SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/2302
ze dne 25. listopadu 2015
o souborných cestovních službách a spojených cestovních službách, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU a o zrušení směrnice Rady 90/314/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 90/314/EHS (3) stanoví řadu důležitých práv spotřebitelů, pokud jde o souborné služby pro cesty, zejména s ohledem na požadavky na informace, odpovědnost obchodníků ve vztahu k poskytování souborných služeb a ochraně pro případ platební neschopnosti pořadatele nebo prodejce. Legislativní rámec je však třeba přizpůsobit tržnímu vývoji, aby lépe vyhovoval vnitřnímu trhu, a odstranit nejasnosti a mezery v legislativě.
(2)
Cestovní ruch hraje v hospodářství Unie důležitou úlohu a souborné služby pro cesty, pobyty a zájezdy (dále jen „souborné služby“) mají na trhu cestovního ruchu velký podíl. Od přijetí směrnice 90/314/EHS doznal tento trh značných změn. Vedle tradičních způsobů prodeje výrazně vzrostl význam internetu coby prostředku k nabízení či prodeji cestovních služeb. Kombinace cestovních služeb již nemají podobu pouze tradičních předem stanovených souborných služeb, naopak jsou často sestavovány podle potřeb zákazníka. Právní status mnohých z těchto kombinací cestovních služeb je buď nejasný, nebo se na ně směrnice 90/314/EHS jednoznačně nevztahuje. Cílem této směrnice je přizpůsobit rozsah ochrany tomuto vývoji, zvětšit transparentnost a poskytnout cestujícím a obchodníkům větší právní jistotu.
(3)
Podle čl. 169 odst. 1 a odst. 2 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) přispívá Unie k dosažení vysoké úrovně ochrany spotřebitele prostřednictvím opatření přijatých podle článku 114 Smlouvy o fungování EU.
(4)
Směrnice 90/314/EHS ponechává členským státům široký prostor, pokud jde o provedení ve vnitrostátním právu. Mezi jejich právními předpisy proto přetrvávají výrazné rozdíly. Právní roztříštěnost zvyšuje náklady podniků a ztěžuje situaci těm, které hodlají podnikat v zahraničí, což ve svém důsledku pro spotřebitele znamená užší výběr.
(5)
Podle čl. 26 odst. 2 a článku 49 Smlouvy o fungování EU zahrnuje vnitřní trh prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží a služeb a svoboda usazování. Harmonizace práv a povinností, jež vyplývají ze smluv o souborných službách pro cesty a o spojených cestovních službách, je nutná k tomu, aby byl pro spotřebitele v této oblasti vytvořen skutečný vnitřní trh se správně nastavenou rovnováhou mezi vysokou úrovní ochrany spotřebitele a konkurenceschopností podniků.
(6)
Přeshraniční potenciál trhu se soubornými službami pro cesty není v současné době v Unii bezezbytku využit. Rozdíly v pravidlech pro ochranu cestujících v různých členských státech odrazují jak cestující od koupě souborných služeb a spojených cestovních služeb v jiném členském státě, tak pořadatele a prodejce od prodeje těchto služeb v jiném členském státě. Aby mohli cestující a obchodníci plně využívat výhod vnitřního trhu a zároveň byl zajištěn vysoký stupeň ochrany spotřebitele v celé Unii, je nutné více sblížit právní předpisy členských států o souborných službách a spojených cestovních službách.
(7)
Většina cestujících, kteří si pořizují souborné služby nebo spojené cestovní služby, jsou spotřebitelé ve smyslu práva Unie na ochranu spotřebitele. Není ovšem vždy snadné rozlišit mezi spotřebiteli a zástupci malých podniků nebo profesionály, kteří si cesty pro účely svého podnikání či profese rezervují týmiž rezervačními prostředky jako běžní spotřebitelé. Tito cestující mnohdy vyžadují podobný stupeň ochrany. Naopak existují společnosti nebo organizace, které zařizují cesty na základě obecné smlouvy, která je často uzavírána pro řadu cestovních služeb na konkrétní období, například s cestovní agenturou. U cest tohoto typu se nevyžaduje týž stupeň ochrany jako u spotřebitelů. Neuskutečňuje-li se tedy cesta na základě obecné smlouvy, měla by se tato směrnice vztahovat na osoby na pracovních cestách, včetně osob vykonávajících svobodná povolání, osob samostatně výdělečně činných nebo jiných fyzických osob. S cílem zamezit záměně s definicí výrazu „spotřebitel“ používaného v jiných právních předpisech Unie, by se osoby chráněné podle této směrnice měly označovat jako „cestující“.
(8)
Cestovní služby lze kombinovat mnoha různými způsoby, za souborné služby je proto vhodné považovat veškeré kombinace cestovních služeb vykazující znaky, které si cestující obvykle spojují se soubornými službami, zejména situace, kdy jsou samostatné cestovní služby kombinovány do jediného cestovního produktu, za jehož řádné poskytnutí odpovídá pořadatel. Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie (4) by nemělo hrát roli, zda ke kombinaci cestovních služeb došlo před vlastním kontaktem s cestujícím, na jeho žádost či na základě jím provedeného výběru. Tytéž zásady by měly platit bez ohledu na to, zda je rezervace provedena obchodníkem v obchodních prostorech, nebo přes Internet.
(9)
Pro přehlednost by se mělo rozlišovat mezi na jedné straně soubornými službami a na druhé straně spojenými cestovními službami, u nichž obchodníci přes Internet nebo v obchodních prostorech cestujícímu pomáhají opatřit si cestovní služby, v důsledku čehož cestující uzavře smlouvy s různými poskytovateli cestovních služeb, a to i pomocí propojených rezervačních procesů, přičemž taková služba nevykazuje znaky souborných služeb a nebylo by namístě u ní uplatňovat veškeré povinnosti, které se na souborné služby vztahují.
(10)
S ohledem na vývoj na trhu je třeba upřesnit definici souborných služeb na základě alternativních objektivních kritérií, která se převážně týkají způsobu, jakým jsou cestovní služby nabízeny nebo pořizovány a kdy mohou cestující důvodně předpokládat, že budou touto směrnicí chráněni. Jedná se například o situaci, kdy jsou pro tutéž cestu nebo pobyt kupovány na jediném prodejním místě různé typy cestovních služeb a tyto služby byly vybrány předtím, než cestující souhlasí se zaplacením, to jest v rámci téhož rezervačního procesu, nebo kdy jsou takové služby nabízeny nebo účtovány za souhrnnou nebo celkovou cenu, jakož i o situaci, kdy jsou takové služby inzerovány nebo prodávány pod názvem „souborné služby“ nebo pod podobným názvem naznačujícím úzkou vazbu mezi danými cestovními službami. Za takový podobný název by bylo možné považovat například spojení „kombinovaná nabídka“, „all inclusive“ či „vše v jednom“.
(11)
Mělo by se též jasně stanovit, že cestovní služby kombinované po uzavření smlouvy, jíž obchodník opravňuje cestujícího, aby si zvolil z nabídky různých typů cestovních služeb - jak tomu bývá například u dárkových poukazů na souborné služby -, jsou soubornými službami. Kombinace cestovních služeb by se dále měla považovat za souborné služby, při nichž si obchodníci předávají jméno cestujícího, jeho platební údaje a e-mailovou adresu a kdy je jiná smlouva uzavřena do 24 hodin po potvrzení rezervace první cestovní služby.
(12)
Zároveň by se měly spojené cestovní služby odlišovat od cestovních služeb, které si cestující rezervují nezávisle, mnohdy v různé době, byť pro účely stejné cesty či pobytu. Spojené cestovní služby on-line by se rovněž měly odlišovat od propojených internetových stránek, jejichž účelem není uzavření smlouvy s cestujícím, a od odkazů, jimiž jsou cestující pouze obecně informováni o dalších cestovních službách, například když hotel nebo pořadatel akce na svých internetových stránkách uvede seznam všech subjektů poskytujících přepravu do místa konání zcela bez souvislosti s jakoukoli konkrétní rezervací, nebo když se používají k umístění reklamy na internetové stránky „cookies“ nebo metadata.
(13)
Měla by se stanovit zvláštní pravidla pro obchodníky v obchodních prostorech i přes Internet, kteří jsou cestujícím během jediné návštěvy či kontaktu s jejich prodejním místem nápomocni s uzavřením samostatných smluv s jednotlivými poskytovateli služeb, i pro internetové obchodníky, kteří například prostřednictvím propojených on-line rezervačních procesů cíleným způsobem zprostředkovávají pořízení alespoň jedné dodatečné cestovní služby od jiného prodejce, je-li smlouva uzavřena do 24 hodin po potvrzení první cestovní služby. Toto zprostředkování se bude často zakládat na obchodní vazbě mezi obchodníkem, který pořízení dodatečných cestovních služeb zprostředkovává, a jiným obchodníkem a zahrnovat finanční odměnu bez ohledu na metodu jejího výpočtu, jež se může zakládat například na počtu kliknutí nebo na obratu. Tato pravidla by se vztahovala například na situaci, kdy cestující při potvrzení rezervace první cestovní služby, například letu nebo jízdy vlakem, obdrží nabídku k rezervaci dodatečné cestovní služby, která je k dispozici ve zvolené destinaci, například hotelového ubytování, s odkazem na webovou stránku jiného poskytovatele služeb nebo zprostředkovatele, na níž lze rezervaci provést. Přestože tento způsob pořádání cest by neměl být soubornými službami ve smyslu této směrnice, při nichž za řádné poskytnutí všech cestovních služeb přebírá odpovědnost jediný pořadatel, představují takové spojené cestovní služby alternativní obchodní model, který často souborným službám blízce konkuruje.
(14)
Aby byla zajištěna spravedlivá hospodářská soutěž a ochrana cestujících, měla by se i na spojené cestovní služby vztahovat povinnost prokazatelně poskytnout dostatečné záruky, že budou vráceny platby a bude zajištěna repatriace cestujících v případě platební neschopnosti.
(15)
Koupě samostatné cestovní služby jako takové by neměla představovat souborné služby ani spojené cestovní služby.
(16)
Aby byla situace pro cestující přehlednější a mohli se informovaně rozhodovat mezi různými nabízenými cestovními režimy, mělo by se od obchodníků vyžadovat, aby jasným a výrazným způsobem uvedli, zda nabízejí souborné služby nebo spojené cestovní služby, a informovali o odpovídajícím stupni ochrany předtím, než cestující souhlasí se zaplacením. Obchodníkovo prohlášení o právní formě nabízeného cestovního produktu by mělo odpovídat skutečnosti. Neposkytují-li obchodníci cestujícím přesné informace, měly by zasáhnout příslušné kontrolní orgány.
(17)
Při určování toho, zda se jedná o souborné služby nebo spojené cestovní služby, by se měla posuzovat pouze kombinace různých typů cestovních služeb, například ubytování, přepravy osob autobusem, vlakem, lodí či letadlem a pronájmu motorových vozidel nebo některých typů motocyklů. Ubytování za účelem bydlení, i při dlouhodobých jazykových kurzech, by se nemělo považovat za ubytování ve smyslu této směrnice. Finanční služby jako například cestovní pojištění by neměly být považovány za samostatné cestovní služby. Kromě toho by se za samostatné cestovní služby neměly považovat služby, které jsou z podstaty součástí jiné cestovní služby. Jedná se například o přepravu zavazadel poskytovanou jako součást přepravy osob, drobné dopravní služby, jako je přeprava cestujících v rámci prohlídky s průvodcem nebo přeprava mezi hotelem a letištěm nebo železniční stanicí, strava, nápoje a úklid poskytované jako součást ubytování nebo přístup do místních zařízení určených pro hotelové hosty, jako je bazén, sauna, lázně nebo posilovna. Rovněž to znamená, že v případech, kdy je, na rozdíl od okružní plavby, poskytován nocleh jako součást přepravy cestujících po silnici, vlakem, lodí či letadlem, by se ubytování nemělo považovat za samostatnou cestovní službu, je-li hlavní složkou jednoznačně doprava.
(18)
Jinými službami cestovního ruchu, které z podstaty nejsou součástí přepravy osob, ubytování ani pronájmu motorových vozidel nebo některých typů motocyklů, mohou být například vstupenky na koncerty, sportovní události, výlety nebo akce zábavních parků, prohlídky s průvodcem, skipasy a pronájem sportovního vybavení, jako je lyžařská výstroj, nebo lázeňské procedury. Pokud jsou však tyto služby kombinovány pouze s jedním dalším typem cestovní služby, například s ubytováním, mělo by k vytvoření souborné služby nebo spojené cestovní služby dojít pouze tehdy, jestliže tyto služby představují významnou část hodnoty souborné nebo spojené cestovní služby, jsou inzerovány jako podstatná část cesty nebo pobytu nebo jiným způsobem představují podstatnou část cesty nebo pobytu. Pokud jiné služby cestovního ruchu tvoří alespoň 25 % hodnoty dané kombinace, měly by být považovány za významnou část hodnoty souborných služeb nebo spojených cestovních služeb. Je třeba upřesnit, že v případě doplnění dalších služeb cestovního ruchu, například k hotelovému ubytování rezervovaných jako samostatné služby po příjezdu cestujícího do hotelu, by se nemělo jednat o souborné služby. Nemělo by to vést k obcházení této směrnice v tom smyslu, že by pořadatelé nebo prodejci nabízeli cestujícím, aby si napřed zvolili další služby cestovního ruchu a poté jim bylo nabídnuto, že smlouva na tyto služby bude uzavřena až po zahájení poskytování první cestovní služby.
(19)
Vzhledem k tomu, že u krátkodobých cest potřeba ochrany cestujících tolik nevyvstává, a aby byli obchodníci ušetřeni zbytečné zátěže, neměla by se směrnice vztahovat na cesty trvající méně než 24 hodin, které nezahrnují ubytování, ani na souborné služby či spojené cestovní služby nabízené nebo zprostředkované příležitostně a na neziskovém základě pouze omezenému počtu cestujících. Do druhé jmenované skupiny mohou spadat například cesty, které pouze několikrát ročně organizují charitativní organizace, sportovní kluby nebo školy pro své členy a nejsou nabízeny široké veřejnosti. Náležité informace o této výjimce by měly být veřejně zpřístupněny, aby se zajistilo, že obchodníci a cestující budou řádně informováni o skutečnosti, že se tato směrnice na uvedené souborné služby nebo spojené cestovní služby nevztahuje.
(20)
Touto směrnicí by nemělo být dotčeno vnitrostátní smluvní právo v případě aspektů, které nejsou touto směrnicí upraveny.
(21)
Členským státům by v souladu s právem Unie měla být i nadále ponechána pravomoc uplatňovat ustanovení této směrnice v oblastech, které do oblasti její působnosti nespadají. Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo přijmout vnitrostátní právní předpisy, které odpovídají této směrnici nebo některým z jejích ustanovení, vztahující se na smlouvy, které nespadají do oblasti působnosti této směrnice. Členské státy mohou například ponechat v platnosti nebo přijmout odpovídající ustanovení týkající se určitých samostatných smluv na jednotlivé cestovní služby (například pronájem rekreačních obydlí) nebo souborných služeb a spojených cestovních služeb nabízených nebo zprostředkovávaných na neziskovém základě, omezené skupině cestujících a pouze příležitostně nebo souborných služeb a spojených cestovních služeb, které jsou poskytovány po dobu kratší než 24 hodin a které nezahrnují ubytování.
(22)
Hlavním určujícím znakem souborné služby je to, že jeden z obchodníků jakožto pořadatel odpovídá za řádné a úplné poskytnutí souborných služeb. Obchodník by měl vystupovat výhradně jako prodejce či prostředník bez pořadatelské odpovědnosti pouze v případech, kdy jako pořadatel souborných služeb vystupuje jiný obchodník, obvykle cestovní agentura s obchodními prostory nebo internetová cestovní agentura. Zda obchodník vystupuje u daných souborných služeb jako pořadatel, by se mělo odvíjet od jeho účasti na vytvoření souborných služeb, nikoli od toho, jak obchodník svou činnost označuje. Při rozhodování o tom, zda je obchodník pořadatelem nebo prodejcem, by nemělo být určující, zda obchodník vystupuje na straně dodávky, nebo jako zástupce jednající za cestujícího.
(23)
Směrnice 90/314/EHS umožnila členským státům určit, zda mají za řádné poskytování souborných služeb nést odpovědnost prodejci, pořadatelé, nebo prodejci i pořadatelé. Tato flexibilita vedla v některých členských státech k nejasnostem, pokud jde o to, který obchodník nese odpovědnost za řádné poskytování příslušných cestovních služeb. V této směrnici by proto mělo být vyjasněno, že za poskytování cestovních služeb zahrnutých do smlouvy o souborných službách pro cesty nesou odpovědnost pořadatelé, pokud vnitrostátní právní předpisy nestanoví, že odpovědnost nesou pořadatel i prodejce.
(24)
Za poskytnutí informací o souborných službách ještě před uzavřením smlouvy by měli společně s pořadatelem odpovídat i prodejci. Pro usnadnění komunikace, zejména v případech s přeshraničním prvkem, by cestující měli být schopni obrátit se na pořadatele i prostřednictvím prodejce, u nějž souborné služby zakoupili.
(25)
Před zakoupením souborných služeb by se cestujícím mělo dostat veškerých nutných informací, ať už prodej probíhá na dálku, v obchodních prostorech či jiným způsobem. Obchodník by měl při poskytování těchto informací brát ohled na zvláštní potřeby cestujících zranitelnějších v důsledku svého věku nebo zdravotního stavu, mohl-li takové potřeby důvodně předpokládat.
(26)
Klíčové informace, například o hlavních vlastnostech cestovních služeb nebo o cenách, uváděné v inzertních materiálech, na internetových stránkách pořadatele nebo v katalozích v rámci poskytování informací před uzavřením smlouvy, by měly být závazné, pokud si pořadatel nevyhradí právo tyto prvky změnit a pokud tyto změny jasným, srozumitelným a výrazným způsobem nesdělí cestujícímu ještě před uzavřením smlouvy o souborných službách pro cesty. S novými komunikačními technologiemi, které umožňují snadnou aktualizaci, již není nutné, aby byla konkrétní pravidla stanovena v katalozích, je však třeba zajistit, aby změny informací poskytnutých před uzavřením smlouvy byly sděleny cestujícímu. Vždy by mělo být možné informace před uzavřením smlouvy o souborných službách pro cesty změnit, pokud s tím obě strany výslovně souhlasí.
(27)
Požadavky na informace jsou v této směrnici stanoveny taxativně, avšak neměly by jimi být dotčeny požadavky na informace stanovené v jiných použitelných právních předpisech Unie (5).
(28)
Pořadatelé by měli poskytovat obecné informace o vízových požadavcích země určení. Informace o přibližných lhůtách pro vyřízení víz lze poskytnout odkazem na úřední informace země určení.
(29)
S ohledem na zvláštnosti smluv o souborných službách pro cesty by práva a povinnosti smluvních stran měly být stanoveny na období před poskytováním souborných služeb a po jeho zahájení, zejména pro případ, že by souborné služby nebyly poskytnuty řádně nebo by nastala změna okolností.
(30)
Vzhledem k tomu, že se souborné služby často nakupují s velkým předstihem, mohou nastat nepředvídané okolnosti. Cestující by proto měl mít právo převést za určitých podmínek smlouvu o souborných službách pro cesty na jiného cestujícího. V takových situacích by měl mít pořadatel možnost získat zpět náklady, například požaduje-li subdodavatel poplatky za změnu jména cestujícího nebo za zrušení přepravního dokladu a vystavení nového.
(31)
Cestující by dále měli mít možnost smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit kdykoli před zahájením poskytování souborných služeb proti zaplacení přiměřeného a zdůvodnitelného storno poplatku, se zohledněním očekávané úspory nákladů a příjmů z alternativního využití cestovních služeb. Měli by mít rovněž právo na ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty bez zaplacení jakéhokoli storno poplatku, nastanou-li nevyhnutelné a mimořádné okolnosti mající zásadní vliv na poskytování souborných služeb. Může sem patřit například válečný konflikt, jiné závažné bezpečnostní problémy jako terorismus, významná rizika pro lidské zdraví, například výskyt ohniska závažného onemocnění v cestovní destinaci, nebo přírodní katastrofy, jako například záplavy, zemětřesení či povětrnostní podmínky, jež znemožňují bezpečně se dopravit do místa určení, jak bylo dohodnuto ve smlouvě o souborných službách pro cesty.
(32)
I pořadatel by měl mít za zvláštních okolností právo ukončit smlouvu o souborných službách pro cesty bez finanční náhrady před zahájením poskytování souborných služeb, například nedosáhlo-li se minimálního počtu účastníků a pořadatel si tuto možnost vyhradil ve smlouvě. Pořadatel by měl v takovém případě vrátit všechny platby uskutečněné v souvislosti s těmito soubornými službami.
