PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1241/2012
ze dne 11. prosince 2012,
kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 1138/2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V srpnu 2010 Komise prostřednictvím oznámení o zahájení řízení zveřejněným dne 13. srpna 2010 (2) zahájila řízení s ohledem na dovoz některých mastných alkoholů a jejich směsí (dále jen „mastné alkoholy“) pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (dále jen „dotčené země“).
(2)
V květnu 2011 uložila Komise nařízením (EU) č. 446/2011 (3) (dále jen „prozatímní nařízení“) prozatímní antidumpingové clo na dovoz mastných alkoholů pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie a v listopadu 2011 bylo na stejný dovoz uloženo konečné antidumpingové clo prováděcím nařízením Rady (EU) č. 1138/2011 (4) (dále jen „konečné nařízení“).
(3)
Dne 21. ledna 2012, společnost PT Ecogreen Oleochemicals, indonéský vyvážející výrobce mastných alkoholů, společnost Ecogreen Oleochemicals (Singapur) Pte. Ltd a společnost Ecogreen Oleochemicals GmbH (dále společně označené jako „skupina Ecogreen“) podaly u Tribunálu žalobu (věc T-28/12) na zrušení konečného nařízení, pokud jde o uložení antidumpingového cla ve vztahu ke skupině Ecogreen. Skupina Ecogreen napadla úpravu své vývozní ceny provedené na základě čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení za účelem srovnání této vývozní ceny s běžnou hodnotou.
(4)
Dne 16. února 2012 rozhodl Soudní dvůr ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P Rada Evropské unie a Evropská komise v. Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) a Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT). Soudní dvůr zamítl hlavní kasační opravné prostředky a vedlejší kasační opravné prostředky proti rozhodnutí Tribunálu ve věci T-249/06 Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) a Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) v. Rada Evropské unie. Tribunál zrušil článek 1 nařízení Rady (ES) č. 954/2006 (5), pokud jde o společnost Interpipe NTRP VAT, mimo jiné z důvodu zjevně nesprávného posouzení při provádění úpravy na základě čl. 2 odst. 10 písm. i), a pokud jde o společnost Interpipe Niko Tube ZAT, na základě jiných důvodů.
(5)
Vzhledem k tomu, že faktické okolnosti, pokud jde o úpravu provedenou podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, zejména kombinace těchto faktorů: objem přímého prodeje do třetích zemí nižší než 8 % (1-5 %) veškerého vývozu; existence společného vlastnictví/kontroly obchodníka a vyvážejícího výrobce; povaha funkcí obchodníka a vyvážejícího výrobce, jsou v případě skupiny Ecogreen podobné jako v případě společnosti Interpipe NTRP VAT, je považováno za vhodné znovu vypočítat dumpingové rozpětí pro skupinu Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i), a odpovídajícím způsobem změnit konečné nařízení.
A. NOVÉ POSOUZENÍ ZJIŠTĚNÍ NA ZÁKLADĚ ROZSUDKU TRIBUNÁLU
(6)
Na základě zrušení úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) činí dumpingové rozpětí stanovené pro skupinu Ecogreen, vyjádřené jako procentní podíl z dovozní ceny CIF na hranice Unie před proclením, méně než 2 %, a proto se v souladu s čl. 9 odst. 3 základního nařízení považuje za zanedbatelné. S ohledem na tyto okolnosti by šetření týkající se skupiny Ecogreen mělo být zastaveno, aniž by byla uložena jakákoli opatření.
(7)
Dumpingové rozpětí pro všechny společnosti v Indonésii jiné než pro vyvážejícího výrobce s individuálním rozpětím, stanovené na základě největšího dumpingového rozpětí spolupracujícího indonéského vyvážejícího výrobce, by mělo být přezkoumáno s přihlédnutím k nově vypočtenému dumpingovému rozpětí pro skupinu Ecogreen.
B. POSKYTNUTÍ INFORMACÍ
(8)
Dotčené zúčastněné strany byly informovány o návrhu týkajícím se přezkumu sazeb antidumpingového cla prostřednictvím dvou dokumentů, prvního ze dne 13. června 2012 a druhého ze dne 25. září 2012. Všem stranám byla také poskytnuta lhůta, ve které mohly po obdržení jednotlivých dokumentů poskytujících příslušné informace vznést námitky v souladu se základním nařízením.
(9)
Vyjádření k dokumentu ze dne 13. června 2012 zaslala společnost P.T. Musim Mas (PTMM), druhý vyvážející výrobce v Indonésii, jakož i jeden výrobce v Unii a jeden vyvážející výrobce v Malajsii. Společnost PTMM rovněž požádala o slyšení před útvary Komise a toto slyšení jí bylo umožněno.
