PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 4. února 2014,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2000/745/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu některých polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Indie
(2014/109/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní antisubvenční nařízení“), a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(1)
Vyrovnávací opatření na dovoz polyethylentereftalátů (dále jen „PET“) pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (2). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti prováděcím nařízením Rady (EU) č. 461/2013 (3), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti.
(2)
Antidumpingová opatření na dovoz PET pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (4). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti nařízením Rady (ES) č. 192/2007 (5), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti. Dne 24. února 2012 zahájila Komise následný přezkum opatření před pozbytím platnosti. Prováděcím rozhodnutím 2013/226/EU (6) odmítla Rada návrh prováděcího nařízení Rady týkajícího se zachování antidumpingového cla na dovoz PET pocházejících mimo jiné z Indie, který předložila Komise, a uvedená antidumpingová opatření tedy pozbyla platnosti.
(3)
V roce 2000 přijala Komise rozhodnutím 2000/745/ES (7) cenové závazky (dále jen „závazky“), které nabídly v souvislosti s antidumpingovým i antisubvenčním řízením mimo jiné tyto indické společnosti: Pearl Engineering Polymers Limited (dále jen „Pearl“) a Reliance Industries Limited (dále jen „Reliance“). V roce 2005 přijala Komise rozhodnutím 2005/697/ES (8), kterým se mění rozhodnutí 2000/745/ES, závazek od indické společnosti South ASEAN Petrochem Limited, která v důsledku fúze změnila svůj název na Dhunseri Petrochem & Tea Limited (dále jen „Dhunseri“) (9).
B. ZMĚNA OKOLNOSTÍ BĚHEM PROVÁDĚNÍ ZÁVAZKŮ
(4)
Změna okolností během provádění závazků může odůvodnit rozhodnutí Komise vykonat svou pravomoc a zrušit přijetí závazků, jak je stanoveno v čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení.
(5)
Zrušení antidumpingových opatření a zachování vyrovnávacího cla představuje změnu okolností, za kterých byly závazky přijaty. Závazky byly přijaty za situace, kdy byla v platnosti jak antidumpingová, tak antisubvenční opatření. Základní prvek závazků, což je minimální dovozní cena, odráží prvek dumpingu i subvencování. V současné době neexistuje žádný prvek dumpingu. Proto není minimální dovozní cena na odpovídající úrovni.
C. PORUŠENÍ ZÁVAZKU
(6)
Kromě toho jedna z indických společností, Pearl, nesplnila svou oznamovací povinnost vůči Komisi. Tato společnost nepředložila čtvrtletní zprávy o prodejích. Komise tedy není schopna závazek účinně sledovat.
(7)
Podmínky závazku stanoví, že nepředložení zpráv se považuje za porušení závazku. Nedávný rozsudek Soudního dvora (10) rovněž potvrdil, že povinnost informovat musí být považována za základní povinnost nutnou pro řádné fungování závazku.
(8)
Přijetí závazku společnosti Pearl musí být na tomto základě zrušeno.
D. PÍSEMNÁ PODÁNÍ
(9)
Uvedeným třem společnostem se dostalo možnosti slyšení a předložení písemných podání. Dvě indické společnosti a výbor výrobců PET v Evropě (CPME) zastupující odvětví Unie poskytly své připomínky.
1. Změněné okolnosti jako důvod ke zrušení přijetí závazku
(10)
Jedna společnost tvrdila, že pro návrh na zrušení přijetí závazku chybí právní základ. Uvedená strana tvrdila, že čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení nezmiňuje výslovně „změněné okolnosti“ a spojuje veškeré možnosti zrušení přijetí závazku s případy porušení. Tento argument bylo nutné odmítnout. Ustanovení čl. 13. odst. 9 základního antisubvenčního nařízení „změněné okolnosti“ skutečně výslovně nezmiňuje. Avšak je jasné, že případy, kdy Komise může zrušit přijetí závazku, neomezuje na případy porušení. Stanoví, že „jestliže některá strana poruší nebo odvolá závazky, nebo v případě, že Komise zruší přijetí závazku [podtržení doplněno], je přijetí daného závazku po konzultacích zrušeno…“. Zdůrazňuje tedy, že zrušení přijetí závazku může tvořit samostatný základ pro toto zrušení.