(33)
V určitých případech by pořadateli mělo být umožněno, aby provedl ve smlouvě o souborných službách pro cesty jednostranné změny. Cestující by ovšem měli mít právo smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit, jestliže změny výrazným způsobem mění některou z hlavních vlastností příslušných cestovních služeb. Tím by například mohla být situace, kdy dojde ke snížení kvality nebo hodnoty cestovních služeb. Změny časů odjezdu nebo příjezdu uvedené ve smlouvě o souborných službách pro cesty by měly být považovány za významné, pokud by například cestujícímu způsobily značné nesnáze nebo další náklady, například v případě změn v přepravě nebo ubytování. Zvýšení cen by mělo být možné pouze tehdy, došlo-li ke změně nákladů na pohonné hmoty nebo na jiné zdroje energie k přepravě osob, výše daní nebo poplatků uložených třetí stranou, která se přímo nepodílí na poskytování cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě o souborných službách pro cesty, nebo ke změně směnných kurzů souvisejících se soubornými službami, a pouze pokud smlouva výslovně uvádí možnost takovéhoto zvýšení ceny a uvádí, že cestující má právo na slevu odpovídající snížení uvedených nákladů. Pokud pořadatel navrhuje zvýšení ceny o více než 8 % celkové ceny, měl by mít cestující možnost smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit bez zaplacení storno poplatku.
(34)
Je vhodné stanovit zvláštní pravidla týkající se prostředků pro zjednání nápravy při neplnění podmínek smlouvy o souborných službách pro cesty. Cestující by měl mít nárok na odstranění problémů, a pokud nelze podstatnou část cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě o souborných službách pro cesty poskytnout, mělo by mu být nabídnuto vhodné náhradní řešení. Pokud pořadatel nápravu neplnění smluvních podmínek nesjedná v přiměřené lhůtě stanovené cestujícím, měl by mít cestující možnost učinit tak sám a požadovat náhradu nezbytných nákladů. V některých případech by nemělo být stanovení lhůty třeba, zejména je-li zapotřebí okamžité nápravy. O takovou situaci by se například mohlo jednat, pokud by z důvodu zpoždění autobusu poskytovaného pořadatelem musel cestující využít taxislužby, aby stihl svůj let. Cestující by rovněž měli mít právo na slevu, ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty nebo náhradu škody. Náhrada by se měla vztahovat také na nehmotné škody, například na zkažený zážitek z cesty či pobytu v důsledku podstatných problémů při poskytování příslušných cestovních služeb. Cestující by měl mít povinnost informovat pořadatele bez zbytečného prodlení, s ohledem na okolnosti daného případu, o jakémkoli neplnění smluvních podmínek, jež zaznamená v průběhu poskytování cestovní služby zahrnuté ve smlouvě o souborných službách pro cesty. Pokud tak neučiní, může to být zohledněno při stanovování vhodné výše slevy nebo náhrady škody, pokud by takové oznámení škodě zabránilo nebo ji snížilo.
(35)
V zájmu jednotnosti je třeba ustanovení této směrnice provázat s mezinárodními úmluvami upravujícími cestovní služby a s právními předpisy Unie o právech cestujících. Nese-li odpovědnost za neposkytnutí nebo nesprávné poskytnutí cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě o souborných službách pro cesty pořadatel, měl by mít možnost odvolat se na omezení odpovědnosti poskytovatelů služeb uvedená v mezinárodních úmluvách, jako je Montrealská úmluva o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu z roku 1999 (6), Úmluva o mezinárodní železniční přepravě z roku 1980 (COTIF) (7) a Athénská úmluva o přepravě cestujících a jejich zavazadel po moři z roku 1974 (8). Nelze-li v důsledku nevyhnutelných a mimořádných okolností zajistit včasný návrat cestujícího do místa odjezdu, měl by pořadatel nést náklady na nezbytné ubytování nejvýše za tři noci na jednoho cestujícího, nestanoví-li stávající či budoucí právní předpisy Unie o právech cestujících delší období.
(36)
Tato směrnice by se neměla dotknout práv cestujících na uplatnění nároků podle této směrnice ani podle jiných příslušných právních předpisů Unie či mezinárodních úmluv; cestující tudíž mají nadále možnost vznést nárok vůči pořadateli, dopravci nebo jiné odpovědné osobě či případně několika osobám. Je třeba upřesnit, že s cílem zabránit nadměrné náhradě škody by se náhrady škody nebo slevy poskytnuté na základě této směrnice měly odečítat od náhrad škod nebo slev poskytnutých na základě jiných příslušných právních předpisů Unie či mezinárodních úmluv. Odpovědností pořadatele by nemělo být dotčeno právo požadovat regres od třetích stran, včetně poskytovatelů služeb.
(37)
Ocitne-li se cestující během cesty nebo pobytu v obtížích, měl by být pořadatel povinen poskytnout mu bez zbytečného prodlení náležitou pomoc. Taková pomoc by měla podle dané situace spočívat hlavně v poskytnutí informací například o zdravotní péči, místních orgánech a konzulární pomoci, jakož i v poskytnutí praktické pomoci, například pokud jde o komunikaci na dálku a náhradní cestovní řešení.
(38)
Komise ve sdělení ze dne 18. března 2013 nazvaném „Ochrana cestujících v případě úpadku leteckého dopravce“ uvedla opatření pro zdokonalení ochrany cestujících v případě úpadku leteckého dopravce, včetně lepšího prosazování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (9) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 i prostřednictvím spolupráce se zúčastněnými stranami z řad tohoto odvětví, a pokud by tyto kroky nepostačovaly, bylo by možné zvážit i legislativní opatření. Zmíněné sdělení se týká nákupu jednotlivého prvku, totiž služeb letecké dopravy, a není jím proto dotčena ochrana pro případ platební neschopnosti týkající se souborných služeb a spojených cestovních služeb.
(39)
Členské státy by měly zajistit, aby cestující, kteří si zakoupí souborné služby, byli plně chráněni proti platební neschopnosti pořadatele. Členské státy, v nichž jsou pořadatelé usazeni, by měly zajistit, aby tito pořadatelé poskytli záruku, že v případě jejich platební neschopnosti budou vráceny veškeré platby již provedené cestujícími nebo v jejich prospěch, a pokud souborné služby zahrnují přepravu osob, že bude zajištěna repatriace cestujících. Nicméně by měla existovat možnost nabídnout cestujícím pokračování poskytování souborných služeb. Členské státy si mohou samy zvolit, jakým způsobem má být poskytnuta ochrana pro případ platební neschopnosti, měly by však zajistit, aby tato ochrana byla účinná. Účinností je myšleno, že ochrana by měla být k dispozici, jakmile v důsledku platební neschopnosti pořadatele cestovní služby nejsou nebo nebudou poskytnuty nebo budou poskytnuty pouze částečně nebo jakmile poskytovatelé služeb požadují zaplacení po cestujících. Členské státy by měly mít možnost požadovat, aby pořadatelé cestujícím vystavili osvědčení dokládající přímý nárok vůči poskytovateli ochrany pro případ platební neschopnosti.
(40)
Aby byla ochrana proti platební neschopnosti účinná, měla by pokrývat předvídatelné množství plateb zasažených platební neschopností pořadatele a ve vhodných případech i předvídatelné náklady na repatriaci. To znamená, že by ochrana měla být dostatečně vysoká, aby pokryla všechny předvídatelné platby uskutečněné cestujícími nebo v jejich prospěch v rámci souborných služeb v hlavní sezóně, přičemž se zohlední období mezi obdržením takových plateb a dokončením cest či pobytů, jakož i případné předvídatelné náklady na repatriaci. To bude obecně znamenat, že záruka musí pokrýt dostatečně vysoké procento obratu pořadatele, co se týče souborných služeb, a může záviset na faktorech, jako je typ prodaných souborných služeb, včetně způsobu přepravy či cestovní destinace, a na jakýchkoliv právních omezeních nebo závazcích pořadatele, pokud jde o výše záloh, které může přijmout, a načasování jejich zaplacení před zahájením poskytování souborných služeb. Vzhledem k tomu, že nezbytné pokrytí lze vypočítat na základě nejnovějších obchodních údajů, například obratu dosaženého za poslední obchodní rok, měli by mít pořadatelé povinnost přizpůsobit ochranu proti platební neschopnosti v případě zvýšeného rizika, včetně výrazného nárůstu prodaných souborných služeb. Nemělo by však být třeba, aby účinná ochrana proti platební neschopnosti zohledňovala velmi vzdálená rizika, jako je například platební neschopnost vyhlášená několika největšími pořadateli zároveň, pokud by zohlednění takových rizik mělo nepřiměřený vliv na náklady na tuto ochranu, a tím by bránilo její účinnosti. V takových případech může být záruka pro náhradu uskutečněných plateb omezena.
(41)
S ohledem na rozdíly mezi vnitrostátními právními řády a zvyklostmi, pokud jde o strany smlouvy o souborných službách pro cesty a přijímání plateb uskutečněných cestujícími nebo v jejich prospěch, by měly mít členské státy možnost požadovat, aby si ochranu pro případ platební neschopnosti opatřili i prodejci.
(42)
V souladu se směrnicí 2006/123/ES je vhodné stanovit pravidla, kterými se zabrání, aby povinnosti týkající se ochrany pro případ platební neschopnosti překážely volnému pohybu služeb a svobodě usazování. Členské státy by proto měly mít povinnost uznat ochranu pro případ platební neschopnosti zřízenou podle práva členského státu usazení. K usnadnění správní spolupráce a dohledu v oblasti ochrany pro případ platební neschopnosti nad pořadateli a tam, kde je to relevantní, prodejci, kteří působí v různých členských státech, by měly mít členské státy povinnost určit ústřední kontaktní místa.
(43)
Obchodníci, kteří zprostředkovávají spojené cestovní služby, by měli mít povinnost informovat cestující, že si nekupují souborné služby a že za řádné plnění jejich smluv odpovídají výhradně jednotliví poskytovatelé cestovních služeb. Obchodníci, kteří zprostředkovávají spojené cestovní služby, by navíc měli mít povinnost poskytnout ochranu pro případ platební neschopnosti pro účely vrácení plateb, které přijali, a jsou-li odpovědní za přepravu osob, pro účely repatriace cestujících, a měli by v tom smyslu cestující informovat. Na obchodníky, kteří odpovídají za plnění jednotlivých smluv tvořících součást spojených cestovních služeb, se vztahují obecné právní předpisy Unie na ochranu spotřebitele i její právní předpisy pro konkrétní odvětví.
(44)
Při stanovování pravidel pro režimy ochrany v případě platební neschopnosti v souvislosti se soubornými službami a spojenými cestovními službami by členským státům nemělo být bráněno, aby zohlednily zvláštní situaci menších společností při zajištění stejné úrovně ochrany cestujících.
(45)
Cestující by měli být chráněni před chybami v průběhu rezervačních procesů týkajících se souborných služeb a spojených cestovních služeb.
(46)
Je třeba potvrdit, že se cestující nemohou vzdát práv vyplývajících z této směrnice a pořadatelé nebo obchodníci zprostředkovávající spojené cestovní služby se nemohou vyvázat ze svých povinností tvrzením, že vystupují pouze v roli poskytovatele cestovních služeb, prostředníka či jiného subjektu.
(47)
Členské státy by měly stanovit sankce za porušení vnitrostátních předpisů, kterými provedou tuto směrnici, a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(48)
V důsledku přijetí této směrnice je nutné přizpůsobit některé legislativní akty Unie v oblasti ochrany spotřebitele. Je třeba zejména objasnit, že na porušování této směrnice se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (10). Navíc vzhledem k tomu, že se směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU (11) ve své stávající podobě nevztahuje na smlouvy spadající do působnosti směrnice 90/314/EHS, je nutno směrnici 2011/83/EU změnit, aby bylo zajištěno, že se bude i nadále vztahovat na jednotlivé cestovní služby, jež jsou součástí spojených cestovních služeb, pokud tyto jednotlivé služby nejsou jinak vyňaty z oblasti působnosti směrnice 2011/83/EU, a aby se některá práva spotřebitelů stanovená v uvedené směrnici vztahovala rovněž na souborné služby.
(49)
Touto směrnicí nejsou dotčena pravidla na ochranu osobních údajů stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (12) ani pravidla Unie v oblasti mezinárodního práva soukromého, včetně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 (13).
(50)
Je třeba upřesnit, že by se regulatorní požadavky této směrnice na ochranu v případě platební neschopnosti a informace v souvislosti se spojenými cestovními službami měly vztahovat i na obchodníky, kteří nejsou usazeni v členském státě a kteří jakýmikoli prostředky směřují svou činnost ve smyslu nařízení (ES) č. 593/2008 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 (14) do jednoho nebo více členských států.
(51)
Jelikož cíle této směrnice, totiž přispět k řádnému fungování vnitřního trhu a k dosažení co nejjednotnější vysoké úrovně ochrany spotřebitele, nelze uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států, ale může jej být z důvodu rozsahu lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(52)
Tato směrnice ctí základní práva a dodržuje zásady uznané Listinou základních práv Evropské unie. Tato směrnice především respektuje svobodu podnikání stanovenou v článku 16 Listiny a zároveň zajišťuje vysokou úroveň ochrany spotřebitele v Unii, ve shodě s článkem 38 Listiny.
(53)
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech (15) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. Ve vztahu k této směrnici považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(54)
Směrnice 90/314/EHS by proto měla být zrušena,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI, DEFINICE A ÚROVEŇ HARMONIZACE
Článek 1
Předmět
Účelem této směrnice je přispět k řádnému fungování vnitřního trhu a k dosažení co možná nejjednotnější vysoké úrovně ochrany spotřebitele sblížením některých aspektů právních a správních předpisů členských států, pokud jde o smlouvy mezi cestujícími a obchodníky o souborných službách pro cesty o spojených cestovních službách.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na souborné služby, které obchodníci nabízejí k prodeji nebo prodávají cestujícím, a na spojené cestovní služby, které obchodníci zprostředkovávají cestujícím.
2. Tato směrnice se nepoužije na souborné služby a spojené cestovní služby:
a)
na dobu kratší než 24 hodin, jestliže nezahrnují nocleh;
b)
nabízené nebo zprostředkovávané příležitostně, na neziskovém základě a pouze omezené skupině cestujících;
c)
zakoupené na základě obecné smlouvy o pořádání pracovních cest mezi obchodníkem a jinou fyzickou či právnickou osobou, která jedná za účelem souvisejícím s její obchodní činností, podnikáním, řemeslem nebo povoláním.
3. Touto směrnicí není dotčeno obecné vnitrostátní smluvní právo, například pravidla týkající se platnosti, vzniku nebo účinnosti smluv, pokud nejsou aspekty obecného smluvního práva upraveny touto směrnicí.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„cestovní službou“:
a)
přeprava osob;
b)
ubytování, které z podstaty není součástí přepravy cestujících a není k účelům bydlení;
c)
pronájem automobilů, jiných motorových vozidel ve smyslu čl. 3 bodu 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (16) nebo motocyklů, pro něž se podle čl. 4 odst. 3 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES (17) vyžaduje řidičský průkaz kategorie A;
d)
jakákoli jiná služba cestovního ruchu, která není z podstaty součástí jiné cestovní služby ve smyslu písmen a), b) nebo c);
2)
„soubornými službami“ kombinace alespoň dvou rozdílných typů cestovních služeb pro účely téže cesty nebo pobytu, pokud:
a)
kombinaci těchto služeb provádí jeden obchodník, a to i na žádost nebo podle výběru cestujícího, ještě před uzavřením jediné smlouvy o veškerých službách; nebo
b)
bez ohledu na to, zda jsou uzavřeny samostatné smlouvy s jednotlivými poskytovateli cestovních služeb, jsou tyto služby:
i)
zakoupeny na jediném prodejním místě a byly vybrány předtím, než cestující souhlasí se zaplacením,
ii)
nabízeny, prodávány nebo účtovány za souhrnnou nebo celkovou cenu,
iii)
pro účely inzerce nebo prodeje označeny jako „souborné služby“ či obdobně,
iv)
kombinovány po uzavření smlouvy, jíž obchodník opravňuje cestujícího k výběru z různých typů cestovních služeb, nebo
v)
zakoupeny od samostatných obchodníků prostřednictvím propojených on-line rezervačních procesů, při nichž obchodník, s nímž byla uzavřena první smlouva, předá jméno, platební údaje a e-mailovou adresu cestujícího dalšímu obchodníkovi nebo dalším obchodníkům a s tímto obchodníkem nebo obchodníky je uzavřena smlouva do 24 hodin po potvrzení rezervace první cestovní služby.
Kombinace cestovních služeb, pří níž se nanejvýš jeden typ cestovní služby podle bodu 1 písm. a), b) nebo c) kombinuje s jednou nebo více službami cestovního ruchu podle bodu 1 písm. d), nepředstavuje souborné služby, pokud tyto služby cestovního ruchu:
a)
nepředstavují významnou část hodnoty dané kombinace, nejsou inzerovány jako podstatná část kombinace ani jiným způsobem nepředstavují podstatnou část kombinace; nebo
b)
jsou vybrány a zakoupeny až po zahájení poskytování cestovní služby ve smyslu bodu 1 písm. a), b) nebo c);
3)
„smlouvou o souborných službách pro cesty“ smlouva o souborných službách jako celku nebo, poskytují-li se souborné služby na základě samostatných smluv, všechny smlouvy, které se vztahují na cestovní služby zahrnuté do souboru;
4)
„zahájením poskytování souborných služeb“ začátek poskytování cestovních služeb zahrnutých do souborných služeb;
5)
„spojenými cestovními službami“ alespoň dva různé typy cestovních služeb zakoupené pro účely téže cesty nebo pobytu, které nejsou soubornými službami, jejichž vyústěním je uzavření samostatných smluv s jednotlivými poskytovateli cestovních služeb, jestliže obchodník zprostředkovává:
a)
cestujícím při jediné návštěvě či kontaktu se svým prodejním místem samostatný výběr a samostatnou platbu každé jednotlivé cestovní služby; nebo
b)
cíleným způsobem pořízení alespoň jedné další cestovní služby od jiného obchodníka a pokud je smlouva s tímto jiným obchodníkem uzavřena do 24 hodin po potvrzení rezervace první cestovní služby.
Pokud je zakoupen pouze jeden typ cestovní služby podle bodu 1 písm. a), b) nebo c) a jedna nebo více služeb cestovního ruchu podle bodu 1 písm. d), nejedná se o spojenou cestovní službu, pokud posledně jmenované služby nepředstavují významnou část hodnoty dané kombinace služeb a nejsou inzerovány jako podstatná část cesty nebo pobytu ani jiným způsobem nepředstavují jejich podstatnou část;
6)
„cestujícím“ každá osoba, která má v úmyslu uzavřít smlouvu v oblasti působnosti této směrnice nebo má právo cestovat na základě takovéto smlouvy;
7)
„obchodníkem“ fyzická nebo právnická osoba, bez ohledu na to, zda je v soukromém nebo veřejném vlastnictví, která jedná, i prostřednictvím jiné osoby jednající jejím jménem nebo v její prospěch, za účelem, který lze považovat za její obchodní činnost, podnikání, řemeslo nebo povolání v souvislosti se smlouvami, na které se vztahuje tato směrnice, ať už vystupuje jako pořadatel, prodejce, obchodník zprostředkovávající spojené cestovní služby nebo poskytovatel cestovních služeb;
8)
„pořadatelem“ obchodník, který kombinuje a prodává nebo nabízí k prodeji souborné služby, ať už bezprostředně, či prostřednictvím jiného obchodníka, anebo společně s jiným obchodníkem, nebo obchodník, který předává údaje o cestujícím jinému obchodníkovi v souladu s bodem 2 písm. b) podbodem v);
9)
„prodejcem“ obchodník jiný než pořadatel, který prodává nebo k prodeji nabízí souborné služby kombinované pořadatelem;
10)
„usazením“ usazení ve smyslu čl. 4 bodu 5 směrnice 2006/123/ES;
11)
„trvalým nosičem“ jakýkoli nástroj, který umožňuje cestujícímu nebo obchodníkovi ukládat informace určené jemu osobně způsobem vhodným pro jejich budoucí použití po dobu přiměřenou jejich účelu a který umožňuje reprodukci uložených informací v nezměněném stavu;
12)
„nevyhnutelnými a mimořádnými okolnostmi“ situace, již strana, která se jí dovolává, nemůže ovlivnit a jejímž důsledkům nelze zabránit ani přijetím veškerých přiměřených opatření;
13)
„neplněním smluvních podmínek“ neposkytnutí nebo nesprávné poskytnutí cestovních služeb, které jsou součástí souborných služeb;
14)
„nezletilou osobou“ každá osoba mladší 18 let;
15)
„prodejním místem“ jakékoli prodejní prostory, movité i nemovité, nebo prodejní internetová stránka nebo podobné on-line prodejní zařízení, včetně případů, kdy jsou prodejní internetové stránky nebo on-line prodejní zařízení cestujícím prezentovány jako jedno zařízení, včetně telefonní služby;
16)
„repatriací“ návrat cestujícího do místa odjezdu nebo do jiného místa, na němž se smluvní strany dohodnou.
