ROZHODNUTÍ RADY č. 940/2014/EU
ze dne 17. prosince 2014
o režimu tzv. „octroi de mer“ (přístavní daně) v nejvzdálenějších francouzských regionech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 349 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení smlouvy, která se týkají nejvzdálenějších regionů Unie, k nimž patří francouzské zámořské departementy, v zásadě nedovolují žádné rozdíly ve zdanění místních produktů a produktů z metropolitní Francie nebo jiných členských států. Podle článku 349 smlouvy však lze pro tyto regiony zavést konkrétní opatření z důvodu trvalého znevýhodnění, které má dopad na jejich sociální a hospodářskou situaci.
(2)
Tato konkrétní opatření musí brát v úvahu zvláštní charakter a omezení nejvzdálenějších regionů, aniž by narušila integritu a soudržnost právního řádu Unie, který zahrnuje i vnitřní trh a společné politiky. Neměnnost a spolupůsobení nepříznivých faktorů (odlehlost, závislost na surovinách a energii, povinnost vytvářet větší zásoby, malý rozsah místního trhu v kombinaci s málo rozvinutou vývozní činností) na nejvzdálenější regiony Unie uvedené v článku 349 smlouvy se projevují zvýšením nákladů na produkci, a tedy i pořizovací ceny produktů z místní produkce, které by bez konkrétních opatření byly méně konkurenceschopné v porovnání s produkty odjinud, a to i při zohlednění nákladů na dopravu do zámořských departementů. Tato skutečnost by ztížila zachování místní produkce. Proto je nezbytné zavést konkrétní opatření, která posílí místní průmysl zvýšením jeho konkurenceschopnosti. Rozhodnutí Rady 2004/162/ES (1) povoluje Francii do 31. prosince 2014 v zájmu obnovení konkurenceschopnosti produktů z místní produkce uplatnit osvobození od tzv. „octroi de mer“ (přístavní daně) či její snížení u některých produktů, které pocházejí z místní produkce nejvzdálenějších regionů Guadeloupe, Guyana, Martinik, Réunion a od 1. ledna 2014 též Mayotte. Seznam produktů, pro které platí výše uvedené osvobození od daně nebo její snížení, je uveden v příloze zmíněného rozhodnutí. Rozdíl ve výši daně mezi místními a ostatními produkty nesmí podle druhu produktu překročit 10, 20 nebo 30 procentních bodů.
(3)
Francie požádala, aby i po 1. lednu 2015 byla zachována úprava podobná úpravě zavedené rozhodnutím 2004/162/ES. Francie tvrdí, že výše zmíněná znevýhodnění jsou trvalé povahy, že režim zdanění zavedený rozhodnutím 2004/162/ES umožnil zachovat a v některých případech i rozvinout místní produkci a neznamenal pro přijímající podniky zdroj příjmů, neboť celkově se dovozy produktů podléhajících diferencovanému zdanění nadále zvyšoval.
(4)
Francie oznámila Komisi pro každý z dotčených nejvzdálenějších regionů - Guadeloupe, Guyanu, Martinik, Mayotte a Réunion - pět souborů seznamů produktů, u nichž hodlá uplatňovat diferencované zdanění ve výši 10, 20 nebo 30 procentních bodů podle toho, zda jsou tyto produkty v těchto regionech produkovány, či ne. Opatření se netýká nejvzdálenějšího regionu Saint-Martin.
(5)
Toto rozhodnutí provádí článek 349 smlouvy a povoluje Francii používat diferencované zdanění na produkty, u kterých byla doložena za prvé existence místní produkce, za druhé existence významného dovozu zboží (včetně dovozu z metropolitní Francie i jiných členských států), který může ohrozit zachování místní produkce, a za třetí existence dodatečných nákladů zvyšujících pořizovací cenu produktů z místní produkce oproti produktům pocházejícím odjinud a narušujících konkurenceschopnost produktů z místní produkce. Povolený rozdíl ve zdanění by neměl být vyšší než doložené vícenáklady. Použití těchto zásad umožní provést článek 349 smlouvy v míře nezbytně nutné a bez toho, aby byla místní produkci poskytnuta neodůvodněná výhoda; díky tomu nebude narušena integrita a soudržnost právního řádu Unie, a zejména nebude narušena hospodářská soutěž na vnitřním trhu a politika v oblasti státní podpory.
(6)
V zájmu zjednodušení povinností pro malé podniky by se osvobození od daně či její snížení měla týkat pouze hospodářských subjektů, jejichž roční obrat činí alespoň 300 000 EUR. Hospodářské subjekty, jejichž roční obrat této hranice nedosahuje, by „octroi de mer“ podléhat neměly, ale neměly by moci si tuto daň odečíst na vstupu.
