PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. října 2014,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU o mechanismu civilní ochrany Unie a zrušují rozhodnutí Komise 2004/277/ES, Euratom a 2007/606/ES, Euratom
(oznámeno pod číslem C(2014) 7489)
(Text s významem pro EHP)
(2014/762/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU ze dne 17. prosince 2013 o mechanismu civilní ochrany Unie (1), a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Obecným cílem mechanismu civilní ochrany Unie (dále jen „mechanismus Unie“) je posilovat spolupráci mezi Unií a členskými státy a usnadňovat koordinaci v oblasti civilní ochrany s cílem zlepšit účinnost systémů pro předcházení přírodním a člověkem způsobeným katastrofám, připravenost a odezvu na ně.
(2)
Jelikož mohou katastrofy udeřit kdykoli, mělo by středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (Emergency Response Coordination Centre, ERCC) zřízené podle článku 7 rozhodnutí č. 1313/2013/EU v kteroukoli dobu zajišťovat úzké styky s kontaktními místy v členských státech.
(3)
Společný komunikační a informační systém pro mimořádné události (CECIS) je důležitým prvkem mechanismu Unie, protože by měl zajišťovat pravost, integritu a důvěrnost informací vyměňovaných mezi členskými státy v běžných podmínkách i při mimořádných událostech. Vzhledem ke zvláštnostem reakce na nehody způsobující znečištění moří by měla být vytvořena samostatná verze CECIS umožňující přístup sekretariátům regionálních úmluv pro mořské prostředí a třetím zemím, které mají společné regionální moře s Unií.
(4)
Aby se zajistila provozní účinnost, měly by být stanoveny minimální požadavky pro moduly, další kapacity pro odezvu a odborníky určené podle čl. 9 odst. 1 rozhodnutí č. 1313/2013/EU, jakož i pro operační požadavky, fungování a interoperabilitu těchto modulů, jak je stanoveno v čl. 9 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Zejména pro moduly platí, že by měly být schopny po určitou dobu pracovat samostatně, být rychle připraveny k nasazení a interoperabilní. Za účelem posílení interoperability modulů je třeba zavést opatření na úrovni Unie a členských států.
(5)
V oblasti kapacit by měly být stanoveny a pravidelně přezkoumávány cíle pro evropskou kapacitu pro odezvu na mimořádné události (EERC), aby byl pro nasazení v rámci mechanismu Unie k dispozici dostatečný počet všech potřebných typů modulů, dalších kapacit pro odezvu a odborníků. Aby se zajistila jednotná minimální úroveň kvality a interoperability všech kapacit v rámci EERC, je třeba určit a pravidelně přezkoumávat požadavky na kvalitu a interoperabilitu.
(6)
Aby se potvrdilo, že kapacity v dobrovolném společném souboru kapacit splňují všechny nezbytné požadavky a případně využívají částečné spolufinancování „nákladů na úpravu“ ze strany Unie, je třeba stanovit certifikační a registrační postup, včetně prvků sebehodnocení. Tento certifikační a registrační postup by navíc měl zajišťovat odpovídající zeměpisnou vyváženost kapacit v souladu s rozmístěním rizik a zohlednit účast všech členských států, které projeví zájem.
(7)
Po zjištění potenciálních nedostatků v kapacitě pro odezvu v rámci EERC by Komise a členské státy měly mít možnost společně posoudit, zda nejsou k dispozici odpovídající kapacity v rámci nebo mimo rámec dobrovolného souboru. Členské státy, které je zajišťují jednotlivě nebo prostřednictvím konsorcií, by měly využívat částečného spolufinancování ze strany Unie za předpokladu, že je to nákladově efektivní a potvrzené na základě posouzení rizik.
(8)
Za účelem rozvoje fungování EERC by přístup členských států k dodatečným kapacitám pro řešení dočasných nedostatků při mimořádných katastrofách, tj. katastrofách, které svou povahou a rozsahem překračují to, co lze důvodně předpokládat a na což je možné se připravit, měl být částečně podpořen částkami spolufinancování z Unie prostřednictvím rámcových smluv, rámcových dohod o partnerství nebo podobných ujednání. Tyto kapacity by měly být zahrnuty do dobrovolného souboru kapacit pro nasazení v rámci mechanismu Unie.
(9)
Program odborné přípravy v rámci mechanismu Unie i nadále představuje zásadní prvek připravenosti pracovníků působících v oblasti civilní ochrany a zvládání katastrof a nasazených v souvislosti s mechanismem Unie. Rozsah programu je definován v čl. 13 odst. 1 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a měl by zahrnovat fáze předcházení katastrofám, připravenosti a odezvy na ně.
(10)
Program mechanismu Unie zaměřený na cvičení by měl i nadále hrát důležitou úlohu pro praktickou připravenost na nasazení se zapojením mechanismu Unie a sdílení zkušeností získaných z provedených opatření v oblasti civilní ochrany v rámci mechanismu Unie. Program zaměřený na cvičení by se měl řídit strategickým rámcem, který stanoví cíle a úlohu cvičení v rámci mechanismu Unie, jakož i specifickými prioritami začleněnými do ročních pracovních programů.
(11)
Měl by být zaveden systematický, cílený a soudržný přístup ke shromažďování, analýze, šíření a uplatňování získaných zkušeností, který by se vztahoval na celý cyklus zvládání katastrof.
(12)
V rámci mechanismu Unie jsou pro zajištění účinné pomoci v případě katastrof důležité jasné operativní postupy pro odezvu na katastrofy, mimo jiné i pro příslušné mezinárodní organizace určené v souladu s čl. 16 odst. 1 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
(13)
Aby bylo dosaženo maximální účinnosti a účelnosti mechanismu Unie, měly by být všechny žádosti o pomoc a nabídky pomoci formulovány co nejkonkrétnějším způsobem, včetně všech nezbytných informací.
(14)
Za účelem zajištění účinné koordinace pomoci by ERCC mělo sdílet svá posouzení zásadních potřeb a svá doporučení pro nasazení prostředků z dobrovolného souboru kapacit se všemi členskými státy a vypracovávat odpovídající plány nasazení pro každou žádost o pomoc. Výběr kapacit z dobrovolného souboru by měl vycházet ze specifických a objektivních kritérií, jejichž priorita by měla být posouzena na základě stávajících operačních potřeb.
(15)
Aby se v rámci mechanismu Unie případně zlepšil čas potřebný na odezvu, měly by členské státy přijmout nezbytná předběžná opatření pro nasazení svých kapacit registrovaných v dobrovolném souboru.
(16)
Důležitým prvkem mechanismu Unie je dostupnost technických odborníků a odborníků v oblasti hodnocení a koordinace, včetně vedoucích týmů. Je třeba vymezit úkoly a funkce odborníků a postup pro jejich nasazení.
(17)
Článek 23 rozhodnutí č. 1313/2013/EU stanoví zvláštní ustanovení ohledně poskytování podpory na dopravu v případě katastrofy s cílem usnadnit rychlou a účinnou odezvu s pomocí mechanismu Unie. Je třeba stanovit pravidla a postupy vztahující se k žádostem členských států pro získání finanční podpory z Unie na dopravu pomoci do postižené země a ke zpracování těchto žádostí Komisí.
(18)
Z důvodů transparentnosti, soudržnosti a účinnosti je nutné vymezit informace, jež členské státy a Komise musí uvádět v žádostech o podporu na dopravu a v příslušných odpovědích.
(19)
V případě, že může být finanční pomoc Unie poskytnuta v souladu s rozhodnutím č. 1313/2013/EU, členské státy by měly mít možnost požádat buď o grant, nebo o dopravní službu.
(20)
Rozhodnutí Komise 2004/277/ES, Euratom (2) a 2007/606/ES, Euratom (3) by měla být zrušena.
(21)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro civilní ochranu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto rozhodnutí stanoví podrobná prováděcí pravidla k rozhodnutí č. 1313/2013/EU, pokud jde o:
a)
komunikaci střediska pro koordinaci odezvy na mimořádné události (ERCC) s kontaktními místy členských států;
b)
složky společného komunikačního a informačního systému pro případy mimořádných událostí (CECIS), jakož i organizaci sdílení informací prostřednictvím CECIS;
c)
určení modulů, dalších kapacit pro odezvu a odborníků, jakož i operačních požadavků na fungování a interoperabilitu modulů, včetně jejich úkolů, kapacit, hlavních složek, soběstačnosti a nasazení;
d)
cíle v oblasti kapacit, požadavky na kvalitu a interoperabilitu a certifikační a registrační postup nezbytné pro fungování EERC, včetně finančních ujednání;
e)
určení a odstranění nedostatků v EERC;
f)
organizaci programu odborné přípravy, rámce pro cvičení a programu vyhodnocení získaných zkušeností;
g)
operativní postupy použitelné pro reakci na katastrofy uvnitř Unie, jakož i mimo Unii, včetně určení příslušných mezinárodních organizací;
h)
postup pro nasazování odborných týmů;
i)
organizování podpory při dopravě pomoci.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1)
„žadatelem o pomoc“ členský stát nebo třetí země, které jsou zasažené katastrofou nebo bezprostředně ohrožené katastrofou nebo které očekávají, že budou bezprostředně ohrožené katastrofou, jakož i OSN a její agentury a další příslušné mezinárodní organizace specifikované v příloze VII;
2)
„pomocí v oblasti civilní ochrany“ týmy, odborníci nebo moduly určené k civilní ochraně s jejich vybavením a dále materiál nebo zásoby pro pomoc nutnou ke zmírnění okamžitých následků katastrofy;
3)
„rezervními kapacitami“ kapacity pro odezvu na katastrofy, jejichž dostupnost a rychlý přístup k těmto kapacitám jsou spolufinancovány podle čl. 21 odst. 2 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU;
4)
„zásahovými týmy“ lidské a materiální zdroje, včetně modulů, vytvořené jedním nebo několika členskými státy pro zásahy v oblasti civilní ochrany;
5)
„týmem pro technickou pomoc a podporu“ lidské a materiální zdroje vytvořené jedním nebo několika členskými státy pro vykonávání pomocných prací, jak je uvedeno v příloze II.
KAPITOLA 2
STŘEDISKO PRO KOORDINACI ODEZVY NA MIMOŘÁDNÉ UDÁLOSTI (ERCC)
Článek 3
Komunikace ERCC s kontaktními místy členských států
1. Každý členský stát určí národní kontaktní místo pro ERCC, které bude mít nepřetržitý provoz. Za tímto účelem použije „profilovou kartu země“ podle přílohy I.
2. ERCC udržuje úzké styky s kontaktními místy členských států za účelem plnění svých obvyklých povinností a provádění operací odezvy podle tohoto rozhodnutí a rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
KAPITOLA 3
SPOLEČNÝ KOMUNIKAČNÍ A INFORMAČNÍ SYSTÉM PRO MIMOŘÁDNÉ UDÁLOSTI (CECIS)
Článek 4
Struktura CECIS
Systém CECIS se skládá z těchto tří složek:
a)
síťová vrstva, která propojuje příslušné orgány a kontaktní místa v členských státech a ERCC;
b)
aplikační vrstva, která se skládá z databází a jiných informačních systémů potřebných pro fungování mechanismu Unie, a zejména databází nutných k:
i)
sdělování oznámení;
ii)
zajišťování komunikace a sdílení informací mezi ERCC a příslušnými orgány a kontaktními místy;
iii)
šíření zkušeností získaných při zásazích;
c)
bezpečnostní vrstva, která se skládá ze souboru systémů, pravidel a postupů potřebných k zajišťování pravosti, integrity a důvěrnosti údajů uložených v systému CECIS a vyměňovaných jeho prostřednictvím.
Článek 5
Bezpečnost informací
1. Systém CECIS je schopen bezpečně nakládat s dokumenty, databázemi a informačními systémy prostřednictvím celoevropské sítě pro zabezpečenou výměnu dat mezi státními správami (sTESTA) nebo srovnatelné sítě.
2. Dokumenty a informace klasifikované jako „EU CONFIDENTIAL“ nebo vyšší třídy důvěrnosti se předávají podle zvláštních ujednání mezi jejich původcem a příjemcem nebo příjemci, jak je stanoveno v rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (4).
Článek 6
Poskytování informací a aktualizace
1. Členské státy předávají Komisi příslušné informace na „profilové kartě země“, která je uvedena v příloze I.
2. Členské státy poskytnou informace o kontaktních místech a v případě potřeby o dalších službách, které se zabývají přírodními, technologickými a radiologickými katastrofami a haváriemi ohrožujícími životní prostředí, včetně znečištění moří v důsledku havárií.
3. Členské státy neprodleně oznámí Komisi veškeré změny informací uvedených v odstavcích 1 a 2.
4. Databáze CECIS obsahuje vymezený oddíl s informacemi o registraci a dostupnosti kapacit pro odezvu v rámci EERC. Komise zajistí nepřetržitý přístup do této databáze národním kontaktním místům civilní ochrany.
5. Členské státy zajistí, aby vymezený oddíl v databázi CECIS byl vždy aktualizován, pokud jde o status dostupnosti a všechny nezbytné faktické údaje týkající se příslušných vlastností všech registrovaných kapacit pro odezvu v rámci EERC.
6. Členské státy případně mohou udělit přístup do CECIS pouze k nahlížení dalším příslušným vnitrostátním orgánům.
Článek 7
Skupina uživatelů CECIS
Skupina uživatelů, která se skládá ze zástupců jmenovaných členskými státy, napomáhá Komisi při ověřování, zkoušení a dalším rozvoji systému CECIS.
Článek 8
Provádění a další rozvoj
1. Komise spravuje a dále rozvíjí systém CECIS, přičemž zohledňuje potřeby a požadavky členských států.
2. Členské státy zavedou pro CECIS na svém území v souladu se závazky učiněnými na základě „profilové karty země“ podle přílohy I odpovídající informační prostředí.
Článek 9
Systém CECIS na pomoc při znečištění moří
1. Komise zajistí, aby měly členské státy a Evropská agentura pro námořní bezpečnost prostřednictvím internetu k dispozici speciální aplikaci CECIS na pomoc při znečištění moří, která zohlední zvláštnosti reakce na mimořádné události na moři.
2. Aplikace je prostřednictvím internetu přístupná rovněž třetím zemím, které mají společné regionální moře s Unií. Sekretariátům příslušných regionálních úmluv pro mořské prostředí lze umožnit přístup ad hoc.
KAPITOLA 4
MODULY, TÝMY PRO TECHNICKOU POMOC A PODPORU, DALŠÍ KAPACITY PRO ODEZVU A ODBORNÍCI
Článek 10
Registrace modulů, týmů pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu a odborníků
1. Členské státy zaregistrují své moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníky zjištěné podle čl. 9 odst. 6 rozhodnutí č. 1313/2013/EU v databázi CECIS.
2. Moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníci předem vyčlenění pro EERC se zaregistrují do již dříve vymezeného oddílu databáze CECIS.
3. Informace uvedené v odstavcích 1 a 2 se v případě potřeby aktualizují.
Článek 11
Složení modulů, týmů pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu a odborníků
1. Moduly i týmy pro technickou pomoc a podporu mohou být složeny ze zdrojů jednoho nebo několika členských států.
2. Pokud se modul nebo tým pro technickou pomoc a podporu skládá z více než jedné složky, nasazení uvedeného modulu nebo týmu pro technickou pomoc a podporu může být při zásahu omezeno na složky nutné pro uvedený zásah.