Článek 4
Úroveň harmonizace
Členské státy nesmějí v rámci svého vnitrostátního práva ponechat v platnosti ani zavádět ustanovení odchylná od ustanovení této směrnice, včetně více či méně přísných ustanovení, za účelem zajištění odlišné úrovně ochrany cestujícího, pokud není v této směrnici stanoveno jinak.
KAPITOLA II
INFORMAČNÍ POVINNOSTI A OBSAH SMLOUVY O SOUBORNÝCH SLUŽBÁCH PRO CESTY
Článek 5
Informace před uzavřením smlouvy
1. Členské státy zajistí, aby předtím, než bude cestující vázán smlouvou o souborných službách pro cesty či odpovídající smluvní nabídkou, poskytl pořadatel a, prodávají-li se souborné služby prostřednictvím prodejce, rovněž prodejce cestujícímu standardní informace na příslušném formuláři uvedeném v části A nebo B přílohy I a, je-li to pro dané souborné služby relevantní, tyto informace:
a)
hlavní náležitosti cestovních služeb:
i)
cestovní destinace, trasa a délka pobytu, včetně termínů a, je-li součástí ubytování, počet zahrnutých nocí;
ii)
dopravní prostředky, jejich vlastnosti a kategorie, místa, data a časy odjezdu a návratu, trvání a místa zastávek a dopravní spojení.
Není-li přesný čas ještě stanoven, informuje pořadatel a tam, kde je to relevantní, prodejce cestujícího o přibližném čase odjezdu a návratu;
iii)
umístění, hlavní rysy a případná turistická kategorie, do níž je podle pravidel země destinace ubytování zařazeno;
iv)
stravování;
v)
návštěvy, výlety nebo jiné služby zahrnuté v celkové ceně sjednané za souborné služby;
vi)
pokud to není patrné ze souvislostí, informace o tom, zda některá z cestovních služeb bude cestujícímu poskytována v rámci skupiny a, je-li tomu tak a je-li to možné, přibližná velikost skupiny;
vii)
závisí-li využití dalších služeb cestovního ruchu cestujícím na efektivní ústní komunikaci, jazyk, v němž se tyto služby budou poskytovat, a
viii)
zda jsou cesta nebo pobyt obecně vhodné pro osoby s omezenou schopností pohybu, a na žádost cestujícího přesné informace o vhodnosti cesty nebo pobytu s ohledem na potřeby cestujícího;
b)
obchodní firma a zeměpisná adresa pořadatele a tam, kde je to relevantní, rovněž adresa prodejce, jejich telefonní čísla a případné e-mailové adresy;
c)
celková cena za souborné služby včetně daní a veškerých případných dalších poplatků i jiných nákladů nebo, nelze-li tyto náklady přiměřeným způsobem vyčíslit před uzavřením smlouvy, uvedení druhu dalších nákladů, jež mohou cestujícímu ještě vzniknout;
d)
způsob platby, včetně částky nebo procenta z ceny, jež mají být zaplaceny jako záloha, a časový rozvrh pro zaplacení zbývající části ceny, nebo finanční záruky, které musí cestující uhradit nebo poskytnout;
e)
minimální počet osob nutný k uskutečnění souborných služeb a lhůta uvedená v čl. 12 odst. 3 písm. a), během níž lze před zahájením poskytování souborných služeb smlouvu případně ukončit, nedosáhne-li se požadovaného počtu;
f)
obecné informace o pasových a vízových požadavcích, včetně přibližných lhůt pro vyřízení víz, a informace o zdravotních formalitách země určení;
g)
informace o tom, že cestující může smlouvu ukončit kdykoli před zahájením poskytování souborných služeb proti zaplacení přiměřeného storno poplatku nebo případně standardních storno poplatků požadovaných pořadatelem v souladu s čl. 12 odst. 1;
h)
informace o nepovinném nebo povinném pojištění nákladů na ukončení smlouvy cestujícím nebo nákladů na pomoc, včetně repatriace, v případě nehody, nemoci či smrti.
U smluv o souborných službách pro cesty uzavřených po telefonu poskytne pořadatel a tam, kde je to relevantní, prodejce cestujícímu standardní informace uvedené v části B přílohy I a informace uvedené v písmenech a) až h) prvního pododstavce.
2. U souborných služeb vymezených v čl. 3 bodě 2 písm. b) podbodě v) zajistí pořadatel i obchodník, kterému jsou údaje předány, aby předtím, než je cestující smlouvou nebo jakoukoli odpovídající smluvní nabídkou zavázán, oba poskytli informace uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. a) až h) tohoto článku, jsou-li relevantní pro cestovní služby, které nabízejí. Pořadatel současně také poskytne standardní informace na formuláři uvedeném v části C přílohy I.
3. Informace uvedené v odstavcích 1 a 2 musí být poskytnuty jasným, srozumitelným a výrazným způsobem. Jsou-li poskytovány písemně, musí být čitelné.
Článek 6
Závaznost informací před uzavřením smlouvy a uzavření smlouvy o souborných službách pro cesty
1. Členské státy zajistí, aby informace poskytnuté cestujícímu podle čl. 5 odst. 1 prvního pododstavce písm. a), c), d), e) a g) tvořily nedílnou součást smlouvy o souborných službách pro cesty a aby nebyly měněny, ledaže se smluvní strany výslovně dohodnou jinak. Veškeré změny informací poskytnutých před uzavřením smlouvy pořadatel a tam, kde je to relevantní, prodejce cestujícímu jasným, srozumitelným a výrazným způsobem sdělí ještě před uzavřením smlouvy o souborných službách pro cesty.
2. Nesplnil-li pořadatel a tam, kde je to relevantní, prodejce požadavky týkající se informování cestujícího o dalších poplatcích nebo jiných nákladech podle čl. 5 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) před uzavřením smlouvy o souborných službách pro cesty, cestující tyto poplatky nebo jiné náklady nehradí.
Článek 7
Obsah smlouvy o souborných službách pro cesty a dokumentace, která musí být poskytnuta před zahájením poskytování souborných služeb
1. Členské státy zajistí, aby smlouvy o souborných službách pro cesty byly formulovány jasným a srozumitelným jazykem a aby byly čitelné, jsou-li písemné. Při uzavření smlouvy o souborných službách pro cesty nebo bez zbytečného prodlení poté poskytne pořadatel nebo prodejce cestujícímu kopii nebo potvrzení smlouvy na trvalém nosiči. Je-li smlouva o souborných službách pro cesty uzavřena za současné fyzické přítomnosti stran, je cestující oprávněn vyžádat si kopii v papírové podobě.
V případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory, jak jsou definovány v čl. 2 bodě 8 směrnice 2011/83/EU, musí být kopie nebo potvrzení smlouvy o souborných službách pro cesty cestujícímu poskytnuta v papírové podobě, nebo pokud s tím cestující souhlasí, na jiném trvalém nosiči.
2. Ve smlouvě o souborných službách pro cesty nebo potvrzení o jejím uzavření musí být uveden úplný obsah dohody, jež musí zahrnovat všechny informace uvedené v čl. 5 odst. 1 prvním pododstavci písm. a) až h) a tyto informace:
a)
zvláštní požadavky cestujícího, které pořadatel přijal;
b)
informace, že pořadatel:
i)
odpovídá za řádné poskytování všech sjednaných cestovních služeb uvedených ve smlouvě v souladu s článkem 13 a
ii)
má povinnost poskytnout pomoc v souladu s článkem 16, pokud se cestující ocitne v obtížích;
c)
název a kontaktní údaje subjektu, který má poskytnout ochranu pro případ platební neschopnosti, včetně jeho zeměpisné adresy, a tam, kde je to relevantní, název příslušného orgánu určeného daným členským státem pro tento účel a jeho kontaktní údaje;
d)
jméno, adresa, telefonní číslo, e-mailová adresa a případně faxové číslo místního zástupce pořadatele, kontaktního místa nebo jiné služby, které cestujícímu umožní urychleně pořadatele kontaktovat a účinně s ním komunikovat, požádat o pomoc, ocitne-li se cestující v obtížích, nebo podat stížnost na jakékoli neplnění smluvních podmínek, které při poskytování souborných služeb zaznamená;
e)
informace, že cestující musí v souladu s čl. 13 odst. 2 upozornit na jakékoli neplnění smluvních podmínek, které při poskytování souborných služeb zaznamená;
f)
cestuje-li na základě smlouvy o souborných službách pro cesty, která zahrnuje ubytování, nezletilá osoba bez doprovodu některého z rodičů nebo jiné oprávněné osoby, informace umožňující přímý kontakt s nezletilým nebo s osobou, která za nezletilého odpovídá v místě jeho pobytu;
g)
informace o dostupných interních postupech vyřizování stížností a o mechanismech alternativního řešení sporů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/11/EU (18) a případně o subjektu alternativního řešení sporů, který se na obchodníka vztahuje, a informace o platformě pro řešení sporů on-line podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 524/2013 (19);
h)
informace o právu cestujícího převést smlouvu na jiného cestujícího v souladu s článkem 9.
3. U souborných služeb vymezených v čl. 3 bodě 2 písm. b) podbodě v) informuje obchodník, jemuž jsou údaje poskytnuty, pořadatele o uzavření smlouvy vedoucí k vytvoření souborných služeb. Obchodník poskytne pořadateli informace nezbytné pro splnění jeho povinností spojených s funkcí pořadatele.
Jakmile je pořadatel informován o vytvoření souborných služeb, poskytne cestujícímu na trvalém nosiči informace uvedené v odst. 2 písm. a) až h).
4. Informace uvedené v odstavcích 2 a 3 musí být poskytnuty jasným, srozumitelným a výrazným způsobem.
5. S dostatečným předstihem před zahájením poskytování souborných služeb předá pořadatel cestujícímu nezbytné stvrzenky, poukázky nebo přepravní doklady a podá mu informace o plánovaných časech odjezdu a případné lhůtě pro odbavení, jakož i o plánovaných časech zastávek, dopravních spojeních a příjezdu.
Článek 8
Důkazní břemeno
Důkazní břemeno ohledně plnění požadavků na informace uvedených v této kapitole nese obchodník.
KAPITOLA III
ZMĚNY SMLOUVY O SOUBORNÝCH SLUŽBÁCH PRO CESTY PŘED ZAHÁJENÍM POSKYTOVÁNÍ SOUBORNÝCH SLUŽEB
Článek 9
Převod smlouvy o souborných službách pro cesty na jiného cestujícího
1. Členské státy zajistí, aby cestující poté, co pořadateli s přiměřeným předstihem před zahájením poskytování souborných služeb a na trvalém nosiči předal oznámení, mohl svou smlouvu o souborných službách pro cesty převést na jinou osobu, která splňuje všechny podmínky, jež se na danou smlouvu vztahují. Oznámení předané nejpozději sedm dní před zahájením poskytování souborných služeb je v každém případě považováno za přiměřené.
2. Převodce smlouvy o souborných službách pro cesty i osoba, na niž se smlouva převádí, odpovídají společně a nerozdílně za uhrazení doplatku ceny i za dodatečné poplatky nebo jiné náklady, jež převod obnáší. Pořadatel informuje převodce o skutečných nákladech spojených s převodem. Tyto náklady nesmějí být nepřiměřené a nesmějí překročit náklady skutečně pořadatelem vynaložené v důsledku převodu smlouvy o souborných službách pro cesty.
3. Pořadatel převodci doloží dodatečné poplatky nebo jiné náklady, které mu vzniknou v důsledku převodu smlouvy o souborných službách pro cesty.
Článek 10
Změna ceny
1. Členské státy zajistí, aby po uzavření smlouvy o souborných službách pro cesty mohly být ceny zvýšeny pouze za předpokladu, že smlouva tuto možnost výslovně uvádí a stanoví, že cestující má právo na snížení ceny podle odstavce 4. V takovém případě musí být ve smlouvě o souborných službách pro cesty stanoven způsob výpočtu cenových úprav. Cenu lze zvýšit výhradně v bezprostředním důsledku změny:
a)
ceny přepravy cestujících vyplývající z nákladů na pohonné hmoty nebo jiné zdroje energie;
b)
výše daní nebo poplatků z cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě uložených třetími stranami, které se přímo nepodílejí na poskytování souborných služeb, včetně daní z pobytu a letištních a přístavních poplatků na letištích a v přístavech; nebo
c)
směnných kurzů souvisejících se soubornými službami.
2. Jestliže zvýšení ceny podle odstavce 1 tohoto článku překročí 8 % celkové ceny souborných služeb, použije se čl. 11 odst. 2 až 5.
3. Bez ohledu na svou výši je cenové zvýšení možné pouze tehdy, předá-li pořadatel cestujícímu nejpozději 20 dnů před zahájením poskytování souborných služeb na trvalém nosiči jasné a srozumitelné oznámení se zdůvodněním a výpočtem tohoto zvýšení.
4. Je-li ve smlouvě o souborných službách pro cesty stanovena možnost zvýšení ceny, má cestují právo na snížení ceny odpovídající případnému snížení nákladů uvedených v odst. 1 písm. a), b) a c), ke kterému dojde v době mezi uzavřením smlouvy a zahájením poskytování souborných služeb.
5. V případě snížení ceny má pořadatel právo na odečtení skutečných administrativních výdajů od částky, jež má být cestujícímu vrácena. Na žádost cestujícího pořadatel tyto administrativní výdaje doloží.
Článek 11
Změna jiných podmínek smluv o souborných službách pro cesty
1. Členské státy zajistí, aby pořadatel před zahájením poskytování souborných služeb nesměl jednostranně změnit podmínky smluv o souborných službách pro cesty s výjimkou ceny v souladu s článkem 10, ledaže:
a)
si pořadatel toto právo vyhradil ve smlouvě;
b)
změna je nevýznamná a
c)
pořadatel poskytne cestujícímu jasným, srozumitelným a výrazným způsobem informace o změně, zaznamenané na trvalém nosiči.
2. Je-li před zahájením poskytování souborných služeb pořadatel nucen podstatným způsobem změnit některou z hlavních náležitostí cestovních služeb uvedených v čl. 5 odst. 1 prvním pododstavci písm. a), nemůže-li splnit zvláštní požadavky uvedené v čl. 7 odst. 2 písm. a), nebo navrhuje-li zvýšit cenu souborných služeb o více než 8 % v souladu s čl. 10 odst. 2, může cestující v přiměřené lhůtě určené pořadatelem:
a)
navrhovanou změnu přijmout, nebo
b)
smlouvu ukončit bez zaplacení storno poplatku.
Pokud cestující smlouvu o souborných službách pro cesty ukončí, může přijmout náhradní souborné služby, jestliže mu to pořadatel nabídne, pokud možno v rovnocenné nebo vyšší kvalitě.
3. Pořadatel poskytne cestujícímu bez zbytečného prodlení jasným, srozumitelným a výrazným způsobem informace, zaznamenané na trvalém nosiči, o:
a)
navrhovaných změnách uvedených v odstavci 2 a v souladu s odstavcem 4, je-li to relevantní, o jejich dopadu na cenu souborných služeb;
b)
přiměřené lhůtě, během níž musí cestující pořadatele informovat o svém rozhodnutí podle odstavce 2;
c)
důsledcích, které to bude pro cestujícího mít, pokud ve lhůtě uvedené v písmeni b) neodpoví, v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy a
d)
případných nabízených náhradních souborných službách a jejich ceně.
4. Jestliže se v důsledku změn smlouvy o souborných službách pro cesty podle odst. 2 prvního pododstavce nebo náhradních souborných služeb podle odst. 2 druhého pododstavce sníží kvalita souborných služeb nebo náklady na ně, má cestující nárok na přiměřenou slevu.
5. Je-li smlouva o souborných službách pro cesty podle odst. 2 prvního pododstavce písm. b) tohoto článku ukončena a cestující nepřijme náhradní souborné služby, vrátí pořadatel bez zbytečného prodlení a v každém případě do 14 dnů od ukončení smlouvy veškeré platby uskutečněné cestujícím nebo v jeho prospěch. Ustanovení čl. 14 odst. 2, 3, 4, 5 a 6 se použijí přiměřeně.
Článek 12
Ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty a právo na odstoupení před zahájením poskytování souborných služeb
1. Členské státy zajistí, aby cestující mohl smlouvu o souborných službách pro cesty před zahájením poskytování souborných služeb kdykoli ukončit. Ukončí-li cestující smlouvu o souborných službách pro cesty podle tohoto odstavce, může po něm být požadováno zaplacení přiměřeného a zdůvodnitelného storno poplatku pořadateli. Smlouva o souborných službách pro cesty může stanovit přiměřené standardní storno poplatky odvíjející se od doby mezi ukončením smlouvy před zahájením poskytování souborných služeb a očekávaných úspor nákladů a příjmů z alternativního využití cestovních služeb. Nejsou-li stanoveny standardní storno poplatky, odpovídá výše storno poplatku ceně za souborné služby snížené o úspory nákladů a příjmy z alternativního využití cestovních služeb. Pořadatel na žádost cestujícího výši storno poplatků odůvodní.
2. Bez ohledu na odstavec 1 má cestující právo ukončit smlouvu o souborných službách pro cesty před zahájením poskytování souborných služeb bez zaplacení storno poplatku, jestliže v destinaci nebo jejím bezprostředním okolí nastaly nevyhnutelné a mimořádné okolnosti, které mají výrazný dopad na poskytování souborných služeb nebo na přepravu osob do destinace. V případě ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty podle tohoto odstavce má cestující nárok na vrácení veškerých uskutečněných plateb ve prospěch souborných služeb, avšak nemá nárok na dodatečné odškodnění.
3. Pořadatel může smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit a vrátit cestujícímu veškeré platby uskutečněné ve prospěch souborných služeb, avšak není povinen poskytnout dodatečné odškodnění, jestliže:
a)
počet osob přihlášených k souborným službám je nižší než minimální počet stanovený ve smlouvě a pořadatel oznámí ukončení smlouvy cestujícímu ve smluvně stanovené lhůtě, avšak nejpozději:
i)
20 dní před zahájením poskytování souborných služeb v případě cest trvajících déle než šest dní,
ii)
sedm dní před zahájením poskytování souborných služeb v případě cest trvajících dva až šest dní,
iii)
48 hodin před zahájením poskytování souborných služeb v případě cest trvajících méně než dva dny;
nebo
b)
mu v plnění smlouvy brání nevyhnutelné a mimořádné okolnosti a o ukončení smlouvy uvědomí cestujícího bez zbytečného odkladu ještě před zahájením poskytování souborných služeb.
4. Pořadatel vrátí veškeré platby podle odstavců 2 a 3, nebo v případě použití odstavce 1 vrátí veškeré platby uskutečněné cestujícím nebo v jeho prospěch na souborné služby, snížené o přiměřené storno poplatky. Tyto platby musí být cestujícímu vráceny bez zbytečného prodlení a v každém případě do 14 dnů po ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty.
5. Členské státy mohou ve vnitrostátních právních předpisech stanovit, že cestující má právo odstoupit od smlouvy o souborných službách pro cesty uzavřené mimo obchodní prostory bez udání důvodu ve lhůtě 14 dnů.
KAPITOLA IV
POSKYTOVÁNÍ SOUBORNÝCH SLUŽEB
Článek 13
Odpovědnost za poskytování souborných služeb
1. Členské státy zajistí, aby odpovědnost za poskytování cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě o souborných službách pro cesty nesl pořadatel bez ohledu na to, zda služby poskytuje sám, nebo prostřednictvím jiných poskytovatelů cestovních služeb.
Členské státy mohou ve svých vnitrostátních právních předpisech ponechat v platnosti nebo zavést ustanovení, podle nichž za poskytování souborných služeb odpovídá též prodejce. V tomto případě se ustanovení článku 7, kapitoly III, této kapitoly a kapitoly V vztahující se na pořadatele použijí přiměřeně rovněž na prodejce.
2. Cestující pořadatele bez zbytečného prodlení a při zohlednění příslušných okolností uvědomí o neplnění smluvních podmínek, které při poskytování cestovních služeb zahrnutých do smlouvy o souborných službách pro cesty zaznamená.
3. Není-li některá cestovní služba poskytována v souladu se smlouvou o souborných službách pro cesty, zjedná pořadatel nápravu neplnění smluvních podmínek, ledaže to:
a)
není možné, nebo
b)
vyžaduje nepřiměřené náklady s ohledem na rozsah neplnění smluvních podmínek a hodnotu dotčených cestovních služeb.
Pokud pořadatel v souladu s prvním pododstavcem písm. a) nebo b) tohoto odstavce neplnění smluvních podmínek nenapraví, použije se článek 14.
4. Aniž jsou dotčeny výjimky stanovené v odstavci 3, pokud pořadatel nápravu neplnění smluvních podmínek nezjedná v přiměřené lhůtě stanovené cestujícím, může tak cestující učinit sám a požadovat náhradu nezbytných nákladů. Cestující není povinen stanovit lhůtu, odmítne-li pořadatel zajistit nápravu neplnění smluvních podmínek nebo je-li zapotřebí okamžité nápravy.
