljendab Läti kindlat veendumust, et EBRD oleks põhimõtteliselt olnud valmis asjaomase finantsinstrumendi tähtaja pikendamisega nõustuma. Siiski tunnistab Läti, et EBRD positsioon erines Läti omast selle poolest, et Läti oli Citadele enamusaktsionär ning võis tänu sellele mõjutada otsustavalt müügiprotsessi ja pidada pakkujatega läbirääkimisi allutatud laenude erinevate tagasimaksmisvõimaluste üle. Seepärast möönis Läti, et kuna EBRDl puudus Citadele müügi üle kontroll, oleks see võinud saada kõnealuse laenu tähtaja pikendamisel takistavaks teguriks või oleks igal juhul kaasa toonud pikad läbirääkimised.
5.3. Revertale antud likviidsustoetus, millest jäeti teatamata (kolmas meede)
(49)
Läti ja Reverta tunnistavad, et alates 2010. aasta detsembrist on Läti andnud Parex Bankale (ja seejärel Revertale) likviidsustoetust, mis on ületanud Parexit käsitleva lõpliku otsuse põhjenduses 55 sätestatud lubatud piirnormi. Menetluse algatamise otsuses on märgitud, et 31. detsembri 2013. aasta seisuga oli Revertale antud ja tagasi maksmata likviidsustoetuse suurus 362,52 miljonit latti, mis ületas 55,52 miljoni lati võrra halvima stsenaariumi jaoks ette nähtud 307 miljoni lati suurust likviidsustoetuse piirnormi.
(50)
Läti väidab, et komisjon andis Parexit käsitlevas lõplikus otsuses algul loa konverteerida Parex Bankale eraldatud likviidsustoetusest kapitaliks 218,7 miljonit latti. Seda konverteeritavat summat vähendati muudetud otsuses hiljem 118,7 miljonile latile. Kui likviidsustoetusest oleks kapitaliks konverteeritud 118,7 miljonit latti, oleks likviidsustoetuse summa vähenenud ja jäänud lubatud piiridesse. Likviidsustoetuse 118,7 miljonist latist konverteeriti tegelikult kapitaliks aga üksnes 49,5 miljonit latti. Läti toob selle teguri esile kui ülemäärase likviidsustoetuse peamise põhjuse.
(51)
Pealegi väidab Läti, et ülemäärase toetuse põhjustasid ka rahaliste vahendite tagamise viivitused võrreldes Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemise ajal kavandatud vahendite tagamise tempoga. Pahatahtlikud võlgnikud on viivitanud maksetega ja nii on rahaliste vahendite tagasisaamine umbes kaks aastat edasi lükkunud. Läti peab seda nähtust ajutiseks ja loodab, et ülemäärase likviidsustoetuse probleem kaob 2015.-2016. aastal.
(52)
Sellegipoolest tunnistavad Läti ja Reverta kõrvalekaldumist neile lubatud abisummadest, mille põhjuseks olid pärast muutmisotsuse vastuvõtmist tekkinud raskused riigi toetuse nõuetekohasel jagamisel likviidsustoetuse ja kapitali sissemaksete vahel.
(53)
Veel selgitavad Läti ametiasutused, et kui Parex Bankal (nüüdne Reverta) oleks jäänud alles panganduslitsents, oleks Läti pidanud paigutama Parex Bankasse esialgu kavandatust rohkem kapitali (maksevõime-eeskirjades nõutud miinimumkapital oli tõepoolest suurem kui Parexit käsitlevas lõplikus otsuses lubatud 218,7 miljoni lati suurune maksimaalne kapitalitoetus). Komisjonile esitatud esialgse ümberkorralduskava põhjal ei oleks varade müügi ja 218,7 miljoni lati konverteerimisega loodud majanduslikust väärtusest Parex Bankale piisanud, et täita õigusaktidega ette nähtud kapitali adekvaatsuse nõudeid.
(54)
Seepärast oleks Parex Banka (Reverta) vajanud litsentsi allesjäämise korral lisakapitali. Pärast panganduslitsentsi äravõtmist piirduti täiendava abi andmisel summaga, mis oli vajalik panga tegevuse lõpetamiseks.
(55)
Läti sõnul ei olnud pärast 31. detsembrit 2011 likviidsustoetust enam vaja edasi kapitaliks konverteerida, sest Revertalt oli panganduslitsents ära võetud. Läti teatas komisjonile muutmisotsuse vastuvõtmisele eelnenud teabevahetuse käigus oma kavast mitte konverteerida likviidsustoetust pärast 31. detsembrit 2011 kapitaliks, kuid ta ei kinnitanud oma tahet seda kava ka tegelikult järgida, ei teinud selgelt kindlaks konverteerimatajätmise tehnilisi tagajärgi ega teavitanud nendest komisjoni. Eelkõige jättis Läti nimetamata selle, et toetuse kapitaliks konverteerimata jätmise tulemusel ei kahane likviidsustoetusena antud vahendid nii kiiresti, nagu oli nõutud Parexit käsitlevas lõplikus otsuses.
(56)
Kuna 31. detsembriks 2011 oli likviidsustoetusest kapitaliks konverteeritud vaid 49,5 miljonit latti ja konverteerimata oli 69,2 miljonit latti, jäi likviidsustoetus lubatust suuremaks umbes sama summa võrra.
(57)
Läti sõnul oli likviidsustoetuse säilitamine ja selle kapitaliks konverteerimata jätmine Läti ametiasutusi kõige vähem koormav meede ja see vähendab tegelikult riigiabi minimaalselt vajalikuni.
(58)
Läti ja Reverta kinnitavad, et Reverta ei vaja enam uusi rahalisi vahendeid. Kuna kapitaliks konverteeritav likviidsustoetuse summa on väiksem, eeldab Läti, et Revertale on jäänud likviidsustoetust alles 2014. aasta lõpuks [300-350] miljonit latti, 2015. aasta lõpuks [250-300] miljonit latti ning 2016. ja 2017. aasta lõpuks (Reverta likvideerimisel) [200-250] miljonit latti. Läti sõnul ületab see likviidsustoetus algul lubatud piirnormi, sest i) kapitaliks on konverteeritud vähem likviidsustoetust ja ii) Reverta tegevuse lõpetamise tõttu laekub eeldatavasti esialgu kavandatust vähem raha.
(59)
Tuginedes uuele rahaliste vahendite prognoosile, mis kajastab raskusi varade tagasisaamisel, eeldab Läti, et Revertal on likvideerimisprotsessi lõppedes (31. detsember 2017) [250-300] miljoni lati suurune negatiivne kapitalipositsioon.
5.4. Varahaldusvaldkonna loovutamise kohustus (neljas meede)
(60)
Läti alustas Citadele müügiga 2011. aastal, et täita võetud kohustusi, mis olid kirja pandud Parexit käsitlevasse lõplikusse otsusesse. Esimeses müügikatses oli nõustaja Nomura International, kuid see katse oli edutu euroala tabanud tormiliste sündmuste tõttu, mille põhjuseks oli majandus- ja finantskriis Kreekas, samuti Snorase ja Latvijas Krājbanka kokkuvarisemine vastavalt Leedus ja Lätis.
(61)
2013. aasta veebruaris tellis Läti sõltumatult eksperdilt […] spetsiaalse uuringu, milles käsitleti muu hulgas seda, millist mõju avaldab varahaldusvaldkonna müük võetud kohustusega kindlaks määratud kuupäeval. Ekspert tõendas, et kahe eraldi üksuse (varahaldusvaldkond ja Citadele ülejäänud osa) väärtus on Citadele kui terviku väärtusest väiksem. Seepärast vähendaks Citadele ilmajätmine varahaldusvaldkonnast panga arvestuslikku väärtust ja kahjustaks seega aktsionäride huve. Ekspert näitas erinevate prognooside varal, et ilma varahalduseta „väheneks panga tegevuskasum peadpööritava kiirusega […]” ja et panga […] halveneks.
(62)
Läti sõnul oleks varahaldusvaldkonna loovutamine 2013. aastal ülejäänud Citadelest eraldi kahjustanud eksperdi uuringu põhjal Citadele elujõulisust ja sellest tulenevalt panga turustatavust. See oleks märkimisväärselt vähendanud panga suutlikkust meelitada erainvestoreid tegema Citadelesse mõistliku hinnaga investeeringuid. Seepärast algas 2013. aastal välisnõustajate Société Générale ja Linklaters LLP toel teine müügiprotsess, mis hõlmas kogu Citadelet. Kaks müügimeetodit, mida praegu kaalutakse, on ühinemine ja ülevõtmine ning esmane avalik pakkumine.
5.5. Läti kavandatud tasakaalustavad meetmed
(63)
Tagamaks, et täiendav abi, mida Läti andis Parex Bankale, Citadelele ja Revertale esimese, teise ja kolmanda meetme kaudu, oleks liidu riigiabi eeskirjade alusel siseturuga kokkusobiv, ning põhjusel, et Citadele varahaldus jäi ettenähtud tähtajaks loovutamata (neljas meede), on Läti välja pakkunud hulga kohustusi, mis on kirjas põhjendustes 64-73.