(10)
Společnost PTMM, pro kterou byla rovněž provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i), namítala, že rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P by měl vést k novému výpočtu jejího dumpingové rozpětí podobně jako u skupiny Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i), neboť v případě, že je vytvořena jediná hospodářská entita, která se skládá z vyvážejícího výrobce a obchodníka, není možné provést úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Společnost rovněž tvrdila, že důkazní břemeno týkající se nutnosti provedení úpravy nesou orgány, přičemž v případě společnosti PTMM tuto nutnost neprokázaly. Společnost dále tvrdila, že její okolnosti jsou totožné s okolnostmi v případě skupiny Ecogreen a že případný rozdíl v zacházení by proto znamenal diskriminaci.
(11)
Pokud jde o připomínky vznesené společností PTMM, je třeba poznamenat, že ze soudního rozsudku ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P nevyplývá, že je-li vytvořena jediná hospodářská entita, nelze provést úpravu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Jak bylo vysvětleno v konečném nařízení, v komunikaci se společností, jakož i níže, v případě společnosti PTMM je úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) považována za odůvodněnou.
(12)
Existuje řada rozdílů mezi okolnostmi týkajícími se uvedených dvou indonéských vyvážejících výrobců, zejména kombinace následujících skutečností: úroveň přímého prodeje na vývoz uskutečněného výrobcem; význam činností a funkcí obchodníka týkající se produktů pocházejících ze společností, jež s ním nejsou ve spojení; existence smlouvy mezi obchodníkem a výrobcem, která stanoví, že obchodník za prodej na vývoz obdrží provizi. Vzhledem k rozdílu v okolnostech týkajících se uvedených dvou společností je třeba tvrzení o diskriminaci zamítnout.
(13)
Připomíná se, že společnost PTMM rovněž podala u Tribunálu žalobu (věc T-26/12) na zrušení konečného nařízení, pokud jde o antidumpingové clo ve vztahu ke společnosti PTMM.
(14)
Jeden vyvážející výrobce z Malajsie tvrdil, že rozsudek ve spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P ani skutečnosti, které v něm jsou uvedeny, nehovoří ve prospěch nového výpočtu rozpětí pro skupinu Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Zdůraznil, že podle zjištění Tribunálu ve věci T-249/06 došlo ke zjevně nesprávnému posouzení při použití čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, pokud jde o úpravu, kterou Rada provedla ve vztahu k vývozní ceně účtované společností Sepco v souvislosti s transakcemi týkajícími se trubek vyrobených společností Interpipe NTRP VAT, ale nikoliv trubek vyrobených společností Interpipe Niko Tube ZAT. Vzhledem k rozdílné situaci v případě společnosti Interpipe NTRP VAT a v případě společnosti Interpipe Niko Tube ZAT nemohly být tudíž faktické okolnosti týkající se skupiny Ecogreen současně podobné okolnostem těchto dvou společností.
(15)
Toto tvrzení se přijímá. Situace skupiny Ecogreen je skutečně podobná situaci společnosti Interpipe NTRP VAT. Toto zjištění opravňuje nutnost uskutečnit příslušné kroky k novému výpočtu dumpingového rozpětí pro skupinu Ecogreen, aniž by byla provedena úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i).
(16)
Vyvážející výrobce v Malajsii dále tvrdil, že situace skupiny Ecogreen, jak je popsána v konečném nařízení, není podobná ani situaci společnosti Interpipe NTRP VAT. Po přehodnocení přesných faktických okolností týkajících se skupiny Ecogreen se však má za to, že jsou dostatečně podobné okolnostem v případě společnosti Interpipe NTRP VAT, neboť stejný druh kontroly, který byl zjištěn Tribunálem v případě společnosti Interpipe NTRP VAT při posuzování, zda je provádění obchodní činnosti ve společnosti pod kontrolou vyvážejícího výrobce nebo zda existuje společná kontrola, byl shledán v případě skupiny Ecogreen, přičemž tato skutečnost spolu s několika dalšími faktory, jak je uvedeno ve 4. bodě odůvodnění, vede k závěru, že úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení neměla být provedena.
(17)
Tentýž vyvážející výrobce v Malajsii vedle svého argumentu týkajícího se podobností mezi situací skupiny Ecogreen a okolnostmi věci T-249/06 tvrdil, že poskytnuté informace zaslané dne 13. června 2012 nebyly dostatečné a že měly být zveřejněny dodatečné informace o podstatných skutečnostech a úvahách, které opravňují nový výpočet pro skupinu Ecogreen. Jeden výrobce v Unii rovněž uvedl, že v obou případech bylo poskytnutí informací, jak je uvedeno v 8. bodě odůvodnění, nedostatečné, a tvrdil, že mu bylo upřeno právo na obhajobu.