5. Nelze-li poskytnout podstatnou část cestovních služeb v souladu se smlouvou o souborných službách pro cesty, nabídne pořadatel bez dodatečných nákladů pro cestujícího vhodné náhradní řešení pokud možno v rovnocenné nebo vyšší kvalitě, než jaká byla sjednána ve smlouvě, aby poskytování souborných služeb mohlo pokračovat, včetně situace, kdy se návrat cestujícího do místa odjezdu neuskuteční sjednaným způsobem.
Pokud navrhované náhradní řešení představuje ve srovnání se smlouvou o souborných službách pro cesty nižší kvalitu souborných služeb, poskytne pořadatel cestujícímu přiměřenou slevu.
Cestující může navrhované náhradní řešení odmítnout pouze tehdy, pokud není srovnatelné s tím, co bylo ve smlouvě o souborných službách pro cesty sjednáno, nebo pokud poskytnutá sleva není dostatečná.
6. Pokud neplnění smluvních podmínek výrazně ovlivňuje poskytování souborných služeb a pořadatel nezjednal nápravu v přiměřené lhůtě stanovené cestujícím, může cestující smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit bez zaplacení storno poplatku a případně v souladu s článkem 14 žádat o slevu, náhradu škody nebo obojí.
Pokud není možné nabídnout náhradní řešení nebo pokud cestující navrhované náhradní řešení odmítne v souladu s odst. 5 třetím pododstavcem tohoto článku, má cestující tam, kde je to vhodné, právo na snížení ceny, náhradu škody nebo obojí v souladu s článkem 14 bez ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty.
Pokud souborné služby zahrnují přepravu osob, pořadatel navíc v případech uvedených v prvním i druhém pododstavci poskytne cestujícímu bez zbytečného prodlení a bez dodatečných nákladů pro cestujícího repatriaci s rovnocennou dopravou.
7. Nelze-li v důsledku nevyhnutelných a mimořádných okolností zajistit návrat cestujícího v souladu se smlouvou o souborných službách pro cesty, nese pořadatel náklady na nezbytné ubytování, pokud možno v rovnocenné kategorii, a to nejvýše za tři noci na jednoho cestujícího. Pokud jsou v právních předpisech Unie o právech cestujících vztahujících se k příslušnému dopravnímu prostředku stanovena pro návrat cestujícího delší období, uplatní se tato období.
8. Omezení výše nákladů podle odstavce 7 tohoto článku se nevztahuje na osoby s omezenou schopností pohybu ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1107/2006 a na všechny osoby, které je doprovázejí, těhotné ženy a nezletilé osoby bez doprovodu, jakož i na osoby, které potřebují zvláštní lékařskou pomoc, za předpokladu, že byl pořadatel o jejich zvláštních potřebách informován alespoň 48 hodin před zahájením poskytování souborných služeb. Pořadatel se nemůže odvolat na nevyhnutelné a mimořádné okolnosti ve snaze omezit odpovědnost podle odstavce 7 tohoto článku, jestliže se na takové okolnosti nemůže podle platných právních předpisů Unie odvolat příslušný dopravce.
Článek 14
Slevy a náhrada škody
1. Členské státy zajistí, aby měl cestující nárok na přiměřenou slevu za dobu neplnění smluvních podmínek, ledaže pořadatel prokáže, že lze toto neplnění přičíst cestujícímu.
2. Pořadatel cestujícímu poskytne přiměřenou náhradu za veškerou škodu, která cestujícímu vznikla v důsledku neplnění smluvních podmínek. Náhrada škody musí být poskytnuta bez zbytečného prodlení.
3. Nárok na náhradu škody cestujícímu nevzniká, pokud pořadatel prokáže, že neplnění smluvních podmínek:
a)
lze přičíst cestujícímu;
b)
lze přičíst třetí straně, která se nepodílí na poskytování cestovních služeb zahrnutých do smlouvy o souborných službách pro cesty, a nebylo je možné předvídat ani odvrátit; nebo
c)
vzniklo v důsledku nevyhnutelných a mimořádných okolností.
4. Pokud mezinárodní úmluvy, jimiž je Unie vázána, omezují rozsah náhrady škody nebo podmínky, za nichž má poskytovatel cestovní služby tvořící součást souborných služeb náhradu škody zaplatit, vztahují se táž omezení i na pořadatele. Pokud mezinárodní úmluvy, jimiž Unie vázána není, omezují výši náhrady škody, kterou má platit poskytovatel služby, mohou členské státy odpovídajícím způsobem omezit výši náhrady škody, kterou má platit pořadatel. V ostatních případech může být náhrada škody, kterou má platit pořadatel, ve smlouvě o souborných službách pro cesty omezena, avšak toto omezení se nesmí týkat škody na zdraví, úmyslně způsobené škody ani škody z nedbalosti a výše náhrady škody musí činit alespoň trojnásobek celkové ceny za souborné služby.
5. Právem na náhradu škody nebo slevu podle této směrnice nejsou dotčena práva cestujících podle nařízení (ES) č. 261/2004, nařízení (ES) č. 1371/2007, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 392/2009 (20), nařízení (EU) č. 1177/2010 a nařízení (EU) č. 181/2011 a podle mezinárodních úmluv. Cestující mají právo uplatňovat nároky podle této směrnice a podle uvedených nařízení a mezinárodních úmluv. Náhrada škody nebo sleva poskytnuté podle této směrnice a náhrada škody nebo sleva poskytnuté podle uvedených nařízení a mezinárodních úmluv se navzájem odečítají, aby se zabránilo nadměrné náhradě škody.
6. Promlčecí lhůta nároků podle tohoto článku nesmí být kratší než dva roky.
Článek 15
Možnost spojit se s pořadatelem prostřednictvím prodejce
Aniž je dotčen čl. 13 odst. 1 druhý pododstavec, zajistí členské státy, aby cestující mohl podat zprávy, žádosti nebo stížnosti týkající se poskytování souborných služeb přímo prodejci, jehož prostřednictvím služby zakoupil. Prodejce tyto zprávy, žádosti nebo stížnosti předá bez zbytečného prodlení pořadateli.
Pro účely lhůt nebo promlčecích lhůt se za obdržení zpráv, žádostí nebo stížností uvedených v prvním pododstavci pořadatelem považuje jejich obdržení prodejcem.
Článek 16
Povinnost poskytnout pomoc
Členské státy zajistí, aby pořadatel bez zbytečného prodlení poskytl náležitou pomoc cestujícímu v obtížích, i v situacích podle čl. 13 odst. 7, zejména tím, že mu:
a)
podá náležité informace o zdravotnických službách, místních orgánech a konzulární pomoci a
b)
je nápomocen se zprostředkováním komunikace na dálku a pomůže najít náhradní cestovní řešení.
Způsobil-li cestující obtíže úmyslně nebo z nedbalosti, může si pořadatel za svou pomoc účtovat přiměřený poplatek. Takový poplatek nesmí v žádném případě přesáhnout skutečné náklady, které pořadatel vynaložil.
KAPITOLA V
OCHRANA PRO PŘÍPAD PLATEBNÍ NESCHOPNOSTI
Článek 17
Účinek a rozsah ochrany pro případ platební neschopnosti
1. Členské státy zajistí, aby pořadatelé usazení na jejich území poskytli záruku vrácení veškerých plateb uskutečněných cestujícími nebo v jejich prospěch, nejsou-li příslušné služby poskytnuty v důsledku platební neschopnosti pořadatele. Je-li součástí smlouvy o souborných službách pro cesty i přeprava osob, poskytnou pořadatelé záruku rovněž pro repatriaci cestujících. Lze nabídnout pokračování souborných služeb.
Pořadatelé, kteří nejsou usazeni v členském státě a kteří souborné služby prodávají nebo nabízejí k prodeji v některém členském státě nebo kteří jakýmkoli způsobem směřují tyto činnosti do některého členského státu, jsou povinni poskytnout záruku v souladu s právními předpisy daného členského státu.
2. Záruka uvedená v odstavci 1 musí být účinná a musí se vztahovat na důvodně předvídatelné náklady. Musí se vztahovat na částky plateb uskutečněné cestujícími nebo v jejich prospěch za souborné služby, přičemž se zohlední období mezi obdržením záloh a konečných plateb a dokončením souborných služeb, jakož i odhadované náklady na repatriaci v případě platební neschopnosti pořadatele.
3. Ochrana pro případ platební neschopnosti pořadatele se na cestující musí vztahovat bez ohledu na jejich bydliště, místo odjezdu nebo místo, kde byly souborné služby prodány, a bez ohledu na členský stát, ve kterém se subjekt poskytující ochranu pro případ platební neschopnosti nachází.
4. Je-li poskytování souborných služeb dotčeno platební neschopností pořadatele, musí být záruka bez poplatku k dispozici pro účely repatriace a v nezbytných případech k financování ubytování před repatriací.
5. Uskutečněné platby za cestovní služby, jež nebyly poskytnuty, musí být na žádost cestujícího bez zbytečného prodlení vráceny.
Článek 18
Vzájemné uznávání ochrany pro případ platební neschopnosti a správní spolupráce
1. Ochranu pro případ platební neschopnosti, kterou pořadatel poskytuje podle předpisů členského státu, v němž je usazen, uzná členský stát za odpovídající požadavkům svých vnitrostátních předpisů provádějících článek 17.
2. Členské státy určí ústřední kontaktní místa pro usnadnění správní spolupráce a dohledu nad pořadateli, kteří působí v různých členských státech. Kontaktní údaje těchto kontaktních míst oznámí ostatním členským státům a Komisi.
3. Ústřední kontaktní místa si vzájemně umožní přístup k veškerým nutným informacím o svých vnitrostátních požadavcích na ochranu pro případ platební neschopnosti a uvedou totožnost subjektu nebo subjektů poskytujících takovou ochranu konkrétním pořadatelům, kteří jsou usazeni na jejich území. Tato kontaktní místa si vzájemně umožní přístup k veškerým dostupným seznamům pořadatelů, kteří splňují povinnosti týkající se ochrany pro případ platební neschopnosti. Všechny takové seznamy musí být veřejně dostupné, a to i on-line.
4. Má-li členský stát pochybnosti o ochraně některého pořadatele pro případ platební neschopnosti, požádá o objasnění členský stát, v němž je pořadatel usazen. Členské státy odpovídají na žádosti z jiných členských států co nejrychleji s ohledem na naléhavost a složitost případu. První odpověď v každém případě poskytnou do 15 pracovních dnů od obdržení žádosti.
KAPITOLA VI
SPOJENÉ CESTOVNÍ SLUŽBY
Článek 19
Požadavky na ochranu v případě platební neschopnosti a informace v případě spojených cestovních služeb
1. Členské státy zajistí, aby obchodníci zprostředkovávající spojené cestovní služby poskytli záruku, že budou vráceny veškeré platby, které obdrží od cestujících, pokud cestovní služba, která je součástí spojených cestovních služeb, nebyla v důsledku jejich platební neschopnosti poskytnuta. Jsou-li tito obchodníci odpovědní za přepravu osob, musí se záruka vztahovat i na repatriaci cestujících. Ustanovení čl. 17 odst. 1 druhého pododstavce a odstavců 2 až 5 a článku 18 se použijí přiměřeně.
2. Předtím, než bude cestující vázán smlouvou vedoucí ke sjednání spojené cestovní služby či jakoukoli odpovídající smluvní nabídkou, obchodník zprostředkovávající spojené cestovní služby, a to i v případě, kdy není usazen ve členském státě, ale jakýmikoli prostředky směřuje tyto činnosti do některého členského státu, jasným, srozumitelným a výrazným způsobem uvede, že se na cestujícího:
a)
nebude vztahovat žádné z práv, která se vztahují výhradně na souborné služby podle této směrnice, a že každý poskytovatel služeb odpovídá výlučně za řádné poskytování služeb s ním sjednaných, a
b)
bude vztahovat ochrana pro případ platební neschopnosti v souladu s odstavcem 1.
Za účelem dosažení souladu s tímto odstavcem poskytne obchodník zprostředkovávající spojené cestovní služby tyto informace cestujícímu na příslušném standardním formuláři uvedeném v příloze II, nebo pokud se na konkrétní typ spojené cestovní služby žádný z formulářů uvedených ve zmíněné příloze nevztahuje, poskytne informace v nich obsažené.
3. Pokud obchodník zprostředkovávající spojené cestovní služby nesplní požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku, platí ve vztahu k cestovním službám, které jsou součástí spojených cestovních služeb, práva a povinnosti stanovené v článcích 9 a 12 a v kapitole IV.
4. Pokud spojené cestovní služby vyplývají ze smlouvy uzavřené mezi cestujícím a obchodníkem, který nezprostředkovává spojené cestovní služby, informuje tento obchodník o uzavření příslušné smlouvy obchodníka zprostředkovávajícího tyto spojené cestovní služby.
KAPITOLA VII
Obecná ustanovení
Článek 20
Zvláštní povinnosti prodejce v případě, že je pořadatel usazen mimo Evropský hospodářský prostor
Aniž je dotčen čl. 13 odst. 1 druhý pododstavec, je-li pořadatel usazen mimo Evropský hospodářský prostor, má prodejce usazený v členském státě povinnosti stanovené pro pořadatele v kapitolách IV a V, ledaže prokáže, že pořadatel splňuje uvedené kapitoly.
Článek 21
Právní odpovědnost za chyby při rezervaci
Členské státy zajistí, aby obchodník nesl odpovědnost za jakékoli chyby v důsledku technických závad rezervačního systému, které mu lze přičíst, a pokud obchodník souhlasil, že provede rezervaci souborných služeb nebo cestovních služeb, které jsou součástí spojených cestovních služeb, za chyby, k nimž došlo během rezervace.
Obchodník nenese odpovědnost za chyby v rezervaci, které lze přičíst cestujícímu nebo které byly způsobeny nevyhnutelnými a mimořádnými okolnostmi.
Článek 22
Právo regresu
Členské státy zajistí, aby v případech, kdy pořadatel nebo, v souladu s čl. 13 odst. 1 druhým pododstavcem nebo článkem 20, prodejce zaplatil náhradu, poskytl slevu nebo splnil jinou povinnost, kterou mu tato směrnice ukládá, měl tento pořadatel nebo prodejce právo požadovat náhradu od třetích stran, jež přispěly k události, která vedla k zaplacení náhrady, poskytnutí slevy či splnění jiné povinnosti.
Článek 23
Kogentní povaha směrnice
1. Prohlášení pořadatele souborné služby nebo obchodníka zprostředkovávajícího spojené cestovní služby, že vystupuje výlučně jako poskytovatel cestovní služby, prostředník nebo jiný subjekt nebo že souborné služby nebo spojené cestovní služby nejsou soubornými službami nebo spojenými cestovními službami, neosvobozuje tohoto pořadatele nebo obchodníka od povinností, které mu tato směrnice ukládá.
2. Cestující se nemohou vzdát práv, která jim přiznávají vnitrostátní předpisy, jimiž se provádí tato směrnice.
3. Veškerá smluvní ujednání nebo prohlášení cestujícího, jejichž účelem je přímé nebo nepřímé vzdání se nebo omezení práv přiznaných cestujícím podle této směrnice nebo vyhnutí se uplatňování této směrnice, nejsou pro cestujícího závazná.
Článek 24
Prosazování
Členské státy zajistí přiměřené a účinné prostředky k zajištění dodržování této směrnice.
Článek 25
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 26
Zprávy Komise a přezkum
Do 1. ledna 2019 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě o ustanoveních této směrnice týkajících se on-line rezervací provedených na různých prodejních místech a kvalifikace těchto rezervací jakožto souborných služeb, spojených cestovních služeb nebo samostatných cestovních služeb, a zejména o definici souborných služeb uvedené v čl. 3 bodě 2 písm. b) podbodě v) a o tom, zda je vhodné tuto definici upravit nebo rozšířit.
Do 1. ledna 2021 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě obecnou zprávu o uplatňování této směrnice.
Ke zprávám uvedeným v prvním a druhém pododstavci v případě potřeby připojí legislativní návrhy.
Článek 27
Změna nařízení (ES) č. 2006/2004 a směrnice 2011/83/EU
1. V příloze nařízení (ES) č. 2006/2004 se bod 5 nahrazuje tímto:
„5.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2302 (21)
2. V čl. 3 odst. 3 směrnice 2011/83/EU se písmeno g) nahrazuje tímto:
„g)
o souborných službách, jak jsou definovány v čl. 3 bodě 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2302 (22).
Ustanovení čl. 6 odst. 7, čl. 8 odst. 2 a 6 a článků 19, 21 a 22 této směrnice se přiměřeně použijí na souborné služby ve smyslu čl. 3 bodu 2 směrnice (EU) 2015/2302, pokud jde o cestující ve smyslu čl. 3 bodu 6 uvedené směrnice.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 28
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 2018. Znění těchto předpisů sdělí neprodleně Komisi.
2. Použijí tyto předpisy ode dne 1. července 2018.
3. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
4. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 29
Zrušení
Směrnice 90/314/EHS se zrušuje s účinkem ode dne 1. července 2018.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 30
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 31
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 25. listopadu 2015.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV (EL) 2015/2302,
25. november 2015,
mis käsitleb pakettreise ja seotud reisikorraldusteenuseid ning millega muudetakse määrust (EÜ) nr 2006/2004 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/83/EL ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 90/314/EMÜ
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
pärast konsulteerimist Regioonide Komiteega,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu direktiivis 90/314/EMÜ (3) on sätestatud mitu olulist tarbija õigust seoses pakettreisidega, eriti seoses teavitamisnõuetega, ettevõtjate vastutusega pakettreisiteenuste osutamisel ning korraldaja või vahendaja maksejõuetuse vastase kaitsega. Siiski on vaja õigusraamistikku kohandada vastavalt turu arengule, et muuta see siseturu jaoks sobivamaks, kõrvaldada mitmetimõistetavused ja kaotada seadusandlikud lüngad.
(2)
Turismil on liidu majanduses oluline roll ning reisi-, puhkuse- ja ekskursioonipaketid (edaspidi „pakettreisid”) moodustavad olulise osa reisiturust. Pärast direktiivi 90/314/EMÜ vastuvõtmist on kõnealusel turul toimunud olulisi muutusi. Tavapäraste turustusahelate kõrval on internetist saanud üha tähtsam vahend, mille kaudu reisiteenuseid pakutakse või müüakse. Reisiteenuseid ei kombineerita mitte üksnes traditsiooniliste ettekorraldatud pakettreisidena, vaid sageli ka vastavalt reisija soovidele. Paljud sellised reisiteenuste kombinatsioonid jäävad kas õiguslikult n-ö halli tsooni või ei ole selgelt direktiiviga 90/314/EMÜ hõlmatud. Käesoleva direktiivi eesmärk on viia kaitse ulatus vastavusse kõnealuse arenguga, suurendada läbipaistvust ning reisijate ja ettevõtjate õiguskindlust.
(3)
Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikli 169 lõikes 1 ja artikli 169 lõike 2 punktis a on sätestatud, et liit aitab tagada kõrgetasemelist tarbijakaitset meetmetega, mis on võetud ELi toimimise lepingu artikli 114 põhjal.
(4)
Direktiivis 90/314/EMÜ on liikmesriikidele direktiivi ülevõtmisel antud lai kaalutlusõigus. Seetõttu esineb liikmesriikide õigusaktide vahel olulisi lahknevusi. Õiguslik killustatus põhjustab ettevõtjatele suuremaid kulusid ja loob tõkkeid neile, kes soovivad tegutseda piiriüleselt, piirates seega tarbijate valikuvõimalusi.
(5)
Kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 26 lõikega 2 ja artikliga 49 hõlmab siseturg sisepiirideta ala, mille ulatuses on tagatud kaupade ja teenuste vaba liikumine ning asutamisvabadus. Pakettreiside ja seotud reisikorraldusteenustega seotud lepingutest tulenevate õiguste ja kohustuste ühtlustamine on vajalik tõelise tarbijate siseturu loomiseks kõnealuses valdkonnas ning õige tasakaalu saavutamiseks kõrgetasemelise tarbijakaitse ja ettevõtjate konkurentsivõime vahel.
(6)
Pakettreiside turu piiriülest potentsiaali liidus ei kasutata praegu täielikult ära. Eri liikmesriikides reisijaid kaitsvates eeskirjades esinevad erinevused on ühe liikmesriigi reisijate jaoks takistus pakettreiside ja seotud reisikorraldusteenuste ostmisel teisest liikmesriigist ning samuti takistavad need ühe liikmesriigi korraldajatel ja vahendajatel müüa sellised teenuseid teises liikmesriigis. Selleks et reisijad ja ettevõtjad saaksid siseturust täiel määral kasu ja samal ajal oleks tagatud kõrgetasemeline tarbijakaitse kogu liidus, on vaja veelgi ühtlustada liikmesriikide õigusakte, mis käsitlevad pakettreise ja seotud reisikorraldusteenuseid.