5.5.1. Citadele müügi ja varahaldusvaldkonna loovutamise tähtaeg
(64)
Läti ja Citadele kohustuvad andma endast parima, et saada nii ruttu kui võimalik ja igal juhul enne […] siduvad pakkumised kogu Läti Vabariigi osaluse (sh varahaldusvaldkond) müümiseks Citadeles. Müük viiakse lõpule hiljemalt […]. Müügitehingu sobiv ülesehitus ja toimumise kord (nt äritegevuse müük või esmane avalik pakkumine) jäävad Läti Vabariigi (ja tema nõustaja) otsustada, tingimusel et lõppkokkuvõttes loovutab Läti Vabariik kogu oma osaluse Citadeles hiljemalt […]. Esmase avaliku pakkumise korral kohustub Läti Vabariik leppima finants- ja kapitaliturgude komisjoniga hiljemalt […] kokku juriidiliselt siduvas prospektis.
(65)
Samuti kohustuvad Läti ja Citadele määrama loovutamise eest vastutava isiku, kui hiljemalt […] ei ole saadud ühtki siduvat pakkumist või kui sama eesmärgiga esmase avaliku pakkumise puhul ei ole finants- ja kapitaliturgude komisjoniga prospektis kokku lepitud. Sellisel juhul astub Läti Vabariik vajalikud sammud, et tagada loovutamise eest vastutava usaldusisiku määramine ja töölehakkamine alates […]. Loovutamise eest vastutavaks usaldusisikuks võib määrata alates […] ka Citadele müügi finantsnõustaja. Loovutamise eest vastutava usaldusisiku määramise korral kohustuvad Läti ja Citadele hankima hiljemalt […] siduvad ja kõikide poolte jaoks tagasivõetamatud pakkumised ning sõlmima hiljemalt […] siduva ja tühistamatu kokkuleppe, et müüa hiljemalt […] kogu Läti Vabariigi osalus Citadeles.
(66)
Lisaks võtavad Läti ja Citadele endale kohustuse, et alates […] Citadele uus äritegevus […] ja Citadele ülejäänud äritegevus […], kui Läti Vabariik ei ole sõlminud hiljemalt […] siduvat ja tühistamatut kokkulepet, milles nähakse ette, et kogu Läti Vabariigi osalus Citadeles tuleb müüa hiljemalt […], või kui esmane avalik pakkumine ei võimalda Lätil müüa kogu oma osalust Citadeles hiljemalt […].
(67)
Läti ja Citadele kohustuvad lõpetama ostu-müügitehingu kogu Läti Vabariigi osaluse müümiseks Citadeles hiljemalt […]. Kui selle osaluse müümine ei ole hiljemalt […] lõpule viidud, võtavad Läti ja Citadele endale kohustuse, et Citadele uus äritegevus […] ja Citadele ülejäänud äritegevus […].
(68)
Kui Citadele on […] ükskõik millisel põhjendustes 64-67 nimetatud juhul, võib Läti Vabariik ja/või Citadele kolmanda isiku huvi korral sellisele isikule müüa ja üle anda ükskõik millise Citadele äritegevuse osa (ilma et see piiraks […] põhimõtete kohaldamist ja ilma uut riigiabi andmata).
5.5.2. Lubatud kapitalisissemaksete edasine vähendamine
(69)
Reverta puhul lubati muutmisotsusega konverteerida kapitaliks riigi hoiuseid ja nende intresse (likviidsustoetus) kogusummas 118,7 miljonit latti. Kuna praeguseks on likviidsustoetusest kapitaliks konverteeritud vaid 49,5 miljonit latti, teeb Läti ettepaneku alandada Läti poolt Revertale antava kapitali maksimaalse kogusumma varasemalt 118,7 miljonilt latilt viivitamata ja alaliselt 49,5 miljonile latile.
5.5.3. Kohustus tõhustada koormuse jagamise meetmeid, hoides ära raha väljavoolu Reverta allesjäänud allutatud võlausaldajatele
(70)
Läti tunnistab vajadust tõhusamate koormuse jagamise meetmete järele, et tagada esimese, teise ja kolmanda meetme kokkusobivus siseturuga. Tõhusamate meetmetega tagatakse muu hulgas see, et Revertale ja Citadelele antavast täiendavast riigiabist ei saaks põhjendamatult kasu ükski kolmas isik.
(71)
Sel eesmärgil kohustub Läti tõhustama varasemaid koormuse jagamise kohustusi, teisendades Parex Banka endiste enamusaktsionäride, nende tütarettevõtjate ja teiste allutatud laene (edaspidi „allesjäänud allutatud laenud”) andnud võlausaldajate (edaspidi „allesjäänud allutatud võlausaldajad”) kohustused ja nõudeõigused.
(72)
Reverta on ületanud Parexit käsitleva lõpliku otsusega lubatud likviidsustoetuse summat osaliselt seetõttu, et allesjäänud allutatud laenudelt tuli maksta intressi. Kui Reverta ei oleks sellist intressi maksnud või kui allesjäänud allutatud laenud oleksid kohe pärast Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemist alla hinnatud, ei oleks Lätil esimest, teist ja kolmandat meedet sellises ulatuses võib-olla tulnud kohaldada.
(73)
Eespool öeldut arvesse võttes teeb Läti ettepaneku selgitada ja tugevdada oma kohustusi seoses allesjäänud allutatud laenude puhul tasutava põhiosa ja intressiga järgmiselt.
a)
Citadele ja Reverta (endine Parex Banka) ning nende tütarettevõtjad ei maksa olemasolevatelt kapitaliinstrumentidelt (sh eelisaktsiad, B-aktsiad ning teise taseme ülemised ja alumised instrumendid) intresse, dividende ega kupongiintresse (ei tasumisele kuuluvaid ega kogunevaid) ega kasuta nendega seoses ostuoptsioone teiste allutatud võlausaldajate või aktsionäride puhul kui Läti Vabariik või EBRD enne, kui Revertale ja/või Citadelele antud riigiabi on täielikult tagasi makstud, ja välja arvatud juhul, kui selleks on seadusest tulenev kohustus. Kui sellised seadusest tulenevad kohustused peaksid olemas olema, kohustub Läti need võimalikult ruttu (igal juhul hiljemalt 30. aprilliks 2015) kaotama.
b)
Samuti kohustub Läti maksma allesjäänud allutatud laenude jäägi (põhiosa) tagasi alles siis, kui kogu Revertale/Citadelele antud riigiabi on täielikult tagasi makstud. See laenujääk kas:
i)
hõlmatakse siduva korraldusega mitte teha allesjäänud allutatud laenude alusel ühtki makset või
ii)
konverteeritakse hääleõigust mitte andvateks esimese taseme omavahenditeks või
iii)
hinnatakse alla
ulatuses, mis on vajalik Reverta netovara puudujäägi katmiseks, ja tingimusel, et selleks on olemas õiguslik alus.
c)
Läti võtab kõik vajalikud meetmed, et tagada hiljemalt 30. aprilliks 2015 kõikide eespool nimetatud kohustuste täitmiseks vajalike õigusnormide kehtestamine.
5.6. Läti vastus kolmanda isiku märkustele
(74)
6. juunil 2014 esitas Läti oma vastuse kolmanda isiku märkustele, mille komisjon oli saanud. Läti sõnul on märkustes esitatud väited põhjendamata ega ole menetluse algatamise otsuse seisukohast olulised. Läti lükkab kolmanda isiku väited tagasi ja palub jätta need komisjonil tähelepanuta.
6. HINNANG
6.1. Riigiabi olemasolu pärast uute meetmete võtmist
(75)
Aluslepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik millisel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
(76)
Meetme liigitamiseks selliseks riigiabiks peavad olema täidetud kumuleeruvalt järgmised tingimused: a) meedet tuleb rahastada riigi ressurssidest; b) meede peab andma valikulise eelise, mis võib olla soodne teatud ettevõtjatele või teatud kaupade tootjatele; c) meede peab moonutama või ähvardama moonutada konkurentsi ja sel peab olema potentsiaal kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust.
6.1.1. Esimene meede
(77)
Asjaolu, et Läti poolt Parex Bankale allutatud laenude andmine kujutas endast riigiabi, tehti kindlaks esimeses päästmisotsuses, kus komisjon kiitis heaks viieaastase tähtajaga allutatud võlakirjade emiteerimise kui siseturuga kokkusobiva abimeetme. Komisjon otsustas tollal, et turumajanduse tingimustes tegutsev investor ei oleks andnud allutatud laenu, mille tähtaeg on viis aastat (26).
(78)
Allutatud laenud, mille Läti Parex Bankale andis, olid identsed komisjoni heaks kiidetud meetmega, kui jätta kõrvale asjaolu, et nende tähtaeg oli pikem, millega anti Parex Bankale lisaeelis.