(11)
Pravomoc Komise rozhodnout sama o přijetí nebo odmítnutí nabídky závazku se musí ve skutečnosti odrážet i v právu zrušit přijetí závazku, pokud se změní okolnosti, na jejichž základě byly nabídky závazků přijaty. Podle judikatury Soudního dvora „určují orgány při výkonu své posuzovací pravomoci, zda […] jsou závazky přijatelné“ (11). Uvedené posuzovací pravomoci jsou v oblasti opatření na ochranu obchodu obecně široké, protože soudy Unie uznávají, že v této oblasti musí orgány posuzovat složitou hospodářskou, politickou a právní situaci. Konkrétně Soudní dvůr rozhodl, že Komise „při výkonu pravomocí, které jí byly svěřeny v [základním nařízení] má velmi širokou posuzovací pravomoc, pokud jde o zájmy Společenství, při rozhodování o jakýchkoli opatřeních potřebných k řešení situace, které nastala“ (12). Komise má proto při přijímání, odmítání nebo rušení závazku posuzovací pravomoc, aby mohla provádět opatření týkající se obchodu v zájmu Unie.
(12)
Komise proto zamítá argument, že změna okolností ve srovnání s okolnostmi, které panovaly v době přijetí závazku, nemůže sloužit jako důvod pro zrušení uvedeného závazku.
2. Soulad zrušení s předchozími právními akty týkajícími se téhož řízení
(13)
Jedna společnost tvrdila, že rozhodnutím Komise 2013/223/EU (13) bylo potvrzeno přijetí jejího závazku. Jako související argument vznesla, že čl. 2 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, představuje další uznání toho, že závazek by mohl zůstat v platnosti i po skončení platnosti antidumpingového cla. Oba tyto argumenty jsou zavádějící. Rozhodnutím 2013/223/EU odvolala Komise přijetí závazků jedné indonéské a jedné indické společnosti, jelikož porušily své povinnosti předkládat zprávy. Zrušení v případě jedné společnosti v žádném případě nevylučuje následné rozhodnutí Komise zrušit přijetí jiných závazků, pokud toto opatření bude odůvodněné vzhledem k okolnostem konkrétního případu.
(14)
V prováděcím nařízení (EU) č. 461/2013, vyhlášeném dne 23. května 2013, se odrazila změna rozhodnutí 2000/745/ES v důsledku přijetí rozhodnutí 2013/223/EU (odvolání závazku v případě jedné indonéské a jedné indické společnosti). Prováděcí nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, bylo vyhlášeno tentýž den jako prováděcí rozhodnutí 2013/226/EU, kterým Rada zrušila antidumpingové clo. Důsledky uvedeného rozhodnutí by mohla Komise posoudit pouze po jeho přijetí.
(15)
Argumenty této strany tedy musely být odmítnuty.