(7)
Enamik pakettreise või seotud reisikorraldusteenuseid ostvatest reisijatest on tarbijad liidu tarbijakaitseõiguse tähenduses. Samal ajal ei ole alati lihtne teha vahet tarbijatel ja väikeettevõtjate või nende elukutsete esindajatel, kes broneerivad oma äri või elukutsega seotud reise samade broneerimiskanalite kaudu kui tarbijad. Sageli vajavad sellised reisijad samal tasemel kaitset. Teiselt poolt korraldavad mõned ettevõtjad või organisatsioonid oma reise üldlepingu alusel, sõlmides need näiteks reisibürooga tihti mitme reisikorraldusteenuse kohta kindlaks määratud ajavahemikuks. Viimati nimetatud reisikorralduse puhul ei ole vaja tarbijatele kavandatud kaitsetaset tagada. Seega peaks käesolevat direktiivi kohaldama ärireisijate, sh vabade elukutsete esindajate, füüsilisest isikust ettevõtjate või muude füüsiliste isikute suhtes, kui nad ei korralda oma reisi üldlepingu alusel. Et vältida tarbija mõiste määratluse segiajamist selle määratlusega teistes liidu õigusaktides, tuleks käesoleva direktiivi alusel kaitstavatele isikutele osutada kui reisijatele.
(8)
Kuna reisiteenuseid on võimalik kombineerida paljudel erinevatel viisidel, on asjakohane käsitada pakettreisidena reisiteenuste kõiki kombinatsioone, millele omaseid tunnuseid reisijad tavaliselt pakettreisidega seostavad, eelkõige eraldi reisiteenuste kombineerimist ühte reisitootesse, mille tõrgeteta toimimise eest korraldaja vastutab. Kooskõlas Euroopa Liidu Kohtu praktikaga (4) ei tohiks olla vahet, kas reisiteenuseid kombineeritakse enne kontakti reisijaga või reisija soovil või tema tehtud valiku alusel. Kohaldada tuleks samu põhimõtteid, olenemata sellest, kas reis broneeritakse reisibüroos kohapeal või internetis.
(9)
Läbipaistvuse huvides tuleks pakettreise eristada seotud reisikorraldusteenustest, mille korral interneti teel tegutsevad ettevõtjad või reisibürood omavad ettevõtjad hõlbustavad reisijatel reisiteenuste hankimist, mille tulemusena reisijad sõlmivad lepingud eri reisiteenuste osutajatega, sealhulgas seotud broneerimistoimingute kaudu; seotud reisikorraldusteenustel ei ole pakettreiside tunnuseid ja nende suhtes ei oleks asjakohane kohaldada kõiki pakettreiside suhtes kohaldatavaid kohustusi.
(10)
Turusuundumusi arvestades on asjakohane määratleda pakettreise veelgi täpsemalt alternatiivsete objektiivsete kriteeriumide alusel, mis on eelkõige seotud reisiteenuste esitamise või ostmise viisiga ning mille korral reisijatel võib olla õigustatud ootus kaitsele käesoleva direktiivi alusel. Nii on see näiteks juhul, kui samaks reisiks või puhkuseks ostetakse eri liiki reisiteenuseid ühest müügikohast ning kõnealused teenused on valitud enne, kui reisija on andnud maksmise kohta nõusoleku, see tähendab, kui tegemist on sama broneerimistoiminguga või kui selliseid teenuseid pakutakse, müüakse või nende eest võetakse tasu ühtse või koguhinna alusel, ning juhul, kui kõnealuseid teenuseid reklaamitakse või müüakse pakettreisi mõiste või sarnase mõiste all, mis viitab asjaomaste reisiteenuste tihedale omavahelisele seosele. Kõnealused sarnased mõisted võivad olla näiteks „kombineeritud pakkumine”, „kõik hinnas” (all-inclusive) või „täisteenus” (all-in arrangement).
(11)
Tuleks täpsustada, et pakettreisina käsitatakse reisiteenuste kombineerimist pärast lepingu sõlmimist, millega ettevõtja annab reisijale õiguse valida teenuseid eri liiki reisiteenuste valiku seast, näiteks pakettreisi kinkimise korral. Lisaks tuleks reisiteenuste kombineerimist käsitada pakettreisina juhul, kui reisija nimi, makseandmed ja meiliaadress antakse ettevõtjate vahel edasi ja teine leping sõlmitakse hiljemalt 24 tunni jooksul pärast esimese reisiteenuse broneeringu kinnitamist.
(12)
Samal ajal tuleks seotud reisikorraldusteenuseid eristada nendest reisiteenustest, mille reisijad broneerivad ise, sageli eri ajal, ning seda isegi juhul, kui neid kasutatakse samaks reisiks või puhkuseks. Interneti teel pakutavaid seotud reisikorraldusteenuseid tuleks samuti eristada seotud veebisaitidest, mille puhul ei ole eesmärgiks reisijaga lepingu sõlmimine, ning linkidest, millega lihtsalt teavitatakse reisijaid üldsõnaliselt täiendavatest reisiteenustest, näiteks kui hotell või ürituse korraldaja lisab oma veebisaidile kõikide tema asukohta transporditeenuseid pakkuvate ettevõtjate loetelu, sõltumata mis tahes broneerimisest, või kui veebisaitidel reklaami avaldamiseks kasutatakse küpsiseid või metaandmeid.
(13)
Konkreetsed eeskirjad tuleks kehtestada nii reisibürood omavate ja interneti teel tegutsevate ettevõtjate suhtes, kes aitavad nende müügikohta külastavatel või sellega ühendust võtvatel reisijatel sõlmida eraldi lepinguid üksikute teenuseosutajatega, kui ka interneti teel tegutsevate ettevõtjate suhtes, kes näiteks seotud internetipõhiste broneerimistoimingutega hõlbustavad sihipäraselt vähemalt ühe täiendava reisiteenuse hankimist teiselt ettevõtjalt, juhul kui leping sõlmitakse hiljemalt 24 tunni jooksul pärast esimese reisiteenuse broneeringu kinnitamist. Kõnealuse hõlbustamise aluseks on sageli täiendavate reisiteenuste hankimist hõlbustava ettevõtja ja teise ettevõtja vahelised ärisuhted, mis hõlmavad tasustamist, sõltumata selle arvutamise meetodist (näiteks klikkide arvu või käibe alusel). Kõnealuseid eeskirju kohaldataks näiteks siis, kui koos esimese reisiteenuse (näiteks lennu- või rongireisi) broneeringu kinnitamisega kutsutakse reisijat üles lingiga, mis viib teise teenuseosutaja või vahendaja broneerimissaidile, broneerima valitud reisi sihtkohas pakutavat täiendavat reisiteenust, näiteks majutust hotellis. Kõnealused korraldusteenused ei tohiks kujutada endast pakettreise käesoleva direktiivi tähenduses, mille alusel üks korraldaja vastutab kõikide reisiteenuste nõuetekohase osutamise eest, kuid sellised seotud reisikorraldusteenused kujutavad endast alternatiivset ärimudelit, mis sageli pakettreisidega tihedalt konkureerib.
(14)
Õiglase konkurentsi tagamiseks ja reisijate kaitsmiseks peaks ka seotud reisikorraldusteenuste suhtes kohaldama kohustust pakkuda piisavalt tõendeid selle kohta, et maksejõuetuse korral on tagatud maksete tagasimaksmine ja reisijate kodumaale toimetamine.
(15)
Ühe reisiteenuse ostmine eraldiseisva reisiteenusena ei tohiks kujutada endast pakettreisi ega seotud reisikorraldusteenust.
(16)
Et võimaldada reisijatele suuremat selgust ja teadlike valikute tegemist erinevate pakutavate reisikorraldusteenuste liikide kohta, peaksid ettevõtjad olema kohustatud selgelt ja nähtavalt välja tooma enne, kui reisija on andnud maksmise kohta nõusoleku, kas nad pakuvad pakettreisi või seotud reisikorraldusteenust, ning teavitaksid asjaomasest kaitse tasemest. Ettevõtja kinnitus turustatava reisitoote õigusliku iseloomu kohta peaks vastama asjaomase toote tegelikule õiguslikule iseloomule. Kui ettevõtjad ei anna reisijatele täpset teavet, peaksid sekkuma asjaomased õiguskaitseasutused.
(17)
Pakettreisi või seotud reisikorraldusteenusena tuleks käsitada ainult erinevat liiki reisiteenuste (nagu majutus, reisijate vedu bussiga, raudteel, vee- või õhuteed pidi ning mootorsõidukite või teatavate mootorrataste rent) kombinatsiooni. Majutust elukoha tagamiseks, sealhulgas pikaajalisteks keelekursusteks, ei tuleks käesoleva direktiivi tähenduses käsitada majutusena. Finantsteenuseid (nt reisikindlustus) ei tuleks käsitada reisiteenustena. Lisaks ei tuleks iseseisvate reisiteenustena käsitada teenuseid, mis on olemuslikult mõne muu reisiteenuse osad. Selliste teenuste hulka kuuluvad näiteks reisijateveo osana pakutav pagasivedu, väiksemad transporditeenused (nt reisijatevedu giidiga ringkäigu osana või hotelli ja lennujaama või raudteejaama vaheline transfeer), majutuse osana pakutav toitlustamine, joogid ja koristamine või juurdepääs hotellikülastajate jaoks avatud kohapealsetele rajatistele (nt bassein, saun, spaa või jõusaal). See tähendab ühtlasi, et juhtudel, kui erinevalt ristlusest pakutakse maanteed, raudteed, vee- või õhuteed pidi toimuva reisijateveo osana ööbimisega majutust, ei tuleks majutust käsitada iseseisva reisiteenusena, kui põhiteenus on selgelt reisijatevedu.
(18)
Muud turismiteenused, mis ei ole olemuslikult reisijateveo, majutuse või mootorsõidukite või teatavate mootorrataste rendi osad, võivad näiteks olla piletid kontsertidele, spordiüritustele, ekskursioonidele või teemaparkidesse, giidiga ringkäigud, suusamäe pääsmed ja spordivarustuse (nt suusavarustuse) rentimine või spaahoolitsused. Kui sellised teenused on kombineeritud ainult ühe muud liiki reisiteenusega (nt majutusega), võiks neid pakettreisi või seotud reisikorraldusteenusena käsitada üksnes juhul, kui need moodustavad olulise osa pakettreisi või seotud reisikorraldusteenuse väärtusest või kui neid reklaamitakse reisi või puhkuse olulise osana või kui need on muul viisil reisi või puhkuse oluliseks tunnuseks. Kui muud turismiteenused moodustavad reisiteenuste kombinatsiooni väärtusest 25 % või rohkem, tuleks neid teenuseid käsitada pakettreisi või seotud reisikorraldusteenuse väärtuse olulise osana. Tuleks täpsustada, et pakettreisina ei tuleks käsitada juhtumeid, mil muid turismiteenuseid lisatakse eraldi reisiteenusena näiteks broneeritud hotellimajutusele pärast reisija saabumist hotelli. Selle tulemuseks ei tohiks olla käesoleva direktiivi täitmisest kõrvalehoidumine sel viisil, et korraldajad või vahendajad pakuvad reisijale eelnevalt valikut täiendavatest turismiteenustest, pakkudes seejärel nende teenuste jaoks lepingu sõlmimist alles pärast esimese reisiteenuse osutamise algust.
(19)
Kuna lühiajaliste reiside korral on reisijaid vaja vähem kaitsta ja selleks, et vältida ettevõtjate jaoks põhjendamatut koormust, tuleks käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja jätta vähem kui 24 tundi kestvad ja majutust mittesisaldavad reisid ning pakettreisid või seotud reisikorraldusteenused, mida üksnes piiratud arvule reisijatele mõnikord mittekasumlikul eesmärgil pakutakse või mille hankimist hõlbustatakse. Näiteks võivad selleks olla reisid, mida heategevusorganisatsioonid, spordiklubid või koolid korraldavad oma liikmetele mitte rohkem kui mõned korrad aastas, pakkumata neid üldsusele. Sellise väljajätmise kohta peaks üldsusele tegema kättesaadavaks piisavalt teavet, et oleks tagatud ettevõtjate ja reisijate nõuetekohane teavitamine sellest, et kõnealused pakettreisid või seotud reisikorraldusteenused ei ole käesoleva direktiiviga hõlmatud.
(20)
Käesolev direktiiv ei tohiks piirata siseriikliku lepinguõiguse kohaldamist aspektides, mida sellega ei reguleerita.
(21)
Liikmesriikidele peaks kooskõlas liidu õigusega jääma pädevus kohaldada käesoleva direktiivi sätteid selle kohaldamisalasse mittekuuluvate valdkondade suhtes. Seega võivad liikmesriigid käesoleva direktiivi kohaldamisalast välja jäävate lepingute puhul säilitada või kehtestada siseriiklikke õigusakte, mis on vastavuses käesoleva direktiivi sätetega või selle teatavate sätetega. Näiteks võivad liikmesriigid säilitada või kehtestada vastavaid sätteid eraldiseisvat reisiteenust (nt puhkemajade üürimist) hõlmavate teatavate üksikute lepingute või pakettreiside ja seotud reisikorraldusteenuste puhul, mida pakutakse või mille hankimist hõlbustatakse mittekasumlikul eesmärgil piiratud arvule reisijatele ja ainult mõnikord, või pakettreiside ja seotud reisikorraldusteenuste puhul, mis kestavad vähem kui 24 tundi ja ei hõlma majutust.
(22)
Pakettreisi peamine tunnus on see, et üks ettevõtja vastutab korraldajana pakettreisi kui terviku teenuste nõuetekohase osutamise eest. Ettevõtja, üldjuhul reisibürood omav või interneti teel tegutsev reisikorraldaja, peaks saama tegutseda üksnes jaemüüja või vahendajana ning mitte olema korraldajana vastutav ainult sellisel juhul, kui pakettreisi korraldaja on teine ettevõtja. See, kas ettevõtja tegutseb kõnealuse pakettreisi korraldajana, peaks sõltuma kõnealuse ettevõtja kaasatusest pakettreisi väljatöötamisse ja mitte sellest, kuidas ettevõtja oma äri kirjeldab. Püüdes kindlaks teha, kas ettevõtja on korraldaja või vahendaja, ei tohiks olla vahet, kas kõnealune ettevõtja tegutseb teenusepakkujana või esitleb end reisija huvides tegutseva reisibüroona.
(23)
Direktiiviga 90/314/EMÜ anti liikmesriikidele kaalutlusõigus määrata kindlaks, kas pakettreisi teenuste nõuetekohase osutamise eest vastutavad vahendajad või korraldajad või vahendajad ja korraldajad koos. Selline paindlikkus on tekitanud mõnedes liikmesriikides mitmetimõistmist seoses sellega, milline ettevõtja vastutab asjaomaste reisiteenuste osutamise eest. Seetõttu tuleks käesolevas direktiivis täpsustada, et pakettreisilepingus sisalduvate reisiteenuste osutamise eest vastutab korraldaja, välja arvatud juhul, kui siseriiklikus õiguses on ette nähtud, et vastutavaks peetakse nii korraldajat kui ka vahendajat.
(24)
Pakettreiside puhul peaksid vahendajad koos korraldajaga vastutama lepingueelse teabe esitamise eest. Suhtlemise hõlbustamiseks, eriti piiriüleste juhtumite korral, peaks reisijad saama võtta korraldajaga ühendust ka selle vahendaja kaudu, kelle käest nad pakettreisi ostsid.
(25)
Reisija peaks enne pakettreisi ostmist saama kogu vajaliku teabe, olenemata sellest, kas seda müüakse sidevahendite kaudu, letimüügis või muude turustusviiside teel. Kõnealust teavet esitades peaks ettevõtja arvestama selliste reisijate erivajadusi, kes oma vanuse või füüsilise puude tõttu on eriti haavatavad, ning mille märkamiseks tal on mõistlikud võimalused.
(26)
Oluline teave (näiteks reisiteenuste põhitunnused või hinnad), mis avaldatakse reklaamides, korraldaja veebisaidil või reklaamtrükistes lepingueelse teabe osana, peaks olema siduv, v.a juhul, kui korraldaja jätab endale õiguse neid elemente muuta ning reisijat teavitatakse sellistest muudatustest selgelt, arusaadavalt ja nähtavalt enne pakettreisilepingu sõlmimist. Lihtsat ajakohastamist võimaldavaid uusi kommunikatsioonitehnoloogiaid arvesse võttes ei ole enam vaja kehtestada konkreetseid eeskirju reklaamtrükiste suhtes, kuid siiski on asjakohane tagada, et reisijat teavitatakse lepingueelse teabe muudatustest. Kui mõlemad pakettreisilepingu pooled on selleks sõnaselge nõusoleku andnud, peaks olema alati võimalik lepingueelset teavet muuta.
(27)
Käesolevas direktiivis sätestatud teavitamisnõuete loetelu on ammendav, kuid see ei tohiks piirata liidu muudes kohaldatavates õigusaktides sätestatud teavitamisnõuete kohaldamist (5).
(28)
Korraldajad peaksid andma üldist teavet sihtriigi viisanõuete kohta. Teave viisa saamiseks kuluva ligikaudse aja kohta võib olla esitatud viitena sihtriigi ametlikule teabele.
(29)
Arvestades pakettreisilepingute eripärasid, tuleks kehtestada lepingupoolte õigused ja kohustused pakettreisi algusele eelnevaks ja järgnevaks ajaks, eriti juhuks, kui pakettreisi teenuseid ei osutata nõuetekohaselt või kui muutuvad konkreetsed asjaolud.
(30)
Kuna pakettreisid ostetakse sageli pikalt ette, võivad ilmneda ettenägematud asjaolud. Seetõttu peaks reisijal olema õigus anda pakettreisileping teatud tingimustel üle teisele reisijale. Sellistel juhtudel tuleks korraldajale hüvitada tema poolt tehtud kulud, näiteks kui alltöövõtja nõuab tasu reisija nime muutmise eest või transpordipileti tühistamise ja uue väljastamise eest.
(31)
Reisijad peaksid samuti saama lõpetada pakettreisilepingu igal ajal enne pakettreisi algust, tasudes selle eest asjakohase ja põhjendatud lõpetamistasu, võttes arvesse eeldatavat kulude kokkuhoidu ja reisiteenuste alternatiivsest kasutamisest tulenevat tulu. Samuti peaks neil olema õigus pakettreisileping lõpetada lõpetamistasu maksmata, kui pakettreisi teenuste osutamist mõjutavad märkimisväärselt vältimatud ja erakorralised asjaolud. Kõnealused asjaolud võivad hõlmata näiteks sõjategevust, muid tõsiseid julgeolekuprobleeme, nagu terrorism, märkimisväärseid ohte inimese tervisele, nagu raske haiguse puhang reisisihtkohas, või loodusõnnetusi, nagu üleujutused, maavärinad, või ilmastikutingimused, mis muudavad võimatuks reisida sihtkohta turvaliselt pakettreisilepingus ette nähtud viisil.
(32)
Eriolukordades peaks ka korraldajal olema õigus lõpetada pakettreisileping enne pakettreisi algust hüvitist maksmata, näiteks kui minimaalset osalejate arvu ei saada täis ja selline võimalus on lepingus ette nähtud. Sellisel juhul peaks korraldaja tagasi maksma kõik pakettreisi eest tehtud maksed.
(33)
Teatud juhtudel peaks korraldajatel olema lubatud pakettreisilepingut ühepoolselt muuta. Reisijatel peaks siiski olema õigus pakettreisileping lõpetada, kui muudatused muudavad märkimisväärselt reisiteenuse mis tahes põhitunnust. Nii võib see olla näiteks juhul, kui väheneb reisiteenuse kvaliteet või väärtus. Pakettreisilepingus märgitud väljumis- või saabumisaja muutmist tuleks pidada märkimisväärseks näiteks juhul, kui see toob reisijale kaasa olulisi ebamugavusi või lisakulusid, näiteks seoses transpordi või majutuse ümberkorraldamisega. Hinnatõus peaks olema lubatud ainult siis, kui muutub kas reisijateveo hind tulenevalt kütuse või muude energiaallikate hinna muutumisest, kolmanda isiku, kes ei ole otseselt seotud pakettreisilepingus sisalduvate reisiteenuste osutamisega, kehtestatud maksud või tasud, või pakettreisi mõjutavad vahetuskursid, ning kui lepingus on sõnaselgelt ette nähtud hinna tõstmise või alandamise võimalus. Kui korraldaja soovib hinda tõsta rohkem kui 8 % koguhinnast, peaks reisijal olema õigus pakettreisileping lõpetada lõpetamistasu maksmata.