(79)
Allutatud laenuga, millel on seitsmeaastane tähtaeg, antakse laenuvõtjale suurem eelis kui allutatud laenuga, mille tähtaeg on viis aastat, sest investori risk suureneb investeeringu tähtaja pikenedes. See, et turumajanduse tingimustes tegutsev investor oleks andnud pikema, seitsmeaastase tähtajaga allutatud laenu, on isegi vähem tõenäoline kui see, et ta oleks andnud selle laenu viieks aastaks. Seepärast tähendas allutatud laenu pikem tähtaeg Parex Banka jaoks lisaeelist võrreldes sellise allutatud laenuga, millele oli antud heakskiit päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses. Kuna kõik muud riigiabi olemasoluks nõutavad tingimused olid esimeses päästmisotsuses juba kindlaks tehtud, kujutab esimene meede endast täiendava riigiabi andmist.
6.1.2. Teine meede
(80)
27. juunil 2013 andis Läti allutatud laenudest 37 miljoni lati tagasimaksmiseks (Lätil oli tol hetkel allutatud laene koguväärtuses 45 miljonit latti) Citadelele 18 kuud ajapikendust.
(81)
Menetluse algatamise otsuses andis komisjon lisaargumentide puudumisel hinnangu, et turumajanduse tingimustes tegutsev investor ei oleks sellist ajapikendust võimaldanud, sest võrreldes allutatud laenude varasema vormiga tõi see kaasa lisariskid. Seepärast leidis komisjon, et allutatud laenu tähtaja pikendamisega andis riik Citadelele lisaeelise ja seega täiendavat abi, võrreldes sellise allutatud laenuga, millele oli antud heakskiit päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses.
(82)
Läti on väitnud, et turuinvestor oleks teinud ratsionaalse otsuse võtta konkreetseid meetmeid, et säilitada oma investeeringu väärtuse allesjäämiseks panga kapitali adekvaatsus. Sisuliselt väidab Läti seega, et teise meetmega ei antud Citadelele mingit eelist, sest täiendava abi andmine oli kooskõlas turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõttega.
(83)
Komisjon ei vaidlusta seda, et turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõte on kohandatav selliste tehingute suhtes nagu teine meede. Siiski tuletab komisjon meelde, et liidu kohtud on toonitanud, et kui liikmesriik tugineb haldusmenetluses sellele kriteeriumile, peab ta kahtluse korral tõendama üheselt ning lähtudes objektiivsetest ja kontrollitavatest tõenditest, et rakendatav meede pärineb temalt kui aktsionärilt, ning et selles osas võivad olla nõutavad tõendid, millest ilmneb, et kõnealune otsus põhineb majandushinnangutel, mis on sarnased nendega, mille käesoleva juhtumi asjaoludel oleks mõistlik erainvestor, kes on nimetatud liikmesriigiga võimalikult sarnases olukorras, enne selle investeeringu tegemist hankinud, et kindlaks teha sellise investeeringu kasumlikkus tulevikus (27).
(84)
Seda arvesse võttes leiab komisjon, et Läti väidet, nagu oleks ta toiminud kooskõlas turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõttega, ei ole põhjendatud kaalukate argumentide ja üksikasjaliku analüüsiga.
(85)
Esiteks ei ole komisjonile esitatud mingeid tõendeid selle kohta, et Läti oleks hinnanud teise meetme rakendamise otsuse tegemise ajal oma Citadelesse tehtud investeeringu väärtust. Aktsionärist turuinvestor oleks Citadele väärtust hinnanud, et teha kindlaks sellesse panka tehtud investeeringu väärtus enne ja pärast teise meetme rakendamist, ning oleks neid kaht näitajat võrrelnud. Komisjon leiab, et kasumile keskenduv turuinvestor oleks teinud kõigepealt kindlaks oma investeeringu nüüdisväärtuse pangas ning selgitanud seejärel välja, kas selle investeeringu väärtus on allutatud laenude tähtaja edasise pikendamise korral kaitstud. Kui sellise analüüsi tulemusel oleks selgunud, et investeeringu väärtus on kaitstud või et see isegi suureneb, oleks kasumile keskenduv turuinvestor teise sammuna võrrelnud väärtuse kaitsmise (või isegi suurendamise) alternatiivkulude ja väärtuse erinevust.
(86)
Kui Läti oleks teinud sellise analüüsi, oleks ta pidanud tõestama, et laenutähtaja pikendamine oli tõhus meede vähemalt selleks, et kaitsta investeeringu väärtust, ning oleks seejärel pidanud näitama, et sellise meetme võtmise alternatiivkulud on väiksemad kui lisandunud väärtus. Vaid siis, kui tähtaja pikendamise alternatiivkulud oleksid olnud teise meetme võtmise tulemusel säilinud väärtusest väiksemad, saaks komisjon nõustuda, et Läti on toiminud kooskõlas turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõttega. Läti ei ole aga esitanud ei teise meetme võtmise otsuse tegemise ajal koostatud hinnangut investeeringu väärtuse kohta ega ka analüüsi, millest nähtuks, et tähtaja pikendamise alternatiivkulud olid väiksemad kui teise meetme rakendamise tulemusel säilinud väärtus.
(87)
Seepärast leiab komisjon, et teist meedet ei saa pidada kooskõlas olevaks viisiga, kuidas oleks käitunud turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja olukorras, mis oleks olnud võrreldav Läti olukorraga 2013. aasta juunis.
(88)
Teiseks on turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõtte kohaldamisel väljakujunenud printsiipide alusel igal juhul nõutav võrdlus mõistliku erainvestori käitumisega olukorras, mis on liikmesriigi olukorraga võimalikult sarnane (28). Seepärast oleks Läti pidanud võtma oma Citadelesse tehtud investeeringu väärtuse hindamisel arvesse Citadele müügiga seotud kohustusi, mis olid kirja pandud Parexit käsitlevas lõplikus otsuses. Teise meetme rakendamise ajal 2013. aasta juunis kuulus nende hulka kohustus loovutada Citadele 31. detsembriks 2014, samuti kohustus loovutada Citadele ilma varahaldusvaldkonnata (sest varahaldus tuli loovutada eraldi, juhul kui see ei olnud 30. juuniks 2013 müüdud). Kuna 27. juuniks 2013, mil laenutähtaega pikendati, ei oldud leitud varahaldusvaldkonnale ühtki ostjat, oleks erainvestor järeldanud, et varahaldusvaldkonda ei ole võimalik koos Citadelega 30. juuniks 2013 - Parexit käsitlevas lõplikus otsuses kehtestatud tähtajaks - müüa ja seepärast tuleb need kaks üksust müüa eraldi.
(89)
Lisaks ei oleks panga eraaktsionäril olnud liikmesriigi olukorraga võimalikult sarnases olukorras alust eeldada, et kõnealuste kohustuste täitmisest loobutakse või et nende täitmine lükatakse edasi, sest kõikide selliste muudatuste jaoks oli vaja komisjoni heakskiitu. Seepärast ei saanud investeeringu väärtuse kindlakstegemisel 2013. aasta juunis olla mingeid ootusi, et kõnealused kohustused on ebaolulised, sest ei olnud võimalik eeldada, et komisjon kiidab heaks ükskõik kumma kohustuse mis tahes muutmise enne perioodi, mille jooksul Lätil tuli need kohustused täita.
(90)
Et teha otsus tähtaja pikendamise kohta, oleksid tegurid, mida võeti arvesse Läti poolt Citadelesse tehtud investeeringu väärtuse hindamisel 2013. aasta juunis, pidanud järelikult hõlmama Parexit käsitlevasse otsusesse kirja pandud kohustusi. Läti ei ole esitanud tõendeid selle kohta, et ta arvestas kõikide nende teguritega, ega ka selle kohta, et tema investeeringu väärtus oli neid tegureid arvesse võttes tol hetkel suurem kui tähtaja pikendamise alternatiivkulud. Ka sel põhjusel ei saa komisjoni meelest pidada teist meedet kooskõlas olevaks viisiga, kuidas oleks käitunud turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja olukorras, mis oleks olnud võrreldav Läti olukorraga 2013. aasta juunis.
(91)
Kolmandaks, isegi kui Läti oli analüüsinud piisavalt üksikasjalikult teist meedet kui vahendit, mille abil säilitada 2013. aasta juuni seisuga oma Citadelesse tehtud investeeringu väärtus, ning isegi kui ta oli võtnud sellises analüüsis arvesse Citadele eraldi müügist ja varahaldusvaldkonna eraldi loovutamisest tulenevaid piiranguid, millega turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja oleks arvestanud, ei ole usutavad Läti väited teise meetme kulude ja Citadelesse tehtud investeeringu väärtuse kohta, mis eeldatavasti selle meetme võtmisega säilitatakse.
(92)
Ühest küljest väidab Läti, et teine meede ei põhjustanud riigile mingeid kulusid, ent seda väidet ei toetata ühegi uue üksikasjaga ega tõendiga selle kohta, et Läti oleks teise meetme võtmise ajal tehtud kulusid hinnanud. Erainvestori jaoks, kes soovib teha allutatud laenu tähtaja pikendamise kohta mõistlikku otsust, oleks selline alternatiivkulude ja muude teise meetmega seotud kulude analüüs olnud meetme võtmise eeltingimus. Kuluhinnangu puudumine viib komisjoni järeldusele, et erainvestor ei oleks saanud hinnata teise meetme soovitatavust kasumi maksimeerimise seisukohast.