3. Matematická úprava minimální dovozní ceny (MIP)
(16)
Jedna společnost požádala, aby Komise z MIP odečetla částku odpovídající stanovenému antidumpingovému clu, a tím uvedla MIP do souladu se základním opatřením - vyrovnávacím clem. Tuto operaci nebylo možné provést. Zaprvé, podle podmínek závazku je jakákoli revize působnosti a minimálních cen možná pouze prostřednictvím prozatímního přezkumu podle článku 19 základního antisubvenčního nařízení. Zadruhé, tato společnost žádala o to, aby ze stávající MIP byly pouze odečteny částky odpovídající částce stanoveného antidumpingového cla. Ve stávajícím závazku jsou mechanismy MIP a indexace založeny buď na ceně, která nepůsobí újmu, stanovené pro trh Unie (cílová cena), nebo na běžné hodnotě (v závislosti na dané společnosti), jak byla určena v roce 1999. Ve druhém zmiňovaném případě žádný základ pro MIP neexistuje, jelikož platnost antidumpingového cla vypršela. Kdyby byl závazek posuzován pouze s ohledem na vyrovnávací clo, vývozní cena (navýšená o částku stanoveného vyrovnávacího cla) by se mohla stát srovnávacím základem pro MIP. S cílem stanovit odpovídající MIP by Komise nejprve musela zjistit vývozní cenu, která by sloužila jako srovnávací základ. V tomto případě nelze žádný takový srovnávací základ jednoduše zjistit, mimo jiné proto, že opatření jsou v platnosti již po dlouhou dobu. Kromě toho zavedený mechanismus indexace, který se týká ceny, jež nepůsobí újmu (cílové ceny), nebo běžné hodnoty, nelze jednoduše převzít pro vývozní cenu. Jakákoli jednoduchá matematická úprava by vyžadovala, aby bylo možné snadno zjistit veškeré prvky nezbytné pro výpočet MIP a aby tyto prvky byly nesporné. Pouze v takovém případě může Komise zaručit rovnocennost závazku s platným opatřením. Tato podmínka není v tomto případě splněna. Jednoduchá matematická operace, kterou navrhoval žadatel, tedy není možná.
(17)
Pokud jde o platný závazek, musí Komise jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení platného antidumpingového cla. Je tedy třeba vyvarovat se jakéhokoli dalšího prodlení. Zrušením přijetí závazku není dotčeno jakékoli možné budoucí rozhodnutí v případě, že nějaká společnost bude chtít předložit nabídku závazku.
(18)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že minimální dovozní cena by měla být snížena jednoduchou matematickou operací. Zpochybnila příslušné odůvodnění Komise jako „nevhodné a postrádající jakýkoli základ“. Tento postoj však nebyl nijak podložen, a proto je nutné jej odmítnout. Toto tvrzení bylo kromě toho předmětem 16. bodu odůvodnění.
(19)
Žádost o matematickou úpravu MIP tedy bylo nutné odmítnout.
4. Projednávaná věc T-422/13
(20)
Jedna společnost tvrdila, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud Tribunál nepřijme rozhodnutí ve věci T-422/13 CPME a další v. Rada. Uvedená společnost tvrdí, že pokud bude odvětví Unie úspěšné při napadnutí prováděcího rozhodnutí 2013/226/EU, kterým se zrušuje antidumpingové clo, Komise bude povinna závazek obnovit. Tento argument je zavádějící. Komise musí posoudit stávající situaci a jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení antidumpingových opatření. Komise při rozhodování o této otázce nemůže předjímat možný výsledek soudní věci. Vzhledem k této skutečnosti je nutné včas přijmout rozhodnutí týkající se platných závazků.
5. Porušení závazku
(21)
Jedna společnost tvrdila, že porušení povinnosti podávat zprávy ze strany jedné společnosti by nemělo mít žádné důsledky pro jiné společnosti. Tímto se potvrzuje, že porušení povinnosti podávat zprávy bylo zjištěno pouze u společnosti Pearl.
6. Možný přezkum a závazky
(22)
Dvě indické společnosti tvrdily, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud nebudou k dispozici výsledky možného prozatímního přezkumu minimální dovozní ceny. Komise poznamenává, že jelikož platnost antidumpingového cla vypršela, základ pro minimální dovozní cenu přestal existovat (viz 16. bod odůvodnění). Je nutné včas přijmout rozhodnutí pro řešení účinků této změny. Společnost zároveň může požádat o přezkum platného opatření a v této souvislosti nabídnout nový závazek týkající se pouze platných antidumpingových opatření.
(23)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že Komise měla zahájit prozatímní přezkum z moci úřední a závazek měl mezitím zůstat v platnosti až do doby, než bude znám výsledek takového přezkumu.
(24)
Komise předně poukazuje na to, že má sama pravomoc rozhodnout o zahájení antisubvenčního přezkumného šetření. V tomto konkrétním případě však přezkumné šetření souvisí s přáním jednoho vývozce nabídnout nový závazek. Komise proto nemá žádný důvod zahájit přezkum bez nové nabídky závazku od dotčeného vývozce, v souladu s článkem 13 základního nařízení.