Článek 12
Soběstačnost modulů
1. Podle přílohy II platí pro jednotlivé moduly tyto prvky soběstačnosti:
a)
vhodná ochrana před povětrnostními vlivy;
b)
zdroj elektrické energie a světla pokrývající spotřebu operační základny a vybavení nutného ke splnění mise;
c)
hygienická zařízení určená pro personál modulu;
d)
dostupnost potravin a vody pro personál modulu;
e)
vyšší a střední zdravotnický personál, zdravotnická zařízení a zdravotnické vybavení pro personál modulu;
f)
zařízení pro skladování a údržbu vybavení modulu;
g)
vybavení pro komunikaci s příslušnými partnery, zejména s těmi, kteří mají na starosti koordinaci na místě;
h)
místní přeprava;
i)
logistika, vybavení a personál, které umožňují zřídit operační základnu a zahájit plnění mise bezprostředně po příjezdu na místo.
2. Soulad s požadavky na soběstačnost zaručí členský stát nabízející pomoc některým z těchto způsobů:
a)
vybaví modul potřebným personálem, vybavením a spotřebním materiálem;
b)
provede nezbytná opatření na místě operace;
c)
provede nezbytná předběžná opatření pro spojení nesoběstačného zásahového týmu s týmem pro technickou pomoc a podporu, aby byly splněny požadavky uvedené v článku 13 před registrací příslušného modulu v souladu s čl. 10 odst. 1.
3. Doba, po kterou musí být na počátku plnění mise zaručena soběstačnost, nesmí být kratší než:
a)
96 hodin;
b)
období stanovená v příloze II.
Článek 13
Požadavky na moduly a týmy pro technickou pomoc a podporu
1. Moduly musí být v souladu s obecnými požadavky stanovenými v příloze II.
2. Týmy pro technickou pomoc a podporu musí splňovat obecné požadavky stanovené v příloze II.
3. Obecné požadavky stanovené v příloze II se občas revidují.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že:
a)
moduly jsou schopné spolupracovat s jinými moduly;
b)
týmy pro technickou pomoc a podporu jsou schopné spolupracovat s jinými týmy pro technickou pomoc a podporu a příslušnými aktéry přímo na místě;
c)
složky modulu jsou schopné spolupracovat jako jeden modul;
d)
složky týmu pro technickou pomoc a podporu jsou schopné spolupracovat jako jeden tým pro technickou pomoc a podporu;
e)
moduly a týmy pro technickou pomoc a podporu jsou v případě nasazení mimo Unii schopny spolupracovat s mezinárodními kapacitami pro reakci na katastrofy, které pomáhají postižené zemi;
f)
vedoucí týmů, jejich zástupci a styčné osoby modulů a týmů pro technickou pomoc a podporu se účastní vhodných vzdělávacích kurzů a cvičení podle článků 26 až 32, které organizuje Komise.
KAPITOLA 5
VÝVOJ EVROPSKÉ KAPACITY PRO ODEZVU NA MIMOŘÁDNÉ UDÁLOSTI (EERC) V PODOBĚ DOBROVOLNÉHO SOUBORU
Článek 14
Cíle kapacity
1. Cíle EERC v oblasti kapacit jsou stanoveny v příloze III.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy nejméně jednou za dva roky posoudí vhodnost cílů v oblasti kapacit a případně je změní na základě rizik vyplývajících z vnitrostátních posouzení rizik nebo jiných příslušných vnitrostátních nebo mezinárodních zdrojů informací.
3. Členské státy poskytnou Komisi relevantní informace o rizicích potřebné pro posouzení cílů v oblasti kapacit.
Článek 15
Požadavky na kvalitu a interoperabilitu
1. Požadavky na kvalitu a interoperabilitu uvedené v příloze IV platí pro moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníky v EERC.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy nejméně jednou za dva roky posoudí vhodnost požadavků na kvalitu a interoperabilitu a případně je změní. Požadavky na kvalitu vycházejí ze zavedených mezinárodních norem, pokud tyto normy již existují.
Článek 16
Certifikační a registrační postup
1. Certifikační a registrační postupy uvedené v odstavcích 2 až 8 platí pro moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu a odborníky v EERC.
2. K certifikaci a registraci dochází po splnění požadavků na kvalitu stanovených v příloze IV, s výjimkou rezervních kapacit, na které se vztahuje čl. 25 odst. 3.
3. Členské státy, které dávají pro začlenění do EERC k dispozici specifický modul, tým pro technickou pomoc a podporu, další kapacitu pro odezvu nebo odborníka, poskytnou informační prvky uvedené v příloze V.
4. Komise posoudí, zda začlenění daného modulu, týmu pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu nebo daného odborníka do EERC připadá v úvahu, a své závěry neprodleně oznámí příslušnému členskému státu. Komise v tomto posouzení zejména zohlední splnění požadavků na kvalitu, cíle v oblasti kapacit, úplnost předložených informací, zeměpisnou blízkost a účast všech členských států, jakož i další relevantní faktory, které stanoví předem a které lze použít na všechny srovnatelné moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu nebo odborníky.
5. Připadá-li na základě poskytnutých informací nebo jakýchkoli dalších informací, které si Komise může od příslušného orgánu členského státu vyžádat, začlenění modulu, týmu pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu nebo odborníka do EERC v úvahu, zahájí Komise certifikační postup. V případech, kdy Komise na základě dostupných informací považuje požadavky na kvalitu a interoperabilitu za splněné, může modul, tým pro technickou pomoc a podporu, další kapacitu pro odezvu nebo odborníka zaregistrovat do dobrovolného souboru.
6. Komise příslušnému orgánu členského státu písemně sdělí své hodnocení požadavků ohledně požadované odborné přípravy, cvičení a/nebo pracovních seminářů a dalších relevantních podmínek pro certifikaci a registraci.
7. Jsou-li splněny všechny podmínky pro certifikaci, Komise prohlásí modul, tým pro technickou pomoc a podporu, další kapacitu pro odezvu nebo odborníka za certifikované pro EERC a sdělí tuto skutečnost členskému státu.
8. Certifikace modulu, týmu pro technickou pomoc a podporu, další kapacity pro odezvu nebo odborníka by měla být opětovně vyhodnocena nejpozději po třech letech, jsou-li přihlášeny k opětovné registraci do EERC.
9. Komise ve spolupráci s členskými státy nejméně jednou za dva roky posoudí vhodnost certifikačních a registračních postupů a případně je změní.
Článek 17
Finanční ujednání ohledně nákladů na úpravu
1. Členské státy mohou požádat o grant na financování nákladů na úpravu individuálně na jednotlivé moduly, týmy pro technickou pomoc a podporu nebo další kapacity pro odezvu, aniž by Komise zveřejnila výzvu k předkládání návrhů. Náklady na úpravu zahrnou nákladové položky stanovené v čl. 21 odst. 2 písm. c) rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
2. Pro odůvodnění své žádosti členské státy Komisi předloží prováděcí plány pro náklady na úpravu, včetně odhadovaných nákladů a harmonogramu.
3. Komise posoudí a - pokud budou splněny příslušné požadavky - schválí prováděcí plány uvedené v odstavci 2 a stanoví, které z uvedených nákladů jsou způsobilé jako náklady na úpravu.
4. Po posouzení žádosti Komise rozhodne o udělení finanční pomoci.
5. Členské státy sdělí Komisi podrobnosti k nákladům vzniklým v souvislosti s náklady na úpravu.
KAPITOLA 6
ŘEŠENÍ NEDOSTATKŮ V KAPACITÁCH PRO ODEZVU
Článek 18
Monitorování pokroku vzhledem k cílům v oblasti kapacit
Komise ve spolupráci s členskými státy soustavně monitoruje pokrok, pokud jde o cíle v oblasti kapacit, zohledňuje přitom kapacity určené podle článku 20 a pravidelně informuje členské státy o svém hodnocení dosaženého pokroku. Komise dostatečně podrobně informuje členské státy o všech přetrvávajících nedostatcích v kapacitách pro odezvu.
Článek 19
Postup zjišťování nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. V rámci monitorování pokroku, pokud jde o cíle v oblasti kapacit, Komise ve spolupráci s členskými státy hodnotí rozdíly mezi kapacitami členských států registrovanými v EERC a cíli v oblasti kapacit uvedenými v příloze III.
2. Komise a členské státy považují za kapacity vyčleněné pro EERC pouze ty kapacity, které byly registrovány jako kapacity poskytnuté členskými státy do EERC v souladu s článkem 16.
Článek 20
Postup zjišťování kapacit pro odezvu mimo EERC
1. Pokud Komise spolu s členskými státy zjistila potenciálně významné nedostatky v kapacitách pro odezvu podle článku 19 tohoto rozhodnutí, přezkoumá v souladu s čl. 12 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU spolu s členskými státy, zda jsou nezbytné kapacity k dispozici mimo EERC.
2. Komise považuje za kapacity, které jsou k dispozici mimo EERC, pouze tyto kapacity:
a)
kapacity registrované v CECIS;
b)
rezervní kapacity nebo
c)
kapacity, které nespadají pod písmena a) nebo b), avšak které mohou být členskému státu či členským státům snadno poskytnuty v požadovaném objemu a na požadovaném místě, v požadované lhůtě a na potřebnou dobu.
3. Za účelem zjištění kapacit uvedených v odst. 2 písm. c) Komise zašle žádost vnitrostátním kontaktním místům, v níž vyloží podrobnosti posouzení potenciálně významných nedostatků v kapacitách pro odezvu a vyzve členské státy, aby poskytly informace o všech kapacitách dostupných mimo EERC podle odst. 2 písm. c).
4. Komise v žádosti stanoví lhůtu k zaslání odpovědi až 60 kalendářních dnů; její přesná délka bude odpovídat očekávané složitosti zjištění kapacit uvedených v odstavci 2 ze strany členských států.
5. Členské státy ve stanovené lhůtě písemně informují Komisi o podrobnostech ohledně všech kapacit uvedených v odstavci 2.
6. Pokud členský stát neodpoví písemně ve stanovené lhůtě, má Komise pro účely tohoto posouzení za to, že v daném členském státě nejsou k dispozici žádné kapacity podle odstavce 2.
7. Na základě informací sdělených členskými státy a při zohlednění pouze těch kapacit, které jsou uvedeny v odstavci 2, Komise posoudí, zda tyto kapacity doplní nedostatečné kapacity pro odezvu zjištěné v souladu s článkem 19 tohoto rozhodnutí. Komise považuje nedostatky v kapacitách za odstraněné pouze tehdy, pokud součet objemu kapacit v rámci EERC a kapacit podle odstavce 2 odpovídá cílům v oblasti kapacit podle přílohy III, nebo tyto cíle překračuje.
Článek 21
Postup při řešení nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. Pokud Komise spolu s členskými státy zjistila potenciálně významné nedostatky v kapacitách pro odezvu podle článku 19, které nelze odstranit v souladu s článkem 20, informuje písemně členské státy, přičemž specifikuje, co považuje za strategické nedostatky v kapacitách pro odezvu.
2. Komise písemně vyzve členské státy, aby strategické nedostatky v kapacitách pro odezvu podle čl. 12 odst. 3 rozhodnutí č. 1313/2013/EU odstranily.
3. Členské státy Komisi sdělí, zda, kdy a jak hodlají strategické nedostatky v kapacitách pro odezvu buď samostatně, nebo ve spolupráci s dalšími členskými státy řešit.
Článek 22
Podpora Komise při odstraňování nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. Je-li pro odstranění strategických nedostatků v kapacitách pro odezvu podle čl. 12 odst. 3 a čl. 21 odst. 1 písm. j) rozhodnutí č. 1313/2013/EU potřebná finanční podpora ze strany Unie, zveřejní Komise výzvu k předkládání návrhů na podporu členských států.
2. Při odpovídání na výzvu k předkládání návrhů členské státy jednají v souladu čl. 21 odst. 1 písm. j) body iii) a iv) rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
3. Členské státy mimo jiné uvedou požadované procento spolufinancování ze strany Unie.
Článek 23
Způsobilé náklady pro účely podpory při odstraňování nedostatků v kapacitách pro odezvu
1. Způsobilé jsou všechny náklady na vybavení, služby nebo lidské zdroje nezbytné pro prvotní vytvoření kapacit pro odezvu.
2. Způsobilé nejsou průběžné náklady na údržbu nebo provozní náklady.
KAPITOLA 7
ŘEŠENÍ DOČASNÝCH NEDOSTATKŮ PŘI MIMOŘÁDNÝCH KATASTROFÁCH
Článek 24
Finanční ujednání
1. Komise v ročním pracovním programu obecně vymezí požadovaný druh a množství rezervních kapacit, přičemž vezme v úvahu možnost určitých mimořádných typů katastrof v členských státech, či jejich mimořádnou intenzitu, nebo jiné faktory, které činí katastrofu mimořádnou, jako je souběžnost s jinou katastrofou, jakož i možnost přechodných nedostatků v těchto scénářích.
2. Komise pravidelně zahajuje potřebné finanční postupy k pokrytí nákladů stanovených v čl. 21 odst. 2 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU, aby zajistila rychlý přístup k rezervním kapacitám vymezeným v ročním pracovním programu.
3. Rezervní kapacity spolufinancované Komisí doplňují stávající kapacity pro odezvu, které mají členské státy k dispozici v rámci své připravenosti na vnitrostátní úrovni; nenahrazují tedy stávající kapacity pro odezvu.
Článek 25
Podmínky pro poskytnutí finančního příspěvku Unie
1. Finanční příspěvek Unie se poskytne za podmínky, že členské státy, které se účastní finančních postupů podle čl. 24 odst. 2, akceptují podmínky vymezené v odstavcích 2 až 9. Komise může ve finančních postupech stanovit další podmínky.
2. Členské státy dají rezervní kapacity k dispozici jako součást dobrovolného souboru.
3. Rezervní kapacity splňují nezbytné požadavky na kvalitu a certifikaci vymezené ve finančních postupech podle čl. 24 odst. 2.
4. Rezervní kapacity jsou v dobrovolném souboru registrovány po celou dobu stanovenou v příslušných rámcových smlouvách, rámcových dohodách o partnerství nebo podobných ujednáních. Všechny podmínky a omezení uložené členským státem či členskými státy registrujícími kapacity musí být řádně odůvodněny operačními požadavky.
5. Rezervní kapacity nejsou způsobilé pro finanční pomoc podle článku 17.
6. Komise neprodleně informuje všechny členské státy prostřednictvím CECIS o rezervních kapacitách registrovaných v dobrovolném souboru.
7. Podle článku 11 rozhodnutí č. 1313/2013/EU jsou rezervní kapacity registrované v dobrovolném souboru k dispozici pro nasazení v rámci mechanismu Unie za stejných všeobecných podmínek jako ostatní kapacity registrované v dobrovolném souboru.
8. Rezervní kapacity registrované v dobrovolném souboru se na základě žádosti o pomoc prostřednictvím ERCC nasazují v souladu s operativními postupy pro reakci na katastrofy vymezenými v kapitole 11.
9. Rezervní kapacity registrované v dobrovolném souboru jsou k dispozici pro vnitrostátní využití v členských státech, které dostupnost kapacit spolufinancovaly. Před vnitrostátním využitím tyto členské státy konzultují středisko ERCC, aby se ubezpečily, že:
i)
nedošlo současně k žádné mimořádné katastrofě ani bezprostředně nehrozí taková katastrofa, která by si mohla vyžádat nasazení rezervní kapacity;
ii)
vnitrostátní využití nebude nepřiměřeně bránit rychlému přístupu dalších členských států v případě, že dojde k nové mimořádné katastrofě.
