ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 3. července 2014
o státní podpoře SA.33927 (12/C) (ex 11/NN),
kterou Belgie poskytla systému pojištění na ochranu podílů jednotlivých členů finančních družstev
(oznámeno pod číslem C(2014)1021)
(Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/686/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s těmito články (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 7. listopadu 2011 oznámila Belgie Komisi, že zavedla systém pojištění vkladů (dále jen „systém pojištění družstev“ nebo „opatření“) na ochranu podílů individuálních podílníků v uznaných finančních družstvech, která buď podléhají obezřetnostnímu dohledu Belgické národní banky (dále jen „BNB“), nebo investovala nejméně polovinu svého majetku do finanční instituce, která je pod tímto dohledem (dále jen „finanční družstva“).
(2)
Dopisem ze dne 6. prosince 2011 informovala Komise Belgii, že dotčené opatření by mohlo představovat protiprávní státní podporu (2), a vyzvala ji, aby nepodnikala žádné další kroky při jeho provádění. Komise vyzvala Belgii, aby jí sdělila své připomínky k jejím předběžným závěrům, což Belgie učinila dopisem ze dne 22. prosince 2011.
(3)
Rozhodnutím ze dne 3. dubna 2012 (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) informovala Komise Belgii, že zahájila ve věci dotyčného opatření řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“), a vyzvala ji, aby v souladu s čl. 11 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 smlouvy o fungování Evropské unie (3), pozastavila toto opatření do doby, než rozhodne o jeho slučitelnosti s vnitřním trhem. Komise požádala Belgii, aby s okamžitou platností pozastavila veškeré kroky směřující k provádění systému pojištění družstev a nečinila v rámci opatření žádné platby. Rozhodnutí Komise o zahájení řízení, kterým rovněž vyzvala zúčastněné strany k podání jejich připomínek k opatření, bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4).
(4)
Dopisy ze dne 24. dubna 2012 a 31. května 2012 Belgie požádala o prodloužení lhůty na odpověď ohledně rozhodnutí o zahájení řízení, přičemž Komise nevyjádřila v tomto ohledu námitky. Dopisem ze dne 18. června 2012 zaslala Belgie své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení a připojila k němu zejména dopis guvernéra BNB ze dne 7. října 2011, který byl adresován belgickému ministru financí.
(5)
Dne 17. srpna 2012 zaslala své připomínky k rozhodnutí o zahájení řízení také skupina Arco (dále jen „skupina ARCO“ (5)). Dne 29. srpna 2012 předala Komise tento dokument Belgii, a umožnila tak tomuto členskému státu, aby se vyjádřil k připomínkám skupiny ARCO. Dne 16. října 2012 však Belgie oznámila, že tuto možnost nevyužije.
(6)
Komise položila ve věci opatření doplňující otázky, a to zejména dne 17. září 2012 a 24. července 2013, na které Belgie odpověděla dne 5. prosince 2012 a 20. září 2013.
2. SKUTKOVÉ OKOLNOSTI
2.1 Vznik oznámeného opatření
(7)
Zavedení systému pojištění družstev bylo spojeno s opatřeními na záchranu v rámci jiného případu státní podpory.
(8)
Dne 30. září 2008 oznámila banka Dexia navýšení svého kapitálu o částku 6,4 miliardy EUR, kterou vložili její stávající akcionáři (mezi nimi skupina ARCO) a lucemburské, francouzské a belgické orgány. Belgický ministr financí z doby poskytnutí státní podpory ve prospěch banky Dexia v roce 2008 vysvětlil před zvláštní komisí belgického parlamentu, jež byla pověřena přezkoumáním okolností likvidace banky Dexia (dále jen „komise Dexia“), že po žádostech o zásah ve prospěch skupiny ARCO bylo již v září/říjnu roku 2008 přijato politické rozhodnutí o zavedení systému pojištění družstev. Vysvětlil, že kvůli dosažení dohody v případě banky Dexia musela vláda zároveň rozhodnout v záležitostech ARCO a Ethias (6). Z prohlášení současného belgického ministra financí rovněž vyplývá, že k přijetí závazku z roku 2008 došlo proto, aby skupina ARCO souhlasila se svou účastí na záchraně banky Dexia (7).
i) Tisková sdělení
(9)
Dne 10. října 2008 oznámila belgická vláda prostřednictvím tiskové zprávy útvarů ministra financí, že přijala toto rozhodnutí:
-
zvýšit krytí poskytované stávajícím systémem pojištění vkladů u úvěrových institucí z 20 000 na 100 000 EUR,
-
vytvořit podobný systém pro ostatní finanční produkty (zejména pro životní pojištění „třídy 21“ (8) a podíly finančních družstev) (9).
(10)
Dne 21. ledna 2009 potvrdili předseda vlády a ministr financí ve společné tiskové zprávě závazek předchozí vlády (10) o zavedení systému pojištění družstev (11). Ve stejný den uveřejnila skupina ARCO tuto tiskovou zprávu belgické vlády na svých internetových stránkách. Ostatní finanční družstva se naopak distancovala od analogie mezi vklady a podíly ve finančních družstvech, která je základem systému pojištění družstev (12).
ii) Legislativní postup
(11)
Dne 15. října 2008 schválil belgický parlament zákon (13) umožňující belgické vládě přijmout opatření na podporu finanční stability. Dne 14. listopadu 2008 (14) vyhlásila Belgie královský dekret, který zvýšil částku chráněnou systémem pojištění vkladů u úvěrových institucí na výši 100 000 EUR a zavedl podobný systém pojištění pro životní pojištění spadající do „třídy 21“. Předtím, dne 29. října 2008, vydal Výbor pro finanční stabilitu souhlasné stanovisko k návrhu královského dekretu (15).
(12)
Dne 14. dubna 2009 (16) změnila Belgie zákon ze dne 15. října 2008, který povolil vládě zavést královským dekretem systém pojištění splaceného základního kapitálu za účelem vyplacení podílu individuálních podílníků na základním kapitálu finančních družstev. Královským dekretem ze dne 10. října 2011 (17) změnila Belgie královský dekret ze dne 14. listopadu 2008. Královský dekret ze dne 10. října 2011 obsahuje dodatečná technická upřesnění ohledně systému pojištění družstev.
(13)
Dne 7. října 2011 napsal guvernér BNB dopis tehdejšímu ministru financí, v němž vyjádřil stanovisko k návrhu královského dekretu ze dne 10. října 2011, což je postup vyžadovaný zákonem o statutu BNB (18). Guvernér v tomto dopisu uvedl, že vláda může oprávněně přijmout královský dekret ve věci systému pojištění družstev „v případě náhlé krize na finančních trzích nebo v případě vážné hrozby systémové krize“. Guvernér dospívá k závěru, že okolnosti zřejmě tyto podmínky splňují a že systém pojištění družstev by umožnil omezit důsledky takovéto krize (19). Zároveň se ale výslovně nevyjadřuje k otázce, zda se u podílů jednotlivých členů finančních družstev nejedná v zásadě o vklady (20). Uvádí dále, že opatření by mohlo vyvolat potíže ohledně jeho slučitelnosti s pravidly pro státní podporu (21), a vyjadřuje znepokojení ve věci dobrovolného členství v systému pojištění družstev, což by mohlo vyvolat potíže ohledně „nepříznivého výběru“ (22).
(14)
Dne 13. října 2011 požádala tři družstva skupiny ARCO (ARCOFIN, ARCOPAR a ARCOPLUS) o přijetí do systému pojištění družstev. Belgická vláda tuto žádost schválila královským dekretem ze dne 7. listopadu 2011 (23). V rámci této žádosti uhradila skupina ARCO příspěvky v celkové výši 2,05 milionu EUR (24).
(15)
Valné hromady družstev ARCOFIN, ARCOPAR a ARCOPLUS schválily dne 8. prosince 2011 návrh jejich správní rady na dobrovolnou likvidaci společností.
2.2 Směrnice 94/19/ES o systémech pojištění vkladů
(16)
Článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES (25) ukládá každému členskému státu povinnost
„zajistit, aby byl na jeho území zaveden a úředně uznán jeden nebo více systémů pojištění vkladů. S výjimkou okolností… nesmí žádná úvěrová instituce (26) povolená v tomto členském státě … přijímat vklady (27), pokud není členem takového systému.“
(17)
Belgie provedla směrnici 94/19/ES do vnitrostátních právních předpisů v roce 1998 a zavedla systém pojištění vkladů, který pokryl souhrn všech vkladů každého vkladatele pro případ, že by se staly nedisponibilními. Belgický systém pojištění vkladů byl svěřen fondu pojištění vkladů. Belgie poté zřídila královským dekretem ze dne 14. listopadu 2008„zvláštní fond ochrany vkladů“, který pokrývá opatření, ke kterým Belgie přistoupila následně (28).
(18)
Článek 7 směrnice 94/19/ES původně stanovil, že souhrn všech vkladů každého vkladatele musí být pojištěn do výše 20 000 EUR. Rada ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN) na svém zasedání dne 7. října 2008 souhlasila se zvýšením pojištění vkladů, které stanoví směrnice 94/19/ES. Ve své tiskové zprávě uvedla, že:
„všechny členské státy zajistí pro počáteční období nejméně jednoho roku pojistnou ochranu vkladů pro fyzické osoby ve výši nejméně 50 000 EUR, a bere na vědomí, že mnohé členské státy se rozhodly zvýšit své minimální (pojištěné) částky na 100 000 EUR. Vítáme záměr Komise předložit neprodleně vhodný návrh na podporu sbližování systémů pojištění vkladů“ (29).
(19)
Pokud jde o krytí, článek 2 směrnice 94/19/ES stanoví, že systémy pojištění vkladů nechrání nástroje, na které se vztahuje definice vlastního kapitálu úvěrových institucí (30).
(20)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/14/ES (31) zvýšila pojistnou ochranu poskytovanou systémy pojištění vkladů (nejprve na částku nejméně 50 000 EUR, a poté dne 31. prosince 2010 na částku nejméně a nejvýše 100 000 EUR).
(21)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/9/ES (32) stanoví odškodnění investorů v případě, kdy investiční podnik není schopen vrátit hodnotu nástrojů patřících investorovi. Toto odškodnění je například možné v případě podvodu či nedbalosti v podniku nebo v případě chyb či potíží, k nimž došlo v jeho systémech. Systémy odškodnění investorů ale nekryjí rizika spojená s investicí (např. nakoupí-li investor akcie, které potom ztratí na hodnotě).
2.3 Belgický právní rámec pro družstevní společnosti
(22)
Belgický zákon o společnostech (33) vymezuje, a to zejména ve svých článcích 350 až 436, právní rámec družstevních společností. Stanoví, že družstevní společnost musí ve svých stanovách zvolit buď právní formu „společnosti s ručením omezeným“ (ztráty podílníků nemohou přesáhnout výši jejich vkladu), nebo právní formu „společnosti s ručením neomezeným“ (podílníci nesou osobní odpovědnost za veškeré závazky společnosti, a mohou proto utrpět ztrátu přesahující jejich kapitálovou investici).
(23)
Belgický zákon o společnostech (zejména ve svých článcích 362, 364, 366, 367 a 374) umožňuje určitá omezení, pokud jde o možnost převodu podílů v družstevní společnosti. Podíly v družstevní společnosti jsou volně převoditelné na jiné podílníky družstva, ale stanovy družstevní společnosti mohou tyto převody podmínit. Převody třetím stranám mohou být uskutečněny pouze za podmínek a na osoby uvedené v článku 366 belgického zákona o společnostech.
(24)
Belgický zákon o společnostech (článek 367) rovněž stanoví, že podílníci družstevní společnosti z ní mohou vystoupit pouze během prvních šesti měsíců účetního období. Pokud toto právo uplatní, článek 374 belgického zákona o společnostech stanoví, že podílník má nárok na vyplacení hodnoty svých podílů ve výši, která vyplývá z rozvahy účetního období.
(25)
Zatímco belgický zákon o společnostech vymezuje obecný rámec pro družstevní společnosti, královský dekret ze dne 8. ledna 1962 (34) stanoví kritéria pro „uznané družstevní společnosti“ (35). Uznaná družstevní společnost konkrétně nemůže ze spekulativních důvodů odmítnout vstup podílníků nebo je vyloučit; podíly na základním kapitálu poskytují bez ohledu na jejich hodnotu stejná práva; všichni podílníci mají na každoročních valných hromadách stejná hlasovací práva; valná hromada jmenuje členy správní a dozorčí rady; přebytek hospodaření (určený po odečtení všech nákladů) lze přidělit podílníkům pouze poměrně vzhledem k objemu operací, které učinili se společností, a dividenda přisouzená podílům na kapitálu nesmí přesáhnout určitou procentní výši, již stanoví královský dekret.
(26)
Článek 21 belgického daňového zákoníku stanoví, že dividendy uznaných družstevních společností jsou až do určité výše osvobozeny od daně (36).
2.4 Popis opatření
(27)
Systém pojištění družstev kryje základní kapitál (ale nekryje případnou přidanou hodnotu) splacený individuálními podílníky družstevních společností až do výše 100 000 EUR.
(28)
Na rozdíl od ustanovení platných pro systémy pojištění vkladů u úvěrových institucí je vstup do systému pojištění družstev dobrovolný.
(29)
Pokud finanční družstva mají zájem o účast v systému pojištění družstev, musí podat žádost ministru financí. Rada ministrů má jeden měsíc na to, aby rozhodla o žádosti finančního družstva o účast v systému pojištění družstev a případně stanovila určité podmínky. Tyto podmínky mohou zahrnovat:
a)
povinnost vyhradit budoucí veřejné nabídky institucionálním podílníkům;
b)
závazek všech institucionálních podílníků nestáhnout žádnou akcii ani žádnou částku uhrazenou družstevní společnosti a nevystoupit z družstva jakožto podílník mimo rámec postoupení akcií; a
c)
stropní hodnotu ve výši 4,5 % ročně u úroků vyplácených podílníkům.
(30)
Po žádosti finančního družstva o krytí musí družstvo zůstat v systému jeden rok. Po uplynutí této lhůty může družstvo svou účast v systému ukončit s výpovědní lhůtou v délce tří měsíců. Družstvo nemůže žádným způsobem získat zpět zaplacené příspěvky. Pokud se družstvo rozhodne vystoupit ze systému pojištění družstev, může do něj opět vstoupit až po uplynutí tří roků.
(31)
Opatření kryje pouze akcie na podíly družstev vydané před vstupem v platnost královského dekretu ze dne 10. října 2011.
(32)
Systém pojištění družstev je vyhrazen individuálním podílníkům a neplatí pro institucionální podílníky finančních družstev.
(33)
Zvláštní ochranný fond je financován:
i)
ročním příspěvkem, který odpovídá 0,15 % kryté částky (hrazeným všemi účastníky); a
ii)
jednorázovým vstupním poplatkem, který odpovídá 0,10 % kryté částky (hrazeným družstvy).
(34)
Finanční družstva mohou mít dále za povinnost uhradit zvláštnímu ochrannému fondu příspěvek za přidanou hodnotu u kotovaných akcií, které vlastní. Tento příspěvek může dosáhnout výše 10 % rozdílu mezi prodejní cenou dotčených podílů (nebo v případě, že k prodeji nedojde během tří let od ukončení ochranného systému, průměrný kurz dotčeného podílu při uzavření burzy cenných papírů za 30 dní před třetím výročím) a referenční cenou stanovenou veřejnými orgány v okamžiku, kdy finanční družstvo přistoupí k systému pojištění družstev.
(35)
Zvláštní ochranný fond začne provádět platby, pokud se finanční družstvo ocitne v likvidaci, nebo oznámí-li orgán finančního dohledu tomuto fondu, že finanční družstvo není nadále schopno vyplácet své podílníky, kteří z něj chtějí vystoupit.
(36)
Pokud zvláštní ochranný fond nemá dostatečné prostředky k zásahu, poskytne nutné prostředky jako zálohu Caisse des dépôts et consignations, která je veřejným orgánem bez právního statutu. Podle toho, zda se jedná o instituci neplnící závazky s povinnou účastí nebo o finanční družstvo, bude tato záloha později uhrazena pomocí:
-
50 % ročních příspěvků hrazených institucemi s povinnou účastí;
-
zvláštním ročním příspěvkem hrazeným finančními družstvy (jejichž účast je dobrovolná).
(37)
V případě zásahu zvláštního ochranného fondu přecházejí na fond práva individuálních podílníků družstva a fond získává stejné postavení jako ostatní podílníci. Jedná se o rozdílný případ oproti systému pojištění vkladů u úvěrových institucí, kde fond získává stejné postavení jako ostatní věřitelé dotčené společnosti.
2.5 Popis skupiny ARCO
(38)
Skupina ARCO byla původně akcionářem Artesia Banking Corporation NV (dále jen „Artesia“), která sama vlastnila 100 % podíl v bance BACOB a 82 % podíl v pojišťovací společnosti DVV. Po sloučení společnosti Artesia s bankou Dexia v roce 2001 se skupina ARCO stala hlavním akcionářem banky Dexia s podílem okolo 15 % (37).
(39)
ARCO je název skupiny zahrnující ARCOPAR, ARCOPLUS a ARCOFIN, což jsou všechno uznané družstevní společnosti (38). Skupina ARCO má přes 800 000 členů, z nichž se u 99 % jedná o soukromé osoby. Kapitál v držení individuálních podílníků u ARCOPAR, ARCOPLUS a ARCOFIN dosahoval v pořadí výše 1,3 miliardy EUR, 46 milionů EUR a 140 milionů EUR.
(40)
Stanovy družstev ARCOPAR, ARCOPLUS a ARCOFIN uvádějí, že se u těchto tří subjektů jedná o společnosti s ručením omezeným (39).
(41)
Stanovy všech tří subjektů obsahují ustanovení, jež se týkají podílníků, kteří chtějí vystoupit.
(42)
Stanovy družstva ARCOPAR tak například stanoví, že družstvo může omezit možnost vystoupení, pokud by tím mělo přijít o více než 10 % celkového investovaného kapitálu nebo počtu podílníků během stejného účetního období (40). Podílník, který by chtěl vystoupit z družstva ARCOPAR, by získal zpět svůj kapitál. Podílníci, kteří vlastní podíly kategorie A, B a C v družstvu ARCOPAR (41), mají rovněž nárok na tzv. „bonusovou rezervu“ (42).
(43)
V článku 35 stanov družstva ARCOPAR jsou uvedeny nároky podílníků v případě likvidace. V podstatě se zde říká, že podílníci budou vyplaceni v případě, že po uhrazení závazků a sociálních odvodů bude zůstatek kladný (43).
(44)
Rizika spojená s investicí do podílů skupiny ARCO byla například popsána v prospektu družstva ARCOPAR, kterou schválily belgické orgány v červnu roku 2008 a která byla vydána u příležitosti jisté transakce na kapitálovém trhu, jež proběhla mezi 7. červencem roku 2008 a 30. zářím roku 2008. V prospektu je jasně uvedeno, že zisk obdržený díky bance Dexia představoval více než 69 % čistého zisku družstva ARCOPAR za účetní období 2005/2006, 2006/2007 a 2007/2008. Prospekt rovněž odkazoval na riziko masivních vystoupení z družstva a zdůrazňoval, že v případě likvidace mohou podílníci o vše přijít. Výroční zprávy společnosti zároveň jasně uváděly, že skupina ARCO, aby mohla investovat, zvýšila půjčkou svou míru zadlužení (44).