(7)
Stejně tak soudržnost s právem Unie vyžaduje, aby se rozdíl ve zdanění neuplatňoval na potravinové produkty, které využívají podpor stanovených v kapitole III nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 228/2013 (2). Cílem uvedeného ustanovení je zabránit tomu, aby dopad finančních zemědělských podpor poskytnutých zvláštním režimem zásobování byl smazán či omezen vyšším zdaněním subvencovaných produktů prostřednictvím „octroi de mer“.
(8)
Cíle podpory sociálního a hospodářského rozvoje francouzských zámořských departementů, které již byly vytyčeny v rozhodnutí 2004/162/ES, jsou potvrzeny díky požadavkům na účel „octroi de mer“. Začlenění příjmů z této daně do zdrojů hospodářského a daňového systému francouzských zámořských departementů a jejich využití v rámci strategie hospodářského a sociálního rozvoje těchto regionů, včetně podpory místních činností, je právní povinností.
(9)
Je nezbytné prodloužit dobu použitelnosti rozhodnutí 2004/162/ES o šest měsíců až do 30. června 2015. Nová lhůta umožní Francii provést toto rozhodnutí ve svém vnitrostátním práva.
(10)
Doba použitelnosti režimu je stanovena na pět let a šest měsíců do 31. prosince 2020, kdy rovněž skončí platnost stávajících pokynů pro regionální státní podpory. Ještě předtím však bude nutné posoudit výsledky uplatňování tohoto režimu. Francie by proto měla předložit Komisi do 31. prosince 2017 zprávu o uplatňování ustanovení zavedeného režimu zdanění za účelem ověření dopadu přijatých opatření a jejich přínosu pro zachování, podporu či rozvoj místních hospodářských činností, přičemž se vezmou v úvahu znevýhodnění postihující nejvzdálenější regiony. Zpráva by měla zejména ověřit, zda daňové výhody, jež Francie uděluje místním produktům, nepřekračují nezbytně nutnou míru a zda jsou tyto výhody nadále nezbytné a přiměřené. Navíc by měla obsahovat rozbor dopadu, jejž má zavedený režim na úroveň cen v nejvzdálenějších francouzských regionech. Na základě této zprávy by Komise měla vypracovat svou zprávu pro Radu a případně předložit návrh na změnu ustanovení tohoto rozhodnutí, aby se zohlednila její zjištění.
(11)
Rozhodnutí je třeba použít od 1. července 2015, aby se zabránilo právnímu vakuu.
(12)
Tímto rozhodnutím není dotčeno případné použití článků 107 a 108 Smlouvy.
(13)
Cílem tohoto rozhodnutí je stanovit právní rámec pro „octroi de mer“ od 1. ledna 2015. S ohledem na tuto naléhavost je třeba odchýlit se od osmitýdenní lhůty stanovené v článku 4 protokolu č. 1 o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článků 28, 30 a 110 smlouvy se Francii povoluje do 31. prosince 2020 uplatnit osvobození od tzv. „octroi de mer“ (námořní daně) nebo její snížení u produktů, jejichž seznam je uveden v příloze a které pocházejí z místní produkce na Guadeloupu, v Guyaně, na Martiniku, Mayotte a Réunionu jakožto nejvzdálenějších regionech ve smyslu článku 349 smlouvy.
Tato osvobození a snížení musí být součástí strategie hospodářského a sociálního rozvoje dotčených nejvzdálenějších regionů, se zohledněním rámce Unie pro tuto strategii, a přispívat k podpoře místních činností a nesmí měnit podmínky obchodu v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
2. Uplatnění úplného osvobození od daně či jejího snížení uvedených v odstavci 1 nesmí vést k tomu, že by rozdíly oproti úrovni zdanění použité na podobné produkty, které nepocházejí z dotčených nejvzdálenějších regionů, byly vyšší než:
a)
deset procentních bodů u produktů uvedených v části A přílohy;
b)
dvacet procentních bodů u produktů uvedených v části B přílohy;
c)
třicet procentních bodů u produktů uvedených v části C přílohy.
Francie se zavazuje, že osvobození a snížení použitá na produkty uvedené v příloze nepřekročí procentní podíl, který je nezbytně nutný k zachování, podpoře a rozvoji místních hospodářských činností.