KAPITOLA 8
PROGRAM ODBORNÉ PŘÍPRAVY
Článek 26
Program odborné přípravy
1. Zavádí se program odborné přípravy, který zahrnuje předcházení katastrofám, připravenost a odezvu na ně. Program zahrnuje obecné a zvláštní kurzy a systém výměny odborníků. Program je zaměřen na cílové skupiny uvedené v článku 27.
2. Komise odpovídá za koordinaci a organizaci a za stanovení obsahu a rozvrhu programu odborné přípravy.
Článek 27
Účastníci
1. Cílovými skupinami programu odborné přípravy jsou:
a)
pracovníci členských států působící v oblasti civilní ochrany a zvládání katastrof, zejména vedoucí týmů, jejich zástupci a styčné osoby, odborníci členských států ve smyslu článku 41, včetně odborníků v oblasti předcházení a připravenosti, a klíčoví zaměstnanci národních kontaktních míst;
b)
zaměstnanci orgánů a agentur Unie;
c)
vybraní odborníci ze zemí evropské politiky sousedství, kandidátských zemí a potenciálních kandidátských zemí.
2. Kurzů odborné přípravy se mohou účastnit rovněž vybraní odborníci z:
a)
OSN a jejích agentur;
b)
mezinárodních organizací uvedených v příloze VII;
c)
třetích zemí, případně další relevantní činitelé.
3. Členské státy a Komise určí účastníky každé vzdělávací akce.
Článek 28
Kurzy odborné přípravy
1. Program se skládá ze souboru kurzů - úvodních, operativních a kurzů na řídicí úrovni.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy stanoví počet kurzů, jejich obsah, osnovy a harmonogram, včetně podmínek přihlášení.
3. Komise zajistí, aby instruktoři a přednášející měli aktuální informace o relevantním vývoji mechanismu Unie.
Článek 29
Výměna odborníků
Systém výměny odborníků mezi členskými státy nebo s Komisí odborníkům umožňuje:
a)
získávat a sdílet zkušenosti;
b)
seznámit se s různými technikami a používanými pracovními postupy;
c)
studovat koncepce ostatních zúčastněných složek a institucí pro řešení mimořádných událostí.
Článek 30
Další vzdělávací akce
V případě potřeby a v souladu s ročním pracovním programem se zajistí další možnosti vzdělávání, aby byly pokryty potřeby, které prokazatelně přispívají k hladkému a účinnému provádění opatření civilní ochrany a zvládání katastrof.
Článek 31
Systém hodnocení
Komise zajistí soulad mezi úrovní vzdělávání a jeho obsahem. Za tímto účelem Komise zavede vhodný systém hodnocení prováděných vzdělávacích akcí.
KAPITOLA 9
RÁMEC PRO CVIČENÍ
Článek 32
Program cvičení, strategický rámec a priority
1. Komise zavede a bude řídit program cvičení civilní ochrany.
2. Program cvičení civilní ochrany je určován strategickým rámcem, který stanoví cíle a úlohy cvičení v rámci mechanismu Unie.
3. Cílem programu cvičení je především:
a)
zlepšit kapacity členských států pro odezvu, zejména pokud jde o týmy a další zdroje poskytované při asistenčních zásazích v rámci mechanismu Unie;
b)
zlepšit a ověřit postupy a zavést společný přístup pro koordinaci asistenčních zásahů v rámci mechanismu Unie a snížit dobu odezvy v případě závažných katastrof;
c)
posílit spolupráci mezi složkami civilní ochrany členských států a Komisí;
d)
vyvodit ponaučení ze získaných zkušeností a šířit je;
e)
otestovat uplatňování získaných zkušeností.
4. Obecné priority programu cvičení jsou stanoveny v dlouhodobém komplexním plánu. Tento plán obsahuje prvky příslušných krizových scénářů a související kapacity.
5. Komise:
a)
vypracuje ve spolupráci s členskými státy strategický rámec a dlouhodobý komplexní plán při současném zohlednění programu vyhodnocení získaných zkušeností a dalších relevantních informací;
b)
stanoví cíle cvičení, jakož i jejich úlohu ve vztahu k ostatním složkám mechanismu Unie a
c)
v pracovním programu každoročně předloží návrh specifických priorit cvičení v souladu s dlouhodobým komplexním plánem.
KAPITOLA 10
PROGRAM VYHODNOCENÍ ZÍSKANÝCH ZKUŠENOSTÍ
Článek 33
Sledování, analýza a hodnocení
1. Komise a členské státy sdílejí údaje, informace a hodnocení, které jsou pro ně nezbytné pro sledování, analýzu a hodnocení všech relevantních opatření civilní ochrany v rámci mechanismu Unie.
2. Komise vytvoří a spravuje databázi, kterou mohou členské státy a Komise využívat při sběru a sdílení údajů, při šíření zjištěných zkušeností a vytváření přehledu o stavu jejich uplatňování.
3. Komise usnadní zjišťování zkušeností od příslušných zúčastněných stran, mimo jiné prostřednictvím pořádání zasedání.
Článek 34
Podpora uplatňování zjištěných zkušeností
1. Komise zajistí, aby se zkušeností zjištěné Komisí, členskými státy a příslušnými zúčastněnými stranami promítly do rozhodovacího procesu s cílem dále rozvíjet mechanismus Unie.
2. Zjištěné zkušenosti mají zejména přispět ke stanovení:
a)
priorit programu odborné přípravy, případně včetně obsahu a osnov kurzů odborné přípravy, a programu cvičení;
b)
priorit každoročních výzev k předkládání návrhů na projekty v oblasti předcházení a připravenosti a
c)
priorit plánování činností uvedených v článku 10 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
3. Komise pravidelně informuje o programu vyhodnocení získaných zkušeností, včetně seznamu zjištěných poznatků, plánovaných nápravných opatření, pravomocí a lhůt, jakož i o stavu uplatňování zkušeností.
4. Členské státy pravidelně informují o pokroku, kterého bylo dosaženo při uplatňování zjištěných poznatků, které spadají do jejich vnitrostátní pravomoci.
KAPITOLA 11
OPERATIVNÍ POSTUPY PRO ODEZVU NA KATASTROFY
Článek 35
Žádosti o podporu a odezva
1. V případě katastrofy uvnitř Unie nebo v případě bezprostřední hrozby takové katastrofy Komise po obdržení žádosti o pomoc prostřednictvím CECIS provede podle situace a neprodleně opatření podle čl. 15 odst. 3 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
2. V případě katastrofy mimo Unii nebo v případě bezprostřední hrozby takové katastrofy, která může vyžadovat pomoc v oblasti civilní ochrany, může Komise informovat třetí zemi o možnosti požádat o pomoc v rámci mechanismu Unie.
3. Členský stát nebo třetí země, které jsou zasažené katastrofou nebo bezprostředně ohrožené katastrofou, zašlou, pokud chtějí požádat o pomoc v rámci mechanismu Unie, prostřednictvím svých příslušných vnitrostátních orgánů písemnou žádost o pomoc v oblasti civilní ochrany středisku ERCC. Pokud chce o pomoc v rámci mechanismu Unie požádat OSN a její agentury nebo jakákoli mezinárodní organizace uvedená v příloze VII, zašlou písemnou žádost o pomoc v oblasti civilní ochrany středisku ERCC.
4. Žadatel o pomoc poskytne ERCC všechny příslušné informace o situaci a zejména o zvláštních potřebách, požadované pomoci a místě zásahu.
5. Žadatel o pomoc informuje ERCC o harmonogramu, místě vstupu a lokalitě, pro kterou se žádá o pomoc, a o místním operativním kontaktním místě pro řízení katastrofy.
6. ERCC dle možností vypracuje specifické plány nasazení pro každou žádost o pomoc. Tyto plány obsahují doporučení pro poskytování pomoci, včetně výzev k nasazení modulů, týmů pro technickou pomoc a podporu, dalších kapacit pro odezvu a odborníků registrovaných v EERC, a posouzení možných zásadních potřeb. Specifické plány nasazení se řídí strukturou a popisem uvedeným v příloze VI a vycházejí z obecných předem vytvořených plánů podle čl. 15 odst. 3 písm. c) a čl. 16 odst. 3 písm. b) rozhodnutí č. 1313/2013/EU, které pokrývají nejdůležitější druhy rizik katastrof a berou v úvahu rizikové scénáře uvedené v posouzení rizik členských států. Specifické plány nasazení se předávají všem členským státům.
7. Při výběru kapacit z EERC se zohlední tato kritéria, jejichž důležitost může být závislá na zvláštnostech žádosti o pomoc:
a)
dostupnost;
b)
vhodnost;
c)
lokalita/vzdálenost;
d)
odhadované trvání dopravy a náklady na dopravu;
e)
předchozí zkušenosti;
f)
dřívější využití zdroje;
g)
další relevantní kritéria jako jazykové schopnosti nebo kulturní blízkost.
8. Není-li s členskými státy dohodnuto jinak, ERCC nevyzve členské státy, aby nasadily specifické kapacity z EERC do oblastí, kde probíhá nebo hrozí ozbrojený konflikt nebo kde nastaly okolnosti, kdy je ohrožena bezpečnost týmů.
9. Členské státy, které byly vyzvány k nasazení kapacit z EERC, sdělí EERC své konečné rozhodnutí o jejich nasazení podle čl. 11 odst. 7 rozhodnutí č. 1313/2013/EU. ERCC stanoví lhůtu, ve které by měl členský stát odpovědět. Tato lhůta vychází z povahy katastrofy a v žádném případě není kratší než dvě hodiny.
10. Žadatel o pomoc informuje ERCC, které nabídky pomoci přijal.
11. Pokud je pomoc nezbytná pro řešení zásadní potřeby a není dostupná nebo není dostupná v dostatečné míře v EERC, Komise prostřednictvím CECIS neprodleně informuje všechna vnitrostátní kontaktní místa o dostupné finanční podpoře Unie na dopravu podle čl. 23 odst. 3 písm. b) nařízení č. 1313/2013/EU.
12. Pokud jde o žádosti o zásahové týmy a prostředky, ERCC informuje členské státy o výběru žadatele o pomoc. Členské státy poskytující pomoc pravidelně informují ERCC o vysílání zásahových týmů a prostředků, včetně všech kapacit, které jsou součástí EERC.
13. Komise může v souladu s článkem 17 rozhodnutí č. 1313/2013/EU vybrat, jmenovat a vyslat tým odborníků pro podporu na místě.
Článek 36
Mise odborníků
1. Vyslaní odborníci provádějí úkoly stanovené v čl. 8 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Pravidelně podávají zprávy orgánům žádajícího státu a ERCC.
2. ERCC průběžně informuje členské státy o pokroku mise odborníků.
3. Žadatel o pomoc pravidelně informuje ERCC o průběhu činností na místě.
4. V případě zásahů v třetích zemích vedoucí týmu pravidelně informuje ERCC o průběhu činností na místě.
5. ERCC shromažďuje všechny obdržené informace a předává je kontaktním místům a příslušným orgánům členských států.
Článek 37
Ukončení zásahu
1. Žádající členský stát nebo kterýkoli z členských států poskytujících pomoc informuje co nejdříve ERCC a vyslané odborníky a zásahové týmy, pokud se domnívá, že jeho pomoc již není zapotřebí nebo nemůže být déle poskytována. Řádné ukončení zásahu organizují vhodným způsobem žadatel o pomoc a členské státy. ERCC je o tom informováno.
2. Ve třetích zemích vedoucí týmu co nejdříve informuje ERCC v případě, že se po přiměřené konzultaci s žadatelem o pomoc domnívá, že pomoci již není zapotřebí, nebo že existují překážky bránící účinnému poskytování pomoci. ERCC předá tyto informace delegaci Unie v dané zemi, jakož i příslušným útvarům Komise, Evropské službě pro vnější činnost a členským státům. ERCC v koordinaci s žadatelem o pomoc zajistí řádné ukončení zásahu vyslaných odborníků a intervenčních týmů.
Článek 38
Podávání zpráv a získané zkušenosti
1. Příslušné orgány žadatele o pomoc a členských států, které poskytly pomoc, a také vyslaní odborníci mají možnost předložit své závěry ke všem aspektům zásahu ERCC. ERCC vypracuje souhrnnou zprávu o poskytnuté pomoci a všech relevantních získaných zkušenostech.
2. Dodatečně k ustanovením článků 33 a 34 sleduje ERCC spolu s členskými státy uplatňování získaných zkušeností za účelem zlepšení asistenčních zásahů v rámci mechanismu Unie.
Článek 39
Náklady
1. Není-li dohodnuto jinak, nese náklady na pomoc poskytnutou členskými státy žadatel o pomoc.
2. Každý členský stát poskytující pomoc může s přihlédnutím k povaze katastrofy a rozsahu škody nabídnout svou pomoc zcela nebo zčásti bezplatně. Daný členský stát se také může kdykoli zcela nebo zčásti vzdát náhrady svých nákladů.
3. Není-li dohodnuto jinak, žadatel o pomoc po dobu trvání zásahu zajistí asistenčním týmům ubytování a stravu a bezplatně jim doplňuje zásoby. Asistenční týmy jsou nicméně zpočátku logisticky nezávislé a soběstačné po určitou rozumnou dobu závisející na použitých prostředcích a o své situaci informují ERCC.
4. Náklady na vyslání odborníků a příslušnou logistickou podporu se hradí v souladu s čl. 22 písm. a) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Tyto náklady jsou způsobilé pro financování z prostředků Unie.
Článek 40
Náhrada škody
1. Členský stát žádající pomoc nebude od ostatních členských států žádat náhradu škody v případě, že daná škoda vznikne následkem asistenčního zásahu v rámci mechanismu Unie a tohoto rozhodnutí, neprokáže-li se, že vznikla podvodem či závažným pochybením.
2. V případě škody, kterou utrpěly třetí strany v důsledku asistenčních zásahů, spolupracuje členský stát žádající pomoc s členským státem poskytujícím pomoc, aby usnadnily náhradu této škody v souladu s platnými právními předpisy a příslušnými rámci.
KAPITOLA 12
POSTUP PRO NASAZOVÁNÍ ODBORNÝCH TÝMŮ
Článek 41
Kategorie odborníků
Členské státy zařadí odborníky do těchto kategorií:
a)
techničtí odborníci;
b)
odborníci na hodnocení;
c)
odborníci na koordinaci;
d)
vedoucí týmů.
Článek 42
Úkoly a funkce
1. Techničtí odborníci jsou schopni poskytovat poradenství o specifických, vysoce technických tématech a souvisejících rizicích a jsou k dispozici misím.
2. Odborníci na hodnocení jsou schopni provést hodnocení situace a poskytnout poradenství o vhodné reakci a jsou k dispozici misím.
3. Odborníky na koordinaci mohou být zástupci vedoucích týmu, osoby odpovědné za logistiku a komunikaci a případně další pracovníci. V případě potřeby mohou být techničtí odborníci a odborníci na hodnocení začleněni do koordinačního týmu, aby pomáhali vedoucímu týmu po celou dobu trvání mise.
4. Vedoucí týmu odpovídá za vedení hodnoticího a koordinačního týmu během zásahu. Udržuje kontakty s orgány dotčené země, s ERCC včetně styčného úředníka ERCC, s ostatními mezinárodními organizacemi a v případě asistenčních zásahů v rámci mechanismu Unie mimo členské státy také s delegací Unie v dané zemi.
5. Odborníci vysílaní na přípravné mise mohou být Komisí po dohodě s jejich jmenujícím členským státem pověřeni každou funkcí uvedenou v článku 41 a musejí být schopni poskytovat poradenství ohledně přiměřených opatření na zlepšení připravenosti, včetně správních kapacit, potřeby včasného varování, odborné přípravy, cvičení a zvyšování povědomí, a poskytovat o nich zprávy.
