PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. prosince 2014
o uznání Japonska podle směrnice 2008/106/ES Evropského parlamentu a Rady, pokud jde o systémy výcviku a vydávání průkazů způsobilosti námořníkům
(oznámeno pod číslem C(2014) 9590)
(Text s významem pro EHP)
(2014/935/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES ze dne 19. listopadu 2008 o minimální úrovni výcviku námořníků (1), a zejména na čl. 19 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle směrnice 2008/106/ES mohou členské státy rozhodnout, zda potvrdí odpovídající průkazy způsobilosti námořníků vydané třetími zeměmi za předpokladu, že dotčená třetí země je uznána Komisí. Uvedené třetí země musí splňovat všechny požadavky Úmluvy Mezinárodní námořní organizace (IMO) o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků z roku 1978 (dále jen „úmluva STCW“) v pozměněném znění.
(2)
Dopisem ze dne 13. května 2005 Kyperská republika požádala o uznání Japonska. Na základě této žádosti Komise kontaktovala japonské orgány s cílem posoudit systémy výcviku a vydávání průkazů způsobilosti, aby ověřila, zda Japonsko splňuje všechny požadavky úmluvy STCW a zda byla přijata vhodná opatření k zabránění podvodům s průkazy způsobilosti. Bylo vysvětleno, že posouzení by vycházelo z výsledků vyšetřovací inspekce provedené odborníky z Evropské agentury pro námořní bezpečnost. Po dlouhých jednáních ohledně právního rámce Evropské unie japonské orgány přijaly inspekční cestu dopisem ze dne 8. března 2011. Komise poté přistoupila k posouzení systémů výcviku a vydávání průkazů způsobilosti v Japonsku, které vycházelo z výsledků inspekce provedené odborníky z Evropské agentury pro námořní bezpečnost v únoru 2012 a z odpovědi japonských orgánů ze dne 10. ledna 2014 na žádost ze dne 25. října 2012 o dobrovolný plán nápravných opatření.
(3)
Z posouzení nevyplynuly vážné obavy, nicméně odhalilo některé oblasti vyžadující pozornost. Zejména jde o to, že systém norem kvality námořní správy a námořních vzdělávacích a výcvikových institucí neuplatňoval některé postupy. Osnovy a praktický výcvik stanovené vnitrostátními normami nezajistily dosažení předepsaných norem způsobilosti pro kurzy „záchrany života“ a „požární ochrany“.
(4)
Japonské právní předpisy umožňovaly uchazeči o průkaz způsobilosti dokončit námořní službu na palubě lodí o nižší tonáži nebo hnacím výkonu, než je limit odpovídající průkazu, který má být vydán, nebo na palubě rybářských plavidel nebo lodí pobřežní stráže. S cílem zajistit, aby tento typ námořní služby odpovídal průkazu způsobilosti, o který bylo požádáno, a aby byly během námořní služby získány všechny odpovídající dovednosti, uplatnily správní orgány některá kritéria na uchazeče, kteří absolvovali 12 měsíců námořní služby v rámci schváleného výcvikového programu. Nicméně z analýzy dokumentace, kterou poskytly japonské orgány, vyplynulo, že tyto správní orgány nezajistily, aby tento typ námořní služby odpovídal požadovanému průkazu způsobilosti a aby uchazeči, kteří absolvovali 36 měsíců námořní služby, získali během této námořní služby všechny odpovídající dovednosti. Rovněž se ukázalo, že správní orgány nezajistily, aby tento typ námořní služby odpovídal požadovanému průkazu způsobilosti a aby bylo během této námořní služby nabyto všech odpovídajících dovedností v případě prodloužení či rozšíření platnosti průkazů způsobilosti pro všechny uchazeče.
(5)
Správní orgány požadovaly po uchazečích, kteří absolvovali schválenou 12měsíční námořní službu v rámci výcvikového programu, dokončení schváleného vzdělávání, pokud měli zájem požádat o vydání průkazu způsobilosti na provozní úrovni. Ukázalo se však, že správní orgány dokončení schváleného vzdělávání před požádáním o vydání průkazu způsobilosti na provozní úrovni nepožadovaly po uchazečích, kteří absolvovali námořní službu v délce 36 měsíců.
(6)
Dopisem ze dne 5. června 2014 Komise vyzvala japonské orgány, aby poskytly nezbytné objasnění týkající se otázek, které vyvstaly v rámci posouzení na základě příslušné dokumentace. Dne 4. srpna 2014 japonské orgány předložily svou odpověď.
(7)
V uvedené odpovědi japonské orgány poskytly dokumenty dokládající, že na všechny chybějící postupy se nyní vztahuje systém norem kvality. Kromě toho byly vypracovány nové právní předpisy a modernizována zařízení, takže již uplatňují chybějící normy týkající se kurzů „záchrany života“ a „požární ochrany“.