(18)
V této souvislosti se připomíná, že některé údaje týkající se jednotlivých společností mají důvěrnou povahu a nemohou být poskytnuty třetím stranám. Povaha faktických okolností v případě skupiny Ecogreen, jež jsou podobné okolnostem v případě společnosti Interpipe NTRP VAT, jak je uvedeno v 5. bodě odůvodnění, byla nicméně dne 13. června 2012 a dne 25. září 2012 zpřístupněna zúčastněným stranám, jimž byla poskytnuta lhůta, ve které mohly po obdržení jednotlivých dokumentů poskytujících příslušné informace vznést námitky v souladu se základním nařízením.
(19)
V odpovědi na druhý dokument zaslaný dne 25. září 2012 strany většinou jen znovu zopakovaly svá tvrzení, která uvedly v odpovědích na první dokument ze dne 13. června 2012.
(20)
Společnost PTMM rozpracovala připomínky na základě svého hlavního argumentu, podle něhož existence jediné hospodářské entity společnosti PTMM a jejího obchodníka vylučuje úpravu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, přičemž tvrdila, že orgány posouvají soudní doktrínu jediné hospodářské entity do oblasti funkčního přístupu, kdy by bylo zapotřebí provést analýzu funkcí obchodníka ve spojení.
(21)
Je třeba poznamenat, že tento bod se týká právní otázky, která je předmětem právě projednávaného případu.
(22)
Společnost PTMM dále tvrdila, že argumenty ve 12. bodě odůvodnění nejsou přesvědčivé ani dostačující k rozlišení okolností v případě skupiny Ecogreen a společnosti PTMM.
(23)
V tomto ohledu stačí uvést, že podle ustálené judikatury nepředstavuje rozdílné zacházení se společnostmi, jejichž situace není totožná, diskriminaci (6). V dané souvislosti byl každý jednotlivý případ posuzován na základě svých konkrétních výsledků proti zjištěním rozsudků ve věci T-249/09 a spojených věcech C-191/09 P a C-200/09 P.
(24)
První argument: Úroveň přímého prodeje na vývoz dosažená výrobcem. Společnost PTMM uvedla, že nemá žádné oddělení marketingu a prodeje, a tvrdila, že veškerý prodej uskutečněný přímo výrobcem v Indonésii (a ne obchodníkem ve spojení) byl prováděn pouze za účelem dosažení souladu s právními požadavky. Funkce marketingu a prodeje vykonával obchodník v Singapuru. Z tohoto důvodu společnost PTMM tvrdila, že tento argument není důvodem pro úpravu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, ani pro stanovení rozdílu mezi společností PTMM na jedné straně a společností Interpipe NTRP VAT na straně druhé.
(25)
Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení se provede spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou na stejné obchodní úrovni s náležitým přihlédnutím k rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen. Nejsou-li takto určená běžná hodnota a vývozní cena srovnatelné na tomto základě, provedou se pokaždé náležité individuální úpravy o rozdíly u činitelů, na které bylo upozorněno a které prokazatelně ovlivňují ceny a srovnatelnost cen.
(26)
Na tomto základě, a jak je vysvětleno ve 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byly úpravy o rozdíly mimo jiné v provizích mezi vývozní prodejní cenou a prodejní cenou na domácím trhu v původním šetření považovány za odůvodněné vzhledem k rozdílným obchodním kanálům mezi vývozem do Evropské unie a prodejem na domácím trhu.
(27)
Argumenty předložené společností PTMM nejsou v rozporu s prvním tvrzením, tj. že úroveň přímého prodeje na vývoz uskutečněného společností PTMM je vyšší než u společnosti Interpipe NTRP VAT a že tato skutečnost odlišuje společnost PTMM od skupiny Ecogreen. Z úrovně přímého prodeje na vývoz lze jen vyvodit, že vývozní prodej společnosti PTMM se neuskutečňuje pouze prostřednictvím obchodníka ve spojení v Singapuru, ale také z Indonésie.
(28)
Druhý argument: Význam činností a funkcí obchodníka týkající se produktů pocházejících ze společností, které nejsou ve spojení. Společnost PTMM tvrdila, že zatímco nepopírá, že činnosti obchodníka ve spojení zahrnovaly řadu různých produktů na bázi palmového oleje, má tento argument za chybný, neboť se zakládá na činnostech mimo oblast působnosti původního šetření.
(29)
Za účelem posouzení, zda funkce obchodníka nejsou činnostmi vnitřního obchodního oddělení, ale jsou srovnatelné s funkcemi obchodního zástupce pracujícího za provizi ve smyslu rozsudku Tribunálu ve věci T-249/06, je třeba posuzovat činnosti obchodníka s ohledem na hospodářskou realitu. Existují podobnosti, pokud jde o funkce obchodníka, co se týče dotčeného produktu a ostatních produktů, s nimiž obchoduje. To potvrzuje skutečnost, že, jak je uvedeno ve 30. a 31. bodě odůvodnění, vztah mezi společností PTMM a obchodníkem ve spojení, včetně jeho funkcí, pokud jde o většinu, ne-li o všechny produkty - včetně dotčeného výrobku - se řídí jedinou smlouvou, aniž jsou rozlišovány jednotlivé výrobky. Je třeba poznamenat, že celkové činnosti obchodníka byly v podstatné míře založeny na dodávkách pocházejících od společností, které nejsou ve spojení. Funkce obchodníka jsou proto obdobné funkcím obchodního zástupce vykonávajícího svou činnost za provizi.