(25)
Kromě toho musí závazek jakožto rovnocenná forma opatření odpovídat základnímu opatření uloženému Radou. Tak tomu již není, což vedlo Komisi k návrhu zrušit platný závazek.
(26)
Je pravda, že strany mohou požádat o prozatímní přezkum na základě ustanovení základního antisubvenčního nařízení, a jakákoli možná nová nabídka závazku pak bude posuzována v rámci takového případného přezkumu.
7. Antisubvenční clo jako překážka dovozu
(27)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana tvrdila, že zrušení přijetí závazku „by neomezilo úroveň ochrany v souvislosti s pozbytím platnosti antidumpingových opatření (…), ale spíše [by] znemožnilo uživatelům PET dovoz“. Komise v tomto ohledu poznamenává, že vzhledem k neexistenci závazku přestává být minimální dovozní cena pro vývozce srovnávacím základem. Tato strana neposkytla důkazy o tom, proč by vyrovnávací clo mělo indickým vývozcům bránit v dovozu. V každém případě se účel uložení opatření a případně přijetí závazku netýká možnosti uživatelů dovážet. Účelem je stanovit úroveň ochrany, jak tato strana sama uvádí. Zájmy uživatelů byly posouzeny v souvislosti s otázkou, zda uložení opatření je v zájmu Unie, spolu se zájmy všech ostatních dotčených stran. Byl vyvozen závěr, že uložení opatření není v rozporu se zájmem Unie. Tento argument tedy musel být odmítnut.
8. Závěr ohledně připomínek jednotlivých stran
(28)
Žádný z argumentů vznesených zúčastněnými stranami nebyl takového rázu, aby změnil návrh Komise na zrušení přijetí závazku.
E. ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 2000/745/ES
(29)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti by mělo být přijetí uvedených závazků zrušeno a rovněž by mělo být zrušeno rozhodnutí 2000/745/ES. V souladu s tím by se na dovoz PET vyrobených společnostmi Dhunseri, Reliance a Pearl (doplňkový kód TARIC pro společnost Dhunseri: A585, doplňkový kód TARIC pro společnost Reliance: A181 a doplňkový kód TARIC pro společnost Pearl: A182) mělo použít konečné vyrovnávací clo uložené čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/745/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 4. února 2014.
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS,
4. veebruar 2014,
millega tunnistatakse kehtetuks otsus 2000/745/EÜ, millega kiidetakse heaks seoses muu hulgas Indiast pärit polüetüleentereftalaadi importi käsitleva dumpinguvastase menetlusega pakutud kohustused
(2014/109/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 11. juuni 2009. aasta määrust (EÜ) nr 597/2009 kaitse kohta subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (1) (edaspidi „subsiidiumivastane algmäärus”), eriti selle artiklit 13,
olles konsulteerinud nõuandekomiteega
ning arvestades järgmist:
A. KEHTIVAD MEETMED
(1)
Indiast pärit polüetüleentereftalaadi importi tasakaalustavad meetmed on kehtinud alates 2000. aastast (2). Kõnealused meetmed jäeti aegumise läbivaatamise järel viimati kehtima nõukogu rakendusmäärusega (EL) nr 461/2013 (3).
(2)
Indiast pärit polüetüleentereftalaadi importi reguleerivad dumpinguvastased meetmed on kehtinud alates 2000. aastast (4). Kõnealused meetmed jäeti aegumise läbivaatamise järel viimati kehtima nõukogu määrusega (EÜ) nr 192/2007 (5). Komisjon käivitas 24. veebruaril 2012 järgmise aegumise läbivaatamise. Nõukogu lükkas rakendusotsusega 2013/226/EL (6) tagasi komisjoni ettepaneku võtta vastu nõukogu rakendusmäärus, millega säilitatakse dumpinguvastane tollimaks muu hulgas Indiast pärit polüetüleentereftalaadi impordi suhtes, ning seega dumpinguvastased meetmed aegusid.