2.6 Důvody, které vedly k zahájení řízení
(45)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k předběžnému závěru, že oznámené opatření splňuje čtyři kumulativní kritéria v oblasti státní podpory, a vyjádřila pochyby, že by opatření mohlo být prohlášeno za slučitelné s vnitřním trhem.
(46)
Komise shledala, že opatření je přičitatelné Belgii, protože bylo financováno zvláštním ochranným fondem. Komise za tím účelem konstatovala, že belgické právní předpisy stanovily výši příspěvku, který účastníci měli hradit do zvláštního ochranného fondu, a rovněž určily způsob, jakým budou tyto fondy používány. Komise dále zjistila, že Caisse des dépôts et consignations v případě potřeby poskytne zvláštnímu ochrannému fondu finanční prostředky jako zálohu. Komise si položila otázku, jakým způsobem získá Caisse des dépôts et consignations tyto prostředky zpět, protože nebylo jisté, že finanční družstva mají dostatečné finanční prostředky. Kladla si také otázku, zda dobrovolná účast finančních družstev nebude na úkor účinného refinancování zvláštního ochranného fondu.
(47)
Komise dospěla k závěru, že finanční družstva lze považovat podniky a že jim opatření poskytne selektivní zvýhodnění. Pokud jde o selektivní zvýhodnění, systém pojištění družstev zřejmě pomohl družstvům k přilákání nových finančních prostředků nebo k zachování jejich stávajícího kapitálu, protože přesvědčil stávající podílníky, aby z finančního družstva nevystupovali. Taková ochrana byla mimořádně užitečná v obdobích finanční nejistoty, jako tomu bylo mezi podzimem roku 2008 a dnem přijetí královského dekretu, kdy byla finanční družstva účinně ochráněna před rizikem výrazného vyplácení ve spojení s vystupováním z družstva.
(48)
Komise rovněž zjistila, že ochrana byla rozšířena a že Belgie nezohledňovala při schvalování vstupu kandidátského družstva do systému pojištění družstev jeho finanční stav. V případě skupiny ARCO bylo finančním družstvům povoleno přistoupit k systému pojištění družstev přesto, že již byla v platební neschopnosti, a družstva nedlouho potom vyhlásila konkurz.
(49)
Komise dospěla také k závěru, že opatření narušilo hospodářskou soutěž, protože finanční družstva navzájem soutěžila na trhu strukturovaných retailových investičních produktů, na kterém využívala selektivní výhodu, kterou neměly ostatní tržní subjekty s nabídkou podobných produktů.
(50)
Komise dále usoudila, že systém pojištění družstev měl dopad na obchod v rámci Unie. Na belgickém trhu působí četní mezinárodní dodavatelé investičních produktů, kteří nemohou uplatňovat nárok na stejný podíl na trhu, jako je podíl finančního družstva, který si družstvo může udržet kvůli opatření.
(51)
Komise si položila otázku, zda lze finanční družstva považovat za finanční instituce a zda tento faktor má dopad na použitelnost sdělení o bankovnictví z roku 2008 (45). Komise dospěla k závěru, že vzhledem ke skutečnosti, že se u finančních družstev zřejmě nejedná o finanční instituce ve smyslu sdělení o bankovnictví z roku 2008, je nutno posuzovat podporu přímo na základě Smlouvy.
(52)
Aby opatření bylo slučitelné s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy, musí být nezbytné, přiměřené a úměrné. Komise pochybovala o souladu opatření s těmito třemi kumulativními kritérii. Kladla si otázku, zda ochrana podílníků finančních družstev byla nezbytná k tomu, aby se zabránilo vážnému narušení belgického hospodářství. Pokud jde o možný multiplikační účinek, Komise zaznamenala, že Belgie zavedla již několik opatření [jako zvýšení krytí na základě systému pojištění vkladů na částku 100 000 EUR, poskytnutí státní podpory několika bankám v různých formách (rekapitalizace, vklad finančních prostředků, opatření na záchranu znehodnocených aktiv a další opatření ad hoc)]. Nechápala proto, proč bylo kromě všech těchto opatření ještě navíc nezbytné ochránit podílníky finančních družstev.
(53)
Komise si položila otázku, zda bylo přiměřené ochránit podílníky finančních družstev. V tomto ohledu konstatovala, že finanční družstva nejsou finančními institucemi a že vzhledem ke své velikosti nepředstavují systémově důležité instituce. Vyzvala Belgii, aby vysvětlila, jakým způsobem měly údajně mít investiční ztráty, které utrpěli rovněž například investoři do zvláštních investičních fondů, vážný negativní multiplikační účinek pro belgické hospodářství.
(54)
Komise měla konečně pochyby ohledně přiměřenosti opatření. Za prvé, Komise nepovažovala za jisté, že finanční družstva zaplatí za poskytnuté pojištění spravedlivou odměnu. Za druhé, Komise zaznamenala, že dobrovolnost vstupu do systému ve spojení s neexistující kontrolou životaschopnosti během přístupového řízení, jak ho stanovila Belgie, znamená, že je v zájmu finančních družstev přistoupit k systému až tehdy, kdy si budou jista, že dojde k plnění pojištění. To by mohlo vést k situacím, kdy by příjemci mohli využívat pojištění a mohli se přitom ve značné míře vyhnout placení za něj. Komise si také položila otázku, zda systém pojištění družstev nenarušuje neoprávněně hospodářskou soutěž vzhledem k tomu, že akcionáři konkurenčních společností nejsou chráněni, což finančním družstvům usnadňuje přístup ke kapitálu a zvyšuje jejich celkový podíl na trhu s retailovými investičními produkty.
3. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
3.1 Připomínky skupiny ARCO
(55)
Podle skupiny ARCO belgická vláda rozhodla a oznámila dne 10. října 2008, že je zaveden systém pojištění družstev, který byl součástí širšího balíčku (navýšení pojištění vkladů u spořicích vkladů úvěrových institucí na výši 100 000 EUR, rozšíření systému pojištění na produkty životního pojištění „třídy 21“ a na individuální podílníky finančních družstev). Skupina ARCO tvrdila, že rozhodnutí ze dne 10. října 2008 bylo provedeno zákonem ze dne 15. října 2008 a královským dekretem ze dne 14. listopadu 2008, pokud jde o produkty třídy 21, a zákonem ze dne 14. dubna 2009 a královským dekretem ze dne 10. října 2011, pokud jde o depozitní certifikáty k akciím vydaným finančními družstvy.
(56)
Skupina ARCO zdůraznila, že systém pojištění družstev nepředstavuje státní podporu, protože finančním družstvům neposkytuje žádné selektivní zvýhodnění. Skupina ARCO také tvrdila, že Komise dospěla k závěru, že systém pojištění pro produkty třídy 21 pojišťovacích společností neobsahuje žádný prvek státní podpory, protože tyto produkty jsou volně dostupné pro všechny pojišťovny, a nejsou tak selektivní (46). Skupina ARCO kromě toho tvrdí, že systém pojištění družstev je otevřený všem finančním družstvům za stejných podmínek, a není proto selektivní.
(57)
V souladu s připomínkami Belgie skupina ARCO tvrdila, že všechny formy podílů ve finančních družstvech potvrzují, že uspokojují stejné požadavky zákazníků jako vklady a že s nimi zákonodárce také tak zachází. Skupina ARCO zdůraznila, že se Belgie obává účinku nákazy. Pokud by Belgie nezavedla systém pojištění družstev, otřáslo by to údajně důvěrou investorů a mohlo by to prý vést k runu na všechny spořicí produkty.
3.2 Připomínky Belgie
(58)
Belgie uvedla, že systém pojištění družstev nenaplňuje všechna kumulativní kritéria v oblasti státní podpory uvedená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a nepředstavuje tak státní podporu. Belgie konkrétně tvrdila, že nejsou splněna tři kritéria státní podpory. Belgie nejprve vyjádřila stanovisko, že opatření představuje pomoc pouze soukromým osobám a ne podnikům. Poté Belgie zdůraznila, že opatření neposkytuje žádné selektivní zvýhodnění finančním družstvům, a nakonec tvrdila, že opatření nevyvolá žádné narušení hospodářské soutěže.
(59)
Pokud jde o tvrzení, že z podpory nemají prospěch podniky, Belgie vyjádřila stanovisko, že řádný systém pojištění vkladů v případě úvěrových institucí, včetně jeho rozšíření (tj. systém pojištění družstev), byl přijat v souladu a za dodržení rozhodnutí Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN), směrnice 94/19/ES v jejím pozdějším znění a směrnice 97/9/ES.
(60)
Belgie vyjádřila stanovisko, že podíly finančních družstev v držení individuálních podílníků mají všechny znaky vkladů a jako takové jsou získávány. Zdůraznila tyto prvky:
i)
osoby (individuální podílníci), které využívají systém pojištění družstev, zasluhují stejnou ochranu jako vkladatelé u jiných institucí, které působí ve stejném odvětví a podléhají stejné kontrole;
ii)
z daňových důvodů jsou jak dividendy vyplácené finančními družstvy, tak úroky z vkladů osvobozeny ve stejné, pevně stanovené výši od srážkové daně z movitého majetku (47);
iii)
individuální podílníci finančních družstev mohou v souladu s ustanoveními stanov finančního družstva upsat pouze konkrétně vymezený podíl, jehož maximální výše je omezena;
iv)
podílníci finančních družstev mohou ze společnosti vystoupit pouze během prvních šesti měsíců účetního období a podílník, který si přeje vystoupit, nemá nárok na přidanou hodnotu družstva úměrnou svému podílu. Podle Belgie se v hodnotě podílů v družstvu neodráží hodnota podkladových aktiv finančního družstva, a podíly ve finančních družstvech tak obecně nekonkurují investičním produktům, ale pouze podmnožině produktů, na které se již vztahuje státní záruka (tj. vklady a životní pojištění „třídy 21“);
v)
podíly finančních družstev jsou registrovány a možnost jejich převodu je omezena právními předpisy (48). Nelze je volně prodávat za účelem získání zisku. Podílníci finančních družstev mají nárok pouze na skromnou dividendu (osvobozenou od daně) a na vyplacení podílu, když přestanou být podílníky;
vi)
podíly ve finančních družstvech nelze považovat za investici do akcií kotované společnosti nebo kotovaného subjektu;
vii)
podíly ve finančních družstvech nelze považovat za rizikovou investici, protože podílníci finančních družstev nemají nárok na přidanou hodnotu;
viii)
systém pojištění družstev chrání výlučně individuální podílníky (na rozdíl od institucionálních podílníků).
(61)
Pokud jde o neexistenci selektivního zvýhodnění, Belgie uvedla, že systém pojištění družstev kryje pouze podíly ve finančních družstvech, které byly vydány před dnem 10. října 2011. Belgie poznamenala, že po tomto dnu nemohla finanční družstva nadále využívat systému pojištění družstev k tomu, aby vstupovala na trh. Upřesnila také, že skupina ARCO neemitovala od září roku 2008 žádný nový podíl.
(62)
Belgie rovněž popřela, že by systém pojištění družstev pomohl finančním družstvům zachovat si stávající kapitál. Na podporu tohoto tvrzení Belgie prohlásila, že tisková zpráva ze dne 10. října 2008 byla pouze návrhem strategického podnětu a finanční družstva v ní byla zmíněna jen okrajově. Tisková zpráva ze dne 10. října 2008 nepředstavovala podle Belgie podrobnou dohodu, jež byla zveřejněna v koordinaci se souběžnými tiskovými zprávami finančních družstev. V tomto ohledu Belgie odlišila svou tiskovou zprávu od zpráv britských orgánů a společnosti Lloyds ve věci Lloyds (49), na které se Komise odvolala v rozhodnutí o zahájení řízení. Belgie dospěla k závěru, že tisková zpráva ze dne 10. října 2008 nepředstavuje opatření, které by mohlo poskytnout finančním družstvům selektivní zvýhodnění. Pokud jde o následující tiskovou zprávu ze dne 21. ledna 2009, Belgie považovala za obvyklé, že skupina ARCO tuto zprávu veřejných orgánů okamžitě zveřejnila na svých internetových stránkách, protože všechna finanční družstva (tedy také skupina ARCO) sledovala tehdy tuto záležitost s velkým zájmem.
(63)
Belgie zdůraznila, že by Komise měla zaujmout stejný přístup jako ve věci Ethias a že by měla dospět k závěru, že systém pojištění družstev není selektivní. Belgie také vyzdvihla, že Soudní dvůr již v rozsudku ve věci Paint Graphos (50) uznal zvláštní statut skutečných družstev. Odkázala zejména na bod č. 61 tohoto rozsudku, z nějž jasně vyplývá, že vzhledem ke zvláštním rysům vlastním družstevním společnostem nelze mít v zásadě za to, že tyto družstevní společnosti jsou ve srovnatelné faktické a právní situaci s obchodními společnostmi.
(64)
Belgie poskytla také informace o počtu akcionářů skupiny ARCO, kteří tento subjekt opustili od počátku krize. Během finančních období, která vedla k dobrovolné likvidaci, dosáhl počet podílníků skupiny ARCO, kteří požádali o vyplacení svého kapitálu, výše 9 764 v roce 2007/2008, 21 150 v roce 2008/2009 a 23 762 v roce 2010/2011.
(65)
Pokud jde o rušivé účinky opatření, Belgie tvrdila, že Komise by měla přiměřeným způsobem vysvětlit, jakým finančním produktům konkurují podíly ve finančních družstvech, a to i přesto, že Belgie uznala, že v rámci řízení ohledně státní podpory není Komise povinna poskytnout podrobnou definici trhu. Belgie v podstatě tvrdila, že se individuálním podílníkům finančních družstev dostalo stejné míry ochrany jako investorům v případě všech podobných produktů v oblasti vkladů nebo spoření.
(66)
Belgie rovněž vysvětlila, že systém pojištění družstev sleduje stejný cíl jako směrnice 94/19/ES, a to ochránit vklady individuálních spořitelů, zachovat důvěru vkladatelů a zlepšit stabilitu finančních trhů. Belgie soudí, že systémy pojištění vkladů jiných členských států kryjí rovněž v některých případech netradiční vklady, a vyjádřila přesvědčení, že by Komise měla tuto skutečnost zohlednit (51).
(67)
Belgie rovněž vyzdvihla skutečnost, že v případě, pokud by Komise měla dospět k závěru, že systém pojištění družstev představuje státní podporu, měla by být tato podpora považována za slučitelnou s vnitřním trhem na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy. Soudila, že není důvod, aby se určilo, zda je skupina ARCO finanční institucí ve smyslu sdělení o bankovnictví z roku 2008. Podle Belgie je rozhodující otázkou, na kterou by měla Komise odpovědět, otázka, zda systém pojištění družstev představuje nezbytný a přiměřený zásah s cílem zabránit vážnému narušení hospodářství.
(68)
Belgie zastávala názor, že se jedná o nezbytné opatření, jeho důsledky se omezují na nutné minimum a existují mechanismy sdílení nákladů.
(69)
Za prvé, Belgie tvrdila, že systém pojištění družstev je přiměřený a nezbytný pro poskytnutí jistoty vkladatelům v Belgii.
(70)
Belgie uznala za teoreticky možné, že instituce s chráněnými vklady ve své rozvaze mohou mít nepřímý prospěch z existence podobných ochranných systémů, protože tyto systémy přispívají k zabránění runu na banky. Vysvětlila ale, že systémy pojištění vkladů jsou nezbytné, aby se zabránilo runu na banky a narušení finančních trhů. Belgie také tvrdila, že systém pojištění družstev je nutný, aby se zabránilo oslabení důvěry, kterou má veřejnost vůči belgickému finančnímu systému. Skutečnost, že podíly v družstvech vykazují základní rysy produktů spoření a že polovina finančních prostředků v držení družstev je investována do bank, posiluje jejich společné rysy s vklady a zdůrazňuje jejich význam pro belgický bankovní systém. Nezvládnutá platební neschopnost finančních družstev by údajně spustila řetězovou reakci s dopadem na všechny finanční instituce a na belgické hospodářství. Pokud by se na podíly ve finančních družstvech neuplatnila stejná míra ochrany jako na tradiční vklady, vzniklo by údajně stejné riziko jako v případě, že by se neochránily vklady. Mělo by to silný dopad na důvěru veřejnosti ve všechny formy vkladů v Belgii a vzniklo by systémové riziko. Na podporu svých tvrzení uvedla Belgie skutečnost, že v poměru k celkovému počtu obyvatel Belgie byl počet podílníků (individuálních osob) finančních družstev vysoký (52).
(71)
Belgie také vznesla důraznou námitku vůči terminologii, kterou Komise použila ve svém rozhodnutí o zahájení řízení, a to zejména vůči pojmům „capital instruments“ (nástroje vlastního kapitálu) a „risk capital“ (rizikový kapitál), kterých bylo použito v bodě odůvodnění 62 a v poznámce pod čarou č. 35.
(72)
Na prokázání nezbytnosti systému pojištění družstev Belgie také předala Komisi dopisy Rady pro finanční stabilitu a guvernéra BNB ze dne 29. října 2008 (53) a 7. října 2011 (54), které byly zaslány tehdejšímu ministru financí.
(73)
Ohledně slučitelnosti opatření s pravidly pro státní podporu odkazuje Belgie zaprvé na rozhodnutí Komise ve věci Ethias. Komise podle ní povolila opatření ve prospěch Ethias, a to zejména rozšíření systému pojištění vkladů na produkty „třídy 21“, protože je považovala za přiměřená a nezbytná, aby se zabránilo vážnému narušení belgického hospodářství.
(74)
Za druhé, Belgie zopakovala svůj názor, že opatření je přiměřené. Finanční družstva sdílejí náklady, a to zejména prostřednictvím jejich příspěvku do zvláštního ochranného fondu. Belgie soudila, že míra odměny za pojištění je přiměřená a obdobná příspěvkům v systémech pojištění ostatních chráněných institucí. Belgie odmítla, že by opatření mohlo být neúměrné z důvodu dobrovolné účasti v systému pojištění družstev.
(75)
Belgie tvrdila, že pokud by Komise přesto dospěla k závěru, že se u opatření jedná o státní podporu, měla by usoudit, že se jedná o podporu na ukončení činnosti slučitelnou s pravidly pro státní podporu. Belgie připomněla, že královský dekret ze dne 7. listopadu 2011 jasně stanoví, že v případě likvidace družstva musí zvláštní ochranný fond zasáhnout a odškodnit až po vydání konečného nařízení k likvidaci a jeho schválení.
(76)
Belgie zastávala také názor, že příkaz Komise k pozastavení plateb se netýká plateb provedených po likvidaci skupiny ARCO ve prospěch individuálních podílníků, protože v případě fyzických osob se nejedná o podniky.
(77)
Belgie předložila další dodatečné připomínky dopisem adresovaným Komisi ze dne 18. března 2014, tj. po stanovené lhůtě.
(78)
Belgie soudí, že Komise nemůže zakázat plnění pojištění poskytnutého individuálním podílníkům. Údajně nemůže vyzvat stát, aby pozastavil veškeré platby v rámci systému pojištění družstev a ani aby získal zpět platby provedené v rámci tohoto systému ve prospěch individuálních podílníků.