(93)
Teisest küljest väidab Läti, et teise meetmega säilitati Citadelesse tehtud Läti investeeringu väärtus, ent seda väidet ei toeta 2013. aasta juuni seisuga Läti poolt Citadelesse tehtud investeeringu tunnusjooned. Komisjon märgib, et kasumile keskenduva investori jaoks sõltub investeeringu jooksev väärtus investeeringuga seotud tulevaste tuluvoogude (nt dividendide saamise) väljavaatest kombinatsioonis investeeritud kapitali maksumusega kindlal ajahetkel (mille võib tuletada näiteks hinnast, mida ostja maksaks aktsionäri investeeringu eest tol hetkel, või ajategurit arvesse võttes diskonteeritud hinnast, mida ostja maksaks aktsionäri investeeringu eest tulevikus). Kõik komisjonile kättesaadavad näitajad viitavad sellele, et Läti poolt Citadelesse tehtud investeeringu väärtus oli 2013. aasta juuni seisuga väike, kui üldse positiivne.
(94)
Mis puudutab Citadelesse tehtud Läti investeeringuga kaasnevaid võimalikke tulevasi tuluvoogusid, siis ei ole esitatud ühtegi tõendit selle kohta, et aktsionärid oleksid võinud 2013. aasta juunis loota Citadelelt lähitulevikus ükskõik millisel hetkel mingeid dividende. Läti olukorraga võimalikult sarnases olukorras oleva eraaktsionäri ükskõik milline hinnang dividendide jagamisest saadava eeldatava tulu kohta oleks olnud seotud kohustusega Citadele 31. detsembriks 2014 loovutada. Peale selle tehti põhjenduses 61 kirjeldatud uuringus kindlaks, et Citadele toodaks ilma varahalduseta kahjumit. See järeldus vähendas veelgi väljavaadet saada kasu dividendide jagamisest, arvestades, et 27. juunil 2013 oleks turumajanduse tingimustes tegutseval ettevõtjal tulnud eeldada, et Citadele ja varahaldusvaldkond loovutatakse eraldi.
(95)
Seega ei olnud tähtaja pikendamise ajal mingeid tõendeid selle kohta, et Citadele oleks võimeline (võttes arvesse eeldatavat kasumit ja kapitalimäära) jagama enne 31. detsembrit 2014 dividende, sest 10,3 % suurune kapitalimäär, mis kavatseti 31. detsembriks 2013 saavutada, oleks vaid hädavaevu ületanud nõutavat 10 % kapitali adekvaatsuse miinimummäära ja oleks jäänud tunduvalt allapoole […] % suurust kapitalimäära, mida soovitas finants- ja kapitaliturgude komisjon Citadele olemasolevate ja võimalike riskide kõrvaldamiseks. Seepärast oleks erainvestor arvestanud sellega, et alates 2013. aasta juunist on vähetõenäoline, et aktsionäridel oleks olnud oodata Citadelelt lähitulevikus dividendide jagamist.
(96)
Mis puudutab Läti poolt Citadelesse 2013. aasta juunis tehtud investeeringu kogumaksumust, siis selgub Läti ametiasutuste esitatud ja 2013. aasta veebruaris koostatud uuringust, mida on kirjeldatud põhjenduses 61, et varahaldusvaldkonna eraldi loovutamine oleks mõjunud Citadelele halvasti. Olukorras, mis on võimalikult sarnane Läti olukorraga 2013. aasta juunis, oleks erainvestor võtnud arvesse asjaolu, et sõltumatu ekspert oli teinud umbes neli kuud varem kindlaks, et Citadele müügiväärtus oleks ilma varahalduseta kahe üksuse ühisest müügiväärtusest väiksem. Seepärast oleksid sellisel erainvestoril pidanud olema riskiga korrigeeritud tulu maksimeerimise seisukohast mõjuvad põhjused, et võtta allutatud laenude tähtaja pikendamisega lisariske. Läti ei ole esitanud ühtki tõendit selliste mõjuvate põhjuste kohta, mis oleksid pannud turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja tollal neid lisariske võtma. Isegi kui tähtaega oleks pikendatud, puudusid tõendid selle kohta, et ilma varahalduseta saaks Citadelet müüa […], mis viib komisjoni järeldusele, et 2013. aasta juunis ei olnud Lätil […] oma investeeringu säilitamiseks, mis oli […] teise meetme võtmiseks.
(97)
Ka need uued põhjused panevad komisjoni järeldama, et teist meedet ei saa pidada kooskõlas olevaks turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja käitumisega olukorras, mis oleks olnud võrreldav Läti olukorraga 2013. aasta juunis.
(98)
Neljandaks märgib komisjon lõpuks veel seda, et EBRD, kes oli 2013. aasta juunis Läti riigi kõrval ainus Citadele aktsionär, ei pikendanud oma Citadelele antud tagasimaksmata allutatud laenu tähtaega ja et Läti ei pöördunud kordagi EBRD poole, et arutada selle osalemist teises meetmes, nagu on selgitatud põhjendustes 46-48. Kui teine meede pidi olema vahend, millega säilitada Citadelesse tehtud investeeringute väärtus, on asjaolu, et selle meetme kulude kandmise koormuse jagamise arutamiseks ei tehtud ühtki katset, veel üks märk sellest, et teine meede ei olnud kooskõlas turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõtte nõuetega.
(99)
Sellega seoses tuletab komisjon esmalt meelde, et finants- ja kapitaliturgude komisjoni kirja kohaselt oli Citadelel uue kapitali adekvaatsuse määra saavutamiseks aega kümme kuud (1. märts kuni 31. detsember 2013). Seda silmas pidades leiab komisjon, et enamusaktsionär oleks kasutanud kogu seda kümne kuu pikkust ajavahemikku selleks, et leida uue kapitalinõude täitmiseks sobiv lahendus, mis viiks miinimumini tema enda kulud. Seepärast ei too Läti väide Citadele müügi lihtsustamise kohta selgust sellesse, miks teist meedet kohaldati - ilma et Citadele vähemusaktsionäri poole oleks kordagi pöördutud - nelja kuu jooksul pärast finants- ja kapitaliturgude komisjoni kirja, selle asemel et kasutada sellest ette nähtud kümnest kuust ära rohkem.
(100)
Isegi kui EBRD osalemine tähtaja pikendamises oleks tähendanud sellise meetme võtmist, mille omadused erinevad teise meetme omadest, ei esita Läti ühtki tõendit selle kohta, et selline EBRDd kaasav teistsugune meede oleks olnud vähem tõhus kui teine meede või et see oleks olnud enamusaktsionärile võrreldes teise meetme enda kuludega kulukam.
(101)
Läti väitis, et kui EBRD oleks pikendanud oma allutatud laenu tähtaega, oleks Citadele müük olnud veelgi koormavam. Ometi ei ole Läti ametiasutused esitanud mingeid andmeid, millest nähtuks, et selline tähtaja pikendamine oleks niisuguseid lisakulusid tegelikult tekitanud. Et õigustada Läti väidet lisakoormuse kohta, ei ole korraldatud ühtki konkreetset uuringut, milles oleks võrreldud teise meetme võtmise järel Citadele loovutamisel tekkivaid kulusid nendega, mis kaasnevad Citadele võimaliku müügiga pärast EBRD osalusel tähtaja pikendamist. Komisjon leiab, et ükskõik milline erasektori ettevõtja, kes kaalub seda, kuidas säilitada oma Citadelesse tehtud investeeringu väärtus, suudaks vähemalt viidata samast ajast pärit hinnangule selle kohta, millised oleksid hilisema müügi korral need alternatiivkulud, mis on tingitud Citadele vähemusaktsionäri otsusest pikendada enda poolt pangale antud allutatud laenude tähtaega.
(102)
Nagu on märgitud põhjenduse 48 punktis c, uskus Läti enda selgituse kohaselt, et EBRD oleks olnud valmis pikendama oma Citadelele antud laenude tähtaega. Selles kontekstis leiab komisjon, et isegi kui EBRD kaasamine oleks muutnud olukorra keerulisemaks, oleks erasektori enamusaktsionär, kaaludes Citadelele antud allutatud laenu tähtaja pikendamist, võtnud vähemalt ühendust vähemusaktsionäriga, kes oli samuti Citadele allutatud võlakirjade omanik, et näha, kas too oleks kas i) jaganud Citadelele antava lisatoetuse kulusid, pikendades enda antud laenude tähtaega, või ii) sõlminud otse enamusaktsionäriga mõne alternatiivse kokkuleppe, et katta enamusaktsionärile teise meetme võtmisega tekkivaid kulusid. Turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõtte kohaldamise mõttes ei saa komisjon nõustuda sellega, et ettevõtte enamusaktsionär oleks olnud nõus katma kogu kulu, mis oli seotud kõnealusesse ettevõttesse tehtud investeeringute väärtuse säilitamisega, ja kaitsnud sellega vähemusaktsionäri investeeringu väärtust, ilma et ta oleks isegi pöördunud viimatinimetatu poole sooviga paluda tema osalust.