(3)
Komisjon kiitis 2000. aastal otsusega 2000/745/EÜ (7) heaks hinnakohustused (edaspidi „kohustused”), mida dumpingu- ja subsiidiumivastase menetluse raames pakkusid muu hulgas India äriühingud Pearl Engineering Polymers Limited (edaspidi „Pearl”) ja Reliance Industries Limited (edaspidi „Reliance”). Komisjon kiitis 2005. aastal otsusega 2005/697/EÜ, (8) millega muudetakse otsust 2000/745/EÜ, heaks India äriühingu South ASEAN Petrochem Limited (mille nimi on ühinemise tulemusel Dhunseri Petrochem & Tea Limited (edaspidi „Dhunseri”)) (9) kohustuse.
B. ASJAOLUDE MUUTUS KOHUSTUSTE RAKENDAMISE AJAL
(4)
Asjaolude muutuse tõttu kohustuste rakendamise ajal võib olla põhjendatud komisjoni otsus rakendada oma volitusi kohustuste heakskiidu tühistamiseks vastavalt subsiidiumivastase algmääruse artikli 13 lõikele 9.
(5)
Dumpinguvastaste meetmete kehtetuks tunnistamise ja tasakaalustavate tollimaksude säilitamise puhul on tegemist selliste asjaolude muutusega, mille alusel kohustused heaks kiideti. Kohustused kiideti heaks ajal, mis kehtisid nii dumpingu- kui ka subsiidiumivastased meetmed. Kohustuste põhielement - minimaalne impordihind - kajastab nii dumpingu- kui ka subsiidiumielementi. Praegu dumpinguelement puudub. Seepärast ei ole minimaalne impordihind asjakohasel tasemel.
C. HINNAKOHUSTUSE RIKKUMINE
(6)
Lisaks ei täitnud üks India äriühing (Pearl) komisjoni suhtes teatamiskohustust. Äriühing ei esitanud kvartali müügiaruannet. Seega ei saa komisjon tõhusalt kontrollida kohustuste täitmist.
(7)
Kohustuste tingimustes on sätestatud, et aruannete esitamata jätmine tähendab kohustuste rikkumist. Euroopa Kohtu hiljutises otsuses (10) kinnitati, et teatamiskohustust tuleb käsitada kohustuse nõuetekohase täitmise seisukohast peamise kohustusena.
(8)
Selle alusel tuleb tühistada ka äriühingu Pearl kohustuse heakskiitmine.
D. KIRJALIKUD ESILDISED
(9)
Kolmele äriühingule anti võimalus avaldada arvamust suuliselt või kirjalikult. Kaks India äriühingut ja liidu tootmisharu esindav Euroopa polüetüleentereftalaadi (PET) tootjate komitee (edaspidi „CPME”) esitasid arvamuse.
1. Muutunud asjaolud kohustuse heakskiitmise tühistamise alusena
(10)
Üks äriühing väitis, et kohustuse heakskiitmise tühistamisel puudub õiguslik alus. Sama äriühing väitis, et subsiidiumivastase algmääruse artikli 13 lõikes 9 ei märgita sõnaselgelt „muutunud asjaolusid”, ja seostas igasuguse kohustuse heakskiidu tühistamise võimaluse rikkumisjuhtumitega. Kõnealune väide tuli tagasi lükata. Subsiidiumivastase algmääruse artikli 13 lõikes 9 tõepoolest ei märgita sõnaselgelt „muutunud asjaolusid”. Lõikes 9 ei ole juhtumid, mille korral komisjon võib kohustuse heakskiidu tühistada, siiski piiratud üksnes rikkumisjuhtumitega. Seal on sätestatud: „Kui kohustuse võtnud osapool kohustust rikub või sellest taganeb või komisjon tühistab kohustuse heakskiidu [rõhk lisatud], tühistatakse kohustusele antud heakskiit pärast konsulteerimist …” Lõikes tuuakse välja kohustuse heakskiidu tühistamine kui eraldiseisev alus tühistamiseks.