(79)
U individuálních podílníků se totiž nejedná o podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy a plnění pojištění ve prospěch individuálních podílníků nemá údajně žádný dopad na skupinu ARCO nebo na vyhlídky Belgie získat zpět podporu, ze které měly mít tyto podniky prospěch.
4. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
4.1 Příjemce opatření
(80)
Komise nejprve předběžně připomíná, že v bodě odůvodnění 18 rozhodnutí o zahájení řízení tvrdila, že systém pojištění družstev je určen pro finanční družstva. Hlubší prošetření chronologie a příznačných rysů opatření ale umožnilo dospět k závěru, že jediným skutečným příjemcem opatření je skupina ARCO, jak je popsáno v tomto oddíle.
(81)
V tomto konkrétním případě Komise zjišťuje, že mezi skupinou ARCO a ostatními finančními družstvy, které mohou být způsobilá pro přijetí do systému pojištění družstev, existuje podstatný rozdíl.
(82)
Z popisu skutečností (55) jasně vyplývá, že systém pojištění družstev byl od počátku šit na míru skupině ARCO, která čelila potížím kvůli svým investicím do banky Dexia. Skupina ARCO byla vlastně jediné finanční družstvo, které o účast na opatření nakonec požádalo.
(83)
Pokud jde o ostatní finanční družstva, Komise konstatuje, že vstup do systému pojištění družstev je dobrovolný, že rada ministrů může rozhodnout o přijetí či nepřijetí družstva do systému pojištění družstev a případně za jakých podmínek, že žádné z dalších finančních družstev nepožádalo o přijetí do systému a že některá z nich se od systému aktivně distancovala. Komise rovněž konstatuje, že žádné jiné finanční družstvo nemělo tak rozsáhlé potíže v oblasti svých investic jako skupina ARCO v případě banky Dexia.
(84)
Komise proto dospívá k závěru, že jediným skutečným příjemcem systému pojištění družstev pro družstva vykonávající hospodářskou činnost je skupina ARCO.
4.2 Oznámení a provedení opatření představují jediný stejný zásah
(85)
Komise konstatuje, že opatření bylo rozhodnuto a oznámeno vládou dne 10. října 2008 (56). Je zřejmé, že belgická vláda rozhodla o tom, že skupina ARCO bude moci využít systém pojištění družstev, v okamžiku, kdy bylo v roce 2008 připraveno opatření ve prospěch banky Dexia (57). Další tisková zpráva ze dne 21. ledna 2009 přinesla k opatření více podrobností. Tento závazek vlády byl přepracován do zákonné podoby až následně.
(86)
Komise konstatuje, že znění tiskových zpráv ze dne 10. října 2008 a 21. ledna 2009 a výrazy, které jsou v nich použity („rozhodla“, „závazek“), svědčí jednoznačně o přijatém závazku a umožňují nabytí oprávněného dojmu o tom, že opatření bude provedeno.
(87)
Tiskové zprávy byly rozeslány také úřední cestou: zpráva ze dne 10. října 2008 byla odeslána útvary ministerstva financí, zatímco zpráva ze dne 10. ledna 2009 byla odeslána jménem předsedy vlády a jménem ministra financí. Opakování obsahu těchto tiskových zpráv ještě posílilo jejich účel.
(88)
Komise konstatuje, že v okamžiku tiskové zprávy ze dne 10. října 2008 bylo již zřejmé, že systém pojištění družstev bude představovat rozšíření systému pojištění vkladů. Tisková zpráva ze dne 21. ledna 2009 potom obsahovala další upřesnění technické povahy. Jakmile byla zveřejněna, skupina ARCO ji uvedla na svých internetových stránkách se zřejmým cílem uklidnit své individuální podílníky. Komise kromě toho konstatuje ucelenost opatření v průběhu času, protože u něj nedošlo k podstatným změnám mezi jeho původním oznámením dne 10. října 2008 a vydáním konečného královského dekretu.
(89)
Ve svém rozsudku ze dne 19. března 2013 ve spojených věcech C-399/10 P a C-401/10 P (58) Soudní dvůr uvedl, že oznámení opatření a jeho skutečné provedení lze považovat za jediný zásah, pokud to lze odůvodnit jejich chronologií, jejich cílem a stavem, v němž se podnik nachází v okamžiku takového zásahu. Stejně tak v případě tohoto opatření Belgie rozhodla a oznámila dne 10. října 2008 opatření, které bylo provedeno později se stejným cílem ohledně prvotního příjemce, na kterého bylo zaměřeno. Komise kromě toho ve vlastních rozhodnutích považovala oznámení a provedení opatření za jediný zásah a soudila, že opatření poskytuje výhodu ode dne oznámení (59). Belgický ministr financí působící v květnu roku 2014 navíc označil předmětné opatření za závazek přijatý v roce 2008 (60).
(90)
Na základě informací uvedených v bodech odůvodnění 85 až 89 dospívá Komise k závěru, že oznámení a provedení systému pojištění družstev je nutno považovat za jediné stejné opatření.
4.3 Existence podpory
(91)
Jak se uvádí v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak“.
(92)
Jak Belgie, tak skupina ARCO tvrdí, že by Komise měla přezkoumat, zda byla skupina ARCO příjemcem státní podpory, na základě jiného svého rozhodnutí, a to rozhodnutí ve věci Ethias (61). Pojem státní podpory je ale objektivní koncept vymezený ve Smlouvě. K tomu, aby bylo považováno za státní podporu, musí opatření splnit tato čtyři (kumulativní) kritéria: musí i) být poskytnuto státem nebo ze státních prostředků; ii) poskytnout svému příjemci selektivní výhodu; iii) narušit (potenciálně) hospodářskou soutěž; a iv) ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(93)
Komise má za povinnost posoudit opatření z hlediska těchto čtyř kritérií (viz body odůvodnění 94 až 110).
Státní prostředky
(94)
Komise musí posoudit, zda je systém pojištění družstev financován ze státních prostředků a zda je přičitatelný státu.
(95)
Podle ustálené judikatury (62) spadají veškeré finanční prostředky, které mohou veřejné orgány ve skutečnosti použít k podpoře podniků, aniž by bylo rozhodné, zda tyto prostředky trvale patří či nepatří k majetku státu, do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 Smlouvy, pokud zůstávají neustále pod veřejnou kontrolou, a tudíž jsou k dispozici příslušným vnitrostátním orgánům.
(96)
O státní podporu se jedná zejména v případě, kdy finanční prostředky pocházejí z příspěvků stanovených právními předpisy státu a kdy jsou spravovány a rozdělovány v souladu s těmito právními předpisy, přestože je spravují jiné instituce než stát. Statut subjektu nebo podniku, který poskytuje dotčenou podporu, není považován za rozhodující při uplatnění pravidel pro státní podporu.
(97)
Pokud jde o organizaci systému pojištění družstev, Komise konstatuje, že belgické právní předpisy stanoví příspěvky, které účastníci musí platit, a také způsob použití těchto finančních prostředků. Příspěvky do zvláštního ochranného fondu jsou proto považovány za státní prostředky, přestože pocházejí ze soukromých zdrojů.
(98)
Navíc Caisse des dépôts et consignations, která je veřejným subjektem, poskytuje v případě potřeby jako zálohu nutné finanční prostředky na platby, které má zvláštní ochranný fond provádět. Tento aspekt systému pojištění družstev představuje každopádně dostatečně konkrétní hospodářské riziko nákladů, které mohou zatížit rozpočet členského státu, aby se dalo dospět k závěru, že jde o použití státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy (63).
(99)
Pokud jde o přičitatelnost opatření Belgii, je zřejmé, že systém pojištění družstev nelze považovat za provedení směrnice 94/19/ES. Tato směrnice po členských státech pouze vyžaduje, aby zavedly systém pojištění vkladů pro vklady u úvěrových institucí, a její článek 2 výslovně stanoví, že u veškerých nástrojů, na které by se vztahovala definice vlastního kapitálu úvěrových institucí, jsou vyloučeny náhrady ze systémů pojištění. Pokud členský stát rozhodne o zavedení jiných systémů náhrad, které pojišťují jiné finanční produkty, nevyplývá takové rozhodnutí z práva Unie, ale představuje vlastní iniciativu dotčeného členského státu (64). Komise bere rovněž na vědomí, že se Belgie odvolává na pojišťovací systém náhrad investorům, ovšem toto přirovnání není průkazné, protože tyto systémy nejsou určeny ke krytí rizik spojených s investicemi. Jak již bylo vysvětleno v bodu odůvodnění 21, systémy pro odškodnění investorů jsou vytvořeny pouze pro případy, kdy investiční podnik není schopen vrátit majetek patřící investorovi, a to například z důvodu podvodu nebo potíží v systémech tohoto podniku.
Selektivní výhoda
(100)
Komise dospívá k závěru, že systém pojištění družstev poskytl skupině ARCO selektivní výhodu. Soudní dvůr uznal, že podniky mohou získat výhodu ve formě lepšího přístupu k finančním prostředkům, pokud opatření přijaté členským státem ve prospěch investorů posiluje jejich vůli investovat finanční prostředky do daného souboru cílených investic (65). V tomto konkrétním případě pomohlo opatření subjektům skupiny ARCO udržet si svůj stávající základní kapitál tím, že přesvědčilo stávající podílníky družstev, aby z nich nevystupovali (66), což představovalo mimořádně důležitou výhodu vzhledem k nervozitě trhu během období, které bezprostředně následovalo po pádu banky Lehman Brothers. Aby uklidnila své podílníky, zveřejnila skupina ARCO dne 21. ledna 2009 na svých internetových stránkách tiskovou zprávu belgické vlády, což jasně prokazuje, že skutečnost, že mohla investory uklidnit, představovala důležitou výhodu pro skupinu ARCO. Komise v tomto ohledu konstatuje, že brožura družstva ARCOPAR vydaná v létě roku 2008 (67) rovněž zmiňuje riziko, kterému by se vystavili individuální podílníci v případě odchodu z finančního družstva (68) (69).
(101)
Opatření je také zjevně selektivní. Zaprvé se vztahuje pouze na držitele podílů finančních družstev a nevztahuje se na držitele investičních produktů vydaných konkurenčními podniky. Finanční subjekty, které nabízely finanční prostředky na trhu konzervativních dluhopisů nebo na peněžním trhu či nabízely zvláštní investiční fondy se zaručeným kapitálem, tak nemohly poskytnout svým zákazníkům podobnou jistotu. Belgie tvrdí, že podíly v držení individuálních podílníků finančních družstev jsou v podstatě přirovnatelné k vkladům (70). Několik prvků zdůrazňovaných Belgií přitom neodkazuje na finanční družstva, ale na družstva obecně. Popis podílů finančních družstev, jak ho poskytla Belgie, přitom neobsahuje žádný odkaz na důležité informace, jako jsou rizika, jež jsou spojena s investicí do těchto nástrojů (71) a jež u vkladů neexistují.
(102)
Selektivní povaha opatření se ukazuje také při srovnání zacházení s finančními družstvy a zacházení s ostatními nefinančními uznanými družstvy. Belgie se zastává zvláštního zacházení, jehož se dostalo individuálním podílníkům finančních družstev, na základě rozsudku ve věci Paint Graphos. Rozsudek ve věci Paint Graphos spočívá v rozhodnutí o předběžné otázce ohledně předkládacího usnesení vydaného italským soudem, který si přál zjistit, zda daňová zvýhodnění družstev výrobců a pracovníků lze přirovnat ke státní podpoře ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Soudní dvůr dospěl ve svém rozsudku k závěru, že je nutno posuzovat daňové zvýhodnění z hlediska čtyř kumulativních kritérií v oblasti státní podpory, a poskytl podrobnější pokyny, a to zejména o způsobu posouzení, zda takové daňové zvýhodnění představuje selektivní výhodu (72). Soudní dvůr prohlásil, že je nutno určit, zda i) takové daňové zvýhodnění může být odůvodněno rysy, které jsou vlastní dotčené daňové soustavě (73), ii) zda existují náležité postupy dohledu a sledování (74) a iii) zda je daňové zvýhodnění úměrné a nepřesahuje meze toho, co je nezbytné (75).
(103)
Komise soudí, že tvrzení Belgie nelze přijmout, protože povaha výhody, kterou opatření poskytlo, je kvalitativně odlišná od výhody přezkoumávané Soudním dvorem ve věci Paint Graphos. Opatření zavedené Belgií znamená poskytnutí výhody a ne osvobození od daně nebo od úhrady nákladu. Analýzu ve třech etapách, kterou zvolil Soudní dvůr pro posouzení, zda je daňové zvýhodnění nebo osvobození od daně selektivní, nelze proto na toto opatření uplatnit.
(104)
I v případě, že by se judikatura ve věci Paint Graphos dala uplatnit na předmětné opatření, jeho zvláštní rysy jsou takové, že by toto opatření zůstalo selektivní.
(105)
Za prvé, Komise zjišťuje, že věc Paint Graphos odkazuje na všechna družstva výrobců a pracovníků a neodkazuje pouze na poměrně omezené pododvětví, jakým jsou finanční družstva. Pokud je podle tvrzení Belgie nutno vyhradit zvláštní zacházení „skutečným“ družstvům, mělo by se toto zvláštní zacházení uplatňovat na všechna uznaná družstva. Pouhá skutečnost, že se opatření omezuje na finanční družstva, tím pádem stačí, aby se prokázala jeho selektivní povaha.
(106)
Za druhé, Komise zjišťuje, že si finanční družstva podle názoru Belgie údajně zasluhovala dalších zvýhodnění již od 10. října 2008. Komise konstatuje, že tradiční uznaná družstva získala před tímto dnem jistou formu přednostního zacházení, která vyplývá z jejich zvláštního statusu a která spočívá v osvobození od srážkové daně z movitého majetku (76). V rámci tohoto rozhodnutí se Komise nevyslovuje k uměřenosti či neuměřenosti daňové výhody, ale soudí, že nic neospravedlňuje náhlé zavedení další kompenzace nebo ochrany ve prospěch podniků se statusem finančních družstev dne 10. října 2008.
(107)
Kdyby Komise měla přesto provést analýzu vycházející z rozsudku ve věci Paint Graphos, jak doporučuje Belgie, soudí, že nic neodůvodňuje poskytnutí pojištění ve výši 100 % individuálním podílníkům skupiny ARCO (tzn. část i) analýzy provedené v rozsudku ve věci Paint Graphos), jejíž subjekty byly společnostmi s ručením omezeným. Vzhledem k povaze těchto společností, jak byla stanovena belgickými obecnými pravidly v oblasti práva obchodních společností, měli si být individuální podílníci skupiny ARCO vědomi, že v případě likvidace mohou přijít o veškerý svůj kapitál (77). Ochránit kapitál upsaný individuálními podílníky finančních družstev do výše 100 % není ostatně úměrné opatření (část iii) analýzy provedené v rozsudku ve věci Paint Graphos), protože by to znamenalo ochránit tyto podílníky před všemi riziky, čímž by pro podniky, jejichž jsou podílníky, vznikla neoprávněná výhoda (78).
Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy
(108)
Systém pojištění družstev poskytuje finančním družstvům výhodu, již nemají subjekty, které nabízejí strukturované retailové investiční produkty, a ani jiná nefinanční uznaná družstva. Díky opatření si skupina ARCO mohla zachovat svůj podíl na trhu po delší dobu. Skupina ARCO čelila odlivu finančních prostředků až později a v menší míře, než by se stalo bez tohoto opatření. Ostatní subjekty, které musely čelit hospodářské soutěži pouze vlastními výsledky a nemohly počítat se systémem pojištění družstev, nemohly proto využít finančních prostředků, které by jinak byly k dispozici pro investování. Systém pojištění družstev proto narušuje hospodářskou soutěž (79).
(109)
Pokud členský stát určitému podniku poskytne podporu, může zůstat dotčená vnitrostátní činnost zachována nebo může vzrůst s tím důsledkem, že se sníží vyhlídky podniků usazených v jiných členských státech na (větší) proniknutí na trh (80). Vzhledem k velkému počtu mezinárodních dodavatelů investičních produktů, kteří působí na belgickém trhu, opatření bezpochyby ovlivňuje obchod v celé Unii.
Závěr
(110)
Na základě analýzy provedené v bodech odůvodnění 91 až 109 dospívá Komise k závěru, že systém pojištění družstev obnáší použití státních prostředků, představuje selektivní zvýhodnění skupiny ARCO, narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod uvnitř Unie. Splňuje tak všechna kritéria, aby byl považován za státní podporu. Všechny tyto skutečnosti existovaly nejpozději v den přijetí královského dekretu ze dne 10. října 2011, avšak výhoda, kterou opatření přineslo, vznikla již oznámením o jeho zavedení ze dne 10. října 2008. Při přezkumu slučitelnosti podpory a za účelem jejího případného vrácení příjemci je nutno zohlednit celkovou výši výhody.
4.4 Slučitelnost podpory
(111)
Poté co Komise prokázala, že se u systému pojištění družstev jedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, musí stanovit, zda je tuto podporu možno považovat za slučitelnou s vnitřním trhem.
(112)
Článek 107 Smlouvy uvádí ve svém odstavci 1, že každá podpora poskytnutá státem je neslučitelná s vnitřním trhem, a tedy zakázána, nestanoví-li Smlouva jinak. Ve svých odstavcích 2 a 3 poté vymezuje dvě kategorie podpor slučitelných s vnitřním trhem.
(113)
V čl. 107 odst. 2 jsou nejprve uvedeny kategorie státních podpor, na které se automaticky vztahuje odchylka od zásady zákazu. Systém pojištění družstev do žádné z těchto kategorií nespadá.
(114)
V čl. 107 odst. 3 Smlouvy je potom uvedeno několik kategorií státních podpor, které lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem. Teoreticky by bylo možno uplatnit písmeno b) či c) tohoto odstavce.
(115)
Pokud jde o čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, Komise v pokynech vysvětlila, jakým způsobem má v úmyslu uplatňovat odchylku uvedenou v tomto ustanovení na určité kategorie podpor. Konstatuje však, že opatření neodpovídá žádné z kategorií podpor uvedených v těchto pokynech. Belgie a ani skupina ARCO navíc nepředložily sebemenší náznak cíle společného zájmu, který by umožnil odvolat se na toto ustanovení. Komise proto zřejmě musí přezkoumat případnou slučitelnost opatření pouze na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.
(116)
Pokud jde o čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy, Komise bere na vědomí tvrzení Belgie, že v případě, pokud Komise dospěje k závěru, že systém pojištění družstev obnáší státní podporu, mělo by být opatření posuzováno na základě tohoto ustanovení, jež umožňuje prohlásit podporu za slučitelnou s vnitřním trhem, pokud je nezbytná pro odstranění vážné poruchy v hospodářství některého členského státu.
(117)
Avšak čl. 107 odst. 3 písm. b) vyžaduje restriktivní výklad toho, co se má rozumět vážnou poruchou v hospodářství některého členského státu. Předmětná porucha musí mít vliv na hospodářství dotčeného členského státu jako celek a nejenom na hospodářství jednoho z jeho regionů nebo částí jeho území (81).