(103)
Kõiki neid tegureid silmas pidades on asjaolu, et 1. märtsist 2013 kuni 27. juunini 2013 ei pöördutud kordagi EBRD poole, järjekordne märk sellest, et teist meedet ei viidud ellu kooskõlas turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõtte nõuetega.
(104)
Kõigil neljal põhjendustes 85-103 esitatud põhjusel ei ole üheselt ega objektiivsete ja kontrollitavate tõendite põhjal tõendatud, et teine meede pärineb liikmesriigilt, kes tegutseb nagu eraaktsionär. Neil asjaoludel ei saa komisjon nõustuda sellega, et Citadele võiks saada tavapärastele turutingimustele vastavates tingimustes sama eelise kui see, mis on antud talle teise meetme kujul riigi ressursside abil.
(105)
Läti on rakendanud teist meedet Citadele suhtes, kes tegutseb praegu ja tulevikus rahvusvahelisele konkurentsile avatud turgudel. Seepärast mõjutab iga riigi ressurssidest antud eelis konkurentsi pangandussektoris ja liidusisest kaubandust. Lisaks on kõnealune meede valikuline, sest see toob kasu üksnes Citadelele. Seda rahastatakse riigi ressurssidest. Nagu Läti on selgitanud põhjenduses 45, ei oleks turumajanduse tingimustes tegutsev kolmandast isikust ettevõtja võtnud võrreldavatel tingimustel 2013. aasta juunis teise meetmega sarnanevat meedet. Seepärast kinnitab komisjon oma menetluse algatamise otsuses antud esialgset hinnangut, et teine meede kujutab endast täiendavat riigiabi.
6.1.3. Kolmas meede
(106)
Revertale antud likviidsustoetus kiideti riigi hoiuste kujul algul heaks kui osa siseturuga kokkusobivatest riigiabimeetmetest, mis olid saanud heakskiidu esimeses päästmisotsuses. Komisjon märkis tollal, et Parex Bankal puuduvad likviidsed tagatised ja et Läti on hoiustanud vahendid panga likviidsusvajadusi arvesse võttes ajal, mil Parex Banka ebakindla olukorra tõttu ei olnud valmis likviidsust pakkuma ükski turuinvestor (29).
(107)
Pärast Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemist (ning panga jagamist toimivaks pangaks ja rämpspangaks) kanti likviidsustoetus üle Citadelele ja Revertale. Neist esimene on oma osa likviidsustoetusest juba täielikult tagasi maksnud. Revertalt nõuti saadava likviidsustoetuse summade piiramist, nagu on kirjeldatud põhjenduse 19 punktis c. Ometi ületab likviidsustoetus, mida Revertale tegelikult antakse, isegi neid summasid, mis on heaks kiidetud Parexit käsitlevas lõplikus otsuses ette nähtud halvimas stsenaariumis. Selle täiendava likviidsustoetusega antakse võrreldes päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses heaks kiidetud abiga Revertale lisaeelis. Läti ei ole väitnud, et ta toimis sellise likviidsuse pakkumisel turumajanduse tingimustes tegutseva laenuandjana. Samuti ei ole Läti esitanud mingeid andmeid, mis võimaldaksid komisjonil järeldada, et Reverta võiks saada tavapärastele turutingimustele vastavates tingimustes sama eelise kui see, mis on antud talle kolmanda meetme kujul riigi ressurssidest. Ühtki muud likviidsustoetuse näitajat peale selle summa ei ole muudetud, seega leiab komisjon, et kõnealune meede kujutab endast riigiabi.
(108)
Kuna põhjenduste 106 ja 107 kohaselt antakse suurema likviidsustoetusega selgelt lisaeelis võrreldes heakskiidetud abimeetmetega, kujutab see endast täiendavat abi (kuivõrd kõik teised aluslepingu artikli 107 lõike 1 kriteeriumid on endiselt täidetud).
6.2. Uue täiendava abi kokkusobivuse õiguslik alus
(109)
Aluslepingu artikli 107 lõike 3 punktiga b antakse komisjonile õigus tunnistada abi siseturuga kokkusobivaks, kui see on ette nähtud „mõne liikmesriigi majanduses tõsise häire kõrvaldamiseks”.
(110)
Võttes arvesse Parex Banka süsteemset tähtsust (tegemist oli Läti juhtiva pangaga) ja panga laenutegevuse olulisust Läti majanduse jaoks abimeetmete heakskiitmise ajal, nõustus komisjon sellega, et panga raskuste kõrvaldamatajätmine oleks Läti majandusele kaasa toonud tõsised tagajärjed.
(111)
Seepärast hinnati Parex Banka jaoks heaks kiidetud meetmeid päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b alusel ning finantskriisi kontekstis vastu võetud ja abi andmisel jõus olnud teatiste põhjal (30).
(112)
Komisjon leiab, et esimese ja teise meetme kaudu antud täiendava abi puhul kehtib tulenevalt meetmete võtmise ajast ja meetmete sarnasusest heakskiidetud abimeetmetega sama õiguslik alus.
(113)
Kolmanda meetme puhul tuleb komisjonil hinnata meetme kokkusobivust 2013. aasta pangandusteatises (31) sätestatud ajakohastatud kriteeriumide alusel. Tegelikult tuleb kontrollida selle teatise alusel ükskõik millist abi, mis on antud ilma komisjoni loata täielikult või osaliselt (ja seega rikkudes aluslepingu artikli 108 lõiget 3) pärast 2013. aasta pangandusteatise avaldamist Euroopa Liidu Teatajas. Kuna kolmandat meedet on kohaldatud alates 2011. aastast kuni praeguse hetkeni pidevalt, võib järeldada, et abi anti osaliselt pärast 2013. aasta pangandusteatise avaldamist Euroopa Liidu Teatajas1. augustil 2013.
6.3. Abi kokkusobivus siseturuga
6.3.1. Esimene meede
(114)
Läti poolt Parex Bankale antud allutatud laenu tähtaeg oli alates laenu andmise kuupäevast (22. mai 2009) seitse aastat (st 21. mai 2016) ning seega ületas see esimeses päästmisotsuses kindlaks määratud ja hiljem Parexit käsitlevas lõplikus otsuses kinnitatud viieaastast maksimumtähtaega. Meetmest komisjoni ei teavitatud.
(115)
Täiendav abimeede seisnes allutatud laenudele otsustes ette nähtust pikema tähtaja kehtestamises. Komisjon kahtles, kas see meede oli minimaalselt vajalik, ega saanud seetõttu järeldada, et kõik kokkusobivuse kriteeriumid olid täidetud.
(116)
Komisjon tuletas menetluse algatamise otsuses meelde, et päästmisotsustes anti Parex Banka puhul heaks kiidetud viieaastase tähtajaga allutatud laenule hinnang, mille kohaselt oli selle summa ja tähtaja puhul piirdutud minimaalse vajalikuga. Selle järelduse põhjal oli viieaastast allutatud laenu peetud päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses siseturuga kokkusobivaks.
(117)
Päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses esitatud väidete põhjal ning uute väidete puudumise tõttu väljendas komisjon kahtlust algselt heaks kiidetud viie aasta asemel seitsme aasta pikkuse tähtajaga antud allutatud laenude pikema tähtaja kokkusobivuse suhtes.
(118)
Võttes arvesse uusi väiteid, mille Läti esitas pärast menetluse algatamise otsuse tegemist ja mida on kirjeldatud punktis 5.1, tuleb komisjonil uuesti hinnata, kas seitsmeaastase tähtajaga allutatud laenud, mille Läti andis Parex Bankale, vastavad kokkusobivusnõudele, mille kohaselt tuleb riigiabi puhul piirduda minimaalselt vajalikuga.
(119)
Vastavalt 2008. aasta pangandusteatisele peab abimeede olema oma suuruselt ja vormilt vajalik püstitatud eesmärgi saavutamiseks. See tähendab, et kapitalisüsti tegemisel tuleb piirduda eesmärgi saavutamiseks vajaliku miinimumsummaga. Teise taseme omavahenditeks kvalifitseeruva allutatud laenu andmisel Parex Bankale oli eesmärk võimaldada pangal säilitada kapitali adekvaatsuse määr ning tagada panga piisav kapitaliseeritus, et see suudaks paremini kanda võimalikke kahjusid, vältimaks tõsiseid häireid Läti majanduses.
(120)
Esimeses päästmisotsuses põhinesid komisjoni arvesse võetud miinimumnõuded, millele allutatud laenud pidid Parex Banka teise taseme omavahenditeks kvalifitseerumiseks vastama, Läti kohaldatavatel õigusaktidel, nagu Läti oli need edastanud (32). Tehti kindlaks, et allutatud laenu kvalifitseerumiseks teise taseme omavahenditeks oli miinimumtähtaeg viis aastat. Järgnevates otsustes seda hinnangut ei muudetud.
(121)
Olles läbi vaadanud Läti esitatud lisateabe, mida on käsitletud põhjendustes 30-39, tunnistab komisjon, et lisapiirangud muutsid allutatud laenude omadusi, mis olid vajalikud kvalifitseerumiseks 2010. aastani täielikult teise taseme omavahenditeks.