(30)
Třetí argument: Existence smlouvy mezi obchodníkem a výrobcem, která stvrzuje, že obchodník za prodej na vývoz obdrží provizi. Společnost PTMM tvrdila, že tato smlouva byla rámcová dohoda za účelem regulace převodní ceny mezi stranami ve spojení v souladu s použitelnými daňovými pokyny Indonésie/Singapuru a mezinárodně přijatými pokyny pro převodní ceny.
(31)
Skutečnost, že tato dohoda může být rovněž použita pro výpočet obvyklé ceny v souladu s platnými daňovými pokyny, neodporuje zjištění, že na základě uvedené dohody obdržel obchodník provizi ve formě fixní marže pouze za mezinárodní prodej a činnosti spojené s marketingem. Zjištění, že účelem smlouvy bylo řídit vztah mezi společností PTMM a obchodníkem a neměla být omezena jen na převodní ceny nebo daňové otázky, je odůvodněno samotným názvem a podmínkami této smlouvy. Smlouva tedy představuje nepřímý důkaz toho, že funkce obchodníka jsou podobné funkcím obchodního zástupce pracujícího za provizi.
(32)
S ohledem na výše uvedené argumenty dosáhly orgány úrovně důkazů vyžadované ustálenou judikaturou (7): svá zjištění opíraly o přímé nebo alespoň nepřímé důkazy. Co se týče společnosti PTMM a z důvodů vysvětlených výše, je úprava vývozní ceny podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení odůvodněná, a stávající úroveň antidumpingového cla by tudíž měla být zachována.
C. ZÁVĚR
(33)
Na základě výše uvedených skutečností by celní sazby použitelné pro společnost Ecogreen a všechny ostatní společnosti v Indonésii (kromě společnosti P.T. Musim Mas) měly být změněny. Pozměněné sazby se použijí se zpětnou působností ode dne vstupu prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 v platnost včetně veškerého dovozu, který v období mezi 12. květnem 2011 a 11. listopadem 2011 podléhal prozatímnímu clu. Konečné antidumpingové clo zaplacené nebo zaúčtované podle článku 1 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 v původním znění a prozatímní antidumpingová cla vybraná s konečnou platností podle článku 2 téhož nařízení v původním znění přesahující celní sazbu uvedenou v čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 ve znění tohoto nařízení by měla být tudíž vrácena nebo prominuta. Žádost o vrácení nebo prominutí by se měla podávat u vnitrostátních celních orgánů v souladu s platnými celními předpisy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V tabulce v čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 se řádek týkající se Indonésie nahrazuje tímto:
Země
Společnost
Konečné antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Doplňkový kód TARIC
„Indonésie
P.T. Ecogreen Oleochemicals Batam, Kabil, Batam,
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
0,00
45,63
B111
B112
Všechny ostatní společnosti
45,63
B999“
Článek 2
Cla zaplacená nebo zaúčtovaná podle článku 1 prováděcího nařízení (EU) č. 1138/2011 v původním znění a prozatímní cla vybraná s konečnou platností podle článku 2 téhož nařízení v původním znění, které přesahují částku stanovenou v článku 1 tohoto nařízení, se vrátí nebo prominou. Žádost o vrácení nebo prominutí se podává u vnitrostátních celních orgánů v souladu s platnými celními předpisy.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 12. listopadu 2011.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. prosince 2012.
NÕUKOGU RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1241/2012,
11. detsember 2012,
millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 1138/2011, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Indiast, Indoneesiast ja Malaisiast pärinevate rasvalkoholide ja nende segude impordi suhtes ning nõutakse lõplikult sisse sellise impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (1) (edaspidi „algmäärus”), eriti selle artikli 9 lõiget 4,
võttes arvesse ettepanekut, mille Euroopa Komisjon (edaspidi „komisjon”) esitas pärast konsulteerimist nõuandekomiteega,
ning arvestades järgmist:
(1)
2010. aasta augustis algatas komisjon 13. augustil 2010 avaldatud algatamisteatega (2) menetluse teatavate Indiast, Indoneesiast ja Malaisiast (edaspidi „asjaomased riigid”) pärinevate rasvalkoholide ja nende segude impordi suhtes.
(2)
2011. aasta mais kehtestas komisjon määrusega (EL) nr 446/2011 (3) (edaspidi „ajutine määrus”) Indiast, Indoneesiast ja Malaisiast pärinevate rasvalkoholide ja nende segude impordi suhtes ajutise dumpinguvastase tollimaksu ning 2011. aasta novembris kehtestati sama impordi suhtes nõukogu rakendusmäärusega (EL) nr 1138/2011 (4) (edaspidi „lõplik määrus”) lõplik dumpinguvastane tollimaks.