(118)
V okamžiku prvního vyvrcholení finanční krize na podzim roku 2008 Komise rozhodla ve svém sdělení o bankovnictví z roku 2008, že čl. 107 odst. 3 písm. b) lze použít při posuzování opatření přijatých s cílem odstranit potíže finančních institucí (82).
(119)
Mimo finanční sektor Komise vypracovala na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy dočasný rámec Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize (83). Na předmětné opatření se ale tento rámec nevztahuje. Týká se reálné ekonomiky, protože umožňoval členským státům přijímat náležitá opatření zlepšující přístup k financování podnikům, které si přály investovat během finanční krize, to znamená v době, kdy se financování prostřednictvím bank stávalo stále těžší. Potíže skupiny ARCO nejsou spojeny s nedostatkem financování prostřednictvím bankovního sektoru ale s aktivy (akcie banky Dexia), jejichž hodnota musela být snížena. Systém pojištění družstev, který poskytuje záruku ve výši 100 % v případě nástroje, jenž je uváděn v pasivech, navíc nespadá do žádné kategorie podpor uvedených v bodu 4.3 rámce.
(120)
Protože finanční družstva nejsou finančními institucemi pro účely sdělení o bankovnictví z roku 2008, podporu je nutno posuzovat přímo na základě Smlouvy (84). Ke splnění obecných kritérií slučitelnosti stanovených v čl. 107 odst. 3 Smlouvy musí opatření dodržet tyto podmínky (85):
a) Vhodnost opatření podpory : podpora musí být správně zaměřena, aby mohl být skutečně dosažen cíl, tj. odstranění vážné poruchy v hospodářství, což není splněno, pokud dotčené opatření nepředstavuje vhodný prostředek k odstranění poruchy.
b) Nezbytnost : výše a forma opatření musí být nutné pro dosažení cíle. Výše opatření podpory tak musí být stanovena na minimum nezbytné pro dosažení cíle a jeho forma musí být co nejvhodnější pro odstranění poruchy v hospodářství.
c) Proporcionalita : pozitivní důsledky opatření musí odpovídajícím způsobem vyrovnávat narušení hospodářské soutěže tak, aby byla tato narušení omezena na minimum nutné pro dosažení cílů opatření.
(121)
Pokud jde o vhodnost či nevhodnost opatření, Komise zjišťuje, že dopad finančních družstev na hospodářství jako celek je v zásadě odlišný od dopadu tradičních bank, které čelí runům na banky. Pokud by se vkladatelé určité banky rozhodli vybrat své peníze ve stejný okamžik, byla by banka nucena postoupit během krátké doby veškerá svá nelikvidní aktiva („nouzovým prodejem“), což by mělo vážné důsledky pro půjčky reálné ekonomice a mohlo by vyvolat řetězovou reakci v podobě snižování cen aktiv. Finanční družstva naopak půjčky reálné ekonomice neposkytují. Podle svých stanov mají také právo omezit vystupování podílníků (86), takže je v zásadě možno zabránit neřízenému postupování aktiv. Tato skutečnost prokazuje výrazný rozdíl mezi vklady a podíly podílníků z hlediska jejich dopadu na systém.
(122)
Z právního pohledu je také zřejmé, že podílníci finančních družstev jsou podílnici „společnosti s ručením omezeným“. Kvůli tomuto statusu jsou individuální podílníci finančních družstev právně vystaveni možnosti ztráty části nebo celé své investice. Komise v tomto ohledu bere také na vědomí, že guvernér BNB nepotvrdil, že podíly finančních družstev jsou přirovnatelné ke spořicím vkladům úvěrové instituce (87).
(123)
Komise rovněž konstatuje, že postavení individuálních podílníků finančních družstev v „kaskádové struktuře“ (88) v případě likvidace nebo úpadku těchto subjektů se velmi liší od postavení majitelů spořicích účtů v úvěrové instituci. Úvěrové instituce jsou regulované subjekty, u nichž regulační orgán dohlíží na to, aby bylo k dispozici určité množství finančních prostředků. Tyto finanční prostředky umožňují absorbovat první vlnu ztrát v případě likvidace nebo úpadku. Podílníci finančních družstev žádnou podobnou ochranu nemají. V případě likvidace nebo úpadku jsou prvními oběťmi.
(124)
Na základě argumentů uvedených v bodech odůvodnění 121 až 123 dospívá Komise k závěru, že systém pojištění družstev pouze chrání finanční družstva a jeho individuální podílníky před důsledky jejich minulých investic. Nepředstavuje opatření vhodné pro zabránění vážné poruchy v belgickém hospodářství.
(125)
Pokud jde o nezbytnost opatření, Komise připomíná, že Belgie již přijala důležitá opatření, aby zabránila poruše v belgickém hospodářství. Zavedla už jiná opatření na stabilizování finančního systému, a to zejména bank a dalších finančních institucí, do kterých finanční družstva investovala. Belgický systém pojištění vkladů chránil vklady až do výše 100 000 EUR a Belgie pomohla bankám Fortis, KBC, Dexia a Ethias rekapitalizací, vložením finančních prostředků, opatřeními na záchranu znehodnocených aktiv a opatřeními ad hoc. Komise dospívá k závěru, že nebylo nezbytné chránit některé individuální podílníky finančních družstev, která jsou vlastně společnostmi s ručením omezeným.
(126)
Pokud jde o dopis guvernéra BNB, o kterém se zmiňuje Belgie, Komise konstatuje, že tento dopis je z října roku 2011, tedy po 10. říjnu roku 2008, kdy bylo opatření oznámeno, a že se v něm neuvádí, že opatření je nezbytné pro zabránění vážné poruchy v belgickém hospodářství, ale je uvedena pouze ta skutečnost, že by mělo umožnit (89) omezit negativní důsledky (systémové) krize. Pokud jde o dopis Výboru pro finanční stabilitu, Komise konstatuje, že se pouze zmiňuje o rozšíření krytí systému pojištění vkladů a o zavedení systému pojištění pojišťovacích produktů „třídy 21“.
(127)
Pokud jde o proporcionalitu opatření, Komise konstatuje, že způsob, jakým bylo opatření pojato, nechrání dostatečně proti nepříznivému výběru (90). Dobrovolné členství v systému pojištění družstev ve spojení se zřejmou neexistencí splnění podmínky životaschopnosti jsou podnětem k tomu, aby se systému využilo v okamžiku, kdy je zřejmé, že dojde k pojistnému plnění. Při takovém scénáři může příjemce využít pojištění a přitom se ve velké míře vyhnout placení pojistného až do posledního okamžiku před likvidací.
(128)
Komise rovněž soudí, že systém pojištění družstev narušuje neoprávněně běžné fungování trhu. Opatření umožnilo skupině ARCO ochránit své postavení na trhu strukturovaných retailových finančních produktů, což mělo nebo mohlo mít negativní dopad na podíl na trhu a ziskovost konkurentů skupiny ARCO, kteří nemohli využívat systému pojištění družstev.
(129)
Závěrem proto nelze považovat opatření za slučitelné s vnitřním trhem, protože není vhodné, nezbytné a ani přiměřené cílům uplatnění čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy a protože nespadá do oblasti působnosti žádného z ustanovení, kterými se řídí slučitelnost státních podpor s vnitřním trhem.
4.5. Výpočet částky podpory
(130)
Pro výpočet výše výhody, již je nutno získat od skupiny ARCO zpět, Komise zohledňuje tyto parametry a skutečnosti (91):
-
nejvyšší možný odliv finančních prostředků stanovený ve stanovách skupiny ARCO, který představuje 10 % celkového kapitálu nebo 10 % podílníků (92),
-
skutečnost, že systém pojištění družstev kryje pouze individuální podílníky,
-
zvláštní pojetí systému pojištění družstev, v němž na jedné straně byla účast dobrovolná, což ponechávalo finančním družstvům volnost rozhodování, zda se jej účastní či neúčastní, a které na druhé straně zůstávalo otevřené finančním družstvům, která představovala vysoké riziko úpadku či likvidace (v tomto konkrétním případě schválily dne 8. prosince 2011 valné hromady družstev ARCOFIN, ARCOPAR a ARCOPLUS krátce po jejich přijetí do systému návrh jejich správní rady na dobrovolnou likvidaci společností),
-
skutečnost, že dávno před vyhlášením dobrovolné likvidace skupiny ARCO se tato skupina nacházela v kritické finanční situaci, protože, jak je uvedeno v bodech odůvodnění 38, 44 a 82, investovala ve velké míře do akcií banky Dexia, kterou musely Lucembursko, Francie a Belgie zachránit na podzim roku 2008 před úpadkem, což mělo za následek, že výrazné snížení hodnoty akcií banky Dexia nadále oslabilo finanční postavení skupiny ARCO, a to zejména proto, že skupina financovala svoji účast na záchraně banky Dexia převzetím části jejího dluhu,
-
skutečnost, že skupina ARCO zaplatila v roce 2011 vstupní příspěvek („vstupní poplatek“) a roční pojistný příspěvek.
(131)
Výhodu, kterou skupina ARCO získala, spočívala v ochraně proti odlivu finančních prostředků, který by mohla zastavit pouze uplatněním ustanovení svých stanov po dosažení stropní hodnoty ve výši 10 % (93) svého kapitálu nebo 10 % svých podílníků. K odlivu kapitálu nebo výstupu členů v takové míře mohlo dojít, jakmile by se skupina ARCO ocitla v předlužení nebo byla zapojena do procesu úpadku či likvidace, a to objektivně nebo spíše subjektivně, jak tomu bylo v některých případech hromadného vybírání vkladů (94), v okamžiku, kdy by její podílníci usoudili, že nepředstavuje bezpečnou investici, a to například kvůli velké expozici vůči finanční situaci a tržní hodnotě banky Dexia.
(132)
Pro výpočet výhody, kterou skupina ARCO získala, volí Komise konzervativní přístup (95) a zohledňuje možný odliv finančních prostředků pouze za jedno roční období místo několika. Tímto postupem by měl výsledek výpočtu vyjadřovat minimální dopad systému pojištění družstev, ačkoliv pojištění mohlo ve skutečnosti pomoci skupině ARCO odvrátit také několik vln odlivu finančních prostředků nebo vystupování členů až do povolené horní hranice. Stanovy skupiny ARCO umožňovaly družstvu pozastavit odliv finančních prostředků buď po vybrání 10 % kapitálu, nebo po vystoupení 10 % podílníků. Pro účely výpočtu výše podpory Komise předpokládá, že by skupina ARCO zvolila nejúčinnější možnost, to znamená možnost zachovat si kapitál na co nejvyšší úrovni. Pokud jde o možnost vystoupení podílníků, Komise bude vycházet z nejnižšího počtu individuálních podílníků za období, během nějž výhoda vznikla (tj. období začínající dne 10. října 2008), což představuje další konzervativní předpoklad, a těmto podílníkům přidělí průměrný kapitálový podíl během dotčeného roku. U možnosti odlivu finančních prostředků bude Komise rovněž vycházet z roku, během nějž byl kapitál na své nejnižší úrovni.
(133)
Komise rovněž zohledňuje, že výhoda, kterou opatření poskytlo, byla částečně omezena skutečností, že skupina ARCO, kterou tvořily tři právní subjekty ARCOPAR, ARCOFIN a ARCOPLUS, musela zaplatit jediný vstupní poplatek a pojistný poplatek za jeden rok, ačkoliv k těmto platbám došlo až na podzim roku 2011 těsně předtím, než skupina ARCO vyhlásila dobrovolnou likvidaci.
(134)
Výše výhody získané díky opatření je tedy nejnižší z částek vyplývajících z těchto dvou výpočtů: a) 10 % kapitálu roku, během nějž byla jeho úroveň nejnižší za období mezi 10. říjnem 2008 a 8. prosincem 2011, s odečtením celkové částky již uhrazených poplatků; a b) 10 % nejnižšího počtu podílníků během období mezi 10. říjnem 2008 a 8. prosincem 2011 vynásobených průměrným podílem na kapitálu v držení každého podílníka během stejného roku s odečtením celkové částky již uhrazených poplatků.
(135)
V absolutním vyjádření roste s uplývajícím časem pravděpodobnost, že investoři stáhnou své finanční prostředky, což ztěžuje výpočet úroků, které je nutno zaplatit za poskytnutou výhodu. Aby se zaručila kompenzace celkové částky výhody, kterou získala skupina ARCO, a zároveň bylo členskému státu umožněno mít funkční metodu pro výpočet úrokové sazby použitelné na vrácení podpory (96), Komise soudí, že výhoda byla dostupná ve svém celku nejméně od 8. prosince 2011, a požaduje, aby částky, které je nutno vrátit, byly zúročeny počínaje dnem 8. prosince 2011 a až do jejich skutečného vrácení.
(136)
Za účelem ověření výpočtu výše podpory žádá Komise Belgii, aby jí poskytla seznam s uvedením počtu podílníků družstev ARCOPAR, ARCOFIN a ARCOPLUS evidovaných na konci každého roku za období mezi 10. říjnem 2008 a 8. prosincem 2011.
(137)
Ve svých dodatečných poznámkách předložených více než rok a půl po uplynutí lhůty pro podání připomínek k rozhodnutí o zahájení řízení nepředkládají belgické orgány žádné nové skutečnosti. Zdůrazňují, že Komise nemůže zakázat plnění pojištění poskytnutého individuálním podílníkům. Údajně nemůže vyzvat stát, aby pozastavil veškeré platby v rámci systému pojištění družstev a ani aby získal zpět platby provedené v rámci tohoto systému ve prospěch individuálních podílníků.
(138)
Na podporu této připomínky připomínají belgické orgány, že se u individuálních podílníků nejedná o podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a soudí, že plnění pojištění ve prospěch individuálních podílníků nemá údajně žádný dopad na skupinu ARCO nebo na vyhlídky Belgie získat zpět podporu.
(139)
V odpovědi Komise uvádí, že částky, jejichž navrácení toto rozhodnutí nařizuje, jsou skutečně podporou ve prospěch skupiny ARCO.
(140)
Zdůrazňuje, že podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy zjištění, že podpora poskytnutá státem není slučitelná s vnitřním trhem, stačí, aby nařídila státu její zrušení (97). Belgické orgány tak nemohou tvrdit, že zákaz provedení pojištění označeného za neslučitelnou podporu, by měl být v rozporu s právem Unie.
(141)
Belgické orgány proto měly dodržet výzvu obsaženou v rozhodnutí o zahájení řízení a přerušit veškeré provádění předmětného opatření, což znamená, že se neměla provést žádná platba.
(142)
Je proto rovněž odůvodněné, aby Belgie nadále neprováděla žádné platby v rámci opatření podpory.
Závěr
(143)
Komise shledává, že systém pojištění družstev představuje státní podporu ve prospěch družstev ARCOPAR, ARCOFIN a ARCOPLUS, která byla protiprávně provedena Belgií v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie. Je proto zapotřebí, aby Belgie zrušila právní předpisy, z nichž vychází systém pojištění družstev (zejména zákon ze dne 14. dubna 2009 a královský dekret ze dne 10. října 2011), a získala zpět poskytnutou výhodu od družstev ARCOPAR, ARCOFIN a ARCOPLUS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Systém pojištění družstev protiprávně přijatý Belgií v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie ve prospěch finančních družstev skupiny ARCO, a to zejména ve prospěch družstev ARCOFIN, ARCOPLUS a ARCOPAR, je neslučitelný s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Belgie je povinna vyžadovat od příjemců navrácení poskytnuté protiprávní podpory uvedenou v článku 1, jejíž výše odpovídá nejnižší výsledné částce těchto dvou výpočtů:
a.
10 % kapitálu z roku, během nějž byla jeho úroveň nejnižší za období mezi 10. říjnem 2008 a 8. prosincem 2011, s odečtením celkové částky již uhrazených poplatků; nebo
b.
10 % nejnižšího počtu podílníků během období mezi 10. říjnem 2008 a 8. prosincem 2011 vynásobených průměrným podílem na kapitálu v držení každého podílníka během stejného roku s odečtením celkové částky již uhrazených poplatků.
2. K částkám, které je nutno vrátit, se přičítají úroky počínaje dnem 8. prosince 2011 až do jejich skutečného vrácení.
3. Úroky se počítají ze základu složeného v souladu s kapitolou V nařízení (ES) č. 794/2004 (98).
4. Belgie nebude nadále provádět žádné platby v rámci opatření podpory uvedené v článku 1, a to počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Belgie zruší opatření podpory uvedené v článku 1, neboť se jedná o opatření neslučitelné s vnitřním trhem.
2. Navrácení podpory uvedené v článku 1 se provede s okamžitým účinkem.
3. Belgie zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Belgie Komisi tyto informace:
a.
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí;
b.
doklady prokazující, že příjemcům bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Belgie bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem vykonat toto rozhodnutí až do úplného navrácení podpory uvedené v článku 1. Na žádost Komise předloží Belgie neprodleně informace o již přijatých a plánovaných opatřeních pro splnění tohoto rozhodnutí. Rovněž poskytne podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již byly získány od příjemců zpět.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
V Bruselu dne 3. července 2014.
KOMISJONI OTSUS,
3. juuli 2014,
mis käsitleb riigiabi SA.33927 (12/C) (ex 11/NN),
mida on andnud Belgia Rahandusühistute füüsilisest isikust partnerite osalusi kaitsev tagatisskeem
(teatavaks tehtud numbri C(2014) 1021 all)
(Ainult prantsus- ja hollandikeelne tekst on autentsed)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2014/686/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt eespool osutatud sätetele (1) ja võttes nende märkusi arvesse
ning arvestades järgmist:
1. MENETLUS
(1)
7. novembri 2011. aasta kirjas teatas Belgia komisjonile, et on võtnud kasutusele tagatisskeemi (edaspidi „ühistute tagatisskeem” või „meede”), mis kaitseb füüsilisest isikust partnerite osalusi sellistes tegevusloa saanud ühistutes, mille usaldatavusnõuete täitmise üle teostab järelevalvet Belgia keskpank või mis on investeerinud vähemalt poole oma varast sellise järelevalve all olevasse asutusse (edaspidi „rahandusühistud”).
(2)
6. detsembri 2011. aasta kirjas teatas komisjon Belgiale, et meede võib kujutada ebaseaduslikku riigiabi (2) ning palus Belgial peatada kogu tegevus, millega asjaomast meedet ellu viidi. Komisjon palus Belgial esitada märkused nimetatud esialgsete järelduste kohta, mida viimane tegi 22. detsembri 2011. aasta kirjas.
(3)
3. aprilli 2012. aasta otsusega (edaspidi „menetluse algatamise otsus”) teatas komisjon Belgiale Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „alusleping”) artikli 108 lõikega 2 ette nähtud menetluse algatamisest seoses eespool nimetatud meetmega ning kehtestas Belgiale kohustuse peatada meede nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 (3) artikli 11 lõike 1 alusel senikauaks, kui komisjon võtab vastu otsuse viimase kokkusobivuse kohta siseturuga. Komisjon palus Belgial peatada viivitamata kogu ühistute tagatisskeemi elluviimisega seotud tegevus ning hoiduda kõigist meetme alusel tehtavatest väljamaksetest. Komisjoni menetluse algatamise otsus, milles viimane kutsus huvitatud isikuid esitama oma märkused meetme kohta, avaldati Euroopa Liidu Teatajas (4).