(34)
On asjakohane kehtestada konkreetsed eeskirjad õiguskaitsevahendite kohta seoses pakettreisilepingu rikkumisega. Reisijal peaks olema õigus probleemide lahendamisele ja kui olulist osa pakettreisilepingus ette nähtud reisiteenustest ei ole võimalik osutada, peaks reisijale pakkuma muid sobivaid teenuseid. Kui korraldaja ei heasta mittevastavusi reisija poolt määratud mõistliku aja jooksul, peaks reisijal olema võimalus seda ise teha ja taotleda vajalike kulude hüvitamist. Teatud juhtudel ei peaks kõnealuse ajavahemiku kindlaksmääramine olema vajalik, eelkõige siis, kui nõutakse kohest heastamist. Nii on see näiteks juhul, kui korraldaja poolt organiseeritud bussi hilinemise tõttu peab reisija võtma takso, et jõuda õigeks ajaks lennukile. Samuti peaks reisijal olema õigus hinnaalandusele, pakettreisilepingu lõpetamisele ja/või kahju hüvitamisele. Hüvitis peaks katma ka mittemateriaalset kahju, nagu reisi või puhkuse nauditavuse vähenemine märkimisväärsete probleemide tõttu asjaomaste reisiteenuste osutamisel. Reisija peaks olema kohustatud teavitama korraldajat põhjendamatu viivituseta ja juhtumi asjaolusid arvesse võttes igast märgatud mittevastavusest pakettreisilepingus sisalduva reisiteenuse osutamise ajal. Selle kohustuse täitmata jätmist võib asjakohaste hinnaalanduste ja tekitatud kahju eest makstavate hüvitiste kindlaksmääramisel arvesse võtta, kui kõnealuse teate esitamine oleks kahju vältinud või vähendanud.
(35)
Järjepidevuse tagamiseks on asjakohane viia käesoleva direktiivi sätted vastavusse reisiteenuseid reguleerivate rahvusvaheliste konventsioonidega ja reisijate õigusi käsitlevate liidu õigusaktidega. Kui pakettreisilepinguga hõlmatud reisiteenuste osutamata jätmise või mittenõuetekohase osutamise eest vastutab korraldaja, peaks tal olema võimalik tugineda teenusepakkujate vastutuse piiramisele, mis on sätestatud sellistes rahvusvahelistes konventsioonides nagu rahvusvahelise õhuveo nõuete ühtlustamise 1999. aasta Montreali konventsioon, (6) rahvusvahelise raudteeveo 1980. aasta konventsioon (COTIF) (7) ning reisijate ja nende pagasi mereveo 1974. aasta Ateena konventsioon (8). Kui vältimatute ja erakorraliste asjaolude tõttu ei ole võimalik tagada reisija õigeaegset tagasipöördumist lähtekohta, peaks korraldaja kandma reisijale vajaliku majutuse kulud ajavahemiku eest, mis ei ületa kolme ööd reisija kohta, välja arvatud juhul, kui reisijate õigusi käsitlevates kehtivates või tulevastes liidu õigusaktides on sätestatud pikemad ajavahemikud.
(36)
Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada reisijate õigusi esitada nõudeid nii käesoleva direktiivi kui ka muude asjakohaste liidu õigusaktide või rahvusvaheliste konventsioonide alusel ning seega jääb reisijatele võimalus esitada nõudeid korraldajate, vedajate või mis tahes muude vastutavate poolte vastu või vajaduse korral rohkem kui ühe poole vastu. Tuleks täpsustada, et ülemäärase hüvitamise vältimiseks arvatakse käesoleva direktiivi kohased hüvitised ja hinnaalandused ning muude asjakohaste liidu õigusaktide või rahvusvaheliste konventsioonide kohased hüvitised ja hinnaalandused üksteisest maha. Korraldaja vastutus ei tohiks piirata õigust nõuda heastamist kolmandatelt isikutelt, sealhulgas teenuseosutajatelt.
(37)
Kui reisija satub reisi või puhkuse ajal raskustesse, peaks korraldaja olema kohustatud andma talle asjakohast abi põhjendamatult viivitamata. Selline abi peaks üldjuhul hõlmama asjakohasel juhul teabe andmist selliste aspektide kohta nagu tervishoiuteenused, kohalikud ametiasutused ja konsulaarabi, aga ka praktilist abi, näiteks kaugsuhtluse ja reisi alternatiivse korraldamisega seoses.
(38)
Komisjon esitas oma 18. märtsi 2013. aasta teatises reisijate kaitse kohta lennuettevõtja maksejõuetuse korral meetmed reisijate kaitse tõhustamiseks lennuettevõtja maksejõuetuse korral, sealhulgas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 261/2004 (9) ning määruse (EÜ) nr 1008/2008 täitmise paremaks tagamiseks ja tööstusharu sidusrühmade kaasamiseks, mille võtmata jätmise korral tuleks kaaluda seadusandlikku meedet. Kõnealuses teatises käsitletakse üksiku teenuse, nimelt lennureisiteenuste ostmist ja seega ei käsitle see pakettreisidele ja seotud reisikorraldusteenustele laienevat maksejõuetuse kaitset.
(39)
Liikmesriigid peaksid tagama, et pakettreise ostvad reisijad on täielikult kaitstud korraldaja maksejõuetuse eest. Liikmesriigid, kus korraldajad on asutatud, peaksid tagama, et korraldajatel on tagatis nende maksejõuetuse korral reisijate poolt ja eest tehtud maksete tagasimaksmiseks, ja juhul, kui pakettreis sisaldab reisijatevedu, reisija kodumaale toimetamiseks. Siiski peaks olema võimalik pakkuda reisijatele pakettreisi jätkamist. Säilitades kaalutlusõiguse selle suhtes, kuidas tuleks maksejõuetuse korral kaitset korraldada, peaksid liikmesriigid siiski tagama kaitse tõhususe. Tõhusus tähendab seda, et kaitse peaks olema kättesaadav niipea kui korraldaja likviidsusprobleemide tõttu reisiteenuseid antud hetkel või tulevikus ei osutata või osutatakse üksnes osaliselt või kui teenuse pakkujad nõuavad, et reisijad nende eest tasuksid. Liikmesriigid peaksid saama nõuda, et korraldajad annavad reisijale sertifikaadi, milles on dokumenteeritud õigus esitada otsene nõue maksejõuetuse korral kaitset osutava asutuse vastu.
(40)
Et maksejõuetuse korral ette nähtud kaitse oleks tõhus, peaks see katma korraldaja maksejõuetusest mõjutatud maksmisele kuulunud eeldatava summa ning vajaduse korral kodumaale toimetamise eeldatava maksumuse. See tähendab, et kaitse peaks olema piisav, et katta kõik reisijate poolt või nende eest pakettreisidega seoses kõrghooajal tehtavad eeldatavad maksed, võttes arvesse kõnealuste maksete laekumise ja reisi või puhkuse lõppemise vahelist ajavahemikku ning, kui see on kohaldatav, reisijate kodumaale toimetamise eeldatavat maksumust. Üldiselt tähendab see seda, et tagatis peab moodustama piisavalt suure protsendi korraldaja pakettreiside käibest ning see võib sõltuda sellistest asjaoludest nagu müüdud pakettreiside liik, sh transpordiliik ja reisi sihtkoht, ning mis tahes õiguslikest piirangutest või korraldaja kohustustest seoses enne pakettreisi algust vastu võtta lubatud ettemaksete summade või ettemaksete tasumise ajaga. Arvestades, et vajalikke kattesummasid võib arvutada kõige hilisemate ettevõtlusandmete alusel (näiteks eelmise majandusaasta käibe alusel), peaksid korraldajad olema kohustatud kohandama maksejõuetuse korral ette nähtud kaitset suurenenud riskide korral, sealhulgas pakettreiside müügimahu märkimisväärse suurenemise korral. Maksejõuetuse korral ette nähtud tõhus kaitse ei peaks siiski hõlmama väga ebatõenäolisi riske, nagu mitme suurema korraldaja samaaegne maksejõuetus, sest see mõjutaks ebaproportsionaalselt pakutava kaitse maksumust ja vähendaks seeläbi selle tõhusust. Sellistel juhtudel võib tagasimaksete tagatis olla piiratud.
(41)
Võttes arvesse pakettreisilepingu poolte ning reisijate poolt ja nende eest tehtavate maksete kättesaamist puudutava siseriikliku õiguse ja praktika eripärasid, peaks liikmesriikidel olema õigus nõuda vahendajatelt ka maksejõuetuse korral ette nähtud kaitse tagamist.
(42)
Kooskõlas direktiiviga 2006/123/EÜ on asjakohane määrata kindlaks eeskirjad vältimaks, et maksejõuetuse korral kaitse tagamise kohustus takistab teenuste vaba liikumist ja asutamisvabadust. Seetõttu peaksid liikmesriigid olema kohustatud tunnustama maksejõuetuse korral ette nähtud kaitset asutamiskohaks oleva liikmesriigi õiguse alusel. Liikmesriikidel peaks olema kohustus määrata kesksed kontaktpunktid eesmärgiga hõlbustada maksejõuetuse korral ette nähtud kaitse valdkonnas tehtavat halduskoostööd ja järelevalvet eri liikmesriikides tegutsevate korraldajate ja asjakohasel juhul vahendajate üle.
(43)
Seotud reisikorraldusteenuste hankimist hõlbustavad ettevõtjad peaksid olema kohustatud teavitama reisijaid sellest, et nad ei osta pakettreisi ning et üksikute reisiteenuste osutajatel on ainuvastutus oma lepingute nõuetekohasel täitmisel. Lisaks peaksid seotud reisikorraldusteenuste hankimist hõlbustavad ettevõtjad olema kohustatud pakkuma maksejõuetuse korral ette nähtud kaitset ka saadud maksete tagasimaksmiseks ning, niivõrd kui nad on vastutavad reisijateveo eest, reisijate kodumaale toimetamiseks, ning reisijaid vastavalt teavitama. Seotud reisikorraldusteenuste osaks olevate üksikute reisiteenuste lepingute täitmise eest vastutavate ettevõtjate suhtes kehtivad tarbijakaitset käsitlevad liidu üldised õigusaktid ja liidu valdkondlikud õigusaktid.
(44)
Kui liikmesriigid määravad kindlaks eeskirjad, mis käsitlevad maksejõuetuse vastase kaitse süsteeme seoses pakettreiside ja seotud reisikorraldusteenustega, ei tohiks neid takistada arvesse võtmast väiksemate ettevõtjate eriolukorda, tagades samal ajal reisijatele samal tasemel kaitse.
(45)
Reisijaid tuleks kaitsta seoses pakettreiside ja seotud reisikorraldusteenuste broneerimistoimingute käigus ette tulevate vigadega.
(46)
Tuleks kinnitada, et reisijad ei tohi loobuda käesolevast direktiivist tulenevatest õigustest ja et korraldajad või seotud reisikorraldusteenuste hankimist hõlbustavad ettevõtjad ei tohi jätta oma kohustusi täitmata, väites, et nad tegutsevad ainult reisiteenuse osutajana, vahendajana või mis tahes muus pädevuses.
(47)
Liikmesriigid peaksid kehtestama eeskirjad karistuste kohta käesoleva direktiivi ülevõtmiseks vastu võetud siseriiklike õigusnormide rikkumise eest ja tagama nende rakendamise. Kõnealused karistused peaksid olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
(48)
Käesoleva direktiivi vastuvõtmisega kaasneb vajadus kohandada teatavaid liidu tarbijakaitsealaseid seadusandlikke akte. Eelkõige tuleks täpsustada, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (10) kohaldatakse käesoleva direktiivi rikkumistele. Arvestades, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2011/83/EL (11) ei kohaldata selle praegusel kujul lepingute suhtes, mis on hõlmatud direktiiviga 90/314/EMÜ, on direktiivi 2011/83/EL vaja muuta nii, et seda kohaldataks jätkuvalt seotud reisikorraldusteenuste osaks olevate üksikute reisiteenuste suhtes, kui need üksikud teenused ei jää muidu direktiivi 2011/83/EL reguleerimisalast välja, ja et teatavad nimetatud direktiiviga ette nähtud tarbijaõigused kehtiksid ka pakettreiside puhul.
(49)
Käesolev direktiiv ei piira Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 95/46/EÜ (12) sätestatud isikuandmete kaitse eeskirjade ning rahvusvahelist eraõigust käsitlevate liidu eeskirjade, sealhulgas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 593/2008, (13) kohaldamist.
(50)
Tuleks täpsustada, et käesoleva direktiivi regulatiivseid nõudeid, mis käsitlevad maksejõuetusevastast kaitset ja seotud reisikorraldusteenuseid käsitlevat teavet, tuleks kohaldada ka nende ettevõtjate suhtes, kes ei ole asutatud liikmesriigis, kuid kes määruse (EÜ) nr 593/2008 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1215/2012 (14) tähenduses mis tahes viisil suunavad oma tegevuse ühte või mitmesse liikmesriiki.
(51)
Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt aidata kaasa siseturu nõuetekohasele toimimisele ning kõrge ja võimalikult ühtse tasemega tarbijakaitse tagamisele, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, küll aga saab seda selle ulatuse tõttu paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(52)
Käesolevas direktiivis austatakse põhiõigusi ja võetakse arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid. Eelkõige austatakse käesolevas direktiivis harta artiklis 16 sätestatud ettevõtlusvabadust, tagades samal ajal tarbijakaitse kõrge taseme liidus kooskõlas harta artikliga 38.
(53)
Kooskõlas liikmesriikide ja komisjoni 28. septembri 2011. aasta ühise poliitilise deklaratsiooniga selgitavate dokumentide kohta (15) on liikmesriigid võtnud kohustuse lisada põhjendatud juhtudel oma ülevõtmismeetmete teatisele ühe või mitu dokumenti, milles selgitatakse suhet direktiivi osade ja ülevõtvate siseriiklike õigusaktide vastavate osade vahel. Käesoleva direktiivi puhul peab seadusandja selliste dokumentide esitamist põhjendatuks.
(54)
Direktiiv 90/314/EMÜ tuleks seetõttu kehtetuks tunnistada,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
I PEATÜKK
REGULEERIMISESE, KOHALDAMISALA, MÕISTED JA ÜHTLUSTAMISE TASE
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesoleva direktiivi eesmärk on aidata kaasa siseturu nõuetekohasele toimimisele ning kõrgetasemelise ja võimalikult ühtlase tarbijakaitse saavutamisele, ühtlustades liikmesriikide õigus- ja haldusnormide teatavaid aspekte, mis puudutavad reisijate ja ettevõtjate vahel sõlmitud pakettreisilepinguid ja seotud reisikorraldusteenuste lepinguid.
Artikkel 2
Kohaldamisala
1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse pakettreiside suhtes, mida ettevõtjad pakuvad müügiks või müüvad reisijatele ja seotud reisikorraldusteenuste suhtes, mille hankimist ettevõtjad reisijatele hõlbustavad.
2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmise suhtes:
a)
pakettreisid ja seotud reisikorraldusteenused, mis hõlmavad lühemat perioodi kui 24 tundi, v.a juhul, kui need sisaldavad öist majutust;
b)
pakettreisid, mida pakutakse, ja seotud reisikorraldusteenused, mille hankimist hõlbustatakse ainult mõnikord ja mittekasumlikul eesmärgil ning üksnes piiratud arvule reisijatele;
c)
pakettreisid ja seotud reisikorraldusteenused, mis on ostetud üldlepingu alusel, millega korraldatakse ärireis ettevõtja ja teise füüsilise või juriidilise isiku vahel, kes tegutseb oma kaubandus-, ettevõtlus-, oskus- või kutsetegevusega seotud eesmärgil.
3. Käesolev direktiiv ei mõjuta liikmesriikide üldist lepinguõigust, nagu lepingu kehtivust, koostamist või tagajärgi käsitlevaid õigusnorme, kui üldise lepinguõiguse aspektid ei ole käesoleva direktiiviga reguleeritud.
Artikkel 3
Mõisted
Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) „reisiteenus”-
a)
reisijatevedu;
b)
majutus, mis ei ole olemuslikult reisijateveo osa ja ei ole mõeldud elukoha tagamiseks;
c)
autode, muude mootorsõidukite (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/46/EÜ (16) artikli 3 lõike 11 tähenduses) või Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/126/EÜ (17) artikli 4 lõike 3 punkti c alusel A-kategooria juhiluba nõudvate mootorrataste rent;
d)
muu turismiteenus, mis ei ole olemuslikult reisiteenuse osa punktide a, b või c tähenduses;
2) „pakettreis”- vähemalt kahe eri reisiteenuse kombinatsioon samaks reisiks või puhkuseks juhul, kui
a)
kõnealused teenused kombineerib üks ettevõtja, sealhulgas reisija soovil või vastavalt reisija valikule enne ühe lepingu sõlmimist kõikide teenuste kohta, või
b)
kui olenemata eraldi lepingute sõlmimisest üksikute reisiteenuste osutajatega selliseid teenuseid:
i)
ostetakse ühest müügikohast ning need on valitud enne, kui reisija on andnud maksmise kohta nõusoleku;
ii)
pakutakse, müüakse või nende eest võetakse tasu ühtse või koguhinna alusel;
iii)
reklaamitakse või müüakse „pakettreisi” või sarnase mõiste all;
iv)
kombineeritakse pärast lepingu sõlmimist, mille alusel annab ettevõtja reisijale õiguse valida teenused reisiteenuste eri liikide seast, või
v)
ostetakse eraldi ettevõtjatelt seotud internetipõhiste broneerimistoimingute kaudu, kui ettevõtja, kellega on sõlmitud esimene leping, annab reisija nime, makse tegemiseks vajalikud andmed ja e-posti aadressi edasi teisele ettevõtjale või teistele ettevõtjatele ning leping viimati nimetatud ettevõtja või ettevõtjatega sõlmitakse hiljemalt 24 tundi pärast esimese reisiteenuse broneeringu kinnitamist.
Reisiteenuste kombinatsiooni, mille korral ei ole kombineeritud rohkem kui üht punkti 1 alapunktis a, b või c osutatud reisiteenust punkti 1 alapunktis d osutatud ühe või mitme turismiteenusega, ei käsitata pakettreisina, kui viimati nimetatud teenused:
a)
ei moodusta olulist osa kombinatsiooni väärtusest ning kui neid ei reklaamita kombinatsiooni olulise tunnusena või kui need ei ole muul viisil kombinatsiooni oluliseks tunnuseks, või
b)
need valitakse ja ostetakse üksnes pärast punkti 1 alapunktis a, b või c osutatud reisiteenuse osutamise algust;
3) „pakettreisileping”- leping pakettreisi kui terviku kohta või, kui pakettreisi pakutakse eraldi lepingute alusel, siis kõik lepingud, mis hõlmavad pakettreisis sisalduvaid reisiteenuseid;
4) „pakettreisi algus”- pakettreisis sisalduvate reisiteenuste osutamise algus;
5) „seotud reisikorraldusteenused”- vähemalt kahte eri liiki reisiteenused, mis ostetakse samaks reisiks või puhkuseks, kuid mis ei ole pakettreis ja mille tulemusena sõlmitakse eraldi lepingud üksikute reisiteenuste osutajatega, juhul kui ettevõtja hõlbustab:
a)
iga reisiteenuse eraldi valimist ja selle eest eraldi maksmist reisijate poolt müügikoha ühekordsel külastamisel või sellega ühenduse võtmisel või
b)
sihipärasel viisil vähemalt ühe täiendava reisiteenuse hankimist teiselt ettevõtjalt, kui kõnealuse teise ettevõtjaga sõlmitakse leping hiljemalt 24 tunni jooksul pärast esimese reisiteenuse broneeringu kinnitamist.
Kui ostetakse vaid üht liiki punkti 1 alapunktis a, b või c osutatud reisiteenust ja ühte või mitut punkti 1 alapunktis d osutatud turismiteenust, ei käsitata neid seotud reisikorraldusteenusena, kui viimati nimetatud teenused ei moodusta olulist osa teenuste kombineeritud väärtusest ning kui neid ei reklaamita reisi või puhkuse olulise tunnusena või kui need ei ole muul viisil kombinatsiooni oluliseks tunnuseks;
6) „reisija”- iga isik, kes soovib sõlmida käesoleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluva lepingu või kellel on õigus reisida sellise lepingu alusel;
7) „ettevõtja”- füüsiline või juriidiline isik, olenemata sellest, kas ta on era- või avalik-õiguslikus omandis, kes tegutseb oma käesoleva direktiiviga hõlmatud lepingutega seonduva kaubandus-, ettevõtlus-, oskus- või kutsetegevuse eesmärgil, sealhulgas tema nimel või ülesandel tegutsevate teiste isikute kaudu, olenemata sellest, kas ta tegutseb korraldaja, vahendaja, seotud reisikorraldusteenuse hankimist hõlbustava ettevõtja või reisiteenuse osutajana;
8) „korraldaja”- ettevõtja, kes kombineerib ja müüb või pakub müügiks pakettreise kas otse või teise ettevõtja kaudu või koos temaga; või ettevõtja, kes edastab reisijat puudutavad andmed teisele ettevõtjale kooskõlas punkti 2 alapunkti b alapunktiga v;
9) „vahendaja”- muu ettevõtja kui korraldaja, kes müüb või pakub müügiks korraldaja poolt kombineeritud pakettreise;
10) „asutamine”- asutamine direktiivi 2006/123/EÜ artikli 4 punkti 5 tähenduses;
11) „püsiv andmekandja”- mis tahes vahend, mis võimaldab reisijal või ettevõtjal säilitada isiklikult talle suunatud teavet nii, et sellele on võimalik hilisemaks kasutamiseks juurde pääseda teabe eesmärgiga vastavuses oleva aja jooksul, ja mis võimaldab säilitatavat teavet muutmata kujul taasesitada;
12) „vältimatud ja erakorralised asjaolud”- olukord, mis ei ole sellele viitava poole kontrolli all ja mille tagajärgi ei oleks saanud vältida isegi kõigi mõistlike meetmete võtmise korral;
13) „mittevastavus”- pakettreisis sisalduvate reisiteenuste osutamata jätmine või mittenõuetekohane osutamine;
14) „alaealine”- alla 18-aastane isik;
15) „müügikoht”- mis tahes jaemüügiks kasutatav ruum (kas vallas- või kinnisvara kujul), jaemüügiks kasutatav veebisait või sarnane veebimüügiplatvorm, sh juhul, kui jaemüügiks kasutatavat veebisaiti või veebimüügiplatvormi esitletakse reisijatele ühtse platvormina, sh telefoni teel pakutav teenus;
16) „kodumaale toimetamine”- reisija tagasiviimine lähtekohta või mõnda teise lepingupoolte vahel kokkulepitud kohta.