3. Osvobození od daně či její snížení uvedená v odstavcích 1 a 2 uplatní Francie na hospodářské subjekty, jejichž roční obrat činí nejméně 300 000 EUR. Hospodářské subjekty, jejichž roční obrat nedosahuje této hranice, „octroi de mer“ nepodléhají.
Článek 2
Na produkty, pro něž byl využit zvláštní režim zásobování stanovený v kapitole III nařízení (EU) č. 228/2013, uplatní francouzské orgány stejný režim zdanění jako na produkty z místní produkce.
Článek 3
1. Režimy zdanění uvedené v článku 1 Francie Komisi neprodleně oznámí.
2. Francie předloží Komisi do 31. prosince 2017 zprávu o uplatňování režimu zdanění uvedeného v článku 1, v níž sdělí, jaký měla přijatá opatření dopad a jaký byl jejich přínos pro zachování, podporu a rozvoj místních hospodářských činností, přičemž se vezmou v úvahu znevýhodnění postihující nejvzdálenější regiony.
Na základě této zprávy vypracuje Komise svou zprávu pro Radu a případně jí předloží návrh na změnu ustanovení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
V čl. 1 odst. 1 rozhodnutí 2004/162/ES se datum „31. prosince 2014“ nahrazuje datem „30. června 2015“.
Článek 5
Články 1 až 3 se použijí ode dne 1. července 2015.
Článek 4 se použije ode dne 1. ledna 2015.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 17. prosince 2014.
NÕUKOGU OTSUS nr 940/2014/EL,
17. detsember 2014,
dokimaksu kohaldamise kohta Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 349,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,
toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Vastavalt aluslepingu sätetele, mida kohaldatakse selliste liidu äärepoolseimate piirkondade suhtes nagu Prantsusmaa ülemeredepartemangud, ei ole põhimõtteliselt võimalik maksustada erinevalt kohalikke tooteid ja neid, mis pärinevad Prantsuse emamaalt või teistest liikmesriikidest. Aluslepingu artikli 349 alusel on siiski võimalik kehtestada kõnealuste piirkondade suhtes erimeetmed tulenevalt seal valitsevatest püsivatest ebasoodsatest tingimustest, mis mõjutavad äärepoolseimate piirkondade sotsiaalset ja majanduslikku olukorda.
(2)
Selliste erimeetmete puhul tuleb arvesse võtta nende piirkondade eripära ja piiranguid, kahjustamata sealjuures liidu õiguskorra terviklikkust ja ühtsust, sealhulgas siseturgu ja ühist poliitikat. Aluslepingu artiklis 349 osutatud liidu äärepoolseimaid alasid mõjutavate ebasoodsate tingimuste (kaugus, sõltumine toorainest ja elektrist, vajadus omada suuremaid varusid, väike kohalik turg, millele lisandub vähearenenud eksporditegevus jne) püsivus ja koosmõju põhjustavad kohalike toodete tootmiskulu ja omahinna suurenemist ja seda, et erimeetmete puudumisel on nad vähem konkurentsivõimelised kui väljastpoolt pärinevad tooted, isegi kui võtta arvesse veokulu Prantsusmaa ülemeredepartemangudesse. Seega on raskendatud kohaliku tootmise säilitamine. Seepärast on vaja võtta erimeetmeid, et tugevdada kohalikku tööstust ja parandada selle konkurentsivõimet. Kohapeal valmistatud toodete konkurentsivõime taastamiseks on Prantsusmaal nõukogu otsuse 2004/162/EÜ (1) kohaselt lubatud kohaldada kuni 31. detsembrini 2014 dokimaksuvabastusi või -vähendusi teatavatele toodetele, mis on valmistatud äärepoolseimates piirkondades Guadeloupe'is, Prantsuse Guajaanas, Martinique'is ja Réunionis ning pärast 1. jaanuari 2014 Mayotte'is. Kõnealuse otsuse lisas on esitatud nende toodete loetelu, mille suhtes saab kohaldada maksuvabastust või -vähendust. Olenevalt tootest ei või kohalike ja muude toodete maksumäära erinevus olla üle 10, 20 või 30 protsendipunkti.
(3)
Prantsusmaa taotles otsusega 2004/162/EÜ sarnaste sätete kohaldamise jätkamist pärast 1. jaanuari 2015. Prantsusmaa märgib, et eelnevalt osutatud ebasoodsad tingimused on alalise iseloomuga ning otsuse 2004/162/EÜ kohane maksustamiskord võimaldas säilitada ja mõnel puhul ka arendada kohalikku tööstust; ettevõtjad, kelle suhtes meedet kohaldati, ei saanud sellest otsest tulu ning toodete import, mille suhtes diferentseeritud maksumäära kohaldati, on kokkuvõttes jätkuvalt kasvanud.