6. Odborníci vysílaní na preventivní mise mohou být Komisí po dohodě s jejich jmenujícím členským státem pověřeni každou funkcí uvedenou v článku 41 a musejí být schopni poskytovat poradenství ohledně přiměřených preventivních opatření a schopnosti zvládání rizik a poskytovat o nich zprávy.
Článek 43
Databáze odborníků
1. Údaje o odbornících uloží Komise v databázi odborníků a zpřístupní je prostřednictvím systému CECIS.
2. Odborníci registrovaní v EERC jsou v databázi podle odstavce 1 konkrétně identifikováni.
Článek 44
Požadavky na odbornou přípravu
Odborníci v případě potřeby absolvují program odborné přípravy zavedený v souladu s článkem 26.
Článek 45
Jmenování
V případě žádosti o pomoc jsou za jmenování dostupných odborníků a sdílení jejich kontaktních údajů s ERCC odpovědné členské státy.
Článek 46
Mobilizace a dohoda o poskytování služeb
1. ERCC je schopné mobilizovat a vyslat určené odborníky během velmi krátké doby po jejich jmenování do konkrétní mise členskými státy.
2. Komise s každým odborníkem podepíše dohodu o poskytování služeb, která obsahuje tyto prvky:
a)
cíle mise;
b)
mandát;
c)
předpokládané trvání mise;
d)
informace o místní kontaktní osobě;
e)
podmínky pojistného krytí;
f)
denní příspěvky na náhradu výdajů;
g)
specifické platební podmínky;
h)
pokyny pro technické odborníky, odborníky na hodnocení, odborníky na koordinaci a vedoucí týmů.
KAPITOLA 13
PODPORA DOPRAVY
Článek 47
Formy podpory dopravy
Podpora dopravy může mít tuto formu:
a)
sdružování a sdílení dopravních kapacit;
b)
zjištění zdrojů dopravy na komerčním trhu nebo z jiných zdrojů a usnadnění přístupu členských států k těmto zdrojům; nebo
c)
poskytnutí unijní podpory členským státům prostřednictvím grantů nebo dopravních služeb od soukromých či jiných subjektů.
Článek 48
Postup při podpoře dopravy prostřednictvím mechanismu Unie
1. U každé žádosti o podporu dopravy se použijí postupy uvedené v článcích 49 a 50.
2. Žádosti podává příslušný orgán uvedený v článku 56 a zasílá je v písemné podobě Komisi. Žádosti musí obsahovat informace stanovené v části A přílohy VIII.
3. V případě sdružování dopravních kapacit může jeden členský stát převzít vedoucí úlohu a požádat o finanční podporu ze strany Unie na celou operaci.
4. Všechny žádosti o podporu dopravy podle tohoto rozhodnutí a související odpovědi a výměna informací mezi členskými státy a Komisí se předávají ERCC, které je zpracovává.
5. Žádosti se předávají prostřednictvím CECIS nebo elektronickou poštou. Žádosti o financování z prostředků Unie zaslané systémem CECIS, faxem nebo elektronickou poštou se přijímají za předpokladu, že jsou Komisi neprodleně poskytnuty originály podepsané příslušným orgánem.
6. Komise však může podle článku 179 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (5) zavést elektronický systém pro veškerou výměnu informací s příjemci, včetně uzavírání grantových dohod, oznamování rozhodnutí o udělení grantu a jejich případných změn.
Článek 49
Žádosti o podporu dopravy
1. Komise po obdržení žádosti o podporu tuto skutečnost ihned oznámí kontaktním místům určeným členskými státy podle čl. 9 odst. 7 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
2. V oznámení může Komise případně vyzvat členské státy, aby ji podrobně informovaly o všech dopravních zdrojích, které mohou dát žádajícímu členskému státu k dispozici, či o všech dalších alternativních řešeních, která mohou pro uspokojení potřeb vyjádřených dotčenou zemí navrhnout. Komise může pro poskytnutí těchto informací stanovit maximální lhůtu.
3. Poté, co Komise informovala kontaktní místa podle odstavce 1, se požadovaná podpora dopravy stává způsobilou pro spolufinancování ze strany Unie, aniž by byl dotčen článek 53.
Článek 50
Odpovědi na žádosti o podporu dopravy
1. Členské státy, které mohou poskytnout podporu dopravy, informují Komisi co nejdříve, nejpozději však do 24 hodin po obdržení oznámení podle článku 49, není-li v oznámení stanoveno jinak, o veškerých dopravních zdrojích, které mohou dát dobrovolně k dispozici v reakci na žádost o podporu při sdružování nebo zjišťování dopravních zdrojů. Tyto informace obsahují prvky uvedené v části B přílohy VIII a zahrnují informace o finančních podmínkách nebo dalších případných omezeních.
2. Komise co nejdříve shrne informace o dostupných dopravních zdrojích a předá je členskému státu, který podává žádost.
3. Kromě informací uvedených v odstavci 2 sdělí Komise členským státům veškeré ostatní informace o dopravních zdrojích, které má k dispozici z jiných zdrojů, včetně komerčního trhu, a usnadní členským státům přístup k těmto dodatečným zdrojům.
4. Členský stát, který podává žádost, informuje Komisi o dopravních řešeních, která zvolil, a udržuje spojení s členskými státy, jež tuto podporu poskytují, nebo s hospodářským subjektem určeným Komisí.
5. O volbě členského státu, který podává žádost, Komise informuje všechny členské státy. Tento členský stát Komisi pravidelně informuje o tom, jak pokračuje poskytování jemu určené pomoci v oblasti civilní ochrany.
Článek 51
Žádost o grant
1. V případě, že některý členský stát nalezl možné dopravní řešení, avšak pro dopravu pomoci v oblasti civilní ochrany je nutné financování z prostředků Unie, může tento členský stát požádat Unii o grant.
2. Členský stát ve své žádosti uvede požadované procento spolufinancování ze strany Unie, které nepřekročí 55 % způsobilých nákladů na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a nepřekročí 85 % způsobilých nákladů na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 3 písm. a) a b) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Komise o žádosti neprodleně informuje všechny členské státy.
3. Komise může podle článku 178 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 navazovat rámcová partnerství s relevantními příslušnými orgány členských států.
Článek 52
Žádost o dopravní službu
1. V případech, kdy členský stát žádající o podporu dopravy nenalezl žádné dopravní řešení, může Komisi požádat, aby za účelem dopravy pomoci v oblasti civilní ochrany do postižené země uzavřela smlouvu na dopravní službu se soukromým nebo jiným subjektem.
2. Jakmile Komise žádost uvedenou v odstavci 1 obdrží, neprodleně o ní informuje všechny členské státy a zároveň informuje členský stát, který o dopravní službu žádá, o všech dostupných dopravních řešeních a jejich nákladech.
3. Na základě výměny informací uvedené v odstavcích 1 a 2 členský stát svou žádost o dopravní službu písemně potvrdí spolu se závazkem uhradit Komisi vzniklé náklady v souladu s ustanoveními článku 54. Členský stát uvede, jaké procento nákladů uhradí. Tento procentní podíl nesmí být nižší než 45 % na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a 15 % na opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 3 písm. a) a b) rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
4. Členský stát neprodleně oznámí Komisi všechny změny v žádosti o dopravní službu.
Článek 53
Rozhodnutí o financování podpory dopravy z prostředků Unie
1. Za účelem zjištění, zda jsou splněna kritéria stanovená v čl. 23 odst. 1 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU a zásady hospodárnosti, účinnosti a účelnosti podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (6), se vezmou v úvahu:
a)
informace obsažené v žádosti o finanční podporu z prostředků Unie předložené členským státem v souladu s čl. 48 odst. 2;
b)
potřeby vyjádřené postiženou zemí;
c)
veškerá posouzení potřeb provedená odborníky, kteří během katastrofy podávají zprávy Komisi;
d)
další relevantní a spolehlivé informace, jež má Komise v době rozhodnutí k dispozici od členských států a mezinárodních organizací;
e)
údaje o účinnosti a účelnosti dopravních řešení, která mají zajistit včasné poskytnutí pomoci v oblasti civilní ochrany;
f)
možnosti zajištění dopravy na místě;
g)
jiné akce prováděné Komisí.
2. Členské státy poskytnou všechny další informace nutné k vyhodnocení toho, jak jsou plněna kritéria stanovená v čl. 23 odst. 1 písm. d) rozhodnutí č. 1313/2013/EU. Jakmile členské státy obdrží žádost Komise o tyto informace, informují Komisi co nejdříve.
3. Komise uvede výši předběžného financování, které má být vyplaceno a které může dosáhnout až 85 % požadovaného finančního příspěvku Unie za předpokladu, že jsou k dispozici rozpočtové prostředky. Předběžné financování není možné u grantů nižších než limit stanovený pro granty nízké hodnoty ve smyslu článku 185 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012, ledaže by členský stát požadující finanční podporu prokázal, že by bez předběžného financování bylo ohroženo provedení akce.
4. Rozhodnutí o finanční podpoře bude neprodleně sděleno členskému státu, který o finanční podporu žádá. Bude sděleno i všem ostatním členským státům.
5. Jednotlivé žádosti o granty na dopravu, u nichž je požadovaný finanční příspěvek Unie nižší než 2 500 EUR, nejsou způsobilé pro spolufinancování ze strany Unie s výjimkou případů, kdy se na ně vztahují rámcová partnerství uvedená v čl. 51 odst. 3.
Článek 54
Vyplacení finančních prostředků Unie na podporu dopravy
Na náklady, jež Komisi vzniknou postupem podle článku 52, Komise členským státům, které uvedenou finanční podporu Unie přijaly, vystaví do 90 dnů od ukončení dopravní operace, na niž byla finanční podpora Unie poskytnuta, inkasní příkaz na částku, která je uvedena v rozhodnutí vydaném Komisí na žádost o dopravní službu a představuje alespoň 15 % nákladů na dopravu pro opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 3 rozhodnutí č. 1313/2013/EU a 45 % pro opatření související s dopravou podle čl. 23 odst. 2 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.
Článek 55
Náhrada škody
Členský stát žádající o podporu dopravy nebude Unii žádat o náhradu škody způsobené na jeho majetku nebo obslužném personálu v případě, že tato škoda vznikne následkem poskytnutí podpory dopravy, jež se řídí tímto rozhodnutím, neprokáže-li se, že vznikla podvodem či závažným pochybením.
Článek 56
Určení příslušných orgánů
Členské státy určí příslušné orgány oprávněné žádat a přijímat finanční podporu od Komise podle tohoto rozhodnutí a o tomto jmenování informují Komisi do 60 dnů od zveřejnění tohoto rozhodnutí. Jakékoliv změny v těchto informacích je třeba Komisi neprodleně oznámit.
Oznámení příslušných orgánů učiněná členskými státy podle článku 12 rozhodnutí 2007/606/ES, Euratom však zůstávají v platnosti, dokud dotčený členský stát neučiní další oznámení.
KAPITOLA 14
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 57
Zrušení
Zrušují se rozhodnutí 2004/277/ES, Euratom a 2007/606/ES, Euratom. Odkazy na zrušená rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 58
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 16. října 2014.
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS,
16. oktoober 2014,
millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuse nr 1313/2013/EL (liidu kodanikukaitse mehhanismi kohta) rakenduseeskirjad ja tunnistatakse kehtetuks komisjoni otsused 2004/277/EÜ, Euratom ja 2007/606/EÜ, Euratom
(teatavaks tehtud numbri C(2014) 7489 all)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2014/762/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta otsust 1313/2013/EL liidu kodanikukaitse mehhanismi kohta, (1) eriti selle artikli 32 lõiget 1,
ning arvestades järgmist:
(1)
Liidu kodanikukaitse mehhanismi („liidu mehhanism”) üldeesmärk on tugevdada koostööd liidu ja liikmesriikide vahel ning aidata kaasa tegevuse koordineerimisele kodanikukaitse valdkonnas, et parandada süsteemide tõhusust looduslike ja inimtekkeliste katastroofide ennetamisel, nendeks valmistumisel ja neile reageerimisel.
(2)
Kuna katastroof võib aset leida igal ajal, peaks otsuse 1313/2013/EL artikli 7 alusel loodud Euroopa hädaolukordadele reageerimise keskus (ERCC) tagama pideva tiheda kontakti liikmesriikide kontaktpunktidega.
(3)
Ühine hädaolukordade side- ja infosüsteem (CECIS) on liidu mehhanismi oluline element, kuna sellega tuleks tagada liikmesriikide vahel nii tavapäraselt kui ka hädaolukordades vahetatava teabe autentsus, terviklus ja konfidentsiaalsus. Pidades silmas meresaastejuhtumitele reageerimise spetsiifikat, tuleks luua CECISe eraldiseisev versioon, mida saaksid kasutada piirkondlike merekonventsioonide sekretariaadid ja liiduga merepiirkonda jagavad kolmandad riigid.
(4)
Tegevuse tulemuslikkuse tagamiseks tuleks otsuse 1313/2013/EL artikli 9 lõikes 1 sätestatud moodulitele, muudele reageerimisvahenditele ja ekspertidele seada miinimumnõuded. Vastavad nõuded tuleks kehtestada ka nende tegevusnõuetele, toimimisele ja koostoimimisvõimele, mis on sätestatud otsuse 1313/2013/EL artikli 9 lõikes 2. Eriti oluline on, et moodulid oleksid võimelised teatud aja jooksul töötama sõltumatult, neid oleks võimalik lähetada kiiresti ja need oleksid koostoimevõimelised. Moodulite koostoimevõime parandamiseks on liidu ja liikmesriikide tasanditel tarvis meetmeid.
(5)
Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse eesmärgid tuleks sõnastada ja neid regulaarselt läbi vaadata, et kasutusel oleks liidu mehhanismi raames katastroofipaikadesse lähetamiseks piisav arv erinevaid vajaminevaid mooduleid, muid reageerimisvahendeid ja eksperte. Kvaliteedi- ja koostoimenõuded tuleb sõnastada ja neid regulaarselt läbi vaadata, et tagada kõikide Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse reageerimisvahendite kvaliteedi ja koostoimevõime ühtne miinimumtase.
(6)
Määratleda tuleks sertifitseerimis- ja registreerimiskord (mis hõlmaks ka enesehindamiselemente), tagamaks, et vabatahtliku reservi vahendid vastaksid kõikidele vajalikele nõuetele ja saaksid vajaduse korral kasu kohandamiskulude ELi-poolsest piiratud kaasrahastamisest. Sertifitseerimis- ja registreerimiskord peaks aga peale selle tagama ka vahendite piisava geograafilise tasakaalu vastavalt riskide asukohale ning võtma arvesse kõikide huvitatud liikmesriikide osalust.
(7)
Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse reageerimisvahendite võimalike lünkade väljaselgitamine peaks võimaldama komisjonil ja liikmesriikidel üheskoos otsustada, missugustes piirkondades ei ole vabatahtlikus reservis ega sellest väljaspool piisavalt vahendeid. Nendega individuaalselt või konsortsiumide kaudu tegelevad liikmesriigid peaksid saama abi liidu piiratud kaasrahastamisest, eeldusel et tegevus on kulutõhus ja seda toetavad riskihinnangute tulemused.
(8)
Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse arendamiseks peaks liidu piiratud kaasrahastamine raamlepingute, raampartnerluslepingute või samalaadsete korralduste raames toetama liikmesriikide ligipääsu täiendavatele vahenditele, mille abil tegeleda ajutiste puudujääkidega erakorraliste katastroofide puhul, nt olukordades, kus kahju olemus ja ulatus ületab seda, mida võiks mõistlikult eeldada ja milleks valmistuda. Need vahendid tuleks liita liidu mehhanismi raames lähetatava abi vabatahtlikku reservi.