Artikkel 4
Ühtlustamise tase
Kui käesolevas direktiivis ei ole sätestatud teisiti, ei säilita ega kehtesta liikmesriigid oma siseriiklikus õiguses selliseid sätteid, mis erinevad käesoleva direktiiviga kehtestatust, sealhulgas rangemaid ega vähem rangeid sätteid, millega tagataks reisijate kaitse erinev tase.
II PEATÜKK
TEAVITAMISKOHUSTUSED JA PAKETTREISILEPINGU SISU
Artikkel 5
Lepingueelne teave
1. Liikmesriigid tagavad, et enne, kui pakettreisileping või mis tahes vastav pakkumine reisijale siduvaks muutub, on korraldaja, ja juhul, kui pakettreisi müüakse vahendaja kaudu, siis ka vahendaja kohustatud esitama reisijale standardteabe I lisa A või B osas esitatud asjakohase vormi kaudu ning kui see on pakettreisi suhtes kohaldatav, siis ka järgmise teabe:
a)
reisiteenuse peamised tunnused:
i)
reisi sihtkoht/sihtkohad, marsruut ja nendes kohtades viibimise aeg koos kuupäevadega ning juhul, kui reis hõlmab majutust, sisalduvate ööde arv;
ii)
kasutatav transpordivahend ning veo iseloomustus ja liik, väljumise ja saabumise koht, kuupäev ja kellaaeg, vahepeatuste kestus ja kohad ning transpordiühendused.
Kui täpset aega ei ole veel kindlaks määratud, teavitab korraldaja ja asjakohasel juhul vahendaja reisijat väljumise ja saabumise ligikaudsest ajast;
iii)
majutuskoha asukoht, peamised omadused ja, kui see on kohaldatav, sihtriigi eeskirjade kohane turismikategooria;
iv)
toitlustamiskava;
v)
külastused, ekskursioon(id) ja muud teenused, mis sisalduvad pakettreisi kokkulepitud koguhinnas;
vi)
kui see ei ilmne kontekstist, siis teave selle kohta, kas mõnda reisiteenust pakutakse reisijale koos rühmaga, ning kui see on võimalik, siis eeldatav rühma suurus;
vii)
kui reisija võimalus kasutada muid turismiteenuseid sõltub tõhusast suulisest suhtlusest, siis keel, milles kõnealuseid teenuseid osutatakse, ja
viii)
kas kõnealune reis või puhkus on üldiselt sobiv piiratud liikumisvõimega isikute jaoks, ning reisija taotlusel täpne teave ka selle kohta, kas reis või puhkus on sobiv reisija vajadusi silmas pidades;
b)
korraldaja ja asjakohasel juhul vahendaja ärinimi ja geograafiline aadress ning nende telefoninumbrid ja asjakohasel juhul e-posti aadress;
c)
pakettreisi koguhind koos maksudega ja, kui see on kohaldatav, koos kõigi lisatasude, lõivude ja muude kuludega või kui selliseid kulusid ei saa mõistlikkuse piires enne lepingu sõlmimist välja arvutada, siis teave reisija poolt kantavate võimalike lisakulude kohta;
d)
maksmise kord, sealhulgas ettemaksena tasutav mis tahes rahasumma või protsent hinnast ja ülejäänud summa maksmise tähtajad, või muude rahaliste tagatiste olemasolu, mida reisija peab maksma või esitama;
e)
minimaalne inimeste arv, mis on vajalik pakettreisi toimumiseks, ja artikli 12 lõike 3 punktis a osutatud aeg enne pakettreisi algust lepingu võimalikuks lõpetamiseks juhul, kui see arv ei täitu;
f)
üldine teave sihtriigi passide ja viisadega seotud nõuete kohta, sealhulgas viisa saamiseks kuluv ligikaudne aeg ning teave tervisenõuete kohta;
g)
teave selle kohta, et reisija võib lõpetada lepingu enne pakettreisi algust igal ajal, makstes artikli 12 lõike 1 kohaselt arvutatud asjakohase lõpetamistasu või, kui see on kohaldatav, korraldaja poolt nõutavad standardsed lõpetamistasud;
h)
teave vabatahtliku või kohustusliku kindlustuse kohta, mis katab reisijapoolse lepingu lõpetamise kulud või abistamiskulud, sealhulgas kodumaale toimetamise kulud õnnetuse, haiguse või surma korral.
Telefoni teel sõlmitud pakettreisilepingute puhul esitab korraldaja ja asjakohasel juhul vahendaja reisijale I lisa B osas esitatud standardteabe ning esimese lõigu punktides a-h esitatud teabe.
2. Seoses artikli 3 punkti 2 alapunkti b alapunktis v määratletud pakettreisidega tagavad korraldaja ja ettevõtja, kellele andmed edastatakse, et enne, kui leping või mis tahes vastav pakkumine reisijale siduvaks muutub, esitavad nad käesoleva artikli lõike 1 esimese lõigu punktides a-h esitatud teabe, kui see on nende poolt pakutavate vastavate reisiteenuste puhul asjakohane. Korraldaja esitab samaaegselt ka standardteabe I lisa C osas esitatud vormi kaudu.
3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud teave esitatakse selgelt, arusaadavalt ja nähtavalt. Kui kõnealune teave esitatakse kirjalikult, peab see olema loetav.
Artikkel 6
Lepingueelse teabe siduv iseloom ja pakettreisilepingu sõlmimine
1. Liikmesriigid tagavad, et reisijale artikli 5 lõike 1 esimese lõigu punktide a, c, d, e ja g alusel esitatud teave moodustab pakettreisilepingu lahutamatu osa, mida ei või muuta, välja arvatud juhul, kui lepingupooled on sõnaselgelt kokku leppinud teisiti. Korraldaja ja asjakohasel juhul vahendaja annab kõikidest lepingueelse teabe muudatustest reisijale selgelt, arusaadavalt ja nähtavalt teada enne pakettreisilepingu sõlmimist.
2. Kui korraldaja ja asjakohasel juhul vahendaja ei ole täitnud artikli 5 lõike 1 esimese lõigu punktis c osutatud teavitamiskohustust kohaldatavate lisatasude, lõivude ja muude kulude kohta enne pakettreisilepingu sõlmimist, siis reisija kõnealuseid lisatasusid, lõive ega muid kulusid ei kanna.
Artikkel 7
Pakettreisilepingu sisu ja enne pakettreisi algust esitatavad dokumendid
1. Liikmesriigid tagavad, et pakettreisilepingud on koostatud lihtsas ja arusaadavas keeles ning kui need on kirjalikus vormis, siis on need loetavad. Korraldaja või vahendaja annab reisijale pakettreisilepingu sõlmisel või pärast seda põhjendamatult viivitamata püsival andmekandjal lepingu või selle kinnituse koopia. Reisijal on õigus nõuda paberkoopiat, kui pakettreisileping on sõlmitud poolte samaaegsel füüsilisel kohalolekul.
Väljaspool äriruume sõlmitavate lepingute puhul, nagu on määratletud direktiivi 2011/83/EL artikli 2 punktis 8, esitatakse pakettreisilepingu koopia või kinnitus reisijale paberkandjal või, kui reisija on sellega nõus, mõnel muul püsival andmekandjal.
2. Pakettreisilepingus või selle kinnituses esitatakse kogu kokkuleppe sisu, mis hõlmab kogu artikli 5 lõike 1 esimese lõigu punktides a-h osutatud teavet ja järgnevat teavet:
a)
reisija erisoovid, millega korraldaja on nõustunud;
b)
teave selle kohta, et korraldaja:
i)
vastutab kõikide lepingus sisalduvate reisiteenuste nõuetekohase osutamise eest vastavalt artiklile 13 ning
ii)
on kohustatud vastavalt artiklile 16 andma abi, kui reisija satub raskustesse;
c)
maksejõuetuse korral kaitset pakkuva üksuse nimi ja kontaktandmed, sealhulgas selle geograafiline aadress, ja asjakohasel juhul asjaomase liikmesriigi poolt sel eesmärgil määratud pädeva asutuse nimi ja kontaktandmed;
d)
korraldaja kohaliku esindaja, kontaktpunkti või muu teenistuse nimi, aadress, telefoninumber, e-posti aadress ja olemasolu korral faksinumber, või kelle kaudu reisija saab kiiresti korraldajaga ühendust võtta ja temaga tõhusalt suhelda abi saamiseks, kui reisija on raskustesse sattunud, või kaebuse esitamiseks seoses pakettreisilepingu täitmise mis tahes mittevastavusega;
e)
teave selle kohta, et reisija peab teavitama kõigist pakettreisi teenuste osutamisel tuvastatud mittevastavustest kooskõlas artikli 13 lõikega 2;
f)
kui alaealised reisivad ilma vanema või muu volitatud isikuta majutust sisaldava pakettreisilepingu alusel, siis teave selle kohta, kuidas võtta otse ühendust alaealise või alaealise eest vastutava isikuga alaealise peatuspaigas;
g)
teave olemasolevate kaebuste lahendamise ettevõttesiseste menetluste ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/11/EL (18) kohaste vaidluste kohtuvälise lahendamise mehhanismide kohta ning, kui see on kohaldatav, vaidluste kohtuvälise lahendamise üksuse kohta, mida ettevõtja saab kasutada, ning internetipõhise vaidluste lahendamise platvormi kohta vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele nr (EL) nr 524/2013 (19);
h)
teave reisija õiguse kohta anda leping artikli 9 kohaselt üle teisele reisijale.
3. Artikli 3 punkti 2 alapunkti b alapunktis v määratletud pakettreiside puhul teavitab ettevõtja, kellele andmed edastatakse, korraldajat lepingu sõlmimisest, mille tulemusena on kokku pandud pakettreis. Ta esitab korraldajale teabe, mis on vajalik korraldaja kohustuste täitmiseks.
Niipea kui korraldajat on teavitatud pakettreisi koostamisest, esitab ta reisijale püsival andmekandjal lõike 2 punktides a-h osutatud teabe.
4. Lõigetes 2 ja 3 osutatud teave esitatakse selgelt, arusaadavalt ja nähtavalt.
5. Korraldaja annab reisijale aegsasti enne pakettreisi algust kõik vajalikud kviitungid, kupongid ja piletid ning teabe kavandatava väljumisaja ja asjakohasel juhul lennule registreerimise tähtaja ning vahepeatuste, transpordiühenduste ja kohalejõudmise kavandatava aja kohta.
Artikkel 8
Tõendamiskohustus
Käesolevas peatükis kehtestatud teavitamisnõuete täitmise tõendamise kohustus lasub ettevõtjal.
III PEATÜKK
PAKETTREISILEPINGU MUUTMINE ENNE PAKETTREISI ALGUST
Artikkel 9
Pakettreisilepingu üleandmine teisele reisijale
1. Liikmesriigid tagavad, et reisija võib anda pakettreisilepingu üle isikule, kes vastab kõikidele kõnealuse lepingu suhtes kohaldatavatele tingimustele, kui ta on korraldajat enne pakettreisi algust sellest püsival andmekandjal piisavalt ette teavitanud. Teavitamist vähemalt seitse päeva enne pakettreisi algust loetakse igal juhul piisavaks.
2. Pakettreisilepingu üleandja ja vastuvõtja vastutatavad solidaarselt tasumata summade ja kõikide üleandmisest tekkivate lisatasude, lõivude või muude kulude maksmise eest. Korraldaja teavitab lepingu üleandjat lepingu üleandmisega seonduvatest tegelikest kuludest. Kõnealused kulud ei tohi olla põhjendamatud ega suuremad kui pakettreisilepingu üleandmise tõttu korraldaja poolt tegelikult kantud kulud.
3. Pakettreisilepingu üleandmisest tulenevad lisatasude, lõivude või muude kulude tõendid esitab üleandjale korraldaja.
Artikkel 10
Hinna muutmine
1. Liikmesriigid tagavad, et pärast pakettreisilepingu sõlmimist võib hindu tõsta ainult siis, kui lepingus on sõnaselgelt see võimalus ette nähtud ning märgitud, et reisijal on õigus lõike 4 kohasele hinnaalandusele. Sellisel juhul on pakettreisilepingus sätestatud, kuidas hinnamuutusi tuleb arvutada. Hinna tõstmine on võimalik üksnes järgmiste muutuste otsesel tulemusel:
a)
reisijateveo hinna muutus, mis tuleneb kütuse või muude energiaallikate hinna muutumisest;
b)
pakettreisi teenuste osutamisega otseselt mitteseotud kolmandate isikute poolt lepingus sisalduvatele reisiteenustele kehtestatud maksu- või tasumäärade muutus, sealhulgas turismimaksud, maaletulekutasud või sisse- ja väljasõidutasud sadamates ja lennujaamades, või
c)
pakettreisiga seotud vahetuskursside muutus.
2. Kui käesoleva artikli lõikes 1 osutatud hinnatõus on suurem kui 8 % pakettreisi koguhinnast, kohaldatakse artikli 11 lõikeid 2-5.
3. Sõltumata selle suurusest, on hinnatõus võimalik ainult siis, kui korraldaja teavitab sellest reisijat püsival andmekandjal esitatud kõnealuse hinnatõusu põhjendusega ja arvutusega selgelt ja arusaadavalt hiljemalt 20 päeva enne pakettreisi algust.
4. Kui pakettreisileping näeb ette hinna tõstmise võimaluse, on reisijal õigus hinnaalandusele, mis vastab lõike 1 punktides a, b ja c osutatud kulude vähenemisele pärast lepingu sõlmimist enne pakettreisi algust.
5. Hinna alandamise korral on korraldajal õigus arvutada reisijale tehtavast tagasimaksest maha tegelikud halduskulud. Reisija nõudmisel esitab korraldaja tõendid kõnealuste halduskulude kohta.
Artikkel 11
Muude pakettreisilepingu tingimuste muutmine
1. Liikmesriigid tagavad, et enne pakettreisi algust ei või korraldaja ühepoolselt muuta muid pakettreisilepingu tingimusi peale hinna vastavalt artiklile 10, välja arvatud juhul, kui:
a)
korraldaja on jätnud lepingus endale selle õiguse;
b)
muudatus on väheoluline ning
c)
korraldaja teavitab reisijat muudatusest püsival andmekandjal selgelt, arusaadavalt ja nähtavalt.
2. Kui korraldaja on enne pakettreisi algust sunnitud olulisel määral muutma artikli 5 lõike 1 esimese lõigu punktis a osutatud reisiteenuste mis tahes peamist tunnust või ei saa täita artikli 7 lõike 2 punktis a osutatud erisoovi või soovib tõsta pakettreisi hinda vastavalt artikli 10 lõikele 2 rohkem kui 8 %, võib reisija korraldaja poolt kindlaks määratud mõistliku ajavahemiku jooksul:
a)
kavandatava muudatusega nõustuda või
b)
lõpetada lepingu ilma lõpetamistasu maksmata.
Kui reisija lõpetab lepingu, võib ta vastu võtta asenduspakettreisi, kui korraldaja seda pakub, võimaluse korral samaväärse või kõrgema kvaliteediga.
3. Korraldaja teavitab reisijat püsival andmekandjal põhjendamatult viivitamata selgelt, arusaadavalt ja nähtavalt järgnevast:
a)
lõikes 2 osutatud muudatused ja nende mõju pakettreisi hinnale, kui see on lõike 4 kohaselt asjakohane;
b)
mõistlik ajavahemik, mille jooksul peab reisija korraldajat teavitama oma lõike 2 kohasest otsusest;
c)
kui reisija ei pea kinni punktis b osutatud ajavahemikust, siis selle tagajärjed kooskõlas kohaldatava siseriikliku õigusega, ning
d)
kui see on asjakohane, siis pakutav asenduspakettreis ja selle hind.
4. Kui lõike 2 esimeses lõigus osutatud pakettreisilepingu muudatuste või lõike 2 teises lõigus osutatud asenduspakettreisi tulemusena väheneb pakettreisi kvaliteet või selle maksumus, on reisijal õigus asjakohasele hinnaalandusele.
5. Kui pakettreisileping lõpetatakse käesoleva artikli lõike 2 esimese lõigu punkti b alusel ja reisija ei võta asenduspakettreisi vastu, maksab korraldaja põhjendamatult viivitamata ja igal juhul hiljemalt 14 päeva jooksul pärast lepingu lõpetamist reisijale tagasi kõik reisija poolt või nimel tehtud maksed. Artikli 14 lõikeid 2, 3, 4, 5 ja 6 kohaldatakse mutatis mutandis.
Artikkel 12
Pakettreisilepingu lõpetamine ja lepingust taganemise õigus enne pakettreisi algust
1. Liikmesriigid tagavad, et reisija võib pakettreisilepingu igal hetkel enne pakettreisi algust lõpetada. Kui reisija lõpetab pakettreisilepingu käesoleva lõike kohaselt, võidakse temalt nõuda korraldajale asjakohase ja põhjendatud lõpetamistasu maksmist. Pakettreisilepinguga võidakse kehtestada mõistlikud standardsed lõpetamistasud sõltuvalt sellest, kui palju aega on lepingu lõpetamise hetkel jäänud pakettreisi alguseni ning milline on eeldatav reisiteenuste alternatiivsest kasutamisest tulenev kulude kokkuhoid ja tulu. Standardsete lõpetamistasude puudumisel vastab lõpetamistasu suurus pakettreisi hinnale, millest on maha arvatud reisiteenuste alternatiivsest kasutamisest tulenev kulude kokkuhoid ja tulu. Reisija nõudmisel põhjendab korraldaja lõpetamistasude suurust.
2. Hoolimata lõikest 1 on reisijal õigus lõpetada pakettreisileping enne pakettreisi algust lõpetamistasu maksmata, kui sihtkohas või selle vahetus läheduses esinevad vältimatud ja erakorralised asjaolud, mis mõjutavad olulisel määral pakettreisi teenuste osutamist või reisijate vedu sihtkohta. Kui pakettreisileping lõpetatakse käesoleva lõike alusel, on reisijal õigus kõikide pakettreisi maksete tagasimaksmisele, kuid mitte täiendavale hüvitisele.
3. Korraldaja võib pakettreisilepingu lõpetada ja maksta reisijale tagasi kõik pakettreisi eest tehtud maksed täiendavat hüvitist maksmata, juhul kui:
a)
pakettreisile registreerunud inimeste arv on väiksem kui lepingus esitatud miinimumarv ja korraldaja teavitab reisijat lepingu lõpetamisest lepingus kindlaks määratud aja jooksul, kuid mitte hiljem kui:
i)
20 päeva enne pakettreisi algust reiside puhul, mis kestavad rohkem kui kuus päeva;
ii)
seitse päeva enne pakettreisi algust reiside puhul, mis kestavad kaks kuni kuus päeva;
iii)
48 tundi enne pakettreisi algust reiside puhul, mis kestavad vähem kui kaks päeva,
või
b)
korraldaja ei saa lepingut täita vältimatute ja erakorraliste asjaolude tõttu ning ta teavitab reisijat lepingu lõpetamisest enne pakettreisi algust põhjendamatu viivituseta.
4. Korraldaja teeb kõik lõigete 2 ja 3 kohaselt nõutud tagasimaksed või maksab vastavalt lõikele 1 tagasi kõik reisija poolt või nimel pakettreisi eest tehtud maksed, millest on maha arvatud asjaomane lõpetamistasu. Kõnealused tagasimaksed makstakse reisijale põhjendamatult viivitamata ja igal juhul hiljemalt 14 päeva jooksul pakettreisilepingu lõpetamisest arvates.
5. Seoses väljaspool äriruume sõlmitud lepingutega võivad liikmesriigid oma siseriiklikus õiguses ette näha, et reisijal on õigus pakettreisilepingust taganeda 14 päeva jooksul ühtki põhjust esitamata.