(3)
21. jaanuaril 2012. aastal esitasid PT Ecogreen Oleochemicals (Indoneesias paiknev rasvalkoholide ja nende segude eksportiv tootja), Ecogreen Oleochemicals (Singapur) Pte. Ltd ja Ecogreen Oleochemicals GmbH (edaspidi ühise nimetusega „Ecogreen”) üldkohtule taotluse (kohtuasi T-28/12), milles taotleti lõpliku määruse tühistamist Ecogreeni suhtes kehtestatud dumpinguvastase tollimaksu osas. Ecogreen vaidlustas kohanduse, mis oli tehtud algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i alusel ekspordihinnas selleks, et võrrelda ekspordihinda äriühingu normaalväärtusega.
(4)
16. veebruaril 2012. aastal tegi Euroopa Kohus otsuse liidetud kohtuasjades C-191/09 P ja C-200/09 P Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Komisjon versus Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) ja Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT). Euroopa Kohus lükkas üldkohtu poolt kohtuasjas T-249/06 Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) ja Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) versus Euroopa Liidu Nõukogu tehtud otsuse suhtes esitatud apellatsioonkaebused ja vastuapellatsioonkaebused tagasi. Üldkohus oli tunnistanud kehtetuks nõukogu määruse (EÜ) nr 954/2006 (5) artikli 1 äriühingu Interpipe NTRP VAT käsitlevas osas ja seda muu hulgas põhjusel, et algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i alusel kohandusi tehes, oli tehtud ilmselge hindamisviga, äriühingu Interpipe Niko Tube ZAT puhul oli aga tegemist muude põhjustega.
(5)
Ecogreeni puhul on faktilised asjaolud Interpipe NTRP VAT omadega sarnased algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i alusel tehtud kohanduse osas, eelkõige kui arvestada järgmiste tegurite koosmõju: otsemüügimaht kolmandatele riikidele on alla 8 % (1-5 %) kogu eksportmüügist; kaupleja ja eksportiva tootja ühisomandi/ühise kontrolli olemasolu; kaupleja ja eksportiva tootja funktsioonide iseloom. Eelnevalt nimetatud tegurite taustal leiti olevat asjakohane Ecogreeni dumpingumarginaal uuesti arvutada ja jätta algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohane kohandus tegemata ning muuta vastavalt lõplikku määrust.
A. ÜLDKOHTU OTSUSEL PÕHINEV UUS JÄRELDUSTE HINDAMINE
(6)
Kui algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohane kohandus kõrvale jätta on Ecogreeni jaoks kehtestatud dumpingumarginaal väljendatuna protsendimäärana CIF-impordihinnast liidu piiril ilma tollimakse tasumata alla 2 % ja seega loetakse see algmääruse artikli 9 lõike 3 kohaselt tühiseks. Seega tuleks Ecogreeni suhtes uurimine lõpetada ilma meetmeid kehtestamata.
(7)
Dumpingumarginaal, mida kohaldatakse kõikide Indoneesia äriühingute suhtes, mis ei kuulu teiste individuaalse dumpingumarginaaliga äriühingute kategooriasse, ja mis põhineb koostööd teinud Indoneesia eksportivate tootjate kõrgeimal dumpingumarginaalil, tuleks läbi vaadata, et selles oleks arvesse võetud Ecogreeni jaoks uuesti arvutatud dumpingumarginaal.
B. TEATAVAKSTEGEMINE
(8)
Asjaomaseid huvitatud isikuid teavitati kahe teate edastamisega (üks teade saadeti 13. juunil 2012 ja teine 25. septembril 2012) ettepanekust vaadata läbi dumpinguvastase tollimaksu määrad. Kõigile neile isikutele anti aeg, mille jooksul nad said pärast iga teate saamist esitada algmääruse sätetega ettenähtud korras oma märkuseid.
(9)
13. juunil 2012 saadetud teate kohta saadi märkused äriühingult P.T. Musim Mas (PTMM), kes on Indoneesia teine eksportiv tootja, ühelt liidu tootjalt ja ühelt Malaisia eksportivalt tootjalt. PTMM soovis samuti ärakuulamist komisjoni talituste poolt ja talle anti selleks võimalus.
(10)
PTMM, kelle puhul oli samuti tehtud algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohane kohandus, väitis, et liidetud kohtuasjades C-191/09 P ja C-200/09 P tehtud kohtuotsuse tulemusena tuleks uuesti arvutada ka tema dumpingumarginaal, samuti nagu seda tehti Ecogreeni puhul, st ilma et tehtaks algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohast kohandust, sest kui ühtse majandusüksuse moodustavad eksportiv tootja ja kaupleja, siis ei ole algmääruse artikli 2 lõike 10 punktil i põhinev kohandamine võimalik. Äriühing väitis veel, et kohanduse vajalikkust peavad tõendama institutsioonid ja et PTMMi puhul nad seda teinud ei ole. Väideti ka, et PTMMi puhul oli tegemist täpselt samade asjaoludega nagu Ecogreeni puhul ja nende erinev kohtlemine oleks seega diskrimineerimine.