(11)
Tegelikult peaks komisjoni kaalutlusõigus pakutud kohustust heaks kiita või tagasi lükata kajastuma õiguses kohustuse heakskiitu tühistada, kui muutuvad asjaolud, mille alusel pakutud kohustused heaks kiideti. Kohtu pretsedendiõiguse kohaselt „peavad institutsioonid kaalutlusõigust kasutades määrama, kas kohustused võib heaks kiita” (11). Kaalutlusõigus on kaubanduse kaitsemeetmete puhul üldiselt laialdane, kuna liidu kohtud tunnustavad, et selles valdkonnas tuleb institutsioonidel analüüsida keerukaid majanduslikke, poliitilisi ja õiguslikke olukordi. Täpsemalt leidis kohus, et komisjonil „on talle [alusmäärusega] antud volituste rakendamisel väga laialdane kaalutlusõigus otsustamaks, millist meedet on ühenduse huvides vaja tekkinud olukorra lahendamiseks” (12). Seega on komisjonil kohustuse heakskiitmisel, tagasilükkamisel või tühistamisel kasutada piisavalt laialdane kaalutlusõigus, et rakendada liidu huvides kaubandusmeetmeid.
(12)
Komisjon lükkab seetõttu tagasi väite, et olukorra muutumist võrreldes kohustuse heakskiitmise ajal valitsenud olukorraga ei saa pidada heakskiidu tühistamise aluseks.
2. Tühistamise vastavus sama menetlust käsitlevate varasemate õigusaktidega
(13)
Üks äriühing väitis, et komisjoni otsusega 2013/223/EL (13) kinnitati uuesti tema kohustuse heakskiitmist. Sellega seotud väite kohaselt kujutas rakendusmääruse (EL) nr 461/2013 artikli 2 lõige 2, millega kehtestati lõplik tasakaalustav tollimaks, endast veel ühte kinnitust, et kohustus peaks jääma jõusse pärast dumpinguvastaste tollimaksude aegumist. Mõlemad väited on ekslikud. Otsusega 2013/223/EL tühistas komisjon kohustuste heakskiidu ühe Indoneesia ja ühe India äriühingu puhul, kes rikkusid teatamiskohustust. Ühe äriühingu kohustuse heakskiidu tühistamine ei välista mingil juhul komisjoni hilisemat otsust tühistada teiste kohustuste heakskiit, kui selline tegevus on õigustatud asjaomase juhtumi olukorda arvestades.
(14)
Seega kajastas rakendusmäärus (EL) nr 461/2013, mis avaldati 23. mail 2013, otsuse 2000/745/EÜ muudatust, mis toimus otsuse 2013/223/EL (ühe Indoneesia ja ühe India äriühingu pakutud kohustuste heakskiitmise tühistamine) vastuvõtmise tõttu. Rakendusmäärus (EL) nr 461/2013, millega kehtestati lõplik tasakaalustav tollimaks, avaldati samal päeval rakendusotsusega 2013/226/EL, millega nõukogu tühistas dumpinguvastase tollimaksu. Viimati mainitud otsuse tagajärgi sai komisjon hinnata alles pärast selle vastuvõtmist.
(15)
Seega tuli äriühingu väited tagasi lükata.