(4)
24. aprilli 2012. aasta ja 31. mai 2012. aasta kirjades palus Belgia ajapikendust menetluse algatamise otsusele vastamiseks ning komisjon ei esitanud selle kohta vastuväiteid. 18. juuni 2012. aasta kirjas saatis Belgia oma märkused menetluse algatamise otsuse kohta, millele oli lisatud Belgia keskpanga juhi 7. oktoobri 2011. aasta kiri Belgia rahandusministrile.
(5)
17. augustil 2012 esitas oma märkused menetluse algatamise kohta ka Arco kontsern (edaspidi „Arco”) (5). 29. augustil 2012 esitas komisjon asjaomase dokumendi Belgiale, andes nõnda kõnealusele liikmesriigile võimaluse vastata Arco märkustele. 16. oktoobril 2012 teatas Belgia aga, et ei soovi seda võimalust kasutada.
(6)
Komisjon esitas meetme kohta täiendavaid küsimusi eeskätt 17. septembri 2012. aasta ja 24. juuli 2013. aasta kirjades, millele Belgia vastas vastavalt 5. detsembril 2012 ja 20. septembril 2013.
2. ASJAOLUD
2.1. Teatatud meetme taust
(7)
Ühistute tagatisskeemi kasutuselevõtmine oli seotud ühe muu riigiabijuhtumi raames võetud toetusmeetmetega.
(8)
30. septembril 2008 oli Dexia teatanud kapitali suurendamisest 6,4 miljardi euro võrra, milles osalesid olemasolevad äriühingu aktsionärid (sealhulgas Arco) ning Belgia, Prantsusmaa ja Luksemburgi ametiasutused. Dexiale 2008. aastal riigiabi andmise küsimuses pädev tollane Belgia rahandusminister on Dexia pankroti asjaolusid uuriva Belgia parlamendi erikomisjoni (edaspidi „Dexia erikomisjon”) ees selgitanud, et pärast seda, kui oli taotletud meetme võtmist Arco kasuks, tehti 2008. aasta septembris/oktoobris poliitiline otsus võtta kasutusele ühistute tagatisskeem. Tema selgituste kohaselt oli valitsus sunnitud võtma Dexia suhtes kokkuleppe saavutamiseks vastu otsused Arco ja Ethiase kohta (6). Ühtlasi nähtub Belgia praeguse rahandusministri avaldustest, et 2008. aasta kohustus võeti eesmärgiga saada vastutasuks Arco nõusolek osaleda Dexia päästmises (7).
i) Pressiteated
(9)
10. oktoobril 2008 teatas Belgia valitsus rahandusministri pressiteate vormis, et oli teinud järgmise otsuse:
-
suurendada krediidiasutuste hoiuste tagamise skeemi tagatist 20 000 eurolt 100 000 eurole;
-
võtta kasutusele sarnane skeem muude finantstoodete tarbeks (eriti nn 21. kategooria elukindlustustoodetele (8) ja rahandusühistute osakutele) (9).
(10)
21. jaanuaril 2009 kinnitasid peaminister ja rahandusminister ühises pressiteates, et eelmine valitsus (10) oli võtnud kohustuse võtta kasutusele ühistute tagatismehhanism (11). Samal päeva avaldas Arco Belgia valitsuse pressiteate oma veebisaidil. See-eest muud rahandusühistud hoidusid paralleelide tõmbamisest hoiuste ning ühistute osakute vahel, millel tagatismehhanism põhines (12).
ii) Õigusloome protsess
(11)
15. oktoobril 2008 kiideti Belgia parlamendis heaks seadus, millega anti Belgia valitsusele õigus võtta meetmeid finantsstabiilsuse edendamiseks (13). 14. novembril 2008 avaldas Belgia kuningas dekreedi, (14) millega suurendati krediidiasutuste hoiuste tagamise skeemiga tagatud summat 100 000 eurole ning võeti kasutusele samasugune tagatisskeem 21. kategooria elukindlustustoodete suhtes. 29. oktoobril 2008 oli finantsstabiilsuse komisjon eelnevalt andnud nimetatud kuninga dekreedi eelnõu kohta pooldava arvamuse (15).
(12)
14. aprillil 2009 muutis Belgia 15. oktoobri 2008. aasta seadust, (16) millega võimaldati valitsusel võtta kuninga dekreediga kasutusele skeem, et kaitsta rahandusühistutes füüsilisest isikust partnerite sissemakstud kapitali. 10. oktoobri 2011. aasta kuninga dekreediga (17) muutis Belgia 14. novembri 2008. aasta kuninga dekreeti. 10. oktoobri 2011. aasta kuninga dekreet sisaldab täiendavaid tehnilisi üksikasju ühistute tagatisskeemi kohta.
(13)
7. oktoobril 2011 saatis Belgia keskpanga juht tollasele rahandusministrile kirja, milles väljendas oma arvamust 10. oktoobri 2011. aasta kuninga dekreedi (eelnõu) kohta. Tegemist on menetlusega, mis on ette nähtud Belgia keskpanga põhikirja käsitlevas seaduses (18). Kirjas märgib keskpanga juht, et valitsusel on seaduslik õigus võtta vastu ühistute tagatisskeemi käsitlev kuninga dekreet „finantsturu äkilise kriisi või tõsise süsteemse kriisi tekkimise ohu korral”. Keskpanga juhi järelduse kohaselt tunduvad asjaolud nimetatud tingimustele vastavat ning ühistute tagatisskeem võimaldaks piirata sellise kriisi tagajärgi (19). Samas hoidub keskpanga juht ilmselgelt seisukoha võtmisest küsimuses, kas rahandusühistute füüsilisest isikust partnerite osakuid saab sisuliselt käsitleda hoiustena (20). Ühtlasi märgib ta, et meede võib osutuda probleemseks selle kokkusobivuse pärast riigiabieeskirjadega (21) ning väljendab muret ühistute tagatisskeemi vabatahtlikkuse üle, mis võib tekitada kahjuliku valiku probleeme (22).
(14)
13. oktoobril 2011 esitasid Arco kolm ühistut (Arcofin, Arcopar ja Arcoplus) taotluse liitumiseks ühistute tagatisskeemiga. Belgia valitsus rahuldas taotluse 7. novembri 2011. aasta kuninga dekreediga (23). Taotluse kohaselt maksis Arco ka sisse kokku 2,05 miljonit eurot (24).
(15)
8. detsembril 2011 toimunud Arcofini, Arcopari ja Arcoplusi üldkoosolekutel kinnitati nende juhtkondade ettepanek alustada äriühingute vabatahtlikku likvideerimist.
2.2. Hoiuste tagamise skeeme käsitlev direktiiv 94/19/EÜ
(16)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 94/19/EÜ (25) artiklis 3 kehtestatakse igale liikmesriigile järgmine kohustus:
„Iga liikmesriik tagab ühe või mitme hoiuste tagamise skeemi sisseseadmise ja ametliku tunnustamise oma territooriumil.Ükski [---] asjaomases liikmesriigis tegevusloa saanud krediidiasutus (26) ei või vastu võtta hoiuseid, (27) kui ta ei kuulu mõnda sellisesse skeemi [---]”.
(17)
Belgia võttis direktiivi 94/19/EÜ oma õigusesse üle 1998. aastal ning kehtestas hoiuste tagamise skeemi, millega tagati hoiuste peatamise korral sama hoiustaja kõik hoiused. Belgia hoiuste tagamise skeem usaldati hoiuste tagamise fondile. 14. novembri 2008. aasta kuninga dekreediga asutas Belgia seejärel hoiuste kaitsmise erifondi, mis hõlmab Belgia hilisemad algatused (28).
(18)
Direktiivi 94/19/EÜ artikli 7 kohaselt tuli iga hoiustaja hoiused kokku tagada 20 000 euro ulatuses. 7. oktoobri 2008. aasta koosolekul nõustus majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu direktiivis 94/19/EÜ ette nähtud tagatisi suurendama. Oma pressiteates teatas ta järgmist.
„Nõukogu leppis kokku, et kõik liikmesriigid tagavad esialgu vähemalt ühe aasta jooksul üksikisikute hoiused vähemalt 50 000 euro ulatuses, tunnustades, et paljud liikmesriigid on otsustanud seda miinimumi suurendada vähemalt 100 000 eurole. Nõukogu tervitab komisjoni kavatsust esitada kiiresti asjakohane ettepanek hoiuste tagamise süsteemide lähendamise soodustamiseks” (29).
(19)
Tagatise kohta on direktiivi 94/19/EÜ artiklis 2 sätestatud, et hoiuste tagamise skeemid ei paku kaitset krediidiasutuste omavahenditele (30).
(20)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2009/14/EÜ (31) suurendati hoiuste tagamise skeemide tagatiskatet (esialgu vähemalt 50 000 eurole ja seejärel põhimõtteliselt vähemalt 100 000 eurole ja hiljemalt 31. detsembriks 2010).
(21)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. märtsi 1997. aasta direktiivis 97/9/EÜ investeeringute tagamise skeemide kohta (32) on nähtud ette investeeringute tagamise süsteem juhuks, kui investeerimisettevõte ei suuda investori vara tagastada. Investeeringud tagatakse näiteks pettuse või hooletuse korral ettevõttes või selle süsteemides tekkinud vigade või probleemide korral. Investeeringute tagamise süsteemidega ei kaeta siiski investeeringuriske (näiteks kui investor on ostnud aktsiaid, mille väärtus langeb).
2.3. Belgia õigusraamistik ühistute kohta
(22)
Belgia äriseadustikus, (33) eeskätt selle artiklites 350-436, on määratud ühistuid käsitlev õigusraamistik. Selles on sätestatud, et ühistu valib oma põhikirjas tegevusvormiks osaühingu (osanike kahjum ei saa olla suurem nende osakapitalist) või piiramatu vastutusega äriühingu (osanikud on isiklikult vastutavad äriühingu sotsiaalmaksuvõlgade eest ning võivad seega kanda oma kapitaliinvesteeringust suuremat kahjumit).
(23)
Belgia äriseadustikus (eriti selle artiklites 362, 364, 366, 367 ja 374) lubatakse teatavaid piiranguid ühistute osakute võõrandatavuse osas. Ühistu osakuid võib vabalt võõrandada ühistu teistele osanikele, kuid ühistu põhikiri võib sisaldada nimetatud tehingut reguleerivaid tingimusi. Osakute võõrandamine kolmandatele isikutele on lubatud üksnes Belgia äriseadustiku artiklis 366 osutatud tingimustel ja määratletud isikutele.
(24)
Belgia äriseadustikus (artiklis 367) on ühtlasi nähtud ette, et ühistu osanikel on õigus ühistust lahkuda üksnes majandusaasta kuue esimese kuu jooksul. Nimetatud õiguse kasutamisel on Belgia äriseadustiku artiklis 374 nähtud lisaks ette, et osanikule kuulub väljamaksmisele tema osakute väärtus sellisena, nagu see on esitatud majandusaasta aruandes.
(25)
Kui Belgia äriseadustikus on kehtestatud ühistute üldraamistik, siis 8. jaanuari 1962. aasta kuninga dekreedis (34) on sätestatud tingimused tegevusloa saanud ühistutele (35). Täpsemalt ei ole tegevusloaga ühistul õigust keelduda spekulatiivsetel eesmärkidel uutest osanikest ega jätta kõrvale olemasolevaid; osakapitali kõik osad tagavad väärtusest olenemata ühesugused õigused; kõigil osanikel on iga-aastastel üldkoosolekutel samaväärne hääl; juhtkonna ja järelevalveorgani määrab üldkoosolek; tegevuskasumit (pärast kõigi kulude mahaarvamist) on lubatud jaotada osanikele üksnes proportsionaalselt (pro rata) nende tehingutele äriühingus ning osakapitali eest makstud dividendid ei tohi olla kuninga dekreedis sätestatud teatavast protsendimäärast suuremad.
(26)
Belgia maksuseadustiku artiklis 21 on sätestatud, et tegevusloaga ühistute dividendide suhtes kehtib teatav maksuvaba miinimum (36).
2.4. Meetme kirjeldus
(27)
Ühistute tagatisskeem hõlmab ühistute füüsilisest isikust partnerite sissemakstud kapitali (ja mitte võimalikku kapitalikasumit) maksimaalselt 100 000 euro ulatuses.
(28)
Vastupidiselt krediidiasutuste hoiuste tagamise skeemile on ühistute tagatisskeemiga liitumine vabatahtlik.
(29)
Rahandusühistud, kes soovivad ühistute tagatisskeemis osaleda, peavad esitama vastava taotluse rahandusministrile. Ministrite nõukogul on seejärel taotluse kohta otsuse langetamiseks aega üks kuu ning vajaduse korral õigus kehtestada liitumiseks teatavaid tingimusi. Nimetatud tingimused võivad hõlmata järgmist:
a)
kohustus piirata edasised avalikud enampakkumised üksnes institutsiooniliste aktsionäride osalemisega;
b)
kõigi institutsiooniliste osanike kohustus mitte võtta välja osakuid ega ühistusse makstud summasid ega selle osanikustaatusest loobuda, v.a aktsiate võõrandamise korral;
c)
osanikele makstavate intresside ülempiir 4,5 % aastas.
(30)
Tagatisskeemiga liitumise taotluse esitanud rahandusühistu peab jääma skeemi vähemalt üheks aastaks. Nimetatud tähtaja möödudes võib ühistu osaluse lõpetada, teatades sellest kolm kuud ette. Skeemi tehtud osamakseid ei ole õigus mingil kujul tagasi saada. Kui ühistu on tagatissüsteemist lahkunud, on tal võimalik sellega uuesti liituda kõige varem kolm aastat pärast lahkumist.
(31)
Meede hõlmab üksnes ühistute selliseid aktsiaid, mis on emiteeritud enne 10. oktoobri 2011. aasta kuninga dekreedi jõustumist.
(32)
Ühistute tagatisskeem kehtib üksnes ühistute füüsilisest isikust partnerite ja mitte institutsiooniliste aktsionäride suhtes.
(33)
Hoiuste kaitsmise erifondi rahastatakse järgmiselt:
i)
aastane osamaks, mis moodustab 0,15 % tagatisega hõlmatud summast (maksavad kõik liikmed) ning
ii)
ühekordne liitumistasu, mis moodustab 0,10 % tagatisega hõlmatud summast (maksavad ühistud).
(34)
Lisaks võib rahandusühistutel olla kohustus tasuda hoiuste kaitsmise erifondi ka kapitalitulul põhinevat maksu, mis on seotud nende börsil noteeritud aktsiatega. Asjaomane maks võib moodustada kuni 10 % nimetatud aktsiate müügihinna (või kui kolme aasta jooksul pärast kaitsesüsteemi lõppemist ei ole müüki toimunud, siis asjaomase aktsia keskmise sulgemishinna (30 kalendripäeva vältel enne kolmeaastase ajavahemiku möödumist)) ning võrdlushinna vahel, mille kehtestab valitsus ajal, mil rahandusühistu liitub ühistute tagatisskeemiga.
(35)
Hoiuste kaitsmise erifond alustab väljamaksete tegemist juhul, kui rahandusühistu on pankrotistunud või kui finantsjärelevalveasutus on fondile teatanud, et rahandusühistu ei ole enam suuteline hüvitama lahkuvate osanike varasid.
(36)
Kui hoiuste kaitsmise erifondil puuduvad sekkumiseks piisavad vahendid, tagab vajalikud vahendid Caisse des Dépôts et consignations, mis on juriidilise staatuseta avaliku sektori asutus. Vastavalt sellele, kas maksejõuetu asutus on kohustuslik osaleja või on tegemist rahandusühistuga, tuleb nimetatud ettemakse hiljem hüvitada järgmiselt:
-
50 % aastamaksust (kohustuslikud osalejad),
-
spetsiaalne aastamaks (rahandusühistud, nende osalemine on vabatahtlik).
(37)
Hoiuste kaitsmise erifond võtab sekkumise korral üle ühistu füüsilisest isikust partnerite õigused ning saab teiste osanikega võrdse staatuse. See on erinev krediidiasutuste hoiuste tagamise skeemist, mille puhul antakse fondile võrdne staatus asjaomase ettevõtte võlausaldajatega.
2.5. ARCO kirjeldus
(38)
Arco oli algselt Artesia Banking Corporation NV (edaspidi „Artesia”) aktsionär, kusjuures Artesia ise omas 100 % panga BACOB ja 82 % kindlustusandja DVV aktsiatest. Pärast Artesia ja Dexia ühinemist 2001. aastal sai Arcost Dexia suurim aktsionär, kelle osalus ulatus ligi 15 %-ni (37).
(39)
Arco on tegevusloaga ühistutest Arcopar, Arcoplus ja Arcofin (38) moodustatud kontserni nimi. Arcol oli rohkem kui 800 000 liiget, kellest 99 % olid eraisikud. Füüsilisest isikust partnerite kapital Arcoparis, Arcoplusis ja Arcofinis moodustas vastavalt 1,3 miljardit eurot, 46 miljonit eurot ja 140 miljonit eurot.
(40)
Arcopari, Arcoplusi ja Arcofini põhikirjades on sätestatud, et nimetatud kolm organit on osaühingud (39).
(41)
Lisaks sisaldavad nimetatud kolme ettevõtte põhikirjad sätteid lahkuda soovivate partnerite kohta.
(42)
Arcopari põhikirja kohaselt võib ühistu näiteks piirata lahkumist juhul, kui ühe majandusaasta vältel soovitakse võtta välja üle 10 % kapitalist või soovib lahkuda üle 10 % osanikest (40). Arcoparist lahkuda sooviv osanik saab oma kapitali tagasi. Arcopari A-, B- ja C-kategooria osakute omanikel (41) on ühtlasi õigus saada vahendeid boonusreservist (42).
(43)
Arcopari põhikirja artiklis 35 kirjeldatakse osanike õigusi likvideerimise korral. Põhimõtteliselt on selles sätestatud, et kui pärast võlgade ja sotsiaalmaksude tasumist on saldo positiivne, makstakse osanikele hüvitist (43).
(44)
Arco osakutesse investeerimise ohtusid on näiteks kirjeldatud Arcopari prospektis, mille Belgia pädevad asutused on kiitnud heaks 2008. aasta juunis ning avaldanud ajavahemikus 7. juulist 2008 kuni 30. septembrini 2008 toimunud kapitalituru tehingu raames. Asjaomases prospektis on selgelt välja toodud, et aastatel 2005/2006, 2006/2007 ja 2007/2008 moodustas Dexia kasum rohkem kui 69 % Arcopari puhaskasumist. Ülevaates viidati ka massilise osakute väljavõtmise riskile ning rõhutati, et osanikud võivad likvideerimise korral kõik kaotada. Samal ajal teatati äriühingu aastaaruannetes selgelt, et Arco oli suurendanud oma võlataset, võttes investeerimiseks laenu (44).
2.6. Menetluse algatamise põhjused
(45)
Menetluse algatamise otsuses sisalduvate komisjoni esialgsete järelduste kohaselt vastas teatatud meede neljale (kumulatiivsele) riigiabi kriteeriumile ning komisjon avaldas kahtlust, kas meedet saab pidada siseturuga kokkusobivaks.