(122)
Eelkõige märgib komisjon, et allutatud laenude esialgse miinimumtähtaja kindlaksmääramisel oli eriti oluline tegur Basel II raamistiku kriteeriumide mõju 2009. aastal Parex Banka poolt saadud teise taseme omavahenditeks kvalifitseeruvate allutatud laenude summale. Et saavutada abimeetme lõppeesmärk tagada Parex Banka piisav kapitaliseeritus ja vältida esialgse allutatud laenu andmise ajal tõsiseid häireid Läti majanduses, tuli nõuetekohaselt arvesse võtta Basel II amortiseerimistegurit.
(123)
Komisjon leiab, et kui eeldused ja prognoosid, mille Läti esitas päästmisotsuste tegemise ajal, oleksid asjakohaselt ja täielikult kajastanud allutatud võlakirjade Basel II eeskirjade kohast amortisatsiooni, nagu seda on kirjeldatud põhjenduses 37, oleks allutatud laenude tähtaja kohta antud teistsugune hinnang ja jõutud järeldusele, et minimaalselt vajalik ei ole mitte viis, vaid seitse aastat.
(124)
Samuti tuletab komisjon meelde, et kolmandas päästmisotsuses lähtuti abi kokkusobivuse hindamisel muu hulgas Läti ametiasutuste võetud kohustusest müüa oma aktsiad Parex Bankas võimalikult ruttu, hiljemalt kolm aastat pärast esimeste päästmismeetmete võtmist Parex Banka suhtes, (33) st mitte hiljem kui 2011. aastal.
(125)
Nende asjaolude valguses võib komisjoni meelest pidada esialgse seitsmeaastase tähtaja kehtestamist minimaalselt vajalikuks, et võimaldada Läti antud allutatud laenudel kvalifitseeruda täielikult teise taseme omavahenditeks ning tagada, et Parex Banka saavutab kapitali adekvaatsuse sihtmäära eesmärgiga säilitada Läti pangandussüsteemi stabiilsus ja täita kohustus pank ära müüa.
6.3.2. Allutatud laenude tähtaja pikendamine, millest jäeti teatamata (teine meede)
(126)
Komisjon avaldas menetluse algatamise otsuses kahtlust, kas täiendavat abi, mida kujutas endast allutatud laenude tagasimaksmiseks antud 18kuuline ajapikendus, saab pidada siseturuga kokkusobivaks, kuivõrd olemasoleva hinnangu põhjal tagas minimaalselt vajalikuga piirdumise allutatud laenu viieaastase tähtaja kehtestamine ning kokkusobivuse põhjendamiseks ei olnud laekunud ühtki uut väidet.
(127)
Võttes arvesse teavet, mille Läti esitas pärast menetluse algatamise otsuse tegemist, märgib komisjon, et 2013. aastal tehti seoses miinimumkapitali nõuetega regulatiivseid muudatusi (34).
(128)
Sellega seoses on komisjonile esitatud kiri, mille finants- ja kapitaliturgude komisjon saatis 1. märtsil 2013 Citadelele. Kiri sisaldab pangandust reguleeriva asutuse vastust sisemise kapitali adekvaatsuse hindamise aruandele, mille Citadele esitas finants- ja kapitaliturgude komisjonile 30. juunil 2012 pangas valitsenud finantsolukorra kohta.
(129)
Selles 1. märtsi 2013. aasta kirjas on kõigepealt juhitud tähelepanu asjaolule, et finants- ja kapitaliturgude poliitikadokumentide kohaselt peab kõikide pankade kapitali adekvaatsuse määr olema üle 10 %. Seejärel on seal selgelt öeldud, et kui panga ja konsolideerimisgrupi kapitali adekvaatsuse määr langeb alla 10 %, peetakse panka ja konsolideerimisgruppi ebapiisavalt kapitaliseerituks ning finants- ja kapitaliturgude komisjon võib võtta parandusmeetmeid, nt piirata panga tegevust. Kirjas on lisatud, et Citadele ja tema konsolideerimisgrupi puhul pidi kapitali adekvaatsuse määr tõusma 2013. aasta lõpuks […] %ni, et katta Citadele tegevusest tulenevad olemasolevad ja võimalikud riskid.
(130)
Selle kirja põhjal nõustub komisjon, et Citadele kapitali adekvaatsuse määr pidi ületama 2013. aasta lõpus vähemalt 10 %, et panga tegevus saaks täies mahus jätkuda.
(131)
Komisjon tuletab meelde, et riigiabi andmisel allutatud laenude kujul oli lõppeesmärk - nagu määrati kindlaks päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses - tagada Parex Banka (pärast 2010. aastat Citadele) piisav kapitaliseeritus, et vältida tõsiseid häireid Läti majanduses.
(132)
Seepärast nõustub komisjon, et Läti pidi võtma 2013. aasta juunis parandusmeetmeid, et vältida riske, mis oleksid tekkinud juhul, kui Citadele ei oleks suutnud täita ootamatult suurenenud järelevalvenõudeid. Et vältida uute nõuete valguses võimalikku kapitalipuudujääki, oleksid olnud ainukesed võimalikud lahendused:
a)
paigutada panka uusi vahendeid kas esimese taseme omavahenditena või teise taseme omavahenditena (nt anda uusi allutatud laene);
b)
pikendada olemasolevate allutatud laenude tähtaega, et korrigeerida nende amortisatsioonimäära ja võimaldada suuremal osal laenudest panustada panga kapitali.
(133)
Tabelis 2 on esitatud stsenaarium, mille puhul võrreldakse olukorda, kus allutatud laenude tähtaega 2013. aastal pikendatakse (nagu tehti teise meetme võtmisel), olukorraga, kus tingimused jäävad samaks mis laenude andmisel; sealjuures on kõik muud näitajad samaväärsed Komisjon leiab arvutuste põhjal, et allutatud laenude esialgse tähtaja säilitamise korral ei oleks Citadele - arvestades, et kõik muud tegurid on samaväärsed - saavutanud 2013. aasta lõpuks 10 %list kapitali adekvaatsuse määra.
Tabel 2
Kapitali adekvaatsuse määr tähtaja pikendamise korral ja tähtaja pikendamata jätmise korral
Kapitali adekvaatsuse määr protsentides
31. detsember 2013
Finantsprognoos enne tähtaja 18kuulist pikendamist (koostatud 2013. aasta juunis)
9,75
Tegelikud näitajad 31. detsembri 2013. aasta seisuga, mis hõlmavad tähtaja pikendamist
10,30 (35)
Tegeliku olukorra prognoos ilma tähtaja 18kuulise pikendamiseta
9,30
(134)
Võttes arvesse, et:
a)
31. detsembriks 2013 pidi olema täidetud uus kapitalinõue,
b)
31. detsembriks 2013 pidi olema loovutatud varahaldusvaldkond ning
c)
allutatud võlakirjade amortiseerumine mõjutab otseselt kapitalimäära,
nõustub komisjon, et teine meede oli tõhus ja tulemuslik lahendus, et täita Citadele uued kapitali adekvaatsuse nõuded, ja et antud ajapikendus oli selle eesmärgi saavutamiseks minimaalselt vajalik. See lahendus ei nõudnud uute rahaliste vahendite ülekandmist (ehkki Läti pidi jätma tagasi nõudmata vahendid, mis oleksid tulnud muidu tagasi maksta) ning selles käsitleti finantsstabiilsuse kindlustamise vajadusel põhinevat järelvalvenõuet.
(135)
Komisjonil on hea meel märkida ka seda, et 31. detsembri 2013. aasta seisuga oli Citadele kapitali adekvaatsuse määr pisut kõrgem kui nõutav 10 %, (36) mis kinnitab komisjoni seisukohta, et 18kuulise ajapikenduse andmisel piirduti minimaalselt vajalikuga.
6.3.3. Revertale antud likviidsustoetus, millest jäeti teatamata (kolmas meede)
(136)
Läti on andnud alates 2011. aastast Revertale likviidsustoetust, mis ületab komisjoni poolt Parexit käsitlevas lõplikus otsuses heaks kiidetud piirnorme nii põhistsenaariumi kui ka halvima stsenaariumi jaoks. Need piirnormid on esitatud tabelis 3 (37). Reverta saadud likviidsustoetuse tegelikud summad (millest Läti on teatanud oma 2014. aasta jaanuaris edastatud muudetud ümberkorralduskavas), nagu need on esitatud tabelis 4, on pidevalt ületanud Parexit käsitlevas lõplikus otsuses sätestatud summasid.
Tabel 3
Revertale antava likviidsustoetuse piirnormid, nagu need on esitatud Parexit käsitlevas lõplikus otsuses
miljonites lattides
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Põhi-stsenaarium
458
446
419
349
315
Parim stsenaarium
458
446
419
356
322
Halvim stsenaarium
458
446
419
344
307
Tabel 4
Reverta saadud likviidsustoetuse tegelikud summad
miljonites lattides
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Tagasimaksmata likviidsustoetus
446
446
428
385
363
(137)
Revertale antav likviidsustoetus kiideti algselt riiklike hoiuste kujul heaks kui osa esimese päästmisotsusega hõlmatud kokkusobivatest riigiabimeetmetest.