(11)
PTMMi esitatud märkustega seoses tuleks märkida, et liidetud kohtuasjades C-191/09 P ja C-200/09 P tehtud kohtuotsusest ei järeldu, et niipea kui ühtse majandusüksuse olemasolu on kindlaks tehtud, ei saa algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohast kohandust teha. Algmääruse artikli 2 lõike 10 punktis i sätestatud kohandust peetakse PTMMi puhul põhjendatuks, nagu on selgitatud lõplikus määruses, äriühingule esitatud teatises ja järgnevalt.
(12)
Kahe Indoneesia eksportiva tootjaga seotud asjaoludes on hulgaliselt erinevusi, eelkõige järgmiste asjaolude koosmõju: tootja poolt otse müüdava ekspordi osakaal; kaupleja tegevuse ja funktsioonide olulisus toodete puhul, mida hangitakse sõltumatutelt äriühingutelt; kaupleja ja tootja vaheline leping, mille kohaselt sai kaupleja eksportmüügilt komisjonitasu. Kahe äriühingu asjaoludega seotud erinevusi arvesse võttes lükati diskrimineerimisele osutav väide tagasi.
(13)
Märgitaks veel, et PTMM esitas ka üldkohtule kaebuse (juhtum T-26/12) lõpliku määruse kehtetuks tunnistamiseks selles osas, mis käsitleb PTMMi suhtes kehtivat dumpinguvastast tollimaksu.
(14)
Üks Malaisia eksportiv tootja väitis, et Ecogreeni dumpingumarginaali uuesti arvutamine algmääruse artikli 2 lõike 10 punktis i kohandust tegemata ei olnud põhjendatud liidetud kohtuasjades C-191/09 P ja C-200/09 P tehtud otsuse või selles esitatud faktidega. See tootja rõhutas, et ilmne hindamisviga, mille üldkohus leidis seoses juhtumiga T-249/06 algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohaldamises, puudutab nõukogu tehtud kohandust äriühingult Sepco küsitud ekspordihinnas nende tehingute eest, mis olid seotud äriühingu Interpipe NTRP VAT toodetud torudega, mitte aga Interpipe Niko Tube ZAT toodetud torudega. Ecogreeni juhtumi faktilised asjaolud ei saa olla samal ajal sarnased nii Interpipe NTRP VAT kui ka Interpipe Niko Tube ZAT asjaoludega, sest nende kahe äriühingu olukord oli erinev.
(15)
Selle väitega nõustuti. Ecogreeni olukord on tõepoolest võrreldav just Interpipe NTRP VATi olukorraga. Selle järelduse põhjal on õigustatud otsus arvutada uuesti Ecogreeni dumpingumarginaal ilma algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohase kohanduseta.
(16)
Malaisia eksportiv tootja väitis ka, et lõplikus määruses kirjeldatud Ecogreeni olukord ei ole isegi mitte sarnane Interpipe NTRP VAT omaga. Ecogreeni käsitlevate täpsete faktiliste asjaolude ümberhindamisel leiti siiski, et need asjaolud on piisavalt sarnased Interpipe NTRP VAT omadega, sest kontroll, mille üldkohus Interpipe NTRP VAT juhtumi uurimise käigus kindlaks tegi (hinnati, kas äriühingu müügitegevus on eksportiva tootja kontrolli all või kas kontrollitakse ühiselt), tehti kindlaks ka Ecogreeni puhul, ning ka muid põhjenduses 4 osutatud tegureid arvesse võttes saab teha järelduse, et algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohast kohandust ei oleks olnud vaja.
(17)
Sama Malaisia eksportiv tootja väitis lisaks Ecogreeni ja juhtumi T-249/06 asjaolude sarnasusele osutavale väitele, et 13. juunil 2012 saadetud teade ei olnud piisav ja et tuleks saata täiendav teade oluliste faktide ja kaalutluste kohta, mille põhjal leiti, et Ecogreeni suhtes tehtud uued arvutused on põhjendatud. Ka üks liidu tootja märkis, et mõlemad põhjenduses 8 osutatud teated olid ebapiisavad, ja väitis, et tema õigust end kaitsta rikuti.
