PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 602/2014
ze dne 4. června 2014,
kterým se stanoví prováděcí technické normy pro usnadnění sbližování postupů dohledu, pokud jde o uplatňování dodatečných rizikových vah podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 410 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Je vhodné stanovit prováděcí technické normy pro usnadnění sbližování postupů dohledu, které se týkají provádění jednotného přístupu k posuzování závažného neplnění požadavků ze strany instituce z důvodu nedbalosti nebo opomenutí a k uplatňování dodatečných rizikových vah. K usnadnění sbližování postupů dohledu při uplatňování dodatečných rizikových vah by měl být stanoven příslušný vzorec. Vzorec by měl stanovit přiměřenou dodatečnou rizikovou váhu ve výši nejméně 250 %, která se progresivně zvyšuje s každým dalším porušením článků 405, 406 nebo 409 nařízení (EU) č. 575/2013. Do vzorce by měl být začleněn vhodný faktor umožňující výpočet nižší dodatečné rizikové váhy v případě expozic, jež jsou vyňaty podle čl. 405 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013.
(2)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán pro bankovnictví.
(3)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích prováděcích technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (2),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obecná ustanovení
1. Příslušné orgány zajistí, aby dodatečná riziková váha uplatněná podle článku 407 nařízení (EU) č. 575/2013 byla použita na všechny relevantní, institucí držené sekuritizované pozice, kterých se týká závažné porušení článků 405, 406 nebo 409 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Pokud instituce porušení požadavků stanovených v článcích 405, 406 nebo 409 nařízení (EU) č. 575/2013 napraví, přestane se dodatečná riziková váha uplatňovat od okamžiku oznámení nápravy příslušnému orgánu.
3. Při posuzování, zda uplatnit dodatečnou rizikovou váhu, příslušné orgány zohlední jak závažnost porušení článků 405, 406 nebo 409 nařízení (EU) č. 575/2013, tak jeho význam pro analýzu rizik sekuritizované pozice. Závažnost se posuzuje z kvantitativního i kvalitativního hlediska a, je-li to relevantní, jak na úrovni jednotlivého subjektu, tak i na konsolidované úrovni. Při posuzování míry závažnosti příslušné orgány kromě jiných faktorů zohlední délku porušení, objem dotčených pozic a to, zda se instituce pokusila porušení aktivně napravit.
4. Při posuzování, zda instituce z důvodu nedbalosti či opomenutí v jakémkoli podstatném ohledu nesplnila požadavky uvedené v článku 405 nařízení (EU) č. 575/2013, příslušné orgány nepřihlížejí k případnému opomenutí původce, sponzora nebo původního věřitele oznámit svůj závazek k ponechání významného ekonomického podílu ve výši nejméně 5 % ve vztahu k dřívějším sekuritizacím, pokud instituce může prokázat, že takovou okolnost přiměřeně zohlednila.
5. V případě závažného porušení povinnosti týkající se zpřístupnění informací stanovené v článku 409 nařízení (EU) č. 575/2013 z důvodu nedbalosti nebo opomenutí ze strany instituce uloží příslušné orgány dodatečnou rizikovou váhu na ponechané pozice původce, sponzora nebo původního věřitele v příslušné sekuritizaci nebo na jinou expozici vůči příslušné sekuritizaci.
6. Při posuzování, zda instituce z důvodu nedbalosti či opomenutí v jakémkoli podstatném ohledu nesplnila požadavky uvedené v článcích 405, 406 nebo 409 nařízení (EU) č. 575/2013 u sekuritizovaných pozic emitovaných dne nebo po dni 1. ledna 2011 a před dnem 1. ledna 2014, mohou příslušné orgány přihlédnout k tomu, zda instituce mezi dnem emise a dnem 31. prosince 2013 trvale dodržovala požadavky stanovené v článku 122a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES (3) a v pokynech k článku 122a směrnice 2006/48/ES vydaných Evropským výborem orgánů bankovního dohledu (4).