IV PEATÜKK
PAKETTREISI TEENUSTE OSUTAMINE
Artikkel 13
Vastutus pakettreisi teenuste osutamise eest
1. Liikmesriigid tagavad, et korraldaja vastutab pakettreisilepingus sisalduvate reisiteenuste osutamise eest olenemata sellest, kas selliseid teenuseid peab osutama korraldaja või teised reisiteenuse osutajad.
Liikmesriigid võivad säilitada või kehtestada oma siseriiklikus õiguses sätted, millega nähakse ette ka vahendaja vastutus pakettreisi teenuste osutamise eest. Sellisel juhul kohaldatakse artikli 7, III peatüki, käesoleva peatüki ja V peatüki kohaseid korraldaja suhtes kohaldatavaid sätteid mutatis mutandis ka vahendaja suhtes.
2. Reisija teavitab korraldajat põhjendamatult viivitamata kõigist pakettreisilepingus sisalduvate reisiteenuste osutamisel tuvastatud mittevastavustest, võttes arvesse konkreetse juhtumi asjaolusid.
3. Kui mis tahes reisiteenust ei osutata kooskõlas pakettreisilepinguga, heastab korraldaja mittevastavuse, v.a juhul, kui:
a)
see on võimatu või
b)
sellega kaasnevad ebaproportsionaalsed kulud, võttes arvesse mittevastavuse ulatust ja mõjutatud reisiteenuste väärtust.
Kui korraldaja ei heasta mittevastavust käesoleva lõike esimese lõigu punkti a või b kohaselt, kohaldatakse artiklit 14.
4. Kui korraldaja ei heasta mittevastavust reisija poolt määratud mõistliku ajavahemiku jooksul, võib reisija seda ise teha ja nõuda hüvitist vajalike kulutuste eest, ilma et see piiraks lõikes 3 sätestatud erandite kohaldamist. Ajavahemiku kindlaksmääramine reisija poolt ei ole vajalik, kui korraldaja keeldub mittevastavust heastamast või nõutav on viivitamatu heastamine.
5. Juhul kui pakettreisilepingus kokkulepitud viisil ei ole võimalik osutada olulist osa reisiteenustest, pakub korraldaja reisijale lisatasuta muid sobivaid, võimaluse korral lepingus kokkulepituga samaväärse või kõrgema kvaliteediga teenuseid pakettreisi jätkumise ajal, sealhulgas juhul, kui reisija tagasipöördumist lähtekohta ei tagata kokkulepitud viisil.
Kui pakutavad muud teenused on pakettreisilepingus kokkulepitutest madalama kvaliteediga, tagab korraldaja reisijale asjakohase hinnaalanduse.
Reisija võib keelduda pakutavatest muudest teenustest üksnes juhul, kui need ei ole võrreldavad lepingus kokkulepituga või kui tagatud hinnaalandus ei ole piisav.
6. Kui mittevastavus mõjutab oluliselt pakettreisi teenuste osutamist ja korraldaja ei ole mittevastavust reisija poolt määratud mõistliku ajavahemiku jooksul heastanud, võib reisija pakettreisilepingu lõpetada lõpetamistasu maksmata ja taotleda asjakohasel juhul kahju eest hinnaalandust ja/või hüvitist vastavalt artiklile 14.
Kui ei ole võimalik pakkuda muid teenuseid või kui reisija keeldub pakutavatest muudest teenustest vastavalt käesoleva artikli lõike 5 kolmandale lõigule, on reisijal õigus saada asjakohasel juhul kahju eest hinnaalandust ja/või hüvitist vastavalt artiklile 14 ka ilma pakettreisilepingut lõpetamata.
Kui pakettreis hõlmab reisijatevedu, tagab korraldaja esimeses ja teises lõigus osutatud juhul ilma põhjendamatu viivituseta ja reisijale lisatasuta ka reisija samaväärse transpordi kodumaale.
7. Kui vältimatute ja erakorraliste asjaolude tõttu ei ole pakettreisilepingus kokku lepitud viisil võimalik reisija tagasipöördumist tagada, kannab korraldaja vajaliku (võimaluse korral samaväärse kategooria) majutusega seotud kulud, mis ei ületa ajavahemikku kolm ööd reisija kohta. Kui reisija tagasipöördumiseks asjakohase transpordivahendi suhtes kohaldatavate reisijate õigusi käsitlevate liidu õigusaktidega on ette nähtud pikemad perioodid, kohaldatakse neid perioode.
8. Käesoleva artikli lõikes 7 osutatud kulude piirangut ei kohaldata liikumispuudega isikute suhtes, nagu on määratletud määruse (EÜ) nr 1107/2006 artikli 2 punktis a, ja neid saatvate isikute suhtes, rasedate naiste ja saatjata alaealiste suhtes ning isikute suhtes, kes vajavad eriarstiabi, tingimusel et korraldajat on nende konkreetsetest vajadustest teavitatud vähemalt 48 tundi enne pakettreisi algust. Korraldaja ei tohi käesoleva artikli lõike 7 kohase vastutuse piiramiseks tugineda vältimatutele ja erakorralistele asjaoludele, kui asjaomasel veoteenuse osutajal ei ole lubatud kohaldatavate liidu õigusaktide alusel selliseid asjaolusid aluseks võtta.
Artikkel 14
Hinna alandamine ja kahju hüvitamine
1. Liikmesriigid tagavad, et reisijal on õigus asjakohasele hinnaalandusele iga ajavahemiku eest, mil mittevastavus esines, v.a juhul, kui korraldaja tõendab, et mittevastavus tulenes reisijast.
2. Reisijal on õigus saada korraldajalt asjakohast hüvitist igasuguse kahju eest, mida reisija kannab mis tahes mittevastavuse tõttu. Hüvitis makstakse välja põhjendamatult viivitamata.
3. Reisijal ei ole õigust kahju hüvitamisele, kui korraldaja tõendab, et mittevastavus:
a)
tuleneb reisijast;
b)
tuleneb kolmandast isikust, kes ei ole seotud pakettreisilepingus sisalduva reisiteenuse osutamisega, ning see on ettenägematu või vältimatu, või
c)
tuleneb vältimatutest ja erakorralistest asjaoludest.
4. Kui liidu suhtes siduvate rahvusvaheliste konventsioonidega piiratakse tingimusi, mille alusel peab pakettreisi osaks oleva reisiteenuse osutaja hüvitist maksma, või piiratakse sellise hüvitise ulatust, kohaldatakse samasuguseid piiranguid ka korraldaja suhtes. Kui liidu suhtes mittesiduvate rahvusvaheliste konventsioonidega piiratakse teenuseosutaja makstavat hüvitist, võivad liikmesriigid vastavalt piirata korraldaja makstavat hüvitist. Muudel juhtudel võib pakettreisilepinguga piirata korraldaja makstavat hüvitist, kui sellist piirangut ei kohaldata isikukahju või tahtlikult või hooletusest põhjustatud kahju suhtes ning kui hüvitis võrdub vähemalt pakettreisi kolmekordse koguhinnaga.
5. Õigus hüvitisele või hinna alandamisele käesoleva direktiivi alusel ei mõjuta reisijate õigusi, mis tulenevad määrusest (EÜ) nr 261/2004, määrusest (EÜ) nr 1371/2007, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusest (EÜ) nr 392/2009, (20) määrusest (EL) nr 1177/2010 ja määrusest (EL) nr 181/2011 ja rahvusvahelistest konventsioonidest. Reisijatel on õigus esitada kahjunõudeid käesoleva direktiivi ja kõnealuste määruste ja rahvusvaheliste konventsioonide alusel. Käesoleva direktiivi kohased hüvitised ja hinnaalandused ning kõnealuste määruste ja rahvusvaheliste konventsioonide kohased hüvitised ja hinnaalandused arvatakse üksteisest maha eesmärgiga vältida ülemäärast hüvitamist.
6. Käesoleva artikli alusel esitatavate kahjunõuete aegumistähtaeg ei tohi olla lühem kui kaks aastat.
Artikkel 15
Võimalus võtta korraldajaga vahendaja kaudu ühendust
Ilma et see piiraks artikli 13 lõike 1 teise lõigu kohaldamist, tagavad liikmesriigid, et reisija võib pakettreisi teenuste osutamisega seotud teated, taotlused või kaebused saata otse vahendajale, kelle kaudu pakettreis osteti. Vahendaja edastab sellised teated, taotlused ja kaebused korraldajale põhjendamatu viivituseta.
Tähtaegadest või aegumistähtaegadest kinnipidamise tähenduses käsitatakse esimeses lõigus osutatud teadete, taotluste või kaebuste kättesaamist vahendaja poolt kättesaamisena korraldaja poolt.
Artikkel 16
Kohustus anda abi
Liikmesriigid tagavad, et korraldaja annab raskustesse sattunud reisijale põhjendamatult viivitamata asjakohast abi, sh artikli 13 lõikes 7 osutatud asjaoludel, eelkõige:
a)
tagades asjakohase teabe tervishoiuteenuste, kohalike ametiasutuse ja konsulaarabi kohta ning
b)
aidates reisijat sidepidamisel ja alternatiivsete reisivõimaluste leidmisel.
Korraldaja võib võtta sellise abi eest mõistlikku tasu, kui raskus on põhjustatud reisija poolt tahtlikult või reisija hooletuse tõttu. Selline tasu ei tohi ühelgi juhul olla suurem kui korraldaja kantud tegelikud kulud.
V PEATÜKK
MAKSEJÕUETUSEVASTANE KAITSE
Artikkel 17
Maksejõuetusevastase kaitse tõhusus ja ulatus
1. Liikmesriigid tagavad, et nende territooriumil asutatud korraldajatel on tagatis kõikide reisijate poolt või nimel tehtud maksete tagasimaksmiseks, kui asjaomased teenused jäävad kõnealuse korraldaja maksejõuetuse tõttu osutamata. Kui pakettreis hõlmab reisijatevedu, tagavad korraldajad ka reisijate kodumaale toimetamise. Võib pakkuda pakettreisi jätkamise võimalust.
Korraldajatel, kes ei ole asutatud liikmesriigis ja kes müüvad või pakuvad pakettreise müügiks liikmesriigis või suunavad sellised tegevused mis tahes viisil liikmesriiki, peab olema tagatis kõnealuse liikmesriigi õiguse kohaselt.
2. Lõikes 1 osutatud tagatis peab olema tõhus ja katma mõistlikkuse piires eeldatavad kulud. See peab katma pakettreisidega seoses reisijate poolt või nende eest tehtud maksete summad, võttes arvesse ettemaksete ja lõppmaksete laekumise ja pakettreiside lõpuleviimise vahelist ajavahemikku ning eeldatavat kodumaale toimetamise maksumust korraldaja maksejõuetuse korral.
3. Korraldaja maksejõuetusevastane kaitse kehtib kõikidele reisijatele sõltumata nende elukohast, lähtekohast või pakettreisi müümise kohast ning sõltumata liikmesriigist, kus maksejõuetuse korral kaitset pakkuv üksus asub.
4. Kui korraldaja maksejõuetus mõjutab pakettreisi teenuste osutamist, on kaitse tasuta kättesaadav kodumaale toimetamise tagamiseks ja vajaduse korral sellele eelneva majutuse eest tasumiseks.
5. Veel osutamata reisiteenuste eest tehakse põhjendamatult viivitamata tagasimaksed pärast reisijalt vastava taotluse saamist.
Artikkel 18
Maksejõuetusevastase kaitse vastastikune tunnustamine ja halduskoostöö
1. Liikmesriigid tunnistavad artiklit 17 ülevõtvate siseriiklike meetmete nõuetele vastavaks igasuguse maksejõuetusevastase kaitse, mille korraldaja tagab oma asutamiskoha liikmesriigi kõnealuste meetmete alusel.
2. Liikmesriigid määravad kesksed kontaktpunktid, et hõlbustada halduskoostööd ja järelevalvet eri liikmesriikides tegutsevate korraldajate üle. Nad edastavad kõnealuste kontaktpunkide kontaktandmed kõikidele teistele liikmesriikidele ja komisjonile.
3. Kesksed kontaktpunktid teevad üksteisele kättesaadavaks kogu vajaliku teabe oma siseriiklike maksejõuetusevastase kaitse nõuete kohta ja selle üksuse või nende üksuste nimed, kes tagavad nende territooriumil asutatud korraldajatele kaitse maksejõuetuse korral. Kõnealused kontaktpunktid võimaldavad üksteisele juurdepääsu kõikidele olemasolevatele nimekirjadele, milles on loetletud nende maksejõuetusevastase kaitsega seotud nõuetele vastavad korraldajad. Kõik kõnealused nimekirjad peavad olema üldsusele kättesaadavad, sealhulgas internetis.
4. Kui liikmesriigil on kahtlusi korraldaja maksejõuetusevastase kaitse suhtes, küsib ta selgitusi liikmesriigilt, kus korraldaja on asutatud. Liikmesriigid vastavad teiste liikmesriikide päringutele võimalikult kiiresti küsimuse kiireloomulisust ja keerukust arvesse võttes. Igal juhul antakse esimene vastus hiljemalt 15 tööpäeva jooksul alates taotluse kättesaamisest.
VI PEATÜKK
SEOTUD REISIKORRALDUSTEENUSED
Artikkel 19
Seotud reisikorraldusteenustega kaasnevad maksejõuetusevastane kaitse ja teavitamisnõuded
1. Liikmesriigid tagavad, et seotud reisikorraldusteenuste hankimist hõlbustavatel ettevõtjatel on tagatis kõikide reisijatelt saadud maksete tagasimaksmiseks, kui seotud reisikorraldusteenuse osaks olev reisiteenus jääb nende maksejõuetuse tõttu osutamata. Kui kõnealused ettevõtjad vastutavad reisijateveo eest, katab tagatis ka reisijate kodumaale toimetamise. Artikli 17 lõike 1 teist lõiku, artikli 17 lõikeid 2-5 ja artiklit 18 kohaldatakse mutatis mutandis.
2. Enne kui reisija suhtes muutub siduvaks mis tahes leping, mis viib seotud reisikorraldusteenuseni, või muu vastav pakkumine, on reisikorraldusteenuste hankimist hõlbustav ettevõtja, sh juhul, kui ettevõtja ei ole asutatud liikmesriigis, kuid suunab mis tahes viisil oma tegevuse sellesse liikmesriiki, kohustatud märkima selgelt, arusaadavalt ja nähtavalt, et reisija
a)
ei saa kasutada käesoleva direktiivi alusel üksnes pakettreisidele kohaldatavaid õigusi ja iga teenuseosutaja vastutab ainuisikuliselt oma teenuse nõuetekohase lepingujärgse osutamise eest ning
b)
saab kooskõlas lõikega 1 kasutada maksejõuetuse korral ette nähtud kaitset.
Käesoleva lõike nõuete täitmiseks esitab seotud reisiteenuse hankimist hõlbustav ettevõtja reisijale teabe II lisas esitatud asjakohase standardvormi kaudu, või kui konkreetset liiki seotud reisikorraldusteenus ei ole ühegi kõnealuses lisas esitatud vormiga hõlmatud, esitab nendes vormides sisalduva teabe.
3. Kui seotud reisikorraldusteenuste hankimist hõlbustav ettevõtja ei ole täitnud käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 esitatud nõudeid, kohaldatakse seotud reisikorraldusteenuses sisalduvate reisiteenuste osas artiklites 9 ja 12 ning IV peatükis kehtestatud õigusi ja kohustusi.
4. Kui seotud reisikorraldusteenus tuleneb lepingu sõlmimisest reisija ja ettevõtja vahel, kes ei ole seotud reisikorraldusteenuse hankimist hõlbustav ettevõtja, teavitab see ettevõtja seotud reisikorraldusteenuse hankimist hõlbustavat ettevõtjat asjaomase lepingu sõlmimisest.
VII PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 20
Vahendaja konkreetsed kohustused juhul, kui korraldaja on asutatud väljaspool Euroopa Majanduspiirkonda
Ilma et see piiraks artikli 13 lõike 1 teise lõigu kohaldamist, kehtivad juhul, kui korraldaja on asutatud väljaspool Euroopa Majanduspiirkonda, liikmesriigis asutatud vahendaja suhtes IV ja V peatükis sätestatud kohustused, v.a juhul, kui vahendaja esitab tõendid selle kohta, et korraldaja vastab kõnealustes peatükkides esitatud tingimustele.
Artikkel 21
Vastutus broneerimisvigade eest
Liikmesriigid tagavad, et ettevõtja vastutab kõigi broneerimissüsteemi vigade eest, mis tulenevad temast tingitud tehnilistest puudustest, ja broneerimistoimingu käigus tehtud vigade eest, kui ettevõtja on nõustunud tegema pakettreisi või seotud reisikorraldusteenuste osaks oleva reisiteenuse broneerimise.
Ettevõtja ei vastuta broneerimisvigade eest, mis tulenevad reisijast või mis on tingitud vältimatutest ja erakorralistest asjaoludest.
Artikkel 22
Õigus hüvitisele
Kui kas korraldaja või vastavalt artikli 13 lõike 1 teisele lõigule või artiklile 20 vahendaja maksab hüvitist, alandab hinda või täidab muid talle käesoleva direktiivi alusel pandud kohustusi, tagavad liikmesriigid, et korraldajal või vahendajal on õigus nõuda hüvitist mis tahes kolmandalt isikult, kes osales sündmuses, mis põhjustas hüvitamise, hinna alandamise või muu kohustuse.
Artikkel 23
Direktiivi imperatiivsus
1. Pakettreisi korraldaja või seotud reisikorraldusteenuse hankimist hõlbustava ettevõtja kinnitus, et ta tegutseb ainult reisiteenuse osutajana, vahendajana või mis tahes muus pädevuses, või et pakettreis või seotud reisikorraldusteenus ei ole pakettreis või seotud reisikorraldusteenus, ei vabasta kõnealust korraldajat või ettevõtjat käesoleva direktiiviga ettevõtjatele kehtestatud kohustustest.
2. Reisijad ei või loobuda õigustest, mis on neile antud nende siseriiklike meetmete alusel, millega käesolev direktiiv üle võetakse.
3. Mis tahes kokkulepe või reisija avaldus, millega otseselt või kaudselt loobutakse käesoleva direktiiviga reisijatele antud õigustest või piiratakse neid või mille eesmärk on hoiduda kõrvale käesoleva direktiivi kohaldamisest, ei ole reisija suhtes siduv.
Artikkel 24
Jõustamine
Liikmesriigid tagavad käesoleva direktiivi täitmise tagamiseks vajalike piisavate ja tõhusate vahendite olemasolu.
Artikkel 25
Karistused
Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad karistuste kohta, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi alusel vastu võetud siseriiklike õigusnormide rikkumise korral, ning võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada nende rakendamine. Kehtestatud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
Artikkel 26
Komisjoni aruanne ja läbivaatamine
Hiljemalt 1. jaanuariks 2019 esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva direktiivi nende sätete kohta, mida kohaldatakse interneti teel eri müügikohtades tehtud broneeringute suhtes, ja selliste broneeringute pakettreisina, seotud reisikorraldusteenusena või eraldi reisiteenustena kvalifitseerumise kohta, ning eriti artikli 3 punkti 2 alapunkti b alapunktis v sätestatud pakettreisi mõiste kohta ja selle kohta, kas selle mõiste muutmine või laiendamine on asjakohane.
Hiljemalt 1. jaanuariks 2021 esitab komisjon Euroopa Parlamendile ja nõukogule üldaruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta.
Vajaduse korral lisatakse esimeses ja teises lõigus osutatud aruannetele seadusandlikud ettepanekud.
Artikkel 27
Määruse (EÜ) nr 2006/2004 ja direktiivi 2011/83/EL muutmine
1. Määruse (EÜ) nr 2006/2004 lisa punkt 5 asendatakse järgmisega:
„5.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv (EL) 2015/2302 (21).
2. Direktiivi 2011/83/EL artikli 3 lõike 3 punkt g asendatakse järgmisega:
„g)
sõlmitakse pakettreiside kohta, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi (EL) 2015/2302 (22) artikli 3 punktis 2.
Käesoleva direktiivi artikli 6 lõiget 7, artikli 8 lõikeid 2 ja 6, artiklit 19, artiklit 21 ja artiklit 22 kohaldatakse mutatis mutandis direktiivi (EL) 2015/2302 artikli 3 punktis 2 määratletud pakettreiside suhtes seoses reisijatega kõnealuse artikli 3 punkti 6 tähenduses.
VIII PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 28
Ülevõtmine
1. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid 1. jaanuariks 2018. Nad edastavad kõnealuste meetmete teksti viivitamata komisjonile.
2. Nad kohaldavad kõnealuseid meetmeid alates 1. juulist 2018.
3. Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nende ametlikul avaldamisel nendesse või nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
4. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas nende poolt vastuvõetavate põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
Artikkel 29
Kehtetuks tunnistamine
Direktiiv 90/314/EMÜ tunnistatakse kehtetuks alates 1. juulist 2018.
Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile ning neid loetakse vastavalt III lisas toodud vastavustabelile.
Artikkel 30
Jõustumine
Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 31
Adressaadid
Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.
Strasbourg, 25. november 2015