(18)
Seoses sellega tuletatakse meelde, et konkreetsete äriühingutega seotud teatavad faktid on konfidentsiaalsed ja neid ei saa kolmandatele isikutele avaldada. Samas Ecogreeni puhul kehtivate faktiliste asjaolude laad, mis oli sarnane äriühingu Interpipe NTRP VAT omale, nagu on märgitud põhjenduses 5, tehti huvitatud isikutele teatavaks 13. juunil 2012 ja 25. septembril 2012 ning neile anti algmääruses sätestatud korras aega esitada iga teatavakstegemise järgselt oma arvamus.
(19)
Vastuseks 25. septembril 2012 saadetud teisele teatele kordasid huvitatud isikud suuremalt jaolt esimesele, 13. juuni 2012 teatele vastuseks saadetud väiteid.
(20)
PTMM täiendas oma märkusi, mis põhinesid tema peamisel väitel, et ühtse majandusüksuse olemasolu PTMMi ja kaupleja puhul välistab algmääruse artikli 2 lõike 10 punktis i ettenähtud kohanduse tegemise ja et institutsioonid on muutnud kohtute poolt sätestatud ühtse majandusüksuse doktriini funktsionaalseks lähenemiseks, kus seotud kaupleja ülesandeid oleks olnud vaja analüüsida.
(21)
Märgitakse, et see teema käsitleb seadusandluse seda osa, mida käsitleb menetluses olev kohtuasi.
(22)
Veel väitis PTMM, et eespool põhjenduses 12 esitatud väited ei ole veenvad ning neist ei piisa Ecogreeni ja PTMMi asjaolude erinevuse kinnitamiseks.
(23)
Selles osas piisab märkusest, et kohtupidamise väljakujunenud tava kohaselt ei peeta äriühingute puhul, mille olukord ei ole identne, erinevat kohtlemist diskrimineerimiseks (6). Seda arvesse võttes hinnati kõigi juhtumite konkreetseid näitajaid kohtuotsuses T-249/09 ning liidetud kohtuasjades C-191/09 P ja C-200/09 P tehtud otsuse taustal.
(24)
Esimene väide: tootja poolt otse müüdava ekspordi osakaal. PTMM väitis, et turustamise ja müügi osakond puudub ning et kogu müük toimus otse Indoneesia tootja poolt (ja mitte seotud kaupleja kaudu), täites kõiki õiguslikke nõudeid. Turustuse ja müügiga tegeles tema kaupleja Singapuris. Sellepärast väitis PTMM, et see väide ei ole õigustuseks algmääruse artikli 2 lõike 10 punktis i ettenähtud kohanduse tegemiseks ega PTMMi ja Interpipe NTRP VATi vahelise erinevuse kindlaksmääramiseks.
(25)
Algmääruse artikli 2 lõikes 10 on sätestatud, et ekspordihinda ja normaalväärtust tuleb õiglaselt võrrelda samal kaubandustasandil ning arvestades nõuetekohaselt hinna võrreldavust mõjutavaid erinevusi. Kui kindlaksmääratud normaalväärtus ja ekspordihinnad ei ole võrreldavatel alustel, võetakse igal juhul eraldi kohanduste näol nõuetekohaselt arvesse neid tegurite väidetavaid ja ilmnenud erinevusi, mis mõjutavad hindu ja hinna võrreldavust.
(26)
Selle põhjal ja nagu on märgitud ajutise määruse põhjenduses 38, leiti olevat õigustatud need kohandused, mis käsitlesid muu hulgas eksportmüügihinna ja omamaise müügihinna komisjonitasude erinevusi esialgse uurimise ajal, sest müük Euroopa Liitu ja omamaine müük toimusid erinevaid kanaleid kaudu.
(27)
PTMMi esitatud väited ei ole esimese väitega vastuolus, nimelt on PTMMi poolt otse müüdud ekspordi osakaal suurem kui Interpipe NTRP VAT oma ja see fakt eristab PTMMi Ecogreenist. Tõepoolest, arvestades otsese eksportmüügi osakaalu, saab teha üksnes sellise järelduse, et PTMMi eksportmüük ei toimunud mitte ainult temaga seotud Singapuris paikneva kaupleja kaudu, vaid et müüdi ka otse Indoneesiast.
(28)
Teine väide: kaupleja tegevuse ja funktsioonide olulisus toodete puhul, mida hangitakse sõltumatutelt äriühingutelt. PTMM väitis, et kuigi ta ei eita, et temaga seotud kaupleja oli seotud mitmesuguste palmiõlist saadud toodetega, on see väide eksitav, sest selle aluseks on tegevused, mis ei kuulunud esialgse uurimise kohaldamisalasse.