(138)
Pärast Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemist (ning Parex panka jagamist toimivaks pangaks ja rämpspangaks) kanti likviidsustoetus üle Citadelele ja Revertale. Citadele on oma osa likviidsustoetusest juba täielikult tagasi maksnud, Revertal tuli aga saadava likviidsustoetuse summasid piirata. Ometi ületab likviidsustoetus, mida Revertale tegelikult antakse, kõiki Parexit käsitlevas lõplikus otsuses heaks kiidetud tasemeid.
(139)
Hinnang, mis anti ümberkorralduskavale Parexit käsitlevas lõplikus otsuses, põhines tollastel eeldustel likviidsete vahendite sissevoolu kohta Revertasse, mis oleks võimaldanud pangal hakata riigi hoiuste kujul antud likviidsustoetust kuni Parexit käsitlevas lõplikus otsuses kindlaks määratud tasemeteni tagasi maksma (38).
(140)
Summad, mille puhul eeldati, et need jäävad tagasi maksmata, ulatusid Parexit käsitleva lõpliku otsuse kohaselt [0-100] miljonist latist (põhistsenaariumi korral) kuni [100-200] miljoni latini (halvima stsenaariumi korral). Ent võttes aluseks Läti esitatud kõige värskemad rahavoogude prognoosid, ületab antud likviidsustoetus kavakohaselt Parexit käsitlevas lõplikus otsuses sätestatud piirnormi kuni 2017. aastani, nagu on näidatud tabelis 5.
Tabel 5
Revertale antav ülemäärane likviidsustoetus vs. 2010. aasta ümberkorralduskava
miljonites lattides
31.12.2014
31.12.2015
31.12.2016
31.12.2017
Halvim stsenaarium (esialgne ümberkorralduskava)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Hinnanguline likviidsustoetus (2014. aasta andmed)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Erinevus
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Komisjon mõistab, et võttes arvesse järgmisi raskusi:
a)
varade madalam kvaliteet ja väärtus võrreldes ümberkorralduskavas kavandatuga ning
b)
aeglasem tagatiste sissenõudmine ja aeglasemad kohtuvaidlused võlgnikega,
tekkis rahaliste vahendite tagasisaamisel võrreldes Parexit käsitleva lõpliku otsuse vastuvõtmise ajal kavandatuga kaheaastane viivitus (nagu on öeldud põhjenduses 51). See viivitus tingis riigi toetuse suurendamise.
(142)
Seega oli likviidsustoetuse lisavajadus põhjustatud sellest, et Reverta finantsolukord oli võrreldes Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemise ajal koostatud prognoosiga halvem. Komisjon täheldab, et antud likviidsustoetus on viimastel aastatel seoses Reverta raskustega varade tagasisaamisel järjest suurenenud.
(143)
Nagu on kirjeldatud põhjenduses 56, väidab Läti, et kuna likviidsustoetuse 118,7 miljonist latist oli kapitaliks konverteeritud vaid 49,5 miljonit latti, oli likviidsustoetus selle ülejäänud 69,2 miljoni lati tõttu ülemäärane umbes sama summa võrra.
(144)
Komisjon tuletab siiski meelde, et nagu on sätestatud Parexit käsitleva lõpliku otsuse põhjenduse 63 punktis b, saab kapitaliks konverteerida üksnes riigi hoiuseid. Seepärast ei toonud asjaolu, et kapitaliks konverteeritud likviidsustoetuse tase oli madalam, komisjoni meelest automaatselt kaasa likviidsustoetuse ülemäärasust.
(145)
Edasi märgib komisjon, et Revertalt oli panganduslitsents 2011. aastal ära võetud, millega välditi vajadust konverteerida likviidsustoetust täiendavalt kapitaliks, et saavutada õigusaktides ette nähtud maksevõime suhtarv. Seega tunnistab komisjon, et kapitalinõuete kohaldamise lakkamine (39) võimaldas Lätil anda Revertale rekapitaliseerimistoetust, mis oli otsustes heaks kiidetud rekapitaliseerimise maksimumsummast väiksem.
(146)
Võttes arvesse Reverta raskusi varade tagasisaamisel ja kapitaliseerimiseks vajalike summade piiratust pärast panganduslitsentsi äravõtmist, järeldab komisjon, et Revertale likviidsustoetuse andmisel on piirdutud miinimumiga, mis on vajalik panga tegevuse nõuetekohaseks lõpetamiseks.
(147)
Samuti järeldab komisjon, et täiendav likviidsustoetus on vastavuses 2013. aasta pangandusteatises sätestatud kulude jagamise nõudega. Eelkõige märgib komisjon, et kooskõlas 2013. aasta pangandusteatise punktiga 77 on Parex Banka endiste aktsionäride omakapital täielikult alla hinnatud ning et Läti on võtnud nüüd kohustuse vältida täiendava abi andmist allutatud võlakirjade omanikele.
6.3.4. Citadele varahaldusvaldkonna loovutamise kohustuse täitmata jätmine (neljas meede)
(148)
Läti ametiasutused väidavad, et Läti ei ole suutnud leida praeguste keeruliste turutingimuste tõttu ettenähtud tähtajaks Citadele varahaldusvaldkonnale huvitatud ostjaid ega suuda seda teha ka lähitulevikus.
(149)
Läti ametiasutused tuletavad meelde, et Citadele müük määrati muude kohustuste hulgas kindlaks kui peamine meede, millega kõrvaldada abimeetmete tekitatud konkurentsimoonutus. Ent kuna Citadele finantsolukord Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemise ajal kavandatuga võrreldes halvenes, ei olnud võimalik Citadele varahaldusvaldkonda kindlaks määratud tähtajaks loovutada.
(150)
Edasi väidab Läti, et varahaldusvaldkonna ja Citadele müügi ühendamine kasvatab turu huvi Citadele vastu ning et loovutusperioodi pikendamine võimaldab suurema tõenäosusega Citadele taaserastada.
(151)
Komisjon on nõus, et Citadele finantsolukord on halvem, kui osati oodata esialgses ümberkorralduskavas. Seda hinnangut kinnitab ka järelevalve eest vastutav isik (40) ja kajastavad tabelis 6 esitatud näitajad.
Tabel 6
Peamiste finantsnäitajate võrdlus ümberkorralduskavas esitatud näitajatega
31.12.2013
Ümberkorralduskava
Tegelik olukord
Tegevuskulud/kogutulu
[50-60]
57,0 %
Vara väärtuse langus/laenude netosumma
[0-5]
2,0 %
Puhastulu (-kahjum) miljonites lattides
[20-30]
10,8
Omakapitali tasuvus protsentides
[20-30]
8,1 %
Omakapital/koguvarad
[5-10]
6,9 %
Kapitali adekvaatsuse määr
[10-20]
11,7 %
Kuna Citadele kasumlikkus oli esialgses ümberkorralduskavas plaanitust väiksem, mõistab komisjon raskusi Citadele loovutamisel rangelt kindlaks määratud tähtajaks.
(152)
Komisjon tuletab meelde, et varahaldusvaldkonna müümise kohustus koos Citadele enda müümise kohustusega lisati Parexit käsitlevasse lõplikusse otsusesse selleks, et piirata konkurentsimoonutusi, sest need kohustused andsid konkurentidele võimaluse teha nende ettevõtete kohta pakkumisi (41).
(153)
Komisjon märgib rõõmustava asjaoluna, et Citadele alustas pärast Parexit käsitleva lõpliku otsuse tegemist müügiprotsessi, et selgitada välja, milline on turu huvi, ja määras ka sõltumatu eksperdi parima müügistrateegia väljatöötamiseks, nagu on kirjeldatud põhjendustes 61 ja 62, püüdes seega kõnealuseid kohustusi heas usus täita.
(154)
Komisjon võtab teadmiseks, et Läti püüab varahaldusvaldkonna müügi lõpuleviimiseks saada nüüd pikemat tähtaega kui need, millest Läti kohustus 2009. aastal kinni pidama. Läti taotleb Parexit käsitleva lõpliku otsuse muutmist, et lükata varahaldusvaldkonna loovutamise esialgne tähtaeg edasi eesmärgiga müüa varahaldusvaldkond põhjendustes 64-68 sätestatud täiendavatele kohustustele tuginedes koos Citadelega.
6.3.5. Tasakaalustavad meetmed, mis leevendavad konkurentsimoonutusi ja tõhustavad koormuse jagamist
(155)
Et komisjon kiidaks heaks oma lõplikesse otsustesse tehtavad muudatused, peavad need põhinema uutel kohustustel, mida saab pidada esialgu kehtestatud kohustustega samaväärseteks (42). Sellisel juhul jääksid abimeetmed aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b alusel siseturuga kokkusobivaks vaid juhul, kui esialgse otsuse üldine tasakaal jääb puutumata. Esialgse tasakaalu säilitamiseks ei tohiks muudetud kohustused kahjustada abisaaja elujõulisust, mistõttu peaksid kohustused jääma koormuse jagamise ja tasakaalustavate meetmete poolest vähemalt samaväärseteks, võttes arvesse kohaldatavates komisjoni teatistes kehtestatud nõudeid.
(156)
Sellega seoses on komisjonile meeltmööda Läti esitatud ja põhjendustes 64-73 käsitletud kohustused, sest need aitavad kõrvaldada esimesest, teisest, kolmandast ja neljandast meetmest tulenevaid võimalikke konkurentsimoonutusi ning tagada abi saavate sidusrühmade vahel sobiva koormuse jagamise.
(157)
Ümberkorraldamisteatise 4. jaos kutsutakse üles kohaldama konkurentsimoonutusi piiravaid tõhusaid ja proportsionaalseid meetmeid.
(158)
Parexit käsitlev lõplik otsus sisaldas mitut sellist meedet, mille hulgas oli kõige olulisem Läti kohustus võõrandada Citadele või tagada Citadele võõrandamine 31. detsembriks 2015 (43). Komisjon pidas Parex Bankale antud riigiabist tulenevate konkurentsimoonutuste ärahoidmiseks piisavaks ja asjakohaseks kohustust müüa Citadele nimetatud tähtajaks koos Citadele turuosaluse kärpimisega.
(159)
Komisjon leidis menetluse algatamise otsuses, et nii allutatud laenu esialgu pikem tähtaeg kui ka selle tähtaja pikendamine 18 kuu võrra 2013. aastal andis Parex Bankale päästmisotsustes ja Parex Bankat käsitlevas lõplikus otsuses heaks kiidetud allutatud laenuga võrreldes lisaeelised.
(160)
Sellega seoses valmistab komisjonile heameelt Läti välja pakutud kohustus tuua Citadele müügi lõpuleviimise tähtaeg 31. detsembrilt 2015 ettepoole […] kui meede, millega tasakaalustada allutatud laenude pikemast tähtajast tulenevat lisaeelist. Citadele müügi kiirendamine aitab säilitada võrdsed tingimused.
(161)
Peale selle märgib komisjon, et Läti on võtnud selge kohustuse […], kui müük kõnealuseks varasemaks tähtajaks ei õnnestu. Selle kohustusega antakse lisatagatis (mida ei olnud esialgses ümberkorralduskavas selgelt olemas), et kindlustada konkurentsimoonutuste asjakohane leevendamine, kuivõrd Citadele […] enne […].
(162)
Komisjon nimetab rõõmustava asjaoluna ka seda, et Läti on võtnud kohustuse vähendada veelgi selle kapitali summat, mida Läti võib Revertale anda, nagu on märgitud põhjenduses 69.
(163)
Ümberkorraldamisteatise 3. jaos on ette nähtud, et pangad ja nende sidusrühmad peaksid kandma võimalikult suure osa ümberkorralduskuludest, et viia abi miinimumini ning tegeleda konkurentsimoonutuste ja moraaliriski küsimustega.
(164)
Sellega seoses võtab komisjon teadmiseks Läti kavandatud edasised tasakaalustavad meetmed tagamaks, et Reverta saadud täiendavast abisummast ei saaks kasu kolmandad isikud, nimelt põhjendustes 70-73 kirjeldatud kohustuse tõhustada koormuse jagamise korda.
(165)
Läti seisab hea selle eest, et Citadele ja Reverta (endine Parex Banka) ning nende tütarettevõtjad ei maksa olemasolevatelt kapitaliinstrumentidelt (sh eelisaktsiad, B-aktsiad ning teise taseme ülemised ja alumised instrumendid) intresse, dividende ega kupongiintresse (ei tasumisele kuuluvaid ega kogunevaid) ega kasuta nendega seoses ostuoptsioone teiste allutatud võlausaldajate või aktsionäride puhul kui Läti Vabariik või EBRD enne, kui Revertale ja/või Citadelele antud riigiabi on täielikult tagasi makstud, ja välja arvatud juhul, kui selleks on seadusest tulenev kohustus. Sellega seoses kohustub Läti ühtlasi kõik sellised seadusest tulenevad kohustused võimalikult ruttu ja igal juhul hiljemalt 30. aprilliks 2015 kaotama. Selle tulemusel ei saa olemasolevate kapitaliinstrumentide omanikud mingeid makseid, sest nendelt olemasolevatelt kapitaliinstrumentidelt ei arvestata kohustuslikku kupongiintressi ja Reverta likvideerimise käigus (mis toimub 2017. aasta lõpuks) reastatakse need instrumendid kõrgema nõudeõiguse järguga võlgadest tahapoole. Kuna Reverta kapital on negatiivne, on nende kapitaliinstrumentide omanikel praktikas võimatu mingit makset või hüvitist saada.
(166)
Peale põhjenduses 165 nimetatud kohustuste maksab Läti allesjäänud allutatud laenude jäägi (põhiosa) tagasi alles siis, kui kogu Revertale/Citadelele antud riigiabi on täielikult tagasi makstud ulatuses, mis on vajalik Reverta netovara puudujäägi katmiseks, ja tingimusel, et selleks tagasimaksmiseks on olemas õiguslik alus. Sel eesmärgil allesjäänud allutatud laenude jääk (põhiosa) kas i) hõlmatakse siduva korraldusega mitte teha allesjäänud allutatud laenude alusel ühtki makset või ii) konverteeritakse hääleõigust mitte andvateks teise taseme omavahenditeks või iii) hinnatakse alla. Kuna riigi õiguses ei leidu praegu asjakohast õiguslikku alust, mis võimaldaks seda kohustust täita, kohustub Läti täiendavalt võtma kõik vajalikud meetmed tagamaks, et hiljemalt 30. aprilliks 2015 oleksid kehtestatud kõik kõnealuse kohustuse täitmiseks vajalikud õigusnormid.
(167)
Komisjon kiidab heaks Läti kohustused, mida on nimetatud põhjendustes 165 ja 166, sest kuivõrd nende eesmärk on piirata allesjäänud allutatud laenude ning Reverta ja Citadele kapitaliinstrumentide puhul põhiosa ja intresside maksmist, aitavad nad täiendavalt koormust jagada.
(168)
Selle tulemusel leiab komisjon, et kavandatud tasakaalustavaid meetmeid, mis on nimetatud punktis 5.5, võib pidada asjakohasteks ja samaväärseteks (tõhususe seisukohast) Läti varem kavandatud meetmetega, mille komisjon kiitis heaks Parexit käsitleva lõpliku otsusega, mida on muudetud muutmisotsusega. Kavandatud tasakaalustavatel meetmetel on tõepoolest sama siht: piirata konkurentsi moonutamist. Meetmed on sihipärased, kuivõrd nende eesmärk on piirata konkurentsimoonutusi turgudel, kus Citadele tegutseb.
(169)
Sellega kooskõlas järeldab komisjon, et muudetud kohustused on elujõulisuse taastamise, koormuse jagamise ja konkurentsimoonutuste leevendamise seisukohast esialgsete kohustustega samaväärsed. Esialgsete kohustuste asendamine uute kohustustega ei muuda abi kokkusobivust siseturuga, nagu on kindlaks tehtud Parexit käsitlevas lõplikus otsuses, mida on muudetud muutmisotsusega.
7. JÄRELDUS
(170)
Komisjonil on kahju, et Läti kohaldas esimest, teist ja kolmandat meedet ebaseaduslikult, rikkudes sellega ELi toimimise lepingu artikli 108 lõiget 3, ning et Läti jättis täitmata kohustuse loovutada Citadele varahaldusvaldkond Parexit käsitlevas lõplikus otsuses kindlaks määratud tähtajaks (neljas meede).
(171)
Eespool kirjeldatud põhjustel ning võttes arvesse Läti ja Citadele võetud täiendavaid kohustusi,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Järgmised meetmed kujutavad endast aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabi:
a)
allutatud laenude andmine Parex Bankale esialgse tähtajaga, mis ületas päästmisotsustes ja Parexit käsitlevas lõplikus otsuses heaks kiidetud tähtaega (esimene meede);
b)
Citadelele allutatud laenudest 37 miljoni lati tagasi maksmiseks 18 kuu pikkuse täiendava ajapikenduse andmine (teine meede);
c)
komisjoni poolt Parexit käsitlevas lõplikus otsuses heaks kiidetud piirnorme ületava likviidsustoetuse andmine Revertale (kolmas meede).
Artikkel 2
Artiklis 1 nimetatud abimeetmed on aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b kohaselt siseturuga kokkusobivad, võttes arvesse Läti võetud kohustusi, mis on sätestatud I lisas.
Artikkel 3
Komisjoni 15. septembri 2009. aasta otsuse C(2010) 6202 (lõplik) (muudetud) (riigiabi C 26/09 (ex N 289/09) kohta, mida Läti kavatseb anda AS Parex Banka ümberkorraldamiseks) põhjenduses 73 kindlaks määratud tähtaegu - Citadele varahaldusvaldkonna loovutamine loovutamise eest vastutava isiku abita 30. juuniks 2013 või kõnealuse isiku abiga 31. detsembriks 2013 (neljas meede) - muudetakse kooskõlas Läti võetud kohustusega, mis on sätestatud II lisas.
Artikkel 4
Käesolev otsus on adresseeritud Läti Vabariigile.
Brüssel, 9. juuli 2014