(46)
Komisjoni arvamuse kohaselt oli meede seostatav Belgia riigiga, kuna seda rahastati hoiuste kaitsmise erifondist. Seoses sellega täheldas komisjon, et Belgia hoiuste kaitsmise erifondi sissemaksed ning fondi vahendite kasutamine olid sätestatud Belgia õigusaktides. Muu hulgas märkis komisjon, et Caisse des dépôts et consignations võis teha vajaduse korral erifondi kapitalimakseid. Komisjonil tekkis küsimus selle kohta, kuidas toimub nimetatud vahendite hüvitamine asutusele Caisse des dépôts et consignations, kuna ei olnud kindel, kas rahandusühistutel jätkub selleks piisavalt rahalisi vahendeid. Samuti avaldas komisjon kahtlust, et rahandusühistute vabatahtlik osalemine võib takistada hoiuste kaitsmise erifondi tõhusat refinantseerimist.
(47)
Komisjon järeldas, et rahandusühistuid võib käsitada ettevõtetena ning et meede andis neile valikulise eelise. Seoses valikulise eelisega tundub, et ühistute tagatisskeem aitas ühistutel meelitada ligi uut või säilitada olemasolevat kapitali, veendes olemasolevaid osanikke rahandusühistust mitte lahkuma. Selline kaitse oli eriti mõjuv finantsiliselt ebakindlal perioodil, nagu aeg, mis jäi vahemikku 2008. aasta augustist kuni kuninga dekreedi vastuvõtmiseni, mil rahandusühistud olid tõhusalt kaitstud riskide vastu, mis tulenesid lahkumistega seotud olulistest väljamaksetest.
(48)
Ühtlasi täheldas komisjon, et kaitset laiendati ning et Belgia ei võtnud rahandusühistute lubamisel ühistute tagatisskeemi arvesse nende finantsolukorda. Arco puhul anti luba rahandusühistute ühinemiseks tagatisskeemiga, kuigi ühistud olid juba maksejõuetud ning kuulusid veidi aega hiljem likvideerimisele.
(49)
Samuti järeldas komisjon, et meetmega moonutati konkurentsi, sest rahandusühistud olid jaeinvesteerimistoodete turul konkurendid ning vaadeldavad rahandusühistud said valikulise eelise, mida teistel sarnaseid tooteid pakkuvatel turuosalistel ei olnud.
(50)
Muu hulgas leidis komisjon, et ühistute tagatisskeem mõjutas liidusisest kaubavahetust. Belgia turul tegutses arvukalt rahvusvahelisi investeerimistoodete pakkujaid, kel ei olnud võimalik saada juurdepääsu turuosale, mille rahandusühistud tänu meetmele säilitasid.
(51)
Komisjon avaldas kahtlust selle üle, kas rahandusühistuid saab pidada finantsasutuseks ning kas asjaomane tegur mõjutas 2008. aasta pangandusteatise kohaldatavust (45). Komisjoni järelduse kohaselt ei näi rahandusühistud olevat finantsasutused 2008. aasta pangandusteatise tähenduses ning seepärast tuleb abi vaadelda vahetult aluslepingu taustal.
(52)
Et olla aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b alusel kokkusobiv siseturuga, peab meede olema vajalik, asjakohane ja proportsionaalne. Komisjonil oli kahtlusi seoses meetme vastavusega nimetatud kolmele kumulatiivsele kriteeriumile. Komisjon ei olnud veendunud, et rahandusühistute osanike kaitsmine oli vajalik tõsise häire ärahoidmiseks Belgia majanduses. Mis puutub võimalikku ülekanduvasse mõjusse, on komisjon märkinud, et Belgia oli juba võtnud mitu meedet (näiteks suurendanud hoiuste tagamise skeemi tagatist 100 000 eurole ja lubanud eri kujul riigiabi (kapitali suurendamine, likviidsussüstid, langenud väärtusega varade toetusmeetmed ja muud ad hoc meetmed) mitmele pangale). Seepärast ei näinud komisjon vajadust pakkuda lisaks kõigile nimetatud meetmetele kaitset rahandusühistute osanikele.
(53)
Komisjon avaldas kahtlust selle üle, kas rahandusühistute kaitsmine oli asjakohane. Ta märkis, et rahandusühistud ei ole finantsasutused ning oma suuruse tõttu ei tundu neil olevat süsteemset rolli. Ta kutsus Belgiat esitama selgitust selle kohta, mil viisil oleks investeerimiskahjum (mida kandsid ka näiteks eriotsatarbeliste investeerimisfondide investorid) avaldanud märkimisväärset halba ülekanduvat mõju Belgia majandusele.
(54)
Lõpuks avaldas komisjon kahtlust meetme proportsionaalsuse üle. Esmalt ei olnud komisjon veendunud, et rahandusühistud tegid tagatise vastu võrreldava hüvitismakse. Teiseks täheldas komisjon, et skeemiga liitumise vabatahtlikkus ning Belgia valik mitte kontrollida liitujate elujõulisust viitab sellele, et rahandusühistutel oli huvi skeemiga liituda alles pärast kindluse saamist, et tagatis realiseeritakse. See võis tuua kaasa olukordi, kus abisaajad võisid kasutada tagatist, kuid vältida suures osas selle eest maksmist. Lõpuks avaldas komisjon kahtlust, et ühistute tagatisskeem võis moonutada konkurentsi, sest konkureerivate ettevõtete aktsionärid ei olnud kaitstud. Kaitse hõlbustas aga rahandusühistute juurdepääsu kapitalile ja suurendas nende üldist turuosa jaeinvesteeringute turul.
3. HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED MENETLUSE ALGATAMISE OTSUSE KOHTA
3.1. Arco märkused
(55)
Arco teatel võtsid Belgia pädevad asutused vastu otsuse ühistute tagatisskeemi kohta ja avaldasid teabe 10. oktoobril 2008 laiema paketi raames (krediidiasutuste hoiuste tagamise skeemi tagatissumma suurendamine 100 000 eurole, tagatisskeemi laiendamine 21. kategooria elukindlustustoodetele ja rahandusühistute füüsilisest isikust partneritele). Arco väitel kohaldati 10. oktoobri 2008. aasta otsust järgmiste õigusaktide alusel: 21. kategooria tooted - 15. oktoobri 2008. aasta seadus ja 14. novembri 2008. aasta kuninga dekreet; rahandusühistute väljastatud aktsiatunnistused - 14. aprilli 2009. aasta seadus ja 10. oktoobri 2011. aasta kuninga dekreet.
(56)
Arco väitel ei kujuta ühistute tagatisskeem riigiabi, kuna see ei anna rahandusühistutele mingil moel valikulist eelist. Samuti märkis Arco, et komisjoni järelduse kohaselt ei sisaldanud 21. kategooria toodete tagamise skeem riigiabi tunnuseid, kuna see oli avatud kõigile kindlustusandjatele ega ole seega valikuline (46). Muu hulgas juhib Arco tähelepanu asjaolule, et ühistute tagatisskeem on avatud kõigile rahandusühistutele ühesugustel tingimustel ega ole seega valikuline.
(57)
Belgia märkustega sarnaselt väitis Arco, et rahandusühistute osakute kõik aspektid tõendavad, et need vastavad kliendivajaduste seisukohast hoiustega samadele tingimustele ning et sellisena käsitleb neid seadusandja. Arco rõhutas, et Belgia kartis nn lumepalliefekti. Kui Belgia ei oleks ühistute tagatisskeemi kasutusele võtnud, oleks see vähendanud investorite usaldust ja võinud viia kõigi hoiuste massilise väljavõtmiseni.
3.2. Belgia märkused
(58)
Belgia väitel ei vasta ühistute tagatisskeem kõigile aluslepingu artikli 107 lõikes 1 osutatud kumulatiivsetele riigiabikriteeriumidele ega kujutanud seega riigiabi. Täpsemalt sedastas Belgia, et täidetud ei olnud kolm riigiabikriteeriumi. Kõigepealt kaitses Belgia seisukohta, et meede kujutas eraisikutele ja mitte äriühingutele antud abi. Hiljem väitis Belgia, et meetmega ei antud mingil moel valikulist eelist rahandusühistutele, ja seejärel kaitses seisukohta, et meetmega ei moonutatud konkurentsi.
(59)
Väidet, et meetmest ei saanud kasu äriühingud, selgitas Belgia, et tavaline krediidiasutuse hoiuste tagamise skeem ja sealhulgas selle laiendamine (st ühistute tagatisskeem) võeti kasutusele kooskõlas majandus- ja rahandusküsimuste nõukogu otsustega ning muudetud direktiivi 94/19/EÜ ja direktiivi 97/9/EÜ alusel.
(60)
Belgia seisukoha järgi olid rahandusühistute füüsilisest isikust partnerite osakutel kõik hoiuste tunnused ning ka nende soetamine käib samamoodi. Esile tõsteti järgmiseid aspekte:
i)
ühistute tagatisskeemis osalejad (füüsilised isikud) väärivad samasugust kaitset muude sektoris tegutsevate ja samadele kontrollitingimustele alluvate asutuste hoiustajatega;
ii)
maksualastel põhjustel on nii rahandusühistute makstavad dividendid kui ka hoiuseintressid teatava summa ulatuses maksuvabad (47);
iii)
vastavalt rahandusühistu põhikirjale võivad rahandusühistu füüsilisest isikust partnerid märkida kapitali vaid teatava maksimaalsumma ulatuses;
iv)
rahandusühistute osanikel on õigus ühistust lahkuda üksnes majandusaasta kuue esimese kuu jooksul ning lahkuda sooviv osanik saab taotleda ühistust vaid oma osalusega proportsionaalset kapitalitulu. Belgia väitel ei kajasta ühistu osakute väärtus rahandusühistu alusvara väärtust, mistõttu ei konkureeri rahandusühistu osakud investeerimistoodetega üldiselt, vaid üksnes juba riigi tagatisega hõlmatud tootekategooriaga (s.o 21. kategooria hoiuste ja elukindlustustoodetega);
v)
rahandusühistute osakud on nimelised ja nende võõrandamine on piiratud seadusega (48). Neid ei ole lubatud müüa vabalt kapitalitulu saamise eesmärgil. Rahandusühistute osanikel on õigus vaid tagasihoidlikule dividenditulule (maksuvabalt) ning hüvitisele, kui nad loobuvad olemast osanikud;
vi)
rahandusühistute osakuid ei saa käsitleda investeeringuna börsil noteeritud äriühingusse või üksusesse;
vii)
rahandusühistute osakuid ei saa käsitada riskiinvesteeringuna, sest rahandusühistute osanikel ei ole õigust taotleda kapitalitulu;
viii)
ühistute tagatisskeemi kaitse hõlmab üksnes füüsiliste isikute (ja mitte institutsiooniliste isikute) osakuid.
(61)
Valikulise eelise puudumise kohta märkis Belgia, et ühistute tagatisskeem hõlmab üksnes enne 10. oktoobrit 2011 emiteeritud rahandusühistute osakuid. Belgia väite kohaselt ei saanud rahandusühistud pärast nimetatud kuupäeva kasutada ühistute tagatisskeemi turule tulemiseks. Samuti täpsustati, et Arco ei ole alates 2008. aasta septembrist uusi osakuid emiteerinud.
(62)
Samuti eitas Belgia asjaolu, nagu oleks ühistute tagatisskeem aidanud rahandusühistutel oma olemasolevat kapitali säilitada. Selle toetuseks teatas Belgia, et 10. oktoobri 2008. aasta pressiteade ei olnud muud kui strateegilise algatuse ettepanek, milles nimetati rahandusühistuid möödaminnes. Belgia väite kohaselt ei kujutanud 10. oktoobri 2008. aasta pressiteade üksikasjalikku kokkulepet, mis oleks avaldatud koordineeritult rahandusühistute samaaegsete pressiteadetega. Belgia eristab nimetatud pressiteadet Lloydsi juhtumis Suurbritannia ja Lloydi avaldatud pressiteadetest, (49) millele komisjon viitas menetluse algatamise otsuses. Belgia järelduse kohaselt ei kujuta 10. oktoobri 2008. aasta pressiteade rahandusühistutele valikulist eelist andvat meedet. Mis puutub järgmisesse, 21. jaanuari 2009. aasta pressiteatesse, siis leidis Belgia, et pädevate asutuste pressiteate kiire avaldamine Arco veebisaidil oli täiesti normaalne, sest kõik rahandusühistud (sealhulgas Arco) jälgisid teemat sel ajal tähelepanelikult.
(63)
Belgia rõhutas asjaolu, et komisjon peaks võtma sama seisukoha, mis võeti Ethiase juhtumis, ning järeldama, et ühistute tagatisskeem ei olnud valikuline. Belgia tõi ka välja, et Euroopa Kohus on juba tunnustanud ühistute kui selliste eristaatust kohtuasjas Paint Graphos (50). Eelkõige viitas Belgia asjaomase kohtuotsuse punktile 61, millest nähtub selgelt, et võttes arvesse ühistute eriomaseid tunnuseid, ei saa nende olukorda põhimõtteliselt pidada õiguslikult ja faktiliselt sarnaseks äriühingute olukorraga.
(64)
Belgia esitas ka teavet pärast kriisi puhkemist Arcost lahkunud osanike kohta. Vabatahtlikule likvideerimisele eelnenud majandusaastatel oli kapitali hüvitamist taotlenud Arco partnerite hulk järgmine: 2007/2008 - 9 764, 2008/2009 - 21 150 ja 2010/2011 - 23 762.
(65)
Mis puutub meetme konkurentsi moonutavasse mõjusse, siis teatas Belgia, et komisjon oleks pidanud mõistlikul määral selgitama, millised finantstooted täpselt rahandusühistute osakutega konkureerisid, olgugi et Belgia tunnistab, et komisjon ei ole riigiabimenetluse raames kohustatud turgu üksikasjalikult kirjeldama. Sisuliselt väitis Belgia, et rahandusühistute füüsilisest isikust partneritele anti sama kaitse kõigi sarnastesse hoiustesse/säästutoodetesse investeerinud isikutega.
(66)
Samuti selgitas Belgia, et ühistute tagatisskeemi eesmärk on kooskõlas direktiivi 94/19/EÜ eesmärgiga kaitsta eraisikute hoiuseid, säilitada hoiustajate usaldus ja parandada finantsturgude stabiilsust. Belgia väite kohaselt hõlmavad ka muude liikmesriikide hoiuste tagamise skeemid mõnikord mitteklassikalisi hoiusetooteid ning komisjon peaks seda arvesse võtma (51).
(67)
Belgia rõhutas ka asjaolu, et kui komisjon peaks järeldama, et ühistute tagatisskeem kujutab riigiabi, tuleks abi käsitada siseturuga kokkusobivana aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b tähenduses. Ta leidis, et puudus vajadus määratleda, kas Arco on finantsasutus 2008. aasta pangandusteatise tähenduses. Belgia arvates seisneb põhiküsimus, millele komisjon peaks vastuse leidma, selles, kas ühistute tagatisskeem oli asjakohane ja vajalik meede tõsise majandushäire ärahoidmiseks.
(68)
Belgia kaitses seisukohta, mille kohaselt on meede vajalik, piirdub vajaliku miinimumiga ning on olemas koormusjaotusmehhanismid.
(69)
Esiteks kaitses Belgia seisukohta, et ühistute tagatisskeem oli asjakohane ja vajalik Belgia hoiustajate rahustamiseks.
(70)
Belgia tunnistas, et teoreetiliselt oli võimalik, et nende bilansis tagatud hoiuseid omavad asutused võisid saada tänu selliste tagatisskeemide olemasolule kaudse eelise, kuna skeemid aitasid hoida ära hoiuste pankadest väljavõtmise tormijooksu. Siiski selgitas ta, et hoiuste tagamise skeemid olid vajalikud panganduspaanika ja finantsturu kriisi ärahoidmiseks. Samuti väitis Belgia, et ühistute tagatisskeem oli vajalik üldsuse usalduse säilitamiseks Belgia finantssüsteemi vastu. Asjaolu, et ühistute osakutel on hoiusetoodete põhitunnused ning et enam kui pool ühistute rahalistest vahenditest investeeritakse pankadesse, suurendab nende ühisosa hoiustega ja tõendab olulisust Belgia pangandussüsteemi jaoks. Rahandusühistute kontrollimatud makseraskused oleksid avaldanud lumepalliefekti kõigile finantseerimisasutustele ja Belgia majandusele. Kui rahandusühistute osakutele ei oleks antud klassikaliste hoiustega samaväärset tagatist, oleks see toonud kaasa hoiuste tagamata jätmisega samasuguse riski. See oleks andnud tugeva hoobi üldsuse usaldusele kõigi Belgia hoiusetoodete vastu ja tekitanud süsteemse riski. Oma argumente kaitses Belgia asjaoluga, et rahandusühistute (füüsilisest isikust) partnerite arv oli Belgia rahvaarvuga võrreldes suur (52).
(71)
Belgia avaldas ühtlasi elavat vastuseisu terminoloogia suhtes, mida komisjon kasutas uurimismenetluse algatamise otsuses. Eriti seati kahtluse alla terminid „capital instruments” (kapitaliinstrumendid) ja „risk capital” (riskikapital), mida kasutati vastavalt põhjenduses 62 ja joonealuses märkuses 35.
(72)
Ühistute tagatisskeemi vajalikkuse tõendamiseks esitas Belgia komisjonile ka finantsstabiilsuse komisjoni ja Belgia keskpanga juhi kirjad tollasele rahandusministrile, mis kandsid vastavalt kuupäeva 29. oktoober 2008 (53) ja 7. oktoober 2011 (54).
(73)
Mis puutub meetme kokkusobivusse riigiabieeskirjadega, siis viitab Belgia ennekõike komisjoni otsusele Ethiase kohta. Belgia väite kohaselt andis komisjon loa võtta Ethiase kasuks meede ja eeskätt laiendada hoiuste tagamise skeemi 21. kategooria toodetele, pidades seda asjakohaseks ja vajalikuks Belgia majanduse tõsise häirimise ärahoidmiseks.
(74)
Teiseks kordas Belgia oma seisukohta, et meede oli proportsionaalne. Rahandusühistud jagavad koormust eelkõige oma rahaliste sissemaksete näol hoiuste kaitsmise erifondi. Belgia arvates oli tagatise hüvitistase mõistlik ja sarnanes muude kaitstud asutuste tagatisskeemide sissemaksetega. Belgia vaidlustas asjaolu, et ühistute tagatisskeemide vabatahtlik olemus võib muuta meetme ebaproportsionaalseks.
(75)
Belgia lisas, et kui komisjon jõuab siiski järeldusele, et meede kujutab endast riigiabi, tuleks seda käsitada kui likvideerimisabi, mis on kokkusobiv riigiabieeskirjadega. Belgia meenutas, et 7. novembri 2011. aasta kuninga dekreedis on selgelt sätestatud, et ühistu likvideerimise korral kasutatakse hoiuste kaitsmise erifondivahendeid üksnes pärast seda, kui asjaomaste ettevõtete üldkoosolekul on tehtud lõplik likvideerimisotsus ja see heaks kiidetud.
(76)
Samuti kaitses Belgia seisukohta, et kuna füüsilised isikud ei ole ettevõtted, ei hõlmanud komisjoni korraldus peatada väljamaksed pärast Arco likvideerimist üksikisikutele hüvitise maksmist.
(77)
Lisaks esitas Belgia pärast ettenähtud tähtaega lisamärkusi oma 18. märtsi 2014. aasta kirjas komisjonile.