(29)
Et hinnata, kas kaupleja funktsioonid on või ei ole samad, mis äriühingu müügiosakonna omad, vaid võrreldavad nendega, mida teeb müügiagent, kes töötab komisjonitasu alusel üldkohtu poolt kohtuasjas T-249/06 tehtud otsuse tähenduses, tuleb hinnata kaupleja tegevust tegeliku majandusolukorra taustal. Mis puutub kaupleja funktsioonidesse, siis esineb sarnasusi vaatlusaluse toote ja muude müüdavate toodete osas. Seda kinnitab fakt (vt põhjendused 30 ja 31), et PTMMi ja temaga seotud kaupleja, sealhulgas viimatinimetatu funktsioonid, on suures osas, kui mitte kõigi toodete osas ja sealhulgas vaatlusaluse toote osas, kaetud ainult ühe lepinguga ilma tooteid omavahel eristamata. Tuleks märkida, et kaupleja tegevus tervikuna toetus suurel määral tarnetele, mida tegid sõltumatud äriühingud. Kaupleja funktsioonid on seega sarnased sellise müügiagendi omadega, kes töötab komisjonitasu alusel.
(30)
Kolmas väide: oli sõlmitud kaupleja ja tootja vaheline leping, mille kohaselt sai kaupleja eksportmüügilt komisjonitasu. PTMM väitis, et leping oli raamkokkulepe reguleerimaks siirdehindu seotud äriühingutega, et järgida Indoneesias ja Singapuris kohaldatavaid maksunõudeid ja rahvusvaheliselt tunnustatud siirdehindade kujundamise suuniseid.
(31)
Asjaolu, et seda kokkulepet saab kasutada ka tavapäraste turuhindade arvutamiseks vastavalt kohaldatavale maksueeskirjadele, ei ole vastuolus järeldusega, et vastavalt kokkuleppele sai kaupleja komisjonitasu fikseeritud ulatuses üksnes rahvusvahelise müügi ja turundustegevuse eest. Tõepoolest tõendavad kokkuleppe olemus ja üksikasjad järeldust, et kokkulepe oli ette nähtud suhete reguleerimiseks PTMMi ja kauplejaga ning et selles ei piirdutud siirdehindade või maksustamise küsimustega. Seega tõendab kokkulepe asjaolu, et kaupleja funktsioonid sarnanevad sellise müügiagendi omadega, kes töötab komisjonitasu alusel.
(32)
Eespool esitatud väited näitavad, et institutsioonid täitsid väljakujunenud kohtupraktikaga (7) nõutavad tõendamiskohustused: nad tegid oma järeldused otseste või vähemalt kaudsete tõendite põhjal. PTMMi osas ja eespool kirjeldatud põhjustel, on algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohaselt ekspordihindades tehtud kohandus õigustatud ja seega tuleb säilitada dumpinguvastase tollimaksu praegune tase.
C. KOKKUVÕTE
(33)
Eelkirjeldatut arvesse võttes tuleks muuta Ecogreeni ja kõigi teiste Indoneesia äriühingute (v.a P.T. Musim Mas) suhtes kohaldatavaid tollimaksu määrasid. Muudetud tollimaksumäärasid tuleks kohaldada tagasiulatuvalt alates rakendusmääruse (EL) nr 1138/2011 jõustumise kuupäevast impordi puhul, mille suhtes kohaldati 12. maist 2011 kuni 11. novembrini 2011 ajutist dumpinguvastast tollimaksu. Järelikult kuulub rakendusmääruse (EL) nr 1138/2011 artikli 1 esialgse versiooni kohane lõplik dumpinguvastane tollimaks, mis on tasutud või arvele kantud, ning ajutised dumpinguvastased tollimaksud, mis sama määruse artikli 2 alusel on lõplikult sisse nõutud summas, mis ületab rakendusmääruse (EL) nr 1138/2011 artikli 1 lõike 2 esialgses versioonis sätestatud tollimaksumäära, nagu seda on muudetud käesoleva määrusega, tagasimaksmisele või vähendamisele. Tagasimaksmist või vähendamist tuleks taotleda liikmesriikide tolliasutustelt kooskõlas ühenduse asjakohaste tollialaste õigusaktidega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Rakendusmääruse (EL) nr 1138/2011 artikli 1 lõikes 2 esitatud tabeli Indoneesiat käsitlev kanne asendatakse järgmisega:
Riik
Äriühing
Lõplik dumpinguvastane tollimaks (eurot tonni kohta)
TARICi lisakood
„Indoneesia
P.T. Ecogreen Oleochemicals Batam, Kabil, Batam
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
0,00
45,63
B111
B112
Kõik teised äriühingud
45,63
B999”
Artikkel 2
Rakendusmääruse (EL) nr 1138/2011 artikli 1 esialgse versiooni kohaselt makstud või arvele kantud tollimaks ja ajutine dumpinguvastane tollimaks, mis sama määruse artikli 2 alusel on lõplikult sisse nõutud summas, mis ületab käesoleva määruse artiklis 1 kehtestatud tollimaksumäära, tuleb tagasi maksta või kuulub vähendamisele. Tagasimaksmist või vähendamist tuleb taotleda liikmesriigi tolliasutuselt kooskõlas kohaldatavate tolliõigusaktidega.
Artikkel 3
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 12. novembrist 2011.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 11. detsember 2012