(9)
Liidu mehhanismi väljaõppeprogramm on jätkuvalt väga oluline element nende kodanikukaitse ja katastroofiohje eest vastutavate isikute ettevalmistamisel, keda lähetatakse liidu mehhanismi raames katastroofipiirkondadesse. Kooskõlas otsuse 1313/2013/EL artikli 13 lõikes 1 kindlaksmääratud ülesannetega peaks see hõlmama ennetuse, ettevalmistuse ja reageerimise etappe.
(10)
Liidu mehhanismi õppuste programm peaks olema jätkuvalt olulisel kohal liidu mehhanismi hõlmavate lähetuste praktilise ettevalmistuse tagamisel ja mehhanismi raames toimuvast kodanikukaitsetegevusest saadud õppetundide tutvustamisel. Õppuste programm peaks lähtuma strateegilisest raamistikust, milles sätestatakse liidu mehhanismi raames toimuva tegevuse eesmärgid ja ülesanded, ning iga-aastastes tööprogrammides märgitud konkreetsetest prioriteetidest.
(11)
Saadud teadmiste koondamiseks, analüüsimiseks ja rakendamiseks tuleks luua süstemaatiline, eesmärgipärane ja sidus lähenemisviis, mis hõlmaks kõiki katastroofiohje etappe.
(12)
Liidu mehhanismi raames on selge tegevuskord katastroofile reageerimisel oluline, et tagada katastroofide korral tõhus abi, kaasa arvatud asjaomastele rahvusvahelistele organisatsioonidele, mis on kindlaks määratud vastavalt otsuse 1313/2013/EL artikli 16 lõikele 1.
(13)
Liidu mehhanismi maksimaalse tõhususe ja efektiivsuse võimaldamiseks peaksid kõik abitaotlused ja -pakkumised olema võimalikult üksikasjalikud ja sisaldama kogu vajalikku teavet.
(14)
Abi tõhusa koordineerimise tagamiseks peaks ERCC jagama oma hinnangut kriitiliste vajaduste kohta ja soovitusi vabatahtlikust reservist tehtavate lähetuste kohta kõikide liikmesriikidega ning töötama iga abitaotluse jaoks välja sobivad lähetusplaanid. Vahendite valik vabatahtlikust reservist peaks põhinema konkreetsetel ja objektiivsetel kriteeriumidel, mille prioriteetsust tuleks hinnata tegevusvajaduste valguses.
(15)
Et parandada vajaduse korral liidu mehhanismi raames reageerimise aega, peaksid liikmesriigid tegema vabatahtlikus reservis registreeritud vahendite lähetamiseks vajalikud eelkorraldused,.
(16)
Tehniliste, hindamis- ja koordineerimisekspertide, kaasa arvatud üksuse juhtide olemasolu on liidu mehhanismi oluline element. Tuleks kindlaks määrata ekspertide ülesanded ja nende lähetamise kord.
(17)
Otsuse 1313/2013/EL artikliga 23 on ette nähtud spetsiaalsed sätted transpordiabi osutamiseks katastroofiolukorras, aidates nii liidu mehhanismi abiga kaasa kiirele ja tõhusale reageerimisele. On vaja kehtestada eeskirjad ja menetlused, mille alusel liikmesriigid saavad taotleda liidult rahalist toetust abi transportimiseks kannatanud riiki ning komisjon neid taotlusi läbi vaadata.
(18)
Läbipaistvuse, sidususe ja tõhususe tagamiseks tuleb kindlaks määrata teave, mis tuleb esitada transporditoetuse taotlustes ning liikmesriikide ja komisjoni asjaomastes vastustes.
(19)
Kui liidu rahalist abi võib anda vastavalt otsusele 1313/2013/EL, siis liikmesriikidel peaks olema võimalus valida toetuse ja transporditeenuse taotlemise vahel.
(20)
Komisjoni otsus 2004/277/EÜ, Euratom (2) ja 2007/606/EÜ, Euratom (3) tuleks kehtetuks tunnistada.
(21)
Käesolevas otsuses esitatud meetmed on kooskõlas kodanikukaitse komisjoni arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
1. PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesolevas otsuses on kehtestatud üksikasjalikud eeskirjad otsuse 1313/2013/EL rakendamiseks seoses järgnevaga:
a)
hädaolukordadele reageerimise keskuse (ERCC) suhtlus liikmesriikide kontaktpunktidega;
b)
ühise hädaolukordade side- ja infosüsteemi (CECIS) komponendid ja CECISe kaudu teabe jagamise korraldus;
c)
moodulite, muude reageerimisvahendite ja ekspertide kindlaksmääramine ning tegevusnõuded moodulite toimimise ja koostoimimisvõime tagamiseks, mis hõlmavad nende ülesandeid, vahendeid, põhikomponente, sõltumatust ja lähetamist;
d)
suutlikkuseesmärgid, kvaliteedi- ja koostoimimisvõimekuse nõuded ning Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse toimimiseks vajalik sertifitseerimis- ja registreerimiskord, sealhulgas rahastamiskord;
e)
Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse puudujääkide leidmine ja nende kõrvaldamine;
f)
väljaõppeprogrammi, õppuste raamistiku ja saadud teadmisi käsitleva programmi korraldamine;
g)
katastroofidele reageerimise kord, mida kohaldatakse nii ELi sees kui ka mujal, kaasa arvatud asjaomaste rahvusvaheliste organisatsioonide kindlaksmääramine;
h)
eksperdirühmade lähetamise kord;
i)
abi transportimise toetamise korraldamine.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas otsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) „abi taotleja”- liikmesriik või kolmas riik, mida katastroof või katastroofioht mõjutab või mida saabuv katastroof eeldatavasti mõjutab, ning Ühinenud Rahvaste Organisatsioon ja muud asjaomased rahvusvahelised organisatsioonid, mida on nimetatud VII lisas;
2) „kodanikukaitseabi”- kodanikukaitse meeskonnad, eksperdid või moodulid koos varustusega ning katastroofiabi vahendid, mis on vajalikud katastroofi otseste tagajärgede leevendamiseks;
3) „puhvervahendid”- katastroofidele reageerimise vahendid, mille olemasolu ja kiiret kättesaadavust kaasrahastatakse otsuse 1313/2013/EL artikli 21 lõike 2 punkti d alusel;
4) „sekkumismeeskond”- inimressursid ja materiaalsed vahendid, kaasa arvatud moodulid, mille üks või mitu liikmesriiki on kodanikukaitse eesmärgil loonud;
5) „tehnilise abi ja tugimeeskond”- inimressursid ja materiaalsed vahendid, mille üks või mitu liikmesriiki on II lisas nimetatud tugiülesannete täitmise eesmärgil loonud.
2. PEATÜKK
EUROOPA HÄDAOLUKORDADELE REAGEERIMISE KESKUS (ERCC)
Artikkel 3
Hädaolukordadele reageerimise keskuse (ERCC) suhtlus liikmesriikide kontaktpunktidega
1. Iga liikmesriik määrab ERCC riikliku kontaktpunkti, mille poole on võimaik pöörduda 24 tundi ööpäevas ja seitse päeva nädalas. Need määratakse I lisas esitatud riigi kaardi vormi kaudu.
2. ERCC teeb oma tavapäraste kohustuste täitmisel ja käesolevas otsuses ja otsuses 1313/2013/EL sätestatud katastroofidele reageerimise operatsioonide läbiviimisel liikmesriikide kontaktpunktidega tihedat koostööd.
3. PEATÜKK
ÜHINE HÄDAOLUKORDADE SIDE- JA INFOSÜSTEEM (CECIS)
Artikkel 4
CECISe tasandid
CECIS hõlmab kolme komponenti:
a)
võrgustikutasand, mis ühendab omavahel pädevad asutused, liikmesriikide kontaktpunktid ning ERCC;
b)
rakendustasand, mis koosneb andmebaasidest ja muudest liidu mehhanismi toimimiseks vajalikest teabesüsteemidest,, eriti nendest, mida on tarvis:
i)
teadete edastamiseks;
ii)
pädevate asutuste ja kontaktpunktide ja ERCC vahelise infovahetuse ja teabe jagamise tagamiseks;
iii)
abimissioonidel saadud kogemuste levitamiseks;
c)
turvatasand, mis koosneb süsteemide, eeskirjade ja menetluste kogumist, mis on vajalik CECISes talletatud ja selle kaudu edastatavate andmete autentsuse, tervikluse ja konfidentsiaalsuse tagamiseks.
Artikkel 5
Infoturve
1. CECIS peab suutma tagada dokumentide, andmebaaside ja teabesüsteemide turvalise käsitlemise turvalise üleeuroopalise valitsusasutuste telemaatiliste teenuste süsteemi (sTESTA) või sellega võrreldava võrgustiku kaudu.
2. Dokumendid ja teave, mille salastatuse tase on „EU CONFIDENTIAL” või kõrgem, tuleb edastada saatja ja vastuvõtja(te) vahel vastavalt komisjoni otsuses 2001/844/EÜ, ESTÜ, Euratom sõlmitud erikokkulepetele (4).
Artikkel 6
Teave ja ajakohastamine
1. Liikmesriigid edastavad vajaliku teabe komisjonile I lisas esitatud riigi kaardi vormi kaudu.
2. Liikmesriigid edastavad teavet kontaktpunktide ja vajaduse korral ka muude teenuste kohta, mille raames tegeldakse looduslike, tehnoloogiliste ja radioloogiliste katastroofide või keskkonnaõnnetustega, kaasa arvatud tahtmatu merereostus.
3. Liikmesriigid teavitavad komisjoni viivitamata mis tahes muudatustest teabes, millele on viidatud lõigetes 1 ja 2.
4. CECISe andmebaasis peab olema kindlaksmääratud osa, milles sisaldub teave Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse reageerimisvahendite registreerimise ja kättesaadavuse kohta. Komisjon peab tagama kõikidele riiklikele kodanikukaitse kontaktpunktidele pideva juurdepääsu sellele andmebaasile.
5. Liikmesriigid tagavad, et CECISe andmebaasi asjaomane osa oleks kõikide Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuses registreeritud reageerimisvahendite kasutamisvalmiduse ja vajalike faktiliste andmete osas alati ajakohane.
6. Vajaduse korral võivad liikmesriigid anda teistele asjaomastele riiklikele asutustele üksnes lugemist võimaldava juurdepääsu CECISele.
Artikkel 7
CECISe kasutajagrupp
Liikmesriikide määratud esindajatest koosnev kasutajagrupp abistab komisjoni CECISe valideerimisel, testimisel ja edasisel arendamisel.
Artikkel 8
Rakendamine ja edasine arendamine
1. Komisjon haldab CECISe andmebaasi ja arendab seda edasi, võttes arvesse liikmesriikide vajadusi ja nõudmisi.
2. Liikmesriigid rakendavad CECISe asjaomast IT-keskkonda oma territooriumil vastavalt kohustustele, mille nad on võtnud I lisas esitatud riigi kaardi vormi kasutades.
Artikkel 9
Merereostuse CECIS
1. Komisjon tagab, et liikmesriikidele ja Euroopa Meresõiduohutuse Ametile oleks interneti kaudu kättesaadav CECISe spetsiaalne merereostuse rakendus, et võtta arvesse mereõnnetustele reageerimise spetsiifikat.
2. Rakendust saavad interneti teel kasutada ka liiduga merepiirkonda jagavad kolmandad riigid. Samuti võib sellele vajaduse korral juurdepääsu anda asjaomaste piirkondlike merekonventsioonide sekretariaatidele.
4. PEATÜKK
MOODULID, TEHNILISE ABI JA TUGIMEESKONNAD, MUUD REAGEERIMISVAHENDID JA EKSPERDID
Artikkel 10
Moodulite, tehnilise abi ja tugimeeskondade, muude reageerimisvahendite ja ekspertide registreerimine
1. Liikmesriigid registreerivad oma moodulid, tehnilise abi ja tugimeeskonnad, muud reageerimisvahendid ja eksperdid vastavalt otsuse 1313/2013/EL artikli 9 lõikele 6 CECISe andmebaasis.
2. Varem vabatahtlikkuse alusel Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkusele eraldatud moodulid, tehnilise abi ja tugimeeskonnad, muud reageerimisvahendid ja eksperdid tuleb registreerida CECISe andmebaasi asjaomases osas.
3. Lõigetes 1 ja 2 esitatud teavet tuleb vajaduse korral ajakohastada.
Artikkel 11
Moodulite, tehnilise abi ja tugimeeskondade, muude reageerimisvahendite ja ekspertide koosseis
1. Moodulid ning tehnilise abi ja tugimeeskonnad võivad koosneda ühe või mitme liikmesriigi vahenditest.
2. Kui moodul või tehnilise abi ja tugimeeskond koosneb enam kui ühest komponendist, võib selle mooduli või tehnilise abi ja tugimeeskonna lähetamine sekkumise korral piirduda selleks sekkumiseks vajalike komponentidega.
Artikkel 12
Moodulite sõltumatu toimetulek
1. Kõikide II lisas märgitud moodulite suhtes kohaldatakse järgmisi sõltumatut toimetulekut käsitlevaid nõudeid:
a)
ilmastikutingimuste jaoks sobiv varjualune;
b)
operatsioonibaasi ning missiooni läbiviimisel kasutatavate seadmete toimimiseks vajaliku elektrienergia tootmine ja valgustus;
c)
mooduli personali jaoks ette nähtud sanitaar- ja hügieeniseadmed;
d)
mooduli personali jaoks vajalik toit ja vesi;
e)
mooduli personali jaoks ette nähtud meedikud ja parameedikud, meditsiiniseadmed ja -varustus;
f)
mooduli seadmete säilitamiseks ja hoolduseks vajalikud seadmed;
g)
seadmed sidepidamiseks asjaomaste partneritega, eelkõige nendega, kes vastutavad kohapealse koordineerimise eest;
h)
kohapealne transport;
i)
logistika, seadmed ja töötajad operatsioonibaasi rajamiseks ja missiooni alustamiseks viivitamata pärast sündmuskohale saabumist.
2. Et tagada sõltumatut toimetulekut käsitlevate nõuete täitmine, võtab abi pakkuv liikmesriik ühe või mitu järgmistest meetmetest:
a)
kaasab kodanikukaitsemoodulisse vajalikud töötajad, seadmed ja tarbekaubad;
b)
teeb kohapeal vajalikud korraldused;
c)
võtab eelnevalt vajalikud meetmed, et täiendada missioonimeeskonna sõltumatu toimetuleku taset vajaduse korral tehnilise abi ja tugimeekonnaga, et vastata artiklis 13 osutatud nõuetele enne asjaomase kodanikukaitsemooduli registreerimist vastavalt artikli 10 lõikele 1.
3. Missiooni alustades tuleb tagada sõltumatu toimetulek vähemalt:
a)
96 tunniks või
b)
II lisas märgitud perioodideks.