(8)
Co se týče ověření toho, že v případě uchazečů, kteří absolvovali 36 měsíců námořní služby, a těch, kteří požádali o prodloužení či rozšíření platnosti průkazů způsobilosti, námořní služba odpovídá požadovanému průkazu způsobilosti a že je při ní nabyto všech odpovídajících dovedností, japonské orgány uvedly, že uplatňují kritéria pro udělení průkazů způsobilosti a prodloužení a rozšíření jeho platnosti ve vztahu k rozměru lodě, plavební oblasti a vykonávané funkci. Poskytnutými informacemi však nebylo toto uplatňování dostatečně prokázáno.
(9)
Pokud jde o dokončení schváleného vzdělání uchazečů, kteří požádali o vydání průkazu způsobilosti na provozní úrovni a absolvovali námořní službu v délce 36 měsíců, japonské orgány uvedly, že splňují příslušné požadavky úmluvy STCW. Poskytnutými informacemi však nebylo splnění požadavků dostatečně prokázáno.
(10)
I když odůvodnění, pokud jde o poslední dva body, nerozptylují zcela obavy, které byly vyjádřeny v průběhu posuzování, o celkové úrovni dodržování požadavků úmluvy STCW na výcvik a vydávání průkazů způsobilosti námořníků ze strany Japonska není pochyb.
(11)
Konečné výsledky posouzení prokazují, že Japonsko splňuje požadavky úmluvy STCW a že přijalo vhodná opatření k zabránění podvodům s průkazy způsobilosti.
(12)
Členským státům byla předána zpráva o výsledcích posouzení.
(13)
Opatření stanovené tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely článku 19 směrnice 2008/106/ES se Japonsko uznává, pokud jde o systémy výcviku a vydávání průkazů způsobilosti námořníkům.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 17. prosince 2014.
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS,
17. detsember 2014,
Jaapani tunnustamise kohta vastavalt direktiivile 2008/106/EÜ seoses meremeeste väljaõppe- ja diplomeerimissüsteemidega
(teatavaks tehtud numbri C(2014) 9590 all)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2014/935/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. novembri 2008. aasta direktiivi 2008/106/EÜ meremeeste väljaõppe miinimumtaseme kohta, (1) eriti selle artikli 19 lõiget 3,
ning arvestades järgmist:
(1)
Direktiivi 2008/106/EÜ kohaselt võivad liikmesriigid otsustada kinnitada kolmandate riikide poolt meremeestele välja antud asjakohased tunnistused, tingimusel et komisjon on asjaomast kolmandat riiki tunnustanud. Kõnealused kolmandad riigid peavad täitma kõiki nõudeid, mis on kehtestatud Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) 1978. aasta meremeeste väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse aluste rahvusvahelises konventsioonis (edaspidi „STCW konventsioon”), mida on muudetud.
(2)
13. mai 2005. aasta kirjas taotles Küpros Jaapani tunnustamise taastamist. Pärast kõnealuse taotluse saamist võttis komisjon Jaapani ametiasutustega ühendust sooviga hinnata Jaapani vastavaid väljaõppe- ja diplomeerimissüsteeme, et kontrollida, kas Jaapan täidab STCW konventsiooni nõudeid ja kas meremeeste tunnistustega seotud pettuse vältimiseks on võetud asjakohased meetmed. Selgitati, et hindamisel võetakse arvesse tulemusi, mida Euroopa Meresõiduohutuse Ameti eksperdid faktide kontrollimise käigus on saanud. Pärast pikki arutelusid Euroopa Liidu õigusraamistiku teemal nõustusid Jaapani ametiasutused kontrollkäigu toimumisega ja saatsid selle kohta kirja 8. märtsil 2011. Seejärel alustas komisjon Jaapani vastavate väljaõppe- ja diplomeerimissüsteemide hindamist Euroopa Meresõiduohutuse Ameti ekspertide poolt 2012. aastal läbiviidud kontrollkäikude tulemuste alusel ning selle põhjal, mida Jaapani ametiasutused 10. jaanuaril 2014 olid vastanud 25. oktoobril 2012 esitatud nõudele vabatahtliku parandusmeetmete kava kohta.
(3)
Hindamise käigus ei ilmnenud tõsiseid rikkumisi, kuid leiti, et mõnele valdkonnale tuleks rohkem tähelepanu pöörata. Täpsemalt puudusid merendusega tegelevate ametiasutuste ning mereharidus- ja -õppeasutuste kvaliteedinõuete süsteemis teatud menetlused. Riikliku standardi kohased õppekavad ja praktiline koolitus ei taganud teatavate elupäästmis- ja tuletõrjekursuste raames ettenähtud pädevusnõuete omandamist.