3. Minimaalse impordihinna matemaatiline kohandamine
(16)
Üks äriühing taotles, et komisjon arvestaks minimaalsest impordihinnast maha summa, mis vastab kindlasummalisele dumpinguvastasele tollimaksule, ning viiks sellega minimaalse impordihinna vastavusse aluseks oleva meetmega - tasakaalustava tollimaksuga. Sellist tehet ei saanud teha. Seda ennekõike seetõttu, et kohustuse tingimusi silmas pidades on selle ulatuse ja miinimumhindade läbivaatamine võimalik ainult vahepealse läbivaatamise käigus kooskõlas subsiidiumivastase algmääruse artikliga 19. Teiseks taotles äriühing vaid seda, et praegusest minimaalsest impordihinnast arvataks maha summad, mis vastavad kindlasummalisele dumpinguvastasele tollimaksule. Kõnealuses äriühingus põhineb minimaalne impordihind ja indekseerimismehhanism liidu turu jaoks kehtestatud mittekahjustaval hinnal (taotlushind) või normaalväärtusel (olenevalt kõnealusest äriühingust), nagu määrati kindlaks 1999. aastal. Viimasel juhul puudub minimaalse impordihinna alus, kuna dumpinguvastane tollimaks aegus. Kui äriühingut oleks hinnatud vaid seoses tasakaalustava tollimaksuga, oleks võinud ekspordihinda (mida on suurendatud kindlasummalise tasakaalustava tollimaksu võrra) kasutada minimaalse impordihinna võrdlusalusena. Nõuetekohase minimaalse impordihinna kehtestamiseks peaks komisjon kõigepealt määrama kindlaks ekspordihinna, mida kasutataks võrdlusalusena. Käesoleval juhul ei ole sellist võrdlusalust võimalik lihtsal viisil kindlaks määrata, kuid seda kõige vähem seetõttu, et meetmed on kehtinud pikka aega. Praegu kehtivat indekseerimismehhanismi, mis on seotud mittekahjustava hinnaga (taotlushind) või normaalväärtusega, ei saa niisama lihtsalt ekspordihinnale üle kanda. Lihtsa matemaatilise kohandamise puhul peavad kõik minimaalse impordihinna arvutamiseks vajalikud elemendid olema kerge vaevaga kindlaks määratavad ja vaieldamatud. Ainult siis saab komisjon tagada kohustuse vastavuse kehtiva meetmega. Antud juhul ei ole see tingimus täidetud. Taotleja soovitud lihtsat matemaatilist tehet on seega võimatu teha.
(17)
Komisjonil tuleb seoses kehtiva kohustusega tegutseda õigeaegselt, et järgida nõukogu otsust tühistada kehtivad dumpinguvastased tollimaksud. Seega tuleb vältida edasist viivitamist. Kohustuse heakskiitmise tühistamine ei piira ühtegi edasist otsust, kui äriühing peaks soovima hinnakohustust esitada.
(18)
Pärast seda, kui komisjon oli teist korda järeldused avalikustanud, kordas üks äriühing soovi, et minimaalset impordihinda tuleks vähendada lihtsa matemaatilise tehte alusel. Äriühing vaidlustas komisjoni põhjenduse, väites, et see on „ekslik ja ilma igasuguse aluseta”. Seda seisukohta siiski täiendavalt ei põhjendatud ning see tuli seega tagasi lükata. Igal juhul käsitletakse seda väidet eespool põhjenduses 16.
(19)
Sellest tulenevalt tuli minimaalse impordihinna matemaatilise kohandamise taotlus tagasi lükata.
4. Pooleli olev kohtuasi T-422/13
(20)
Üks äriühing väitis, et kohustused peaksid jääma jõusse, kuni Üldkohus langetab otsuse kohtuasjas T-422/13, CPME jt vs. nõukogu. Äriühingu sõnade kohaselt oleks komisjonil kohustus hinnakohustus taastada, kui liidu tootmisharu peaks olema edukas nõukogu rakendusotsuse 2013/226/EL (millega tühistatakse dumpinguvastased tollimaksud) vaidlustamisel. See väide on ekslik. Komisjon peab hindama praegust olukorda ja tegutsema õigeaegselt, et järgida nõukogu otsust tühistada kehtivad dumpinguvastased tollimaksud. Selles osas ei saa komisjon oma tegevuses juhinduda kohtuasja võimalikust tulemusest. Seda arvestades tuleb kehtivaid kohustusi käsitlevad otsused teha õigel ajal.
5. Hinnakohustuse rikkumine
(21)
Üks äriühing väitis, et ühe äriühingu teatamiskohustuse rikkumisel ei tohiks olla tagajärgi teiste äriühingute jaoks. Käesolevaga kinnitatakse, et vaid äriühing Pearl rikkus teatamiskohustust.