Artikkel 13
Nõuded moodulitele ning tehnilise abi ja tugimeeskondadele
1. Moodulid vastavad II lisas sätestatud üldnõuetele.
2. Tehnilise abi ja tugimeeskonnad vastavad II lisas sätestatud üldnõuetele.
3. II lisas sätestatud üldnõuded vaadatakse teatava aja tagant läbi.
4. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada järgmiste nõuete täitmine:
a)
moodulid suudavad töötada koos teiste moodulitega;
b)
tehnilise abi ja tugimeeskonnad suudavad töötada koos teiste tehnilise abi ja tugimeeskondade ning kohapeal tegutsevate asjaomaste isikutega;
c)
moodulite komponendid suudavad töötada koos ühe moodulina;
d)
tehnilise abi ja tugimeeskonna komponendid suudavad töötada koos ühe tehnilise abi ja tugimeeskonnana;
e)
liidust väljapoole lähetatavad tehnilise abi ja tugimeeskonnad suudavad töötada koos kannatanud riiki abistavate rahvusvaheliste katastroofiabi organisatsioonidega;
f)
meeskondade juhid, juhtide asetäitjad ning moodulite ja tehnilise abi ja tugimeeskondade kontaktametnikud osalevad vastavatel komisjoni korraldatavatel väljaõppekursustel ja õppustel vastavalt artiklites 26-32 sätestatule.
5. PEATÜKK
EUROOPA HÄDAOLUKORDADELE REAGEERIMISE SUUTLIKKUSE ARENDAMINE VABATAHTLIKU RESERVI KUJUL
Artikkel 14
Suutlikkuseesmärgid
1. Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse eesmärgid on sätestatud III lisas.
2. Komisjon hindab koostöös liikmesriikidega suutlikkuseesmärkide sobivust vähemalt kord kahe aasta jooksul ning vaatab need vajaduse korral läbi, tuginedes riiklikes riskihinnangutes kindlaksmääratud riskidele või muudele asjakohastele riiklikele või rahvusvahelistele teabeallikatele.
3. Liikmesriigid peavad suutlikkuseesmärkide hindamiseks esitama komisjonile riskide kohta asjakohase teabe.
Artikkel 15
Nõuded kvaliteedile ja koostoimimisvõimele
1. IV lisas märgitud kvaliteedi- ja koostoimimisvõime nõuete suhtes kohaldatakse Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse moodulite, tehnilise abi ja tugimeeskondade, muude reageerimisvahendite ja ekspertide suhtes.
2. Komisjon hindab koostöös liikmesriikidega kvaliteedi- ja koostoimimisvõime nõuete sobivust vähemalt kord kahe aasta jooksul ning vaatab need vajaduse korral läbi. Rahvusvaheliste väljakujunenud standardite olemasolul peavad kvaliteedinõuded neile tuginema.
Artikkel 16
Sertifitseerimis- ja registreerimiskord
1. Lõigetes 2-8 esitatud sertifitseerimis- ja registreerimiskorda kohaldatakse Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse moodulite, tehnilise abi ja tugimeeskondade, muude reageerimisvahendite ja ekspertide suhtes.
2. Sertifitseerimise ja registreerimise aluseks on IV lisas sätestatud kvaliteedinõuete täitmine, välja arvatud puhvervahendite puhul, mille suhtes kohaldatakse artikli 25 lõiget 3.
3. Liikmesriigid, kes pakuvad Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkusse lisamiseks konkreetset moodulit, tehnilise abi ja tugimeeskonda, muud reageerimisvahendit või eksperti, peavad esitama V lisas esitatud teabeelemendid.
4. Komisjon hindab, kas kõnealuse mooduli, tehnilise abi ja tugimeeskonna, muu reageerimisvahendi või eksperdi võib lisada Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkusse, ning edastab oma otsuse viivitamata asjaomasele liikmesriigile. Selles hinnangus vaatleb komisjon eriti hoolikalt kvaliteedinõuete ja suutlikkuseesmärkide täitmist, esitatud teabe terviklust, kõikide liikmesriikide geograafilist lähedust ja osalust ning muid asjakohaseid tegureid, mille ta eelnevalt kindlaks määrab ja mida kohaldatakse kõikide võrreldavate moodulite, tehnilise abi ja tugimeeskondade, muude reageerimisvahendite või ekspertide suhtes.
5. Kui moodul, tehnilise abi ja tugimeeskond, muu reageerimisvahend või ekspert otsustatakse Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkusse lisada, algatab komisjon esitatud teabe ja mis tahes muu teabe alusel, mida komisjon võib vastava riigi asutuselt küsida, mooduli, tehnilise abi ja tugimeeskonna, muu reageerimisvahendi või eksperdi sertifitseerimise menetluse. Juhul kui komisjon loeb olemasoleva teabe alusel kvaliteedi ja koostoimimisvõime nõuded täidetuks, võib ta mooduli, tehnilise abi ja tugimeeskonna, muu reageerimisvahendi või eksperdi registreerida vabatahtlikku reservi.
6. Komisjon edastab asjaomasele liikmesriigi asutusele kirjalikult oma hinnangu vajalike väljaõpete, õppuste ja/või seminaride kohta ning muud asjakohased sertifitseerimis- ja registreerimistingimused.
7. Kui kõik sertifitseerimistingimused on täidetud, kuulutab komisjon kõnealuse mooduli, tehnilise abi ja tugimeeskonna, muu reageerimisvahendi või eksperdi Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse jaoks sertifitseerituks ning teavitab sellest ka asjaomast liikmesriiki.
8. Kui moodul, tehnilise abi ja tugimeeskond, muu reageerimisvahend või ekspert esitatakse uuesti Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuses registreerimiseks, tuleks selle sertifikaati uuesti hinnata hiljemalt kolme aasta pärast.
9. Komisjon hindab koostöös liikmesriikidega sertifitseerimis- ja registreerimiskorra sobivust vähemalt kord kahe aasta jooksul ning vaatab selle vajaduse korral läbi.
Artikkel 17
Kohandamiskulude rahastamise kord
1. Liikmesriik võib taotleda kohandamiskulude rahastamist iga mooduli, tehnilise abi ja tugimeeskonna või muu reageerimisvahendi kohta eraldi, ilma et komisjon avaldaks konkursikutset. Kohandamiskulud hõlmavad otsuse 1313/2013/EL artikli 21 lõike 2 punktis c nimetatud kuluelemente.
2. Taotluse põhjendamiseks esitavad liikmesriigid komisjonile kohandamiskulude rakenduskava koos hinnanguliste kulude ja ajakavaga.
3. Komisjon hindab lõikes 2 nimetatud rakenduskava, ja kui vajalikud nõuded on täidetud, kiidab selle heaks, täpsustades, millised kulud on kohandamiskuludena rahastamiskõlblikud.
4. Pärast taotluse hindamist teeb komisjon toetusotsuse.
5. Liikmesriigid on kohustatud komisjonile edastama üksikasjad kohandamiskuludena kantud kulude kohta.
6. PEATÜKK
REAGEERIMISSUUTLIKKUSE PUUDUJÄÄKIDE KÕRVALDAMINE
Artikkel 18
Suutlikkuseesmärkide poole liikumise edusammude jälgimine
Komisjon jälgib pidevalt koostöös liikmesriikidega suutlikkuseesmärkide poole liikumise tulemuslikkust, võttes arvesse artiklis 20 nimetatud vahendeid, ning annab liikmesriikidele regulaarselt nende edusammude kohta hinnangu. Komisjon teavitab liikmesriike vajaliku üksikasjalikkusega mis tahes reageerimissuutlikkuse puudujääkidest.
Artikkel 19
Reageerimissuutlikkuse puudujääkide kindlakstegemise kord
1. Suutlikkuseesmärkide saavutamise kontrolli ühe osana hindab komisjon koostöös liikmesriikidega erinevust Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuses registreeritud liikmesriikide suutlikkuse ja III lisas sätestatud suutlikkuseesmärkide vahel.
2. Komisjon ja liikmesriigid käsitavad Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkusena vaid neid vahendeid, mis on vastavalt artiklile 16 registreeritud kui liikmesriigi poolt Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse jaoks kättesaadavaks tehtud vahendid.
Artikkel 20
Muu kui Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse kindlakstegemise kord
1. Kui komisjon on koos liikmesriikidega vastavalt käesoleva otsuse artiklile 19 leidnud potentsiaalselt olulised reageerimissuutlikkuse puudujäägid, kontrollib ta koostöös liikmesriikidega, kas vajaminevad vahendid on otsuse 1313/2013/EL artikli 12 lõike 2 kohaselt kättesaadavad väljaspool Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkust.
2. Komisjon käsitab väljaspool Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkust kättesaadavana vaid järgmisi vahendeid:
a)
CECISes registreeritud vahendid;
b)
puhvervahendid, või
c)
vahendid, mida punktid a ja b ei hõlma, kuid mis võivad olla liikmesriigile või liikmesriikidele vabalt kättesaadavad vajalikus koguses, vajalikus paigas, vajalikul ajal ja vajaliku perioodi jooksul.
3. Lõike 2 punktis c nimetatud vahendite kindlakstegemise eesmärgil saadab komisjon riiklikele kontaktpunktidele taotluse, milles visandatakse potentsiaalselt oluliste reageerimisvõimekuse puudujääkide hinnangu üksikasjad ja kutsutakse liikmesriike üles esitama teavet mis tahes vahendite kohta, mis on kättesaadavad väljaspool Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkust, nagu on osutatud lõike 2 punktis c.
4. Komisjon täpsustab oma taotluses vastuse esitamise tähtaja, mis on kuni 60 kalendripäeva ning mille täpne kestus sõltub sellest, kui keeruline on liikmesriikidel teha kindlaks lõikes 2 nimetatud vahendid.
5. Liikmesriigid teavitavad komisjoni määratud tähtaja jooksul mis tahes lõikes 2 nimetatud vahendi üksikasjadest.
6. Kui liikmesriik määratud tähtaja jooksul kirjalikult ei vasta, eeldab komisjon hinnangu kontekstis, et asjaomases liikmesriigis lõikes 2 nimetatud vahendid puuduvad.
7. Liikmesriikidelt saadud teabe põhjal ja võttes arvesse vaid neid vahendeid, millele on viidatud lõikes 2, hindab komisjon, kas need vahendid kõrvaldavad reageerimisvõime puudujäägid, mis on kindlaks tehtud vastavalt käesoleva otsuse artiklile 19. Komisjon loeb reageerimisvõime puudujäägid kõrvaldatuks vaid juhul, kui Euroopa hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse ja lõikes 2 nimetatud vahendite koguarv võrdub III lisas kehtestatud suutlikkuseesmärkidega või ületab need.
Artikkel 21
Reageerimissuutlikkuse puudujääkide kõrvaldamise kord
1. Kui komisjon on koos liikmesriikidega vastavalt artiklile 19 kindlaks teinud potentsiaalselt olulised reageerimissuutlikkuse puudujäägid, mida ei saa kõrvaldada vastavalt artiklile 20, teavitab ta liikmesriike sellest kirjalikult, selgitades üksikasjalikult, mida ta käsitab strateegiliste reageerimissuutlikkuse puudujääkidena.
2. Komisjon kutsub liikmesriike kirjalikult üles kõrvaldama strateegilisi reageerimissuutlikkuse puudujääke vastavalt otsuse 1313/2013/EL artikli 12 lõikele 3.
3. Liikmesriigid teatavad komisjonile, kas, millal ja kuidas nad kavatsevad strateegilised reageerimissuutlikkuse puudujäägid kõrvaldada, ja kas nad kavatsevad seda teha üksi või teiste liikmesriikidega koostööd tehes.
Artikkel 22
Komisjoni abi strateegiliste reageerimissuutlikkuse puudujääkide kõrvaldamisel
1. Kui strateegiliste reageerimissuutlikkuse puudujääkide kõrvaldamiseks vastavalt otsuse 1313/2013/EL artikli 12 lõikele 3 ja artikli 21 lõike 1 punktile j on tarvis liidu rahastust, avaldab komisjon liikmesriikide abistamiseks konkursikutse.
2. Konkursikutsele vastates peavad liikmesriigid kinni pidama otsuse 1313/2013/EL artikli 21 lõike 1 punkti j alapunktidest iii ja iv.
3. Muu hulgas peavad liikmesriigid protsentuaalselt märkima, kui suures ulatuses liidu kaasrahastamist taotletakse.
Artikkel 23
Reageerimissuutlikkuse puudujääkide kõrvaldamise toetamisega kaasnevad rahastamiskõlblikud kulud
1. Kõik kulud, mis on seotud reageerimissuutlikkuse esmaseks loomiseks vajaliku varustuse, teenuste või inimressurssidega, on rahastamiskõlblikud.
2. Püsivad hoolduskulud ega jooksvad kulud ei ole rahastamiskõlblikud.
7. PEATÜKK
AJUTISTE PUUDUJÄÄKIDE KÕRVALDAMINE ERAKORRALISTE KATASTROOFIDE KORRAL
Artikkel 24
Rahastamiskord
1. Komisjon määrab oma aastases tööprogrammis üldjoontes kindlaks vajaminevate puhvervahendite tüübid ja arvud, võttes arvesse võimalust, et liikmesriikides võib aset leida erakorralist laadi või erakorraliselt võimsaid katastroofe, või muid tegureid, mis muudavad katastroofi erakorraliseks, näiteks ajaline kokkulangevus teise katastroofiga, ning võimalust, et niisugustel juhtudel võib esineda ajutisi puudujääke.
2. Komisjon käivitab regulaarselt vajalikke finantsmenetlusi, mille eesmärk on katta otsuse 1313/2013/EL artikli 21 lõike 2 punktis d kindlaksmääratud kulud ja tagada aastases tööprogrammis kindlaksmääratud puhvervahendite kiire kättesaadavus.
3. Komisjoni kaasrahastusega puhvervahendid täiendavad reageerimisvahendeid, mis on liikmesriikidel olemas riikliku ettevalmistuse osana, ega asenda olemasolevat reageerimissuutlikkust.
Artikkel 25
Liidu rahalise toetuse tingimused
1. Liidu rahaline toetus sõltub sellest, kas liikmesriigid, kes osalevad artikli 24 lõikes 2 sätestatud rahastamiskorras, kiidavad heaks lõigetes 2-9 sätestatud tingimused. Komisjon võib täiendavad tingimused esitada rahastamiskorras.
2. Liikmesriigid muudavad puhvervahendid vabatahtlike reservide osana kättesaadavaks.
3. Puhvervahendid peavad vastama vajalikele kvaliteedi- ja sertifitseerimisnõuetele, mis on täpsustatud artikli 24 lõikes 2 sätestatud rahastamiskorras.
4. Puhvervahendid registreeritakse vabatahtlikesse reservidesse kogu asjaomastes raamlepingutes, raampartnerluslepingutes või sarnastes lepetes ettenähtud perioodiks. Vahendeid registreeriva liikmesriigi või liikmesriikide poolt kehtestatud mis tahes tingimused ja piirangud peavad olema tegevusnõuetega nõuetekohaselt põhjendatud.
5. Puhvervahendid ei ole artiklis 17 nimetatud rahalise abi seisukohalt rahastamiskõlblikud.
6. Komisjon teavitab kõiki liikmesriike vabatahtlikku reservi registreeritud puhvervahenditest viivitamata CECISe kaudu.
7. Vabatahtlikus reservis registreeritud puhvervahendid on otsuse 1313/2013/EL artikli 11 kohaselt liidu mehhanismi raames lähetamiseks kättesaadavad samade üldtingimuste alusel kui muud vabatahtlikku reservi registreeritud vahendid.
8. Pärast ERCC kaudu abitaotluse esitamist tuleb vabatahtlikku reservi registreeritud puhvervahendid lähetada 11. peatükis kirjeldatud katastroofidele reageerimise tegevuskorra alusel.
9. Vabatahtlikku reservi registreeritud puhvervahendid on siseriiklikuks kasutuseks kättesaadavad liikmesriikides, kes on nende vahendite kättesaadavust kaasrahastanud. Enne riigisisest kasutuselevõttu peavad need liikmesriigid ERCCga konsulteerima ja kinnitama, et:
i)
samal ajal pole muud erakorralist katastroofi, mis võib kaasa tuua puhvervahendite lähetamise taotluse, või sellise katastroofi ohtu;
ii)
riigisisene kasutus ei takista põhjendamatult teiste liikmesriikide kiiret juurdepääsu, kui aset peaks leidma uued erakorralised katastroofid.