(4)
Jaapani õigusaktide kohaselt tohtisid tunnistuse taotlejad sooritada meresõidupraktika laeva pardal, millel nõutav koguvõimsus või mahutavus on väiksem, kui väljaantava tunnistuse vastav ülemmäär, või isegi kala- või rannavalvelaeval. Selleks et tagada seda liiki meresõidupraktika vastavus taotletavale tunnistusele ning et meresõidupraktika käigus omandatakse kõik vajalikud pädevused, kohaldasid ametiasutused teatavaid kriteeriume nende kandidaatide suhtes, kes olid sooritanud 12-kuulise meresõidupraktika, mis oli osa heakskiidetud väljaõppest. Analüüsides aga Jaapani ametiasutuste esitatud dokumente, selgus, et ametiasutused ei taga, et kandidaatide puhul, kes on sooritanud 36-kuulise meresõidupraktika, on seda liiki meresõidupraktika vastavuses taotletava tunnistusega, ja et nad on selle käigus omandanud kõik vajalikud pädevused. Samuti selgus, et ametiasutused ei taga, et seda liiki meresõidupraktika on vastavuses taotletava tunnistusega ning et selle meresõidupraktika käigus omandatakse kõik vajalikud pädevused, kui tegemist on tunnistuse kehtivuse pikendamise või kutsekvalifikatsiooni tõstva tunnistuse kinnitamisega (see kehtib kõigi tunnistuse taotlejate kohta).
(5)
Ametiasutused nõudsid tunnistuse taotlejatelt, kes olid heakskiidetud väljaõppe raames teinud läbi 12-kuulise meresõidupraktika, et nad teeksid operatiivtaseme tunnistuse saamiseks läbi ka vastava kursuse. Selgus aga, et ametiasutused ei nõudnud neilt tunnistuse taotlejatelt, kes olid sooritanud 36-kuulise meresõidupraktika, et ka nemad teeksid läbi selle kursuse, et taotleda operatiivtaseme tunnistust.
(6)
5. juunil 2014 palus komisjon Jaapani ametiasutustel esitada vajalikud selgitused hindamise käigus tekkinud küsimuste kohta ja lisada selgituste kinnituseks asjakohased dokumendid. 4. augustil 2014 andsid Jaapani ametiasutused vastuse.
(7)
Oma vastuses esitasid Jaapani ametiasutused dokumendid, millega tõendati, et kõik puudunud menetlused on nüüdseks kvaliteedinõuete süsteemis olemas. Samuti on nad koostanud uue õigusakti ja ajakohastanud vahendeid, et hõlmata elupäästmis- ja tuletõrjekursuste puuduvad nõuded.
(8)
Mis puudutab ametiasutuste läbiviidava kontrolli seda osa, millega kontrollitakse, kas meresõidupraktika vastab taotletavale tunnistusele ja kas kõik 36-kuulise meresõidupraktika läbi teinud taotlejad ning need, kes taotlevad tunnistuse kehtivuse pikendamist või kutsekvalifikatsiooni tõstmist, omandavad selle käigus asjakohased pädevused, siis väitsid Jaapani ametiasutused, et tunnistuse väljaandmisel, kutsekvalifikatsiooni tõstmisel ja tunnistuse kehtivuse pikendamisel kohaldavad nad kriteeriume, mis on vastavuses laeva suuruse, navigatsioonipiirkonna ja laeva mahutavusega. Esitatud teave aga nende kriteeriumide kohaldamist piisavalt ei tõendanud.
(9)
Mis puudutab vajaliku kursuse läbimist 36-kuulise meresõidupraktika läbi teinud taotlejate puhul, kes taotlevad operatiivtaseme tunnistust, siis väitsid Jaapani ametiasutused seda, et need taotlejad vastavad STCW konventsiooni asjakohastele nõuetele. Esitatud teave aga nende kriteeriumide kohaldamist piisavalt ei tõendanud.
(10)
Kuigi kahe viimase punkti kohta esitatud põhjendused ei lahenda hindamisel tõstatud probleeme täielikult, ei seata Jaapani vastavust STCW konventsioonis meremeeste väljaõppe ja diplomeerimise suhtes kehtestatud nõuetele üldjoontes kahtluse alla.
(11)
Hindamise lõpptulemustest nähtub, et Jaapan täidab STCW konventsiooni nõudeid, kuna riik on võtnud asjakohased meetmed meremeeste tunnistustega seotud pettuse vältimiseks.
(12)
Komisjon esitas liikmesriikidele aruande hindamise tulemuste kohta.
(13)
Käesoleva otsusega ettenähtud meede on kooskõlas laevade põhjustatud merereostuse vältimise ja meresõiduohutuse komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Jaapani meremeeste väljaõppe- ja diplomeerimissüsteeme tunnustatakse kooskõlas direktiivi 2008/106/EÜ artikliga 19.
Artikkel 2
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 17. detsember 2014