(78)
Belgia leidis, et komisjon ei saa keelustada tagatise andmist füüsilisest isikust partneritele. Seega ei saa komisjon sundida liikmesriiki ühistute tagatisskeemi alusel füüsilisest isikust partnerite kasuks tehtud makseid peatama ega tagasi nõudma.
(79)
Füüsilisest isikust partnerid ei ole ettevõtted aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, mistõttu ei avalda tagatise realiseerimine füüsilisest isikust partnerite kasuks mingit mõju Arcole ega Belgia riigi võimalustele nõuda sisse asjaomastele äriühingutele antud abi.
4. MEETME HINDAMINE
4.1. Abisaaja
(80)
Alustuseks tuletab komisjon meelde, et menetluse algatamise otsuse põhjenduses 18 sedastas ta, et ühistute tagatisskeemist said kasu rahandusühistud. Kuid olles põhjalikult uurinud meetme kulgemist selle ajalises järjestuses ja selle tunnuseid, leiab komisjon, et selle tegelik abisaaja oli üksnes Arco, nagu on kirjeldatud eelmises jaos.
(81)
Seepärast märgib komisjon, et Arco ja ühistute tagatisskeemi võimalike muude abikõlblike rahandusühistute vahel on suur erinevus.
(82)
Asjaolude kirjeldusest (55) nähtub selgelt, et ühistute tagatisskeem oli algusest peale kujundatud spetsiaalselt Arco jaoks, keda tabasid raskused investeeringute tõttu Dexiasse. Lõpuks oli Arco ainus rahandusühistu, kes esitas taotluse meetmes osaleda.
83)
Muude rahandusühistute kohta märgib komisjon, et ühistute tagatisskeemiga liitumine oli vabatahtlik, et ministrite nõukogul oli õigus otsustada kindla ühistu liitumise heakskiitmise või tagasilükkamise ning vajaduse korral liitumise tingimuste üle, et mitte ükski muu rahandusühistu tagatisskeemiga liitumist ei taotlenud ning et osa neist distantseerus sellest otsustavalt. Samuti täheldab komisjon, et mitte ühelgi muul rahandusühistul ei tekkinud niivõrd ulatuslikke investeeringutega seotud probleeme kui Arcol Dexiaga.
(84)
Sellest tulenevalt järeldab komisjon, et ainus majandustegevusega tegelev üksus, kes sai reaalselt kasu ühistute tagatisskeemist, oli Arco.
4.2. Meetme väljakuulutamine ja elluviimine kujutavad ühte ja sama sekkumist
(85)
Komisjon märgib, et valitsus tegi otsuse meetme võtmise kohta ja avaldas selle 10. oktoobril 2008 (56). Ilmselgelt võttis Belgia valitsus otsuse pakkuda ühistute tagatisskeemist tulenevaid eeliseid Arcole samal ajal, kui töötati välja Dexiaga seotud 2008. aasta meedet (57). Meetme kohta saab üksikasjalikumat teavet 21. jaanuari 2009. aasta pressiteatest. Alles pärast seda algas valitsuse võetud kohustuse õiguslik jõustamine.
(86)
Komisjon märgib, et 10. oktoobri 2008. aasta ja 21. jaanuari 2009. aasta pressiteadetes kasutatud sõnastused „otsustas” ja „kohustus” viitavad ilma igasuguse kahtluseta võetud kohustusele ja annavad aluse õigustatult uskuda, et meedet asuti ellu viima.
(87)
Ühtlasi avaldati pressiteated ametlike kanalite kaudu: 10. oktoobri 2008. aasta pressiteate saatsid välja rahandusministri talitused ning 10. jaanuari 2009. aasta pressiteade saadeti välja peaministri ja rahandusministri nimel. Nimetatud pressiteadete korduvus tugevdas nendega edastatavat sõnumit.
(88)
Komisjoni arvamuse kohaselt oli juba 10. oktoobri 2008. aasta pressiteate avaldamise ajal selge, et ühistute tagatisskeem kujutab hoiuste tagamise skeemi laiendamist. 21. jaanuari 2009. aasta pressiteade sisaldas tehnilisi täpsustusi. Kohe pärast viimase teate avaldamist avaldas Arco selle oma veebisaidil, ilmselge eesmärgiga rahustada oma füüsilisest isikust partnereid. Muu hulgas täheldab komisjon meetme ajalist sidusust, kuna alates selle esmasest avaldamisest 10. oktoobril 2008 kuni kuninga dekreedi väljakuulutamiseni meede oluliselt ei muutunud.
(89)
Euroopa Kohus kinnitas oma 19. märtsi 2013. aasta otsuses liidetud kohtuasjades C-399/10 P ja C-401/10 P, (58) et meetme väljakuulutamist ja selle tegelikku elluviimist võib käsitada ühe sekkumisena, kui seda õigustab nende ajaline järjekord, eesmärk ja ettevõtja olukord sekkumise hetkel. Lisaks seoses vaadeldava meetmega võttis Belgia 10. oktoobril 2008 vastu otsuse (mille ta ka samal päeval avaldas) veel ühe meetme kohta, mis viidi ellu hiljem ja millel oli algsele abisaajale suunatud samasugune eesmärk. Ka komisjon on oma otsustes käsitlenud meetme väljakuulutamist ja elluviimist ühe sekkumisena ning leiab, et see kujutas eelise andmist kohe selle avaldamise kuupäevast alates (59). Ning lõpetuseks liigitas 2014. aasta mais ametis olev rahandusminister meetme 2008. aastal võetud kohustuseks (60).
(90)
Lähtudes põhjendustes 85-89 esitatud teabest, teeb komisjon järelduse, et ühistute tagatisskeemist teatamist ja skeemi elluviimist tuleb käsitada ühe meetmena.
4.3. Abi olemasolu
(91)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 on sätestatud järgmist: „Kui aluslepingutes ei ole sätestatud teisiti, on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.”
(92)
Nii Belgia kui ka Arco väitel peaks komisjon uurima asjaolu, kas Arco suhtes võetud meede kujutab riigiabi, oma muude otsuste, s.o Ethiase kohta vastu võetud otsuse alusel (61). Riigiabi mõiste on aga objektiivne ning määratletud aluslepingus. Riigiabina on käsitatav meede, mis vastab järgmisele neljale (kumulatiivsele) riigiabi kriteeriumile: see peab olema i) antud riigi poolt või riigi vahenditest; ii) andma abisaajale valikulise eelise; iii) moonutama (tõenäoliselt) konkurentsi ja iv) kahjustama liikmesriikidevahelist kaubandust.
(93)
Komisjon peab hindama meedet asjaomase nelja kriteeriumi alusel (vt põhjendused 94-110).
Riigi vahendid
(94)
Komisjon peab andma hinnangu selle kohta, kas ühistute tagatisskeemi rahastati riigi vahenditest ja kas see on seostatav riigiga.
(95)
Väljakujunenud kohtupraktikast nähtub, (62) et aluslepingu artikli 107 lõige 1 hõlmab kõiki rahalisi vahendeid, mida avalik-õiguslikud asutused võivad reaalselt ettevõtjate toetamiseks kasutada, ilma et oleks oluline, kas need vahendid kuuluvad või ei kuulu püsivalt riigi vahendite hulka, tingimusel, et need on pidevalt avaliku kontrolli all ja seega pädevatele riigiasutustele kättesaadavad.
(96)
Eelkõige on riigiabiga tegemist juhul, kui vahendid pärinevad riigi seadustega kehtestatud sissemaksetest, mida hallatakse ja jaotatakse nimetatud seaduste kohaselt, olenemata sellest, et haldamist teostavad muud kui riigiasutused. Vaadeldavat abi andnud üksuse või ettevõtte staatust ei käsitata otsustava tegurina riigiabieeskirjade kohaldamisel.
(97)
Ühistute tagatisskeemi korralduse kohta märgib komisjon, et osalejate osamaksud ja vahendite kasutamise viis on määratud Belgia seadustega. Seepärast käsitletakse erifondi tehtavaid sissemakseid riigiabina isegi juhul, kui need pärinevad eraallikatest.
(98)
Muu hulgas rahastab erifondi väljamakseid vajaduse korral avaliku sektori üksus - Caisse des dépôts et consignations. Igal juhul tekitab ühistute tagatisskeemi nimetatud aspekt piisavalt selge majandusliku riski liikmesriigi riigieelarvele, et järeldada, kas tegemist on riigi vahendite kasutamisega aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses (63).
(99)
Mis puutub meetme seostamisse Belgia riigiga, siis on selge, et ühistute tagatisskeemi ei saa käsitada direktiivi 94/19/EÜ ülevõtmisena. Asjaomase direktiiviga on liikmesriikidelt nõutud üksnes krediidiasutuste hoiuste tagamise skeemi kasutuselevõtmist ning selle artiklis 2 on selgelt sätestatud, et hoiuste tagamise skeemidega ei hüvitata vahendeid, mis on määratletud omavahenditena. Kui liikmesriik otsustab kehtestada muid hüvitisskeeme, mis tagavad muid finantstooteid, ei tulene asjaomane otsus liidu õigusest, vaid kujutab liikmesriigi enda algatust (64). Ühtlasi märgib komisjon, et Belgia viitab küll investeeringute tagamise skeemidele, kuid see võrdlus ei ole asjakohane põhjusel, et viidatud skeemide eesmärk ei ole katta investeeringuriske. Nagu põhjenduses 21 on juba kirjeldatud, on asjaomaste skeemidega nähtud investoritele ette hüvitis juhuks, kui investeerimisettevõte ei suuda investori vara tagastada näiteks pettuse või ettevõtte süsteemides tekkinud probleemide tõttu.
Valikuline eelis
(100)
Komisjoni järelduse kohaselt andis ühistute tagatisskeem Arcole eelise. Euroopa Kohus on nõustunud, et ettevõtetele võib anda eelise kapitalile suurema juurdepääsu vormis, kui liikmesriigis investorite kasuks võetud meede suurendab viimaste soovi paigutada oma raha sihipärastesse investeerimisprojektidesse (65). Käesoleval juhul aitas meede Arco kontsernil säilitada olemasoleva kapitali, veendes ühistu osanikke mitte lahkuma - võttes arvesse Lehman Brothersi pankroti järgset erilist närvilisust turul, kujutas see eriti märkimisväärset eelist (66). 21. jaanuaril 2009 avaldas Arco oma veebisaidil Belgia valitsuse pressiteate, mille eesmärk oli oma osanikke rahustada. See näitab selgelt, et võimalus rahustada investoreid kujutas endast Arco jaoks olulist eelist. Seoses sellega märgib komisjon, et Arcopari 2008. aasta suvel avaldatud prospektis (67) juhiti tähelepanu ka riskile, mida rahandusühistust lahkuvad füüsilisest isikust partnerid võivad endaga kaasa tuua (68) (69).
(101)
Ka on meede selgelt valikuline. Esiteks kehtib see üksnes ühe rahandusühistu osanike ja mitte konkureerivate ettevõtete investeerimistoodete omanike suhtes. Ettevõtted, kes pakkusid konservatiivseid võlakirju, või rahaturufondid või kapitaligarantiiga investeerimisfondid ei saanud seega pakkuda oma klientidele sarnast tagatist. Belgia sõnul on rahandusühistute eraisikutest osanike osakud sisuliselt samastatavad hoiustega (70). Mitu Belgia esitatud asjaolu viitab aga ühistutele üldiselt ja mitte rahandusühistutele. Lisaks ei sisalda Belgia esitatud rahandusühistute osakute kirjeldus ühtegi viidet asjakohasele teabele, nagu riskid, millega on seotud nimetatud vahenditesse (71) investeerimine, mida hoiuste puhul ei ole.
(102)
Meetme valikuline olemus väljendub ka siis, kui võrdleme rahandusühistute kohtlemist muude tegevusloaga mitterahanduslike ühistute kohtlemisega. Belgia tugineb rahandusühistute füüsilisest isikust partnerite erikohtlemise õigustamiseks Paint Graphose kohtuotsusele. Paint Graphose puhul on tegemist eelotsusetaotlusega, mille esitas Itaalia kohtuasutus, kes soovis teada, kas tootja- ja tööühistute maksusoodustused on samastatavad riigiabiga aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses. Otsuses järeldas kohus, et maksusoodustust tuleb hinnata riigiabi nelja kumulatiivse kriteeriumi valguses ning andis üksikasjalikumaid juhiseid eriti selle kohta, mil viisil tuleb hinnata valikulise eelise olemasolu maksusoodustuse puhul (72). Kohus kinnitas, et vaja on teha kindlaks järgmine: i) kas maksusoodustus võib olla õigustatud maksusüsteemi eriliste tunnustega, (73) ii) kas on olemas asjakohased kontrolli- ja järelevalvemenetlused, (74) iii) kas maksusoodustus oli proportsionaalne ega ole läinud vajalikust kaugemale (75).
(103)
Komisjoni arvates ei ole Belgia argumentatsioon vastuvõetav, kuna antud eelise olemus on sisuliselt erinev kohtu uuritud eelisest Paint Graphose kohtuasjas. Belgia võetud meede sisaldab eelise andmist, mitte maksu- ega lõivuvabastust. Seepärast ei saa kolmeetapilist analüüsi, millest kohus lähtus maksusoodustuse või -vabastuse valikulisuse hindamisel, käesoleval juhul kasutada.
(104)
Kuid isegi kui Paint Graphose kohtuotsust saaks vaadeldava meetme puhul kasutada, on viimane oma eriomastest tunnustest lähtuvalt valikuline.
(105)
Esmalt märgib komisjon, et Paint Graphose juhtumis käsitletakse kõiki tootmis- ja töö ühistuid, mitte vaid ühte üsna piiratud allsektorit, nagu seda on rahandusühistute sektor. Kui „päris” ühistutele tuleks näha ette erikohtlemine (nagu väidab Belgia), siis peaks see kehtima kõigi tegevusloaga ühistute suhtes. Pelgast asjaolust, et meede piirdub rahandusühistutega, piisab meetme käsitamiseks valikulisena.
(106)
Teiseks märgib komisjon, et Belgia arvates olid justkui õigustatud rahandusühistute täiendavad eelised alates 10. oktoobrist 2008. Komisjon juhib tähelepanu asjaolule, et enne nimetatud kuupäeva kehtis tunnustatud ühistute suhtes sooduskohtlemine, mis tulenes nende eristaatusest ja mis seisnes maksuvabastuses (76). Komisjon ei võta käesolevas otsuses seisukohta selle kohta, kas maksusoodustus oli proportsionaalne või mitte, vaid leiab, et mitte miski ei õigusta seda, et äkki - 10. oktoobril 2008 - kehtestati rahandusühistute staatusega äriühingutele täiendav hüvitis või kaitse.
(107)
Viimaks kui komisjon analüüsikski olukorda Paint Graphose kohtuotsusest lähtuvalt, nagu seda soovib Belgia, siis leiab ta, et mitte miski ei õigusta 100 % tagatise andmist Arco (mis koosnes osaühingutest) füüsilisest isikust partneritele (Paint Graphose kohtuotsuse i osa). Belgia äriühinguõiguse üldeeskirjade taustal oleksid Arco füüsilisest isikust partnerid osaühingu staatust arvestades pidanud olema teadlikud asjaolust, et likvideerimise korral võivad nad kaotada kogu oma kapitali (77). Muu hulgas ei ole rahandusühistu füüsilisest isikust partnerite märgitud kapitali sajaprotsendiline kaitsmine proportsionaalne meede (Paint Graphose kohtuotsuse analüüsi iii osa) niivõrd, kuivõrd tegemist oli osanike kaitsmisega kõigi ohtude eest. Sellega tekitati põhjendamatu eelis ettevõtetele, mille osanikud oldi (78).
Konkurentsimoonutused ja liikmesriikide vahelise kaubanduse kahjustamine
(108)
Ühistute tagatisskeem annab rahandusühistutele eelise, mida jaeinvesteerimistoodete pakkujatel ega mitterahandusühistutest tegevusloaga ühistutel ei olnud. Tänu sellele sai Arco oma turuosa kauem säilitada. Arco ei kannatanud kapitali väljavoolu käes - kui, siis hiljem ja väiksemas ulatuses, kui oleks toimunud meetme puudumisel. Seepärast võib väita, et teised ettevõtted, kes pidid saama konkurentsitingimustes hakkama oma jõududega ega saanud loota ühistute tagatisskeemi eelistele, jäid ilma kapitalist, mida oleks saanud investeerida. Seega moonutas ühistute tagatisskeem konkurentsi (79).
(109)
Kui liikmesriik annab mõnele ettevõttele abi, võib ettevõttesisene tegevus püsida või edasi areneda viisil, mis vähendab muude liikmesriikide ettevõtete võimalusi turule (tugevamalt) siseneda (80). Võttes arvesse investeerimistoodete rahvusvaheliste pakkujate rohkust Belgia turul, võib väita, et meede avaldas ilmselgelt mõju kogu liidu kaubandusele.
Järeldus
(110)
Lähtuvalt põhjendustes 91-109 esitatud analüüsist järeldab komisjon, et riigi vahendeid hõlmav ühistute tagatisskeem kujutab valikulist eelist Arco jaoks, moonutab konkurentsi ja avaldab mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele. Seega on täidetud kõik riigiabi kriteeriumid. Kõik nimetatud tegurid olid olemas hiljemalt kuninga dekreedi vastuvõtmise päeval 10. oktoobril 2011. Meetmega loodud eelis oli aga olemas alates meetme väljakuulutamisest 10. oktoobril 2008. Riigiabi kokkusobivuse analüüsimiseks ning vajaduse korral abi abisaajatelt tagasinõudmiseks tuleb võtta arvesse eelise kogusummat.
4.4. Abi kokkusobivus
(111)
Olles sätestanud, et ühistute tagatisskeem kujutab riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, tuleb komisjonil kindlaks teha, kas abi võib pidada siseturuga kokkusobivaks.
(112)
Aluslepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt on igasugune riigiabi siseturuga kokkusobimatu ning seega keelatud, v.a aluslepinguga ette nähtud erandid. Lõigetes 2 ja 3 määratletakse seejärel siseturuga kokkusobivad abiliigid.
(113)
Artikli 107 lõikes 2 on loetletud riigiabikategooriad, mille puhul kehtib keelupõhimõttest automaatne erand; ühistute tagatisskeem ei kuulu ühessegi loetletud kategooriasse.
(114)
Artikli 107 lõikes 3 on loetletud mitmed riigiabikategooriad, mida võib pidada siseturuga kokkusobivaks. Teoreetiliselt võiks olla kohaldatav selle punkt b või c.
(115)
Seoses artikli 107 lõike 3 punktiga c on komisjon vastavates suunistes selgitanud, mil viisil kavatsetakse asjaomase sätte erandit teatavate abikategooriate suhtes kohaldada. Samas märgib komisjon, et meede ei kuulu ühessegi suunistega hõlmatud abikategooriasse. Lisaks ei ole ei Belgia ega Arco esitanud ühtki viidet ühishuvi pakkuvale eesmärgile, mis võimaldaks asjaomasele sättele tugineda. Seega peaks komisjon uurima meetme võimalikku kokkusobivust üksnes aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b alusel.