8. PEATÜKK
VÄLJAÕPPEPROGRAMM
Artikkel 26
Väljaõppeprogramm
1. Töötatakse välja väljaõppeprogramm, mis hõlmab katastroofide ennetamist, nendeks valmisolekut ja neile reageerimist. Programm hõlmab üldisi ja konkreetseid kursusi ning ekspertide vahetuse süsteemi. Programm peab olema suunatud lõikes 27 sätestatud sihtrühmadele.
2. Komisjon vastutab väljaõppeprogrammi koordineerimise ja korraldamise, samuti selle sisu ja ajakava väljatöötamise eest.
Artikkel 27
Osalejad
1. Väljaõppeprogrammi sihtrühmad on järgmised:
a)
liikmesriikide kodanikukaitse ja katastroofiohje valdkonna töötajad, eriti meeskonnajuhid, nende asetäitjad ja kontaktametnikud, artiklis 41 osutatud liikmesriikide eksperdid, kaasa arvatud ennetus- ja ettevalmistusvaldkonna eksperdid, ning riiklike kontaktpunktide olulisemad töötajad;
b)
Euroopa Liidu institutsioonide ja asutuste töötajad;
c)
Euroopa naabruspoliitika riikide, kandidaatriikide ja võimalike kandidaatide seast valitud eksperdid.
2. Väljaõppekursustel osalemine peab olema lubatud ka järgmistest asutustest valitud ekspertidele:
a)
ÜRO ja selle agentuurid;
b)
VII lisas nimetatud rahvusvahelised organisatsioonid;
c)
kolmandad riigid, ja kui see on asjakohane, muud asjaomased osalejad.
3. Liikmesriigid ja komisjon määravad igaks väljaõppesessiooniks omapoolsed osalejad.
Artikkel 28
Väljaõppekursused
1. Programm koosneb nii sissejuhatava, tegevus- kui ka juhtimistasandi kursuste tsüklist.
2. Komisjon määrab koostöös liikmesriikidega kindlaks kursuste tsükli, sisu, õppekava ja ajakavad, sealhulgas osalemisnõuded.
3. Komisjon tagab, et koolitajad ja lektorid oleksid kursis liidu mehhanismi asjakohaste arengutega.
Artikkel 29
Ekspertide vahetus
Liikmesriikidevahelise või komisjoniga toimuva ekspertide vahetuse süsteem võimaldab ekspertidel:
a)
saada ja jagada kogemusi;
b)
tutvuda erinevate kasutatavate tehnikate ja tegevuskordadega;
c)
tutvuda lähenemisviisidega, mida kasutavad muud osalevad hädaabiteenistused ja -asutused.
Artikkel 30
Täiendav väljaõppetegevus
Kui see on asjakohane ja kooskõlas aastase töökavaga, tagatakse täiendavad väljaõppevõimalused tuvastatud vajaduste katmiseks ning kodanikukaitse ja katastroofiohe meetmete sujuvaks ja tõhusaks rakendamiseks.
Artikkel 31
Hindamissüsteem
Komisjon peab tagama väljaõppe taseme ja sisu sidususe. Sellel eesmärgil loob komisjon korraldatud väljaõppe asjakohase hindamise süsteemi.
9. PEATÜKK
ÕPPUSTE RAAMISTIK
Artikkel 32
Õppuste programm, strateegiline raamistik ja prioriteedid
1. Komisjon loob kodanikukaitseõppuste programmi ja haldab seda.
2. Kodanikukaitseõppuste programm põhineb strateegilisel raamistikul, milles on ette nähtud liidu mehhanismi raames toimuvate õppuste eesmärgid ja ülesanded.
3. Õppuste programm keskendub iseäranis järgmisele:
a)
liikmesriikide reageerimissuutlikkuse parandamine, eriti seoses meeskondade ja muude ressurssidega, mida kasutatakse liidu mehhanismi raames toimuvatel abimissioonidel;
b)
menetluste parandamine ja kontrollimine ning ühise lähenemisviisi loomine liidu mehhanismi raames toimuvate abimissioonide koordineerimiseks; reageerimisaja vähendamine suurte katastroofide korral;
c)
liikmesriikide kodanikukaitseteenistuste ja komisjoni vahelise koostöö parandamine;
d)
saadud kogemuste sõnastamine ja jagamine;
e)
saadud kogemuste rakendamise testimine.
4. Õppuste programmi üldised prioriteedid nähakse ette pikaajalises laiaulatuslikus kavas. See hõlmab asjakohaste katastroofistsenaariumide ja reageerimisvahendite elemente.
5. Komisjoni ülesanne on:
a)
töötada koostöös liikmesriikidega välja strateegiline raamistik ja pikaajaline laiaulatuslik kava, võttes arvesse saadud kogemusi käsitlevat programmi ja muud asjakohast teavet;
b)
õppuste eesmärgi sõnastamine ja selle roll seoses liidu mehhanismi teiste komponentidega, ja
c)
igal aastal tööprogrammis õppuste prioriteetsuse kohta ettepaneku tegemine, kooskõlas pikaajalise laiaulatusliku kavaga.
10. PEATÜKK
SAADUD KOGEMUSI KÄSITLEV PROGRAMM
Artikkel 33
Järelevalve, analüüs ja hindamine
1. Komisjon ja liikmesriigid jagavad omavahel andmeid, teavet ja hinnanguid, mis on vajalikud kõikide liidu mehhanismi raames võetavate asjaomaste kodanikukaitse meetmete järelevalveks, analüüsimiseks ja hindamiseks.
2. Komisjon loob andmebaasi, mida komisjon ja liikmesriigid saavad kasutada andmete kogumiseks ja jagamiseks, saadud kogemuste levitamiseks ja nende rakendamise jälgimiseks, ning haldab seda.
3. Komisjon hõlbustab asjaomastel sidusrühmadel saadud kogemusi kindlaks määrata, sealhulgas kohtumisi korraldades.
Artikkel 34
Rakendamise edendamine
1. Komisjon tagab, et komisjoni, liikmesriikide ja asjaomaste sidusrühmade kogemused täiendavad otsustusprotsessi ja aitavad liidu mehhanismi veelgi täiendada.
2. Iseäranis tuleks saadud kogemusi arvesse võtta järgmiste prioriteetide kindlaksmääramisel:
a)
õppuste ja väljaõppekursuste programmi prioriteedid, muu hulgas, kui see on asjakohane, kursuste sisu ja õppekava;
b)
iga-aastaste ennetus- ja valmisolekuprojektide konkursside prioriteedid; ja
c)
otsuse 1313/2013/EL artiklis 10 nimetatud kavandamistegevuse prioriteedid.
3. Komisjon esitab saadud kogemusi käsitleva programmi kohta regulaarseid aruandeid, milles ta loetleb saadud kogemusi, ettenähtud parandusmeetmeid, kohustusi ja ajakava ning kogemuste rakendamise staadiumi.
4. Liikmesriigid esitavad perioodilisi aruandeid edusammude kohta, mida nad on teinud oma riiklikku vastutusalasse jäävate kogemuste rakendamisel.
11. PEATÜKK
TEGEVUSKORD KATASTROOFILE REAGEERIMISE KORRAL
Artikkel 35
Abitaotlused ja neile vastamine
1. Liidu territooriumil toimunud katastroofi või selle ohu korral rakendab komisjon CECISe kaudu abitaotluse saamisel nõuetekohaselt ja viivitamata otsuse 1313/2013/EL artikli 15 lõikes 3 sätestatud meetmed.
2. Kui katastroof või selle oht esineb liidust väljaspool ja vaja võib minna kodanikukaitse abi, võib komisjon kolmandat riiki teavitada võimalusest taotleda liidu mehhanismi kaudu abi.
3. Kui katastroofist mõjutatud või katastroofiohus olev liikmesriik või kolmas riik soovib taotleda liidu mehhanismi kaudu abi, esitab ta kirjaliku taotluse kodanikukaitseabi saamiseks ERCC-le pädevate siseriiklike asutuste kaudu. Kui asjaomane riik soovib abi taotleda liidu mehhanismi, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni ja selle agentuuride või mis tahes VII lisas nimetatud rahvusvahelise organisatsiooni kaudu, esitab ta kirjaliku taotluse kodanikukaitseabi saamiseks ERCC-le.
4. Abi taotleja esitab ERCC-le olukorra kohta kogu asjakohase teabe, eriti konkreetsete vajaduste, taotletava abi ja asukoha kohta.
5. Abi taotleja teavitab ERCCd ajavahemikust, riiki sisenemise kohast, asukohast, mille jaoks abi taotletakse, ning kohapealsest töötavast kontaktpunktist, kus katastroofiga tegelemist juhitakse.
6. ERCC koostab võimaluse piires iga abitaotluse kohta konkreetse lähetuskava. Need peavad hõlmama soovitusi abi osutamise kohta, kaasa arvatud üleskutseid lähetada mooduleid, tehnilist abi ja tugimeeskondi, muid hädaolukordadele reageerimise suutlikkuses registreeritud reageerimisvahendeid ja eksperte, ning hinnangut võimalike kriitiliste vajaduste kohta. Konkreetsed lähetamiskavad peavad järgima VI lisas märgitud struktuuri ja liigendust ning põhinema üldistel eelnevalt välja töötatud plaanidel, millele on osutatud otsuse 1313/2013/EL artikli 15 lõike 3 punktis c ja artikli 16 lõike 3 punktis b, mis peavad hõlmama kõige asjakohasemaid katastroofiohtude tüüpe ja võtma arvesse liikmesriikide riskihinnangutes esitatud riskistsenaariume. Konkreetsed lähetuskavad edastatakse kõikidele liikmesriikidele.
7. Hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse vahendite vahel valimise protsessi käigus kaalutakse järgmisi kriteeriume, mille prioriteetsus võib sõltuda abitaotluse spetsiifikast:
a)
kättesaadavus;
b)
sobivus;
c)
asukoht/lähedus;
d)
hinnangulised transpordiajad ja -kulud;
e)
eelnev kogemus;
f)
vahendite eelnev kasutus;
g)
muud asjakohased kriteeriumid, nagu keeleoskus või kultuuriline lähedus.
8. Kui liikmesriikidega ei ole kokku lepitud teisiti, ei kutsu ERCC liikmesriike üles kasutama konkreetseid suutlikkuse vahendeid piirkondades, kus esineb relvastatud konflikte või nende oht või kus meeskondade ohutus ja turvalisus võib ohtu sattuda.
9. Liikmesriigid, kellele on suunatud üleskutse hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse vahendeid lähetada, edastavad vastavalt otsuse 1313/2013/EL artikli 11 lõikele 7 oma lõpliku lähetusotsuse ERCC-le. ERCC määrab tähtaja, mille jooksul peab liikmesriik andma oma põhimõttelise vastuse. Tähtaeg põhineb katastroofi olemusel ega ole ühelgi juhul lühem kui kaks tundi.
10. Abi taotleja teatab ERCC-le, millised abipakkumised ta on vastu võtnud.
11. Kui abi on tarvis kriitilise vajadusega tegelemiseks ja hädaolukordadele reageerimise suutlikkusel ei ole piisavalt või üldse vastavat suutlikkust, teavitab komisjon CECISe kaudu viivitamata kõiki riiklikke kontaktpunkte otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõike 3 punkti b kohasest transpordiressurssidele antavast liidu rahalisest toetusest.
12. ERCC teavitab liikmesriike valikust, mis abi taotleja on abimissiooni meeskondade ja vahendite taotlemisel teinud. Abi andvad liikmesriigid hoiavad ERCCd regulaarselt kursis abimissiooni meeskondade ja vahendite lähetamisega, kaasa arvatud kõikide hädaolukordadele reageerimise suutlikkuse vahenditega.
13. Komisjonil on õigus vastavalt otsuse 1313/2013/EL artiklile 17 valida, ametisse määrata ja lähetada eksperdirühm, kes pakub kohapealset abi.
Artikkel 36
Ekspertide missioonid
1. Lähetatud eksperdid täidavad otsuse 1313/2013/EL artikli 8 punktis d sätestatud kohustusi. Nad annavad regulaarselt aru abi taotleva riigi ametiasutustele ja ERCC-le.
2. ERCC hoiab liikmesriike ekspertide missiooni käiguga kursis.
3. Abi taotlev riik teavitab ERCCd regulaarselt kohapeal käimasoleva tegevuse käigust.
4. Kolmandates riikides toimuvate abimissioonide puhul teavitab meeskonna juht regulaarselt ERCCd kohapeal käimasoleva tegevuse käigust.
5. ERCC koondab kogu saadud teabe ja edastab selle liikmesriikide kontaktpunktidele ja pädevatele asutustele.
Artikkel 37
Päästeoperatsiooni lõpetamine
1. Abi taotlev liikmesriik või mis tahes abi andev liikmesriik teavitab ERCCd ja lähetatud eksperte ja abimissiooni päästemeeskondi, kui nende abi enam ei vajata või seda ei ole enam võimalik anda. Päästeoperatsiooni praktilise lõpetamise korraldavad sobival moel abi taotlev riik ja liikmesriigid. ERCCd hoitakse sellega kursis.
2. Kolmandates riikides teavitab meeskonna juht võimalikult kiiresti ERCCd, kui ta arvab pärast sellekohast konsultatsiooni abi taotlejaga, et abi enam ei vajata või seda ei ole enam võimalik anda. ERCC edastab teabe selles riigis asuvale liidu delegatsioonile ning asjaomastele komisjoni teenistustele, Euroopa välisteenistusele ja liikmesriikidele. Oma koordineeritud tegevusega tagavad ERCC ja abi taotleja lähetatud ekspertide ja päästemeeskondade tegevuse lõpetamise praktikas.
Artikkel 38
Aruandlus ja saadud kogemused
1. Abi taotlenud riigil ja abi andnud liikmesriikide pädevatel asutustel ning lähetatud ekspertidel on võimalus esitada ERCC-le abimissiooni kõigi asjaolude kohta oma järeldused. Seejärel koostab ERCC antud abi ja saadud kogemuste kohta koondaruande.
2. Lisaks artiklites 33 ja 34 sätestatule jälgivad ERCC ja liikmesriigid saadud kogemuste rakendamist, et liidu mehhanismi raames toimuvate abimissioonide taset tõsta.
Artikkel 39
Kulud
1. Kui ei ole teisiti kokku lepitud, kannab liikmesriikide antud abiga seonduvad kulud abi taotlev riik.
2. Iga abi andev liikmesriik võib, lähtudes hädaolukorra konkreetsest iseloomust ja kahju ulatusest, pakkuda abi täielikult või osaliselt tasuta. Ühtlasi võib riik igal ajal loobuda kõigi või osa kulude sissenõudmisest.
3. Kui ei ole teisiti kokku lepitud, majutab ja toitlustab päästemeeskondi ning täiendab nende varusid ja varustust abimissiooni kestel tasuta abi taotlev riik. Sellest olenemata peavad abi andvad päästemeeskonnad olema esialgu kasutatud vahenditest sõltuva mõistliku aja jooksul logistiliselt iseseisvad ja sõltumatult toimetulevad ning teavitama sellest ERCCd.
4. Ekspertide lähetamise ja logistiliste tugiteenuste kulud kaetakse vastavalt otsuse 1313/2013/EL artikli 22 punktile a. Sellised kulud on rahastatavad liidu vahenditest.