(4)
Prantsusmaa on edastanud komisjonile kõigi asjaomaste äärepoolseimate piirkondade Guadeloupe'i, Prantsuse Guajaana, Martinique'i, Mayotte'i ja Réunioni kohta viis erinevat loetelu toodetest, mille suhtes on kavas kohaldada 10, 20 või 30 protsendipunkti võrra erinevaid maksumäärasid, olenevalt sellest, kas tooted on valmistatud kohapeal või mitte. Taotlus ei hõlma Prantsusmaa äärepoolseimat piirkonda Saint Martini.
(5)
Käesoleva otsusega rakendatakse aluslepingu artikli 349 sätteid ja antakse Prantsusmaale luba kohaldada diferentseeritud maksumäära toodetele, mille kohta on esiteks tõendatud, et tooted valmistatakse kohapeal, teiseks, et toimub märkimisväärne import (sealhulgas nii Prantsuse emamaalt kui ka teistest liikmesriikidest), mis võiks ohustada kohaliku tootmise säilimist, ja lõpuks, et kohaliku tootmisega kaasnevad lisakulud, mis tõstavad kohaliku tootmise omahinda, võrreldes imporditud toodetega, ja ohustavad kohapeal valmistatud toodete konkurentsivõimet. Lubatud diferentseeritud maksumäär ei tohi ületada tõendatud lisakulusid. Nende põhimõtete kohaldamine võimaldab rakendada aluslepingu artikli 349 sätteid ületamata vajalikku määra, loomata põhjendamatuid soodustusi kohalikule tootmisele ning kahjustamata ühenduse õiguskorra terviklikkust ja ühtsust, ning kaitsta moonutamata konkurentsi siseturul ja riigiabipoliitikat.
(6)
Selleks et lihtsustada väikeste ettevõtete kohustusi, tuleks kohaldada maksust vabastamist või selle vähendamist kõikide ettevõtjate suhtes, kelle aastakäive on 300 000 eurot või suurem. Ettevõtjate suhtes, kelle aastakäive on alla selle läve, ei tuleks dokimaksu kohaldada, kuid nad ei saa maha arvata eelmise tootmistsükli suhtes kohaldatud dokimaksu.
(7)
Vastavuse tagamiseks liidu õigusaktidega on diferentseeritud maksumäära kohaldamine välistatud toiduainete puhul, millele antakse abi Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 228/2013 (2) III peatüki alusel. Selle sätte eesmärk on vältida, et erikorra raames põllumajandusele antava finantsabi mõju kaoks või väheneks seetõttu, et subsideeritud toodetele kehtestatakse kõrgem dokimaksumäär.
(8)
Ülemeredepartemangude sotsiaalse ja majandusliku arengu edendamise eesmärke, mis on juba sätestatud otsuses 2004/162/EÜ, kinnitavad dokimaksu eesmärgiga seotud nõuded. Õiguslik kohustus on mitte lisada dokimaksust saadavat tulu ülemeredepartemangude majandusliku ja maksusüsteemi vahenditesse ning eraldada see majandusliku ja sotsiaalse arengu strateegiale, mis hõlmab abi kohalike meetmete edendamiseks.
(9)
Otsuse 2004/162/EÜ kehtivusaega on vaja pikendada kuue kuu võrra kuni 30. juunini 2015. Tähtaja pikendamine võimaldaks Prantsusmaal võtta käesolev otsus üle oma siseriiklikku õigusesse.
(10)
Maksustamiskorra kestuseks on kehtestatud viis aastat ja kuus kuud kuni 31. detsembrini 2020, kõnealusel kuupäeval lõpeb ka kehtivate piirkondlikku abi käsitleva riigiabi juhiste kohaldamine. Enne on siiski vaja hinnata maksustamiskorra kohaldamise tulemusi. Prantsusmaa ametiasutused peaksid seetõttu esitama komisjonile hiljemalt 31. detsembriks 2017 aruande kehtestatud maksustamiskorra kohaldamise kohta, et hinnata võetud meetmete mõju ning nende panust kohaliku majandustegevuse edendamisse ja arendamisse, võttes arvesse äärepoolseimaid alasid mõjutavaid ebasoodsaid tingimusi. Aruande eesmärk oleks eelkõige kontrollida, et Prantsusmaa poolt kohapeal valmistatud toodetele antud maksusoodustused ei oleks suuremad kui tingimata vajalik ning et need soodustused oleks endiselt vajalikud ja proportsionaalsed. Aruanne peaks sisaldama analüüsi kehtestatud maksustamiskorra mõju kohta hinnatasemele Prantsusmaa äärepoolseimates piirkondades. Selle aruande põhjal peaks komisjon esitama nõukogule aruande ja vajaduse korral ettepaneku käesoleva otsuse muutmiseks, et võtta arvesse tehtud tähelepanekuid.