Článek 2
Výpočet dodatečné rizikové váhy
V případech, kdy instituce v jakémkoli podstatném ohledu nesplňuje příslušné požadavky stanovené v článcích 405, 406 nebo 409 nařízení (EU) č. 575/2013, použijí příslušné orgány k určení celkové rizikové váhy („celková RW“) v souladu s postupem stanoveným v čl. 245 odst. 6 a čl. 337 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 následující vzorec:
Celková RW = Min [12,5; původní RW × (1 + (2,5 + 2,5 × trvání porušeníroky) × (1 - výjimka článku 405Pct))]
kde:
„12,5“ je faktor představující maximální hodnotu, jíž může celková riziková váha dosáhnout;
„původní RW“ je riziková váha, která by se na sekuritizované pozice použila, pokud by nebyla uplatněna dodatečná riziková váha;
„2,5“ je minimální faktor použitelný na původní rizikovou váhu za účelem výpočtu dodatečné rizikové váhy;
„trvání porušeníroky“ je délka porušení vyjádřená v letech po zaokrouhlení dolů na nejbližší dvanáctiměsíční období. Tato proměnná se rovná „0“ v případě porušení kratšího než 12 měsíců, „1“ v případě porušení delšího než 12 měsíců, avšak kratšího než 24 měsíců, „2“ v případě porušení delšího než 24 měsíců, avšak kratšího než 36 měsíců atd. Trvání se obvykle měří od počátku porušení týkajícího se dané sekuritizace, avšak příslušné orgány mohou po zohlednění specifických vlastností sekuritizace stanovit počátek jiný. „Porušením“ se rozumí porušení jednoho nebo více požadavků stanovených v článcích 405, 406 nebo 409, které může být důvodem pro uplatnění dodatečné rizikové váhy. Z porušení se po uplynutí určité doby bez nápravy stává „další porušení“, které vede k progresivnímu zvýšení dodatečné rizikové váhy;
„výjimka článku 405Pct“ je proměnná rovnající se „0,5“, pokud se na sekuritizované pozice, pro něž je vypočtena dodatečná riziková váha, vztahuje čl. 405 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo „0“, pokud se na ně tato výjimka nevztahuje.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. června 2014.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 602/2014,
4. juuni 2014,
millega sätestatakse rakenduslikud tehnilised standardid järelevalvetavade lähendamise lihtsustamiseks seoses täiendavate riskikaalude rakendamisega vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 575/2013
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrust (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta, (1) eriti selle artikli 410 lõiget 3,
ning arvestades järgmist:
(1)
Asjakohane on kehtestada rakenduslikud tehnilised standardid, et lihtsustada järelevalvetavade lähendamist ühtse meetodi rakendamisega, mille alusel hinnata krediidiasutuste ja investeerimisühingute poolset hooletuse või tegevusetuse tõttu nõuete olulises osas mittetäitmist ning kohaldada täiendavaid riskikaalusid. Selleks et lihtsustada järelevalvetavade lähendamist täiendavate riskikaalude kohaldamisel, tuleks kindlaks määrata asjakohane valem. Kõnealuse valemiga tuleks ette näha vähemalt 250 % suurune proportsionaalne täiendav riskikaal, mis suureneb progresseeruvalt määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405, 406 või 409 järgnevate rikkumiste korral. Valemisse tuleks lisada asjakohane tegur, mis võimaldaks kohaldada madalamat täiendavat riskikaalu riskipositsioonide puhul, mille suhtes on määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 3 kohaselt tehtud erand.
(2)
Käesolev määrus põhineb regulatiivsete tehniliste standardite eelnõul, mille Euroopa Pangandusjärelevalve esitas komisjonile.
(3)
Euroopa Pangandusjärelevalve on viinud käesoleva määruse aluseks oleva rakenduslike tehniliste standardite eelnõu kohta läbi avatud avaliku konsultatsiooni, analüüsinud võimalikke seotud kulusid ja kasu ning küsinud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1093/2010 (2) artikli 37 kohaselt moodustatud pangandussektori sidusrühmade kogu arvamust,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Üldised kaalutlused
1. Pädevad asutused tagavad, et määruse (EL) nr 575/2013 artikli 407 kohaselt kehtestatud mis tahes täiendavat riskikaalