PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 599/2013
ze dne 24. června 2013,
kterým se mění nařízení (EU) č. 578/2010, pokud jde o výši vývozních náhrad nekrytých osvědčeními pro některé zemědělské produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a o oznamování některých souvisejících údajů členskými státy
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1216/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle nařízení Komise (EU) č. 578/2010 ze dne 29. června 2010, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 1216/2009, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad (2), jsou malí vývozci osvobozeni od požadavku předkládat osvědčení o náhradě až do celkové výše stanovené na individuální a globální úrovni. Totéž nařízení stanoví, že je třeba o osvědčeních o náhradě, o něž bylo požádáno, a v některých případech i o vydaných osvědčeních o náhradě informovat Komisi.
(2)
Nedávné snížení sazeb vývozních náhrad v důsledku kombinace vlivu reformy společné zemědělské politiky a vývoje cen zemědělských komodit na světovém trhu vedlo k situaci, kdy se počet předložených žádostí o osvědčení o náhradě snížil či dosáhl nuly, v důsledku čehož se zmírnil tlak na rozpočet Unie vyhrazený vývozním náhradám pro zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Za těchto okolností, kdy neexistuje nebezpečí, že Unie nesplní své mezinárodní závazky, je vhodné režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, zjednodušit, a snížit tak administrativní zátěž.
(3)
Je proto vhodné zvýšit prahovou hodnotu plateb, pod níž jsou malí vývozci na individuální i globální úrovni osvobozeni od požadavku předložit osvědčení o náhradě. Je rovněž vhodné pozastavit povinnost příslušných orgánů členských států sdělovat výši částek v osvědčeních o náhradě, o něž bylo požádáno, v případě, že náhrady použitelné pro všechny základní produkty jsou buď pozastaveny, nejsou stanoveny, nebo jsou rovny nule, dále povinnost oznamovat některá vydaná osvědčení o náhradě v případě, že žádná osvědčení o náhradě nebyla vydána, a v případě, že nebyly poskytnuty žádné částky, povinnost sdělovat určité informace pro zaručení fungování a řízení systému osvědčení o náhradě a informovat Komisi o tom, že žádné částky nebyly uděleny.
(4)
Nařízení (EU) č. 578/2010 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 578/2010 se mění takto:
1)
V článku 42 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Osvědčení se nevyžadují pro vývoz, u něhož žádosti, jež předloží hospodářský subjekt během rozpočtového roku, nezakládají nárok na vyplacení částky vyšší než 200 000 EUR.“
2)
V článku 43 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. V každém rozpočtovém období je vývoz uvedený v čl. 42 odst. 1 způsobilý pro výplatu náhrady v rozsahu celkové rezervy 80 milionů EUR pro každý rozpočtový rok.“
3)
Vkládá se nový článek 53a, který zní:
„Článek 53a
1. V případě, že je náhrada použitelná pro všechny základní produkty uvedené v příloze I v jednom z období uvedených v čl. 29 odst. 1 písm. a) až f) pozastavena, není stanovena, nebo je rovna nule, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států spojená s tímto obdobím a stanovená článkem 30 a čl. 34 odst. 2.
2. V případě, že nebyla v obdobích uvedených v čl. 51 odst. 1 písm. c) a d) vydána žádná osvědčení o náhradě, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států stanovená v čl. 51 odst. 1 písm. c) a d).
3. V případě, že nebyly poskytnuty žádné částky, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států stanovená v čl. 51 odst. 1 písm. a) a b), čl. 51 odst. 2, článku 52 a článku 53 první větě a povinnost podle článku 53 druhé věty informovat o tom, že nebyly poskytnuty žádné částky.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. června 2013.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 599/2013,
24. juuni 2013,
millega muudetakse määrust (EL) nr 578/2010 teatavate asutamislepingu I lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põllumajandustoodete sertifikaatideta ekspordi toetussummade osas ning liikmesriikide kohustuse osas teatavat asjakohast teavet edastada
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1216/2009, millega nähakse ette põllumajandussaaduste töötlemisel saadud teatavate kaupadega kauplemise kord, (1) eriti selle artikli 8 lõike 3 esimest lõiku,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni 29. juuni 2010. aasta määruses (EL) nr 578/2010, millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1216/2009 seoses teatavate asutamislepingu I lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete eksporditoetuste andmise süsteemiga ning nende toetussummade kinnitamise kriteeriumidega, (2) on sätestatud, et väikeeksportijad vabastatakse sertifikaadi esitamise kohustusest individuaalselt või üldisel alusel kinnitatud kogusumma ulatuses. Lisaks sellele on seal ette nähtud, et komisjoni tuleb teavitada toetussertifikaatide taotlustest ning mõnel juhul ka väljaantud toetussertifikaatidest.
(2)
Hiljutised eksporditoetuse määrade vähendamised, mis on tingitud ühise põllumajanduspoliitika reformi ja põllumajanduskaupade maailmaturu hindade muutuste kombineeritud mõjust, on viinud selleni, et toetussertifikaatide taotlusi on esitatud vähem või on jäetud need üldse esitamata, mistõttu on vähenenud surve liidu eelarvele asutamislepingu I lisas loetlemata kaupade eksporditoetuste osas. Olukorras, kus liidul ei ole rahvusvaheliste kohustuste rikkumise ohtu, on asjakohane lihtsustada teatavatele põllumajandustoodetele eksporditoetuste andmise süsteemi asutamislepingu I lisas loetlemata kaupade puhul, vähendades seega halduskoormust.
(3)
Seega on asjakohane tõsta individuaalset ja üldist makselävendit, millest allpool väikeeksportijad on toetussertifikaadi esitamise nõudest vabastatud. Peale selle on asjakohane peatada liikmesriikide pädevate asutuste kohustus teatada summad, mille kohta toetussertifikaatide taotlused esitati, kui põhitoodete suhtes kohaldatavad toetused on kas peatatud, kinnitamata või võrduvad nulliga; kohustus teatada teatavatest väljaantud toetussertifikaatidest, kui toetussertifikaate välja ei antud ja toetussummasid ei makstud; kohustus edastada teatav teave toetussertifikaatide süsteemi toimimise ja haldamise tagamiseks ning kohustus teavitada komisjoni juhul, kui ühtegi toetussummat ei makstud.
(4)
Seepärast tuleks määrust (EL) nr 578/2010 vastavalt muuta.
(5)
Käesoleva määrusega ette nähtud meetmed on kooskõlas asutamislepingu I lisas loetlemata töödeldud põllumajandussaadustega kauplemise horisontaalküsimusi käsitleva komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määrust (EL) nr 578/2010 muudetakse järgmiselt:
1)
artikli 42 lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1. Sertifikaate ei ole vaja ekspordi puhul, mille kohta ettevõtja poolt eelarveaasta jooksul esitatud taotlused ei loo alust üle 200 000 euro suuruseks makseks.”;
2)
artikli 43 lõige 1 asendatakse järgmisega:
„1. Iga eelarveperioodi kohta võib artikli 42 lõikes 1 osutatud ekspordi puhul maksta toetust igal eelarveaastal 80 miljoni euro suuruse kogureservi piires.”;
3)
lisatakse artikkel 53a:
„Artikkel 53a
1. Kui I lisas nimetatud põhitoodete suhtes kohaldatavad toetused on mõne artikli 29 lõike 1 punktides a-f nimetatud ajavahemiku jooksul kas peatatud, kinnitamata või võrduvad nulliga, peatatakse artiklis 30 ja artikli 34 lõikes 2 sätestatud liikmesriikide teatamiskohustus kõnealuse ajavahemiku kohta.
2. Kui artikli 51 lõike 1 punktides c ja d osutatud ajavahemikel toetussertifikaate välja ei antud, peatatakse artikli 51 lõike 1 punktides c ja d sätestatud liikmesriikide teatamiskohustus.
3. Kui toetussummasid ei makstud, peatatakse artikli 51 lõike 1 punktides a ja b, artikli 51 lõikes 2, artiklis 52 ja artikli 53 esimeses lauses sätestatud liikmesriikide teatamiskohustus ja kohustus teavitada, et ühtegi toetussummat ei makstud, mis on sätestatud artikli 53 teises lauses.”
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 24. juuni 2013