(11)
Õigusliku vaakumi vältimiseks kohaldatakse käesolevat otsust alates 1. juulist 2015.
(12)
Käesolev otsus ei piira aluslepingu artiklite 107 ja 108 võimalikku kohaldamist.
(13)
Käesoleva otsuse eesmärk on kehtestada dokimaksudele alates 1. jaanuarist 2015 õigusraamistik. Arvestades küsimuse kiireloomulisust, tuleks teha erand Euroopa Liidu lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 1 (riikide parlamentide rolli kohta Euroopa Liidus) artiklis 4 sätestatud kaheksa nädala pikkusest ajavahemikust,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
1. Erandina aluslepingu artiklitest 28, 30 ja 110 on Prantsusmaal kuni 31. detsembrini 2020 lubatud kohaldada dokimaksuvabastusi või -vähendusi lisas loetletud toodete suhtes, kui need on valmistatud Guadeloupe'is, Prantsuse Guajaanas, Martinique'is, Mayotte'is ja Réunionis, mis on äärepoolseimad piirkonnad aluslepingu artikli 349 tähenduses.
Need maksuvabastused ja -vähendused peavad olema kooskõlas äärepoolseimate piirkondade majandusliku ja sotsiaalse arengu strateegiaga, võttes arvesse nende liidu raamistikku, ning aitama edendada kohalikke meetmeid, ilma et neil oleks kaubandustingimustele ebasoodne mõju ulatuses, mis oleks vastuolus ühiste huvidega.
2. Mujalt kui äärepoolseimatest piirkondadest pärit samalaadsetele toodetele kohaldatav maksumäär ei tohi lõikes 1 osutatud maksuvabastuste või -vähenduste kohaldamise tagajärjel erineda rohkem kui:
a)
10 protsendipunkti võrra lisa A osas loetletud toodete puhul;
b)
20 protsendipunkti võrra lisa B osas loetletud toodete puhul;
c)
30 protsendipunkti võrra lisa C osas loetletud toodete puhul.
Prantsusmaa võtab endale kohustuse, et lisas loetletud toodete suhtes kohaldatavad maksuvabastused või -vähendused ei ületa protsendimäära, mis on hädavajalik kohaliku majandustegevuse säilitamiseks, edendamiseks ja arendamiseks.
3. Prantsusmaa kohaldab lõigetes 1 ja 2 osutatud maksuvabastusi ja -vähendusi ettevõtete suhtes, kelle aastakäive on 300 000 eurot või suurem. Dokimaksu ei kohaldata ettevõtjate suhtes, kelle aastakäive on kõnealusest lävest madalam.
Artikkel 2
Prantsusmaa ametiasutused kohaldavad toodetele, mis on saanud toetust määruse (EL) nr 228/2013 III peatüki kohase tarnete erikorra raames, sama maksustamiskorda, mida kohaldatakse kohapeal valmistatud toodetele.
Artikkel 3
1. Prantsusmaa teavitab komisjoni viivitamata artiklis 1 nimetatud maksustamiskorrast.
2. Prantsusmaa ametiasutused esitavad komisjonile hiljemalt 31. detsembriks 2017 aruande artiklis 1 osutatud maksustamiskorra kohaldamise kohta, milles kirjeldatakse võetud meetmete mõju ning nende panust kohaliku majandustegevuse säilitamisse, edendamisse ja arendamisse, võttes arvesse äärepoolseimaid alasid mõjutavaid ebasoodsaid tingimusi.
Selle aruande põhjal esitab komisjon nõukogule aruande ja vajaduse korral ka ettepaneku käesoleva otsuse sätete kohandamiseks.
Artikkel 4
Otsuse 2004/162/EÜ artikli 1 lõikes 1 asendatakse kuupäev „31. detsembrini 2014” kuupäevaga „30. juunini 2015”.
Artikkel 5
Käesoleva otsuse artikleid 1 ja 3 kohaldatakse alates 1. juulist 2015.
Artiklit 4 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2015.
Artikkel 6
Käesolev otsus on adresseeritud Prantsuse Vabariigile.
Brüssel, 17. detsember 2014