Artikkel 40
Kahju hüvitamine
1. Abi taotlevad liikmesriigid hoiduvad liikmesriikidele mis tahes kahjunõuete esitamisest, kui kahju on tekitatud liidu mehhanismi raames ja käesoleva otsuse alusel toimuva abimissiooni tagajärjel, välja arvatud juhul, kui on tõendatud, et kahju on tekkinud pettuse või raske üleastumise tagajärjel.
2. Kui abimissioonide käigus on kahju kandnud kolmandad riigid, teevad abi taotlevad liikmesriigid ja abi andvad liikmesriigid koostööd selliste kahjude hüvitamise hõlbustamiseks kooskõlas kehtivate õigusaktide ja asjaomaste raamistikega.
12. PEATÜKK
EKSPERDIRÜHMADE LÄHETAMISE PROTSESS
Artikkel 41
Ekspertide kategooriad
Liikmesriigid liigitavad eksperdid järgmistesse kategooriatesse:
a)
tehnilised eksperdid;
b)
hindamiseksperdid;
c)
koordineerimiseksperdid;
d)
meeskonnajuhid.
Artikkel 42
Ülesanded ja funktsioonid
1. Tehnilised eksperdid on suutelised andma nõu spetsiifilistes tehnilistes ja kaasnevaid riske käsitlevates küsimustes ning on valmis missioonile minema.
2. Hindamiseksperdid on suutelised andma olukorrale hinnangu ja nõu sobivate meetmete kohta ning on valmis missioonile minema.
3. Koordineerimisekspertide hulgas võivad olla meeskondade asejuhid, logistika ja kommunikatsiooni eest vastutavad isikud ja vajaduse korral muu personal. Taotluse korral võib tehnilised eksperdid ja hindamiseksperdid lülitada koordineerimismeeskonna koosseisu meeskonnajuhi abistamiseks kogu missiooni kestel.
4. Meeskonnajuht vastutab missiooni käigus hindamisüksuse ja koordineerimisüksuse juhtimise eest. Meeskonnajuht peab nõuetekohast ühendust kannatanud riigi ametiasutustega, ERCCga, sh ERCC kontaktisikuga, teiste rahvusvaheliste organisatsioonidega, ja kui tegemist on väljaspool liikmesriike liidu mehhanismi raames toimuvate abimissioonidega, ka liidu delegatsiooniga selles riigis.
5. Ettevalmistavatele missioonidele lähetatud ekspertidele võib komisjon kokkuleppel neid määranud liikmesriigiga anda millise tahes artiklis 41 nimetatud funktsioonidest ning nad peavad olema võimelised andma nõu ja aru asjakohaste ettevalmistavate meetmete kohta, sealhulgas administratiivne võimekus, varase hoiatamise vajadus, väljaõpe, koolitus ja teadlikkuse edendamine,
6. Ennetavatele missioonidele lähetatud ekspertidele võib komisjon kokkuleppel neid määranud liikmesriigiga anda millise tahes artiklis 41 nimetatud funktsioonidest ning nad peavad olema võimelised andma nõu ja aru asjakohaste ennetusmeetmete ja riskijuhtimissuutlikkuse kohta.
Artikkel 43
Ekspertide andmebaas
1. Komisjon koondab ekspertide kohta käiva teabe ekspertide andmebaasi ja teeb selle kättesaadavaks CECISe süsteemi kaudu.
2. Hädaolukordadele reageerimise suutlikkusse kaasatud eksperdid on lõikes 1 nimetatud andmebaasis eraldi märgistatud.
Artikkel 44
Nõuded väljaõppele
Vajaduse korral järgivad eksperdid artikli 26 alusel koostatud koolitusprogrammi.
Artikkel 45
Määramine
Abitaotluse korral vastutavad kättesaadavate ekspertide määramise ja nende kontaktandmete ERCC-le edastamise eest liikmesriigid.
Artikkel 46
Mobiliseerimine ja teenistusleping
1. ERCC peab olema võimeline eksperdid mobiliseerima ja lähetama väga lühikese aja jooksul pärast seda, kui liikmesriigid on konkreetseks missiooniks eksperdid määranud.
2. Komisjon sõlmib iga eksperdiga teenistuslepingu, mis sisaldab järgmisi elemente:
a)
missiooni eesmärk;
b)
pädevus;
c)
missiooni eeldatav kestus;
d)
kohaliku kontaktisiku andmed;
e)
kindlustuskate;
f)
päevaraha kulude katteks;
g)
maksetingimused;
h)
suunised tehniliste ekspertide, hindamisekspertide, koordineerimisekspertide ja meeskonnajuhtide jaoks.
13. PEATÜKK
TRANSPORDIABI
Artikkel 47
Transpordiabi vormid
Transpordiabi võib olla ühes järgmistest vormidest:
a)
transpordivahendite ühendamine või jagamine;
b)
liikmesriikide kommertsturu ja/või muudest allikates pärit transpordiressurssidele ligipääsu kindlakstegemine ja lihtsustamine või
c)
liikmesriikide abistamine liidu toetustega või eraettevõtetelt või muudelt üksustelt hangitud transporditeenustega.
Artikkel 48
Liidu mehhanismi raames transpordiabi andmise kord
1. Transpordiabi taotlemisel kohaldatakse alati artiklitega 49 ja 50 ettenähtud korda.
2. Taotlused annab välja artiklis 56 nimetatud pädev astus ja need saadetakse komisjonile kirjalikult. Need sisaldavad VIII lisa A osas esitatud teavet.
3. Transpordivahendite koondamise võib liidult kogu operatsiooni jaoks rahalise toetuse taotlemisel võtta juhtpositsiooni üks liikmesriik.
4. Kõik käesoleva otsuse alusel esitatavad transpordiabi taotlused, nende vastused ning teabevahetus liikmesriikide ja komisjoni vahel edastatakse töötlemiseks ERCC-le.
5. Taotlused edastatakse CECISe kaudu või e-postiga. Liidupoolse rahastamisega seotud taotlused võib edastada faksi või elektronposti teel või CECISe kaudu, tingimusel et seejärel esitatakse komisjonile viivitamata pädeva asutuse allkirjastatud originaaldokumendid.
6. Komisjon võib siiski rakendada elektroonilist teabevahetussüsteemi, mille kaudu toimub igasugune teabevahetus toetusesaajatega, sealhulgas toetuslepingute sõlmimine, toetuse andmise otsustest teavitamine ja neis mis tahes muudatuste tegemine, nagu on ette nähtud komisjoni delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012 artiklis 179 (5).
Artikkel 49
Transpordiabi taotlused
1. Toetustaotluse vastu võtmisel teavitab komisjon viivitamata kontaktpunkte, mille liikmesriigid on määranud otsuse nr 1313/2013/EL artikli 9 lõike 7 alusel.
2. Komisjon võib oma teavituses vajaduse korral kutsuda liikmesriike üles esitama üksikasju transpordiressursside kohta, mida neil on taotluse esitanud liikmesriigile võimalik kättesaadavaks teha, või muude lahenduste kohta, mida neil on võimalik kannatanud riigi vajaduste täitmiseks välja pakkuda. Komisjon võib määrata selle teabe esitamisele tähtaja.
3. Kui komisjon teavitab lõikes 1 esitatud viisil kontaktpunkte, muutub taotletud transpordiabi rahastamiskõlblikuks liidu kaasrahastamise alusel, ilma et see piiraks artikli 53 kohaldamist.
Artikkel 50
Vastused transpordiabi taotlustele
1. Liikmesriigid, kes suudavad transpordiabi pakkuda, teavitavad sellest komisjoni võimalikult kiiresti, kuid hiljemalt 24 tunni jooksul pärast artiklis 49 nimetatud teate saamist, välja arvatud juhul, kui teates on märgitud teisiti, kõikidest transpordivahenditest, mille ta saab teha vabatahtlikkuse alusel kättesaadavaks vastusena transpordivahendite koondamise või kindlaksmääramisega seotud abi taotlusele. See teave peab sisaldama VIII lisa B osas nimetatud elemente ning teavet võimalike rahaliste tingimuste või muude piirangute kohta.
2. Komisjon peab võimalikult kiiresti koondama teabe kättesaadavate transpordivahendite kohta ja edastama selle taotluse esitanud liikmesriigile.
3. Lisaks lõikes 2 nimetatud teabele edastab komisjon liikmesriikidele mis tahes muu tema käsutuses oleva teabe, mis käsitleb muudest allikatest, kaasa arvatud kommertsturult pärit transpordivahendeid, ning hõlbustama liikmesriikide juurdepääsu nendele täiendavatele vahenditele.
4. Taotluse esitanud liikmesriik teavitab komisjoni valitud transpordilahendustest ning pidama ühendust asjaomast abi osutavate liikmesriikide või komisjoni määratud operaatoriga.
5. Komisjon teavitab kõiki liikmesriike taotluse esitanud liikmesriigi valikust. Asjaomane liikmesriik hoiab komisjoni oma kodanikukaitseabi osutamise käiguga pidevalt kursis.
Artikkel 51
Toetuse taotlemine
1. Kui liikmesriik on leidnud võimaliku transpordilahenduse, kuid kodanikukaitseabi transpordi võimaldamiseks on nõutav liidu rahastus, võib liikmesriik taotleda liidult toetust.
2. Liikmesriik märgib oma taotluses protsentuaalselt, kui suures osas ta liidu kaasrahastust taotleb, kusjuures asjaomane protsent ei või ületada 55 % otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõikes 2 transpordimeetmeteks ettenähtud rahastamiskõlblikest kuludest ega 85 % otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõike 3 punktides a ja b transpordimeetmeteks ettenähtud rahastamiskõlblikest kuludest. Komisjon teavitab viivitamata taotlusest kõiki liikmesriike.
3. Komisjon võib luua raampartnerlused liikmesriikide asjaomaste pädevate asutustega vastavalt delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012 artiklile 178.
Artikkel 52
Transporditeenuse taotlemine
1. Juhul kui transpordiabi taotlev liikmesriik ei ole transpordilahendust leidnud, võib ta taotleda komisjonilt transporditeenust käsitleva lepingu sõlmimist eraõiguslike või muude üksustega, et transportida oma kodanikukaitseabi kannatanud riiki.
2. Lõikes 1 nimetatud taotluse saamisel teavitab komisjon viivitamata kõiki liikmesriike taotlusest ning transporditeenust taotlevat liikmesriiki kättesaadavatest transporditeenustest ja nende hinnast.
3. Lõigetes 1 ja 2 nimetatud teabevahetuse alusel kinnitab liikmesriik kirjalikult oma transporditeenuse taotlust ja oma kohustust kulud komisjonile artikli 54 alusel hüvitada. Liikmesriik teatab, millise protsendi kuludest ta kavatseb hüvitada. Kõnealune protsent ei tohi jääda alla 45 % otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõikes 2 sätestatud transpordimeetmeteks ettenähtud kuludest ega 15 % otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõike 3 punktides a ja b sätestatud transpordimeetmeteks ettenähtud kuludest.
4. Liikmesriik teavitab komisjoni viivitamata kõigist transporditeenuse taotluses tehtud muudatustest.
Artikkel 53
Otsus, mis käsitleb transpordiabi liidupoolset rahastamist
1. Selleks et kindlaks määrata, kas otsuse nr 1313/2013/EL artikli 23 lõike 1 punktis d kindlaksmääratud kriteeriumid ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu (EL, Euratom) määruse nr 966/2012 põhimõtted säästlikkuse, tõhususe ja tulemuslikkuse kohta (6) on täidetud, võetakse arvesse järgmist:
a)
teave, mis sisaldub liidu rahastamise taotluses, mille liikmesriik on artikli 48 lõike 2 alusel esitanud;
b)
kannatanud riigi väljendatud vajadused;
c)
katastroofi ajal komisjonile aru andvate ekspertide korraldatud vajadushindamised;
d)
muu komisjonile otsustamise ajal kättesaadav oluline ja usaldusväärne teave, mille on edastanud liikmesriigid või rahvusvahelised organisatsioonid;
e)
kodanikukaitseabi õigeaegseks andmiseks kavandatud transpordilahenduste tõhusus ja tulemuslikkus;
f)
kohaliku hanke võimalused;
g)
muud komisjoni võetud meetmed.
2. Vajaduse korral annavad liikmesriigid otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõike 1 punktis d sätestatud kriteeriumide täitmise hindamiseks lisateavet. Liikmesriigid esitavad komisjonile teabe võimalikult kiiresti pärast komisjoni teabenõude saamist.
3. Komisjon määrab tasutava eelmakse summa, mis võib olenevalt saadaolevatest eelarvevahenditest olla kuni 85 % taotletud liidu rahalisest toetusest. Eelmakseid ei kasutata toetuste puhul, mille väärtus jääb allapoole delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012 artiklis 185 kindlaksmääratud madala maksumusega toetuste piirmäära, välja arvatud juhul, kui rahalist abi taotlev liikmesriik suudab tõendada, et eelmakse puudumine takistaks meetme rakendamist.
4. Abi käsitlev otsus tehakse finantsabi taotlevale liikmesriigile viivitamata teatavaks. See tehakse teatavaks ka kõigile teistele liikmesriikidele.
5. Üksikud transpordiabi taotlused, mille puhul on taotletav liidu rahaline toetus alla 2 500 euro, ei vasta liidu kaasrahastamise nõuetele, kui need ei kuulu artikli 51 lõikes 3 nimetatud raampartnerluste reguleerimisalasse.
Artikkel 54
Liidupoolse transpordiabi hüvitamine
Kulude puhul, mida komisjon on kandnud artiklis 52 sätestatud korra kohaselt, annab komisjon 90 päeva jooksul pärast selle transpordioperatsiooni lõpetamist, milleks liidu rahalist abi taotleti, liidu rahalist abi saanud liikmesriigile välja võlateate summale, mis vastab selle otsuse sätetele, mille komisjon tegi transporditeenuse taotluse kohta, ja mis moodustab vähemalt 15 % otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõikes 3 transpordimeetmeteks ette nähtud kuludest ning 45 % otsuse 1313/2013/EL artikli 23 lõikes 2 transpordimeetmeteks ette nähtud kuludest.
Artikkel 55
Kahju hüvitamine
Transpordiabi taotlevad liikmesriigid hoiduvad liidule mis tahes kahjunõuete esitamisest nende varale või teenistujatele tekitatud kahju eest, kui kõnealune kahju on tekkinud käesoleva otsuse kohase transpordiabi pakkumise käigus, välja arvatud juhul, kui on tõendatud, et kahju on tekkinud pettuse või raske üleastumise tagajärjel.
Artikkel 56
Pädevate asutuste määramine
Liikmesriigid määravad pädevad asutused, kes on volitatud taotlema ja saama komisjonilt käesoleva otsuse kohaldamise raames antavat rahalist toetust, ning teatavad sellest komisjonile 60 päeva jooksul pärast käesoleva otsuse teatavakstegemist. Kõigist muudatustest kõnealuses teabes teatatakse viivitamata komisjonile.
Siiski jääb kuni edasiste teadeteni asjaomastelt liikmesriikidelt kehtima pädevaid asutusi käsitlev teave, mille liikmesriigid on esitanud otsuse 2007/606/EÜ, Euratom artikli 12 alusel.
14. PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 57
Kehtetuks tunnistamine.
Otsused 2004/277/EÜ, Euratom ja 2007/606/EÜ, Euratom tunnistatakse kehtetuks. Viiteid kehtetuks tunnistatud otsustele käsitatakse viidetena käesolevale otsusele kooskõlas IX lisas esitatud vastavustabeliga.
Artikkel 58
Adressaadid
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 16. oktoober 2014