(116)
Aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b kohta märgib komisjon, et Belgia rõhutas, et kui komisjon peaks järeldama, et ühistute tagatisskeem kujutab riigiabi, tuleks abi käsitada siseturuga kokkusobivana nimetatud sätte tähenduses. Viimane võimaldab pidada abi siseturuga kokkusobivaks, kui see on vajalik mõne liikmesriigi majanduses tõsise häire kõrvaldamiseks.
(117)
Samal ajal eeldab aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkt b liikmesriigi majanduses tõsise häire kõrvaldamise küsimuse piiravat tõlgendamist. Häire peab mõjutama liikmesriigi majandust tervikuna, mitte üksnes teatavat piirkonda või piirkonna osa (81).
(118)
Finantskriisi esimese kulminatsioonihetke ajal 2008. aasta augustis otsustas komisjon 2008. aasta pangandusteatises, et aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b võib võtta aluseks finantsasutuste probleemide lahendamiseks võetud meetmete hindamisel (82).
(119)
Finantssektoriväliselt töötas komisjon ühtlasi aluslepingu artikli 107 lõike 3 punktile b toetudes välja ühenduse riigiabi meetmete ajutise raamistiku praeguses finants- ja majanduskriisis rahastamisele juurdepääsu toetamiseks (83). Nimetatud raamistik ei ole käesoleva meetme puhul paraku kohaldatav. Selles käsitletakse reaalmajandust, võimaldades liikmesriikidel võtta asjakohaseid meetmeid selliste ettevõtete juurdepääsu parandamiseks rahastamisele, kes soovivad investeerida finantskriisi ajal (see on ajal, kui pankadest rahastamine oli raskendatud). Arco probleemid ei ole seotud rahaliste vahendite saamisega pangandussektorist, vaid varadega (Dexia aktsiad), mille väärtust tuli hinnata väiksemaks. Lisaks ei kuulu ühistute tagatisskeem, millega tagatakse võlainstrument 100 % ulatuses, mitte ühessegi selle punktis 4.3 nimetatud abikategooriasse.
(120)
Et rahandusühistud ei ole finantsasutused 2008. aasta pangandusteatise tähenduses, (84) tuleb abi hinnata vahetult aluslepingu valguses. Aluslepingu artikli 107 lõikes 3 määratletud üldiste kokkusobivuskriteeriumide täitmiseks peab meede olema kooskõlas järgmiste tingimustega (85):
a) asjakohasus : abi peab olema sihipärane, et saavutada tõhusalt püsiv eesmärk kõrvaldada liikmesriigi majanduses tõsine häire; sellega ei ole tegemist, kui meede ei ole häire kõrvaldamiseks asjakohane;
b) vajalikkus : meede peab nii suuruse kui ka vormi mõistes olema eesmärgi saavutamiseks vajalik. Seega peab abisumma piirduma eesmärgi saavutamiseks minimaalse vajaliku suurusega ning vorm peab olema häire kõrvaldamiseks sobivaim;
c) proportsionaalsus : meetme kasulik mõju peab piisaval määral hüvitama konkurentsimoonutuse, et viimane piirduks meetme eesmärkide saavutamiseks minimaalselt vajalikuga.
(121)
Mis puutub meetme asjakohasusse, siis märgib komisjon, et rahandusühistute mõju majandusele tervikuna on täielikult erinev klassikaliste pankade omast, kes puutuvad kokku hoiuste väljavooluga. Olukorras, kus panga kõik hoiustajad otsustavad oma raha ühel ajal välja võtta, on pank sunnitud lühikese aja jooksul kogu oma mittelikviidse vara (kiirmüügi korras) võõrandama ning sellel oleksid väga tõsised tagajärjed reaalmajandusse laenamisele ning lumepalliefektina võib tekkida varade hindade vähenemine. Rahandusühistud aga reaalmajandusele laenamisega ei tegele. Samuti on neil õigus partnerite lahkumist põhikirja alusel piirata, (86) tänu millele on põhimõtteliselt võimalik vältida igasugust aktivate korrapäratut võõrandamist. Viimati nimetatud tegur tõstab esile olulise erinevuse hoiuste ja osanike osakute vahel nende mõju seisukohast süsteemile.
(122)
Samuti on selge, et õiguslikust seisukohast on rahandusühistute partnerid osaühingute osanikud. Nimetatud staatusest tulenevalt on rahandusühistute füüsilisest isikust partneritel õiguslikult sätestatud risk oma investeeringust osaliselt või täielikult ilma jääda. Seoses sellega juhib komisjon tähelepanu ka asjaolule, et Belgia keskpanga juht ei kinnitanud rahandusühistute osakute samastatavust krediidiasutuse hoiustega (87).
(123)
Ühtlasi märgib komisjon, et üksuste pankroti või likvideerimise korral on rahandusühistute füüsilisest isikust partnerite (88) nn kaskaadstruktuur krediidiasutuse hoiuseomanike omast väga erinev. Krediidiasutused on reguleeritud üksused ning teatava kapitalihulga olemasolu jälgib vastav järelevalveasutus. Asjaomane kapital täidab pankroti või likvideerimise korral nn esimese puhvri ülesannet. Rahandusühistute osanikel ei ole ühtegi sellelaadset kaitsesüsteemi. Pankroti või likvideerimise korral on nemad esimesed ohvrid.
(124)
Lähtudes põhjendustes 121-123 esitatud põhjustest, teeb komisjon järelduse, et ühistute tagatisskeem kaitseb üksnes rahandusühistuid ja nende füüsilisest isikust partnereid tehtud investeeringute kaotamise eest. Tegemist ei ole aga asjakohase meetmega Belgia majanduses tõsise häire kõrvaldamiseks.
(125)
Mis puutub meetme vajalikkusesse, siis meenutab komisjon, et Belgia oli juba võtnud olulisi meetmeid tõsise häire ärahoidmiseks oma majanduses. Kehtestatud oli juba muid meetmeid finantsstabiilsuse ja eriti pankade ja teiste finantseerimisasutuste stabiilsuse säilitamiseks, millesse rahandusühistud investeerisid. Belgia hoiuste tagamise skeem kaitses hoiuseid kuni 100 000 euro ulatuses, samuti oli Belgia andnud abi Fortise, KBC, Dexia ja Ethiase rekapitaliseerimiseks, teinud likviidsussüste, võtnud allahinnatud vara suhtes toetus- ja ad hoc meetmeid. Komisjon järeldab, et puudub vajadus kaitsta rahandusühistute, mis on lõppkokkuvõttes osaühingud, teatavaid füüsilisest isikust partnereid.
(126)
Seoses Belgia keskpanga juhi kirjaga, millele Belgia tähelepanu juhtis, märgib komisjon, et see on saadetud 2011. aasta oktoobris ehk meetme väljakuulutamisest oluliselt hiljem (10. oktoober 2008) ning selles ei ole öeldud, et meede oli vajalik tõsise häire ärahoidmiseks Belgia majanduses, vaid üksnes seda, et see võimaldaks piirata (süsteemse) kriisi halbu tagajärgi (89). Finantsstabiilsuse komisjoni kirja kohta märgib komisjon, et selles käsitletakse üksnes hoiuste tagamise skeemi tagatiskatte suurendamist ja tagatisskeemi kasutuselevõtmist 21. kategooria kindlustustoodetele.
(127)
Meetme proportsionaalsuse kohta märgib komisjon, et meetme ülesehitus ei paku piisavat kaitset kahjuliku valiku eest (90). Ühistute tagatisskeemi vabatahtlikkus kombineerituna elujõulisuse testi ilmselge puudumisega loob stiimuli, et liituda skeemiga niipea, kui ollakse veendunud tagatise realiseerimises. Asjaomase stsenaariumi puhul võib abisaaja kasutada tagatist, kuid vältida enamiku tagatistasude maksmisest kuni viimase hetkeni enne likvideerimist.
(128)
Samuti leiab komisjon, et ühistute tagatisskeem moonutab põhjendamatult turu normaalset toimimist. Meede võimaldas Arcol kaitsta oma turupositsiooni jaefinantstoodete pakkujana, mis mõjutas või oleks võinud mõjutada negatiivselt Arco konkurentide turuosasid ja kasumilikkust, sest nemad ei saanud ühistute tagatisskeemist kasu.
(129)
Kokkuvõttes ei saa pidada meedet siseturuga kokkusobivaks, sest see ei ole asjakohane, vajalik ega proportsionaalne aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b tähenduses ega kuulu ühegi muu sätte alla, millega reguleeritakse riigiabi kokkusobivust siseturuga.
4.5. Abi arvutamine
(130)
Selleks et arvutada välja eelis, mis tuleb Arcolt tagasi nõuda, võtab komisjon arvesse järgmiseid parameetreid ja asjaolusid (91):
-
Arco põhikirjas kehtestatud maksimaalne kapitali väljavoolu summa, mis on piiratud 10 % kogukapitalist või 10 % osanike baasist (92);
-
asjaolu, et ühistute tagatisskeem hõlmas üksnes füüsilisest isikust partnereid;
-
ühistute tagatisskeemi eriline ülesehitus - ühelt poolt vabatahtlikkus, mis jättis rahandusühistutele vabaduse selles osaleda või mitte, ning teiselt poolt avatus suure pankroti- või likvideerimisohuga rahandusühistutele (käesoleval juhul kinnitati üsna pea pärast Arcofini, Arcopari ja Arcoplusi vastuvõtmist skeemi, s.o 8. detsembril 2011 toimunud üldkoosolekutel, nende juhtkonna ettepanek alustada äriühingute vabatahtlikku likvideerimist);
-
asjaolu, et ammu enne seda, kui Arco läks vabatahtlikule likvideerimisele, oli ta tõsistes finantsraskustes, kuna, nagu on märgitud põhjendustes 38, 44 ja 82, oli ta investeerinud väga suures ulatuses Dexia aktsiatesse. Dexia oli aga pank, mida 2008. aasta sügisel olid sunnitud pankrotist päästma Belgia, Prantsusmaa ja Luksemburgi riigid ning igasugune Dexia aktsiate väärtuse oluline langus kahjustas Arco rahalist positsiooni, eeskätt seeläbi, et viimane oli rahastanud oma osalemist Dexia päästmisel Dexia võlgade osalise ülevõtmise kaudu;
-
asjaolu, et 2011. aastal oli Arco maksnud liitumistasu ja tasunud aastase tagatistasu.
(131)
Arco saadud eelis seisnes kaitses kapitali väljavoolu eest, mida ta ei oleks suutnud vastasel korral teisiti peatada, kui kohaldades oma põhikirja sätteid, mis piiravad kapitali väljaviimist 10 % ja osanike lahkumist 10 % (93). Kapitali väljavool või osanike lahkumine sellises ulatuses oleks olnud võimalik, kui Arco oleks sattunud ülemäärasesse võlgnevusse või alustanud likvideerimis- või pankrotimenetlust, olgu siis objektiivsetel põhjustel või subjektiivsematel põhjustel, nagu teatavatel muudel hoiuste massilise väljavõtmise juhtudel (94). See oleks võinud juhtuda niipea, kui osanike arvates ei oleks enam tegemist olnud usaldusväärsete investeeringutega, näiteks Arco liigsete finantsraskuste või Dexia turuväärtuse tõttu.
(132)
Arco saadud eelise väljaarvutamisel kasutab komisjon konservatiivset lähenemist, (95) võttes arvesse võimalikku kapitali väljavoolu vaid ühel ja mitte mitmel perioodil aastas. Tulemus peaks kajastama ühistute tagatisskeemi minimaalset mõju, ehkki tegelikkuses võis tagatis hoida ära mitut kapitali väljavoolulainet või lahkumist kuni lubatud maksimummäärani. Arco põhikirjas on lubatud keelata kapitali väljavool, kui on juba välja võetud 10 % kapitalist või lahkunud 10 % osanikest. Abisumma väljaarvutamisel eeldab komisjon, et Arco oleks teinud tõhusaima valiku ehk valiku, mis oleks võimaldanud säilitada võimalikult palju kapitali. Osanike lahkumise puhul võtab komisjon aluseks kõige väiksema füüsilisest isikust partnerite arvu eelise andmise ajal (algusega 10. oktoobrist 2008), mis on omakorda konservatiivne hüpotees, ning arvutab iga osaniku keskmise kapitali vastaval aastal. Kapitali väljavoolu puhul võtab komisjon samuti aluseks aasta, mil kapitali tase oli madalaim.
(133)
Samuti võtab komisjon arvesse asjaolu, et meetmega antud eelis vähenes osaliselt seepärast, et kolmest õiguslikust üksusest (Arcopar, Arcofin ja Arcoplus) koosnev Arco pidi maksma ühekordse liitumistasu ja aastase tagatistasu, olenemata asjaolust, et need tehti alles 2011. aasta sügisel vahetult enne Arco vabatahtlikku likvideerimist.
(134)
Seega võrdub meetmega antud eelis järgmiste arvutuste põhjal saadud väiksema summaga: a) 10 % selle aasta kapitalist, mil kapitali tase oli kõige väiksem ajavahemikus 10. oktoobrist 2008 kuni 8. detsembrini 2011, millest arvestatakse maha tasude kogusumma; b) 10 % kõige väiksemast osanike arvust ajavahemikus 10. oktoobrist 2008 kuni 8. detsembrini 2011, mis korrutatakse iga osaniku keskmise kapitaliga samal aastal, miinus makstud tasude kogusumma.
(135)
Kuna investorite kapitali väljavõtmise tõenäosus absoluutarvudes kasvab ajaga, muudab see saadud eelise eest intressi arvutamise raskemaks. Et tagada Arco saadud eelise täielik kõrvaldamine ning liikmesriikide võimalus kasutada operatiivset meetodit sissenõudmise suhtes kohaldatava intressimäära arvutamiseks, (96) leiab komisjon, et eelis oli tervikuna kättesaadav vähemalt alates 8. detsembrist 2011 ning palub seega arvestada sissenõutavatelt summadelt intresse alates 8. detsembrist 2011 kuni nende tegeliku tagasisaamiseni.
(136)
Abi arvutamise kontrollimiseks palub komisjon Belgial esitada nimekiri Arcopari, Arcofini ja Arcoplusi vastavate osanike arvu kohta (registreerituna iga aasta lõpus) ajavahemikus 10. oktoobrist 2008 kuni 8. detsembrini 2011.
(137)
Lisamärkustes, mille Belgia pädevad asutused esitasid rohkem kui poolteist aastat pärast menetluse algatamise otsuste kohta märkuste esitamise tähtpäeva, ei esitata uusi sisulisi tegureid. Nendes rõhutatakse, et komisjon ei saa keelata füüsilisest isikust partneritele antud tagatise realiseerimist. Nende sõnul ei saa komisjon sundida liikmesriiki ühistute tagatisskeemi alusel tehtud makseid peatama ega füüsilisest isikust partneritele tehtud makseid tagasi nõudma.
(138)
Oma märkuste toetamiseks väidavad Belgia pädevad asutused, et füüsilisest isikust partnerid ei ole ettevõtted aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, mistõttu ei avalda tagatise realiseerimine füüsilisest isikust partnerite kasuks mingit mõju Arcole ega Belgia riigi võimalustele abi tagasi nõuda.
(139)
Vastuseks märgib komisjon, et käesoleva otsuse alusel sissenõudmisele kuuluvate summade näol on tegemist Arcole antud abiga.
(140)
Komisjon toob välja, et riigi kohustamiseks abi tühistada piisab pelgalt asjaolust, et riigi antud abi ei ole kokkusobiv siseturuga aluslepingu artikli 108 lõike 2 tähenduses (97). Seega ei saa Belgia pädevad asutused väita, et keeld realiseerida tagatist, mida käsitatakse siseturuga kokkusobimatuna, on vastuolus liidu õigusega.
(141)
Seega pidid nad järgima menetluse algatamise otsuses sätestatud kohustust peatada vaadeldava meetme igasugune elluviimine, st kõik väljamaksed.
(142)
Seepärast on ühtlasi õigustatud, et Belgia peaks jätkuvalt hoiduma mis tahes väljamaksete tegemisest selle meetme alusel.
Järeldus
(143)
Komisjon leiab, et ühistute tagatisskeem kujutab endast riigiabi äriühingutele Arcopar, Arcofin ja Arcoplus, mida Belgia on andnud ebaseaduslikult ning ELi toimimise lepingu artikli 108 lõiget 3 rikkudes. Seega tuleb Belgial tühistada õigusakt, millel ühistute tagatisskeem põhineb (eeskätt 14. aprilli 2009. aasta seadus ja 10. oktoobri 2011. aasta kuninga dekreet) ning nõuda Arcoparile, Arcofinile ja Arcoplusile antud eelis tagasi,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Tagatisskeem, mille Belgia kehtestas ebaseaduslikult ARCO rahandusühistute, eeskätt Arcofini, Arcoplusi ja Arcopari kasuks, rikkudes ELi toimimise lepingu artikli 108 lõiget 3, ei ole siseturuga kokkusobiv.
Artikkel 2
1. Belgial tuleb artiklis 1 nimetatud kokkusobimatu abi abisaajatelt sisse nõuda. Abisumma on järgmiste arvutuste põhjal saadud väiksem summa:
a)
10 % selle aasta kapitalist, mil kapitali tase oli kõige madalam ajavahemikus 10. oktoobrist 2008 kuni 8. detsembrini 2011, millest arvestatakse maha juba makstud tasude kogusumma, või
b)
10 % kõige väiksemast osanike arvust ajavahemikus 10. oktoobrist 2008 kuni 8. detsembrini 2011, mis korrutatakse igale osanikule kuuluva keskmise kapitaliga samal aastal, miinus juba makstud tasude kogusumma.
2. Tagasinõutavatelt summadelt arvestatakse intresse alates 8. detsembrist 2011 kuni nende tegeliku tagasisaamiseni.
3. Intresse arvutatakse liitintressina vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 794/2004 (98) V peatükile.
4. Alates käesolevast otsusest teatamise kuupäevast hoidub Belgia jätkuvalt tegemast väljamakseid artiklis 1 osutatud abimeetme alusel.
Artikkel 3
1. Belgia lõpetab artiklis 1 osutatud abimeetme elluviimise määral, mil see on kokkusobimatu siseturuga.
2. Artiklis 1 osutatud abi tuleb tagasi nõuda viivitamata ja tõhusalt.
3. Belgia tagab käesoleva otsuse täitmise nelja kuu jooksul alates selle teatavaks tegemisest.
Artikkel 4
1. Kahe kuu jooksul alates käesoleva otsuse teatavaks tegemisest esitab Belgia komisjonile järgmise teabe:
a)
käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud ja kavandatud meetmete üksikasjalik kirjeldus;
b)
dokumendid, mis tõendavad, et abisaajatele on antud korraldus abi tagasi maksta.
2. Belgia teavitab komisjoni käesoleva otsuse täitmiseks võetud riigisiseste meetmete rakendamisest, kuni artiklis 1 osutatud abi on lõplikult tagastatud. Belgia edastab komisjoni taotlusel viivitamata teabe käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud ja kavandatud meetmete kohta. Ta esitab ka üksikasjalikud andmed abisaajatelt juba tagasi saadud abisummade ja intresside kohta.
Artikkel 5
Käesolev otsus on adresseeritud Belgia Kuningriigile.
Brüssel, 3. juuli 2014