6. Võimalik läbivaatamine ja hinnakohustused
(22)
Kaks India äriühingut väitsid, et kohustused peaksid jääma jõusse minimaalse impordihinna võimaliku vahepealse läbivaatamise tulemuste saabumiseni. Komisjon märgib, et kuna dumpinguvastane tollimaks aegus, on impordihinna alus muutunud olematuks (vt põhjendus 16 eespool). Seda muutuse mõju käsitlev otsus tuleb võtta õigeaegselt. Samal ajal saab äriühing taotleda kehtestatud meetme läbivaatamist ning selles kontekstis pakkuda uut kohustust, mis on üksnes seotud kehtiva subsiidiumivastase meetmega.
(23)
Pärast seda, kui komisjon oli teist korda järeldused avalikustanud, kordas üks äriühing, et komisjon oleks pidanud algatama ex officio vahepealse läbivaatamise ning kohustus oleks pidanud jääma sellise läbivaatamise tulemuste saamiseni jõusse.
(24)
Komisjon märgib eelkõige, et subsiidiumivastase tollimaksu läbivaatamise uurimise algatamine kuulub tema kaalutlusõiguse alla. Antud juhul on läbivaatamise uurimine aga seotud eksportija sooviga pakkuda uus kohustus. Kooskõlas algmääruse artikliga 13 ei ole komisjonil seega põhjust läbivaatamist algatada ilma, et asjaomane äriühing oleks teinud uue kohustuse pakkumise.
(25)
Lisaks peab kohustus samaväärse meetmena vastama nõukogu kehtestatud aluseks oleva meetme tingimustele. Antud juhul see enam nii ei ole ja sellest tulenevalt pidi komisjon tegema ettepaneku tühistada kehtiv kohustus.
(26)
Äriühingud võivad tõepoolest taotleda subsiidiumivastase algmääruse alusel vahepealset läbivaatamist ja iga uut kohustuse pakkumist vaadeldaks mis tahes sellise läbivaatamise raames.
7. Subsiidiumivastane tollimaks kui imporditõke
(27)
Pärast seda, kui komisjon oli teist korda järeldused avalikustanud, väitis üks äriühing, et kohustuse heakskiitmise tühistamine „selle asemel, et vähendada kaitse taset kooskõlas dumpinguvastaste meetmete aegumisega, muudab polüetüleentereftalaadi kasutajatel importimise võimatuks”. Komisjon märgib selle kohta, et kohustuse puudumisel ei kasutata impordi miinimumhinda enam eksportija suhtes võrdlusalusena. Äriühing ei põhjendanud, miks tasakaalustav tollimaks takistaks India eksportijatel importida. Igal juhul ei ole vajaduse korral meetmete kohaldamise ja kohustuse heakskiitmise eesmärk seotud kasutajate võimalusega importida. Eesmärk on kehtestada teatav kaitse, nagu äriühing märgib. Kasutajate huve on hinnatud koos kõikide asjaomaste äriühingute huvidega liidu huvi alusel kehtestada meetmed. Jõuti järeldusele, et meetmete kehtestamine ei ole vastuolus liidu huvidega. Kõnealune väide tuli seega tagasi lükata.
8. Huvitatud isikute esildiste kokkuvõte
(28)
Ükski huvitatud isikute esitatud väide ei olnud selline, mille tõttu tuleks muuta komisjoni ettepanekut tühistada kohustuse heakskiitmine.
E. OTSUSE 2000/745/EÜ KEHTETUKS TUNNISTAMINE
(29)
Eelnevat arvesse võttes tuleks kohustuste heakskiitmine tühistada ja otsus 2000/745/EÜ kehtetuks tunnistada. Ühtlasi tuleks äriühingute Dhunseri, Reliance ja Pearl toodetud polüetüleentereftalaadi (Dhunseri puhul TARICi lisakood A585, Reliance’i puhul A181 ja Pearl’i puhul A182) impordi suhtes kohaldada rakendusmääruse (EL) nr 461/2013 artikli 1 lõikega 2 kehtestatud lõplikke tasakaalustavaid tollimakse.
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Otsus 2000/745/EÜ tunnistatakse kehtetuks.
Artikkel 2
Käesolev otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Brüssel, 4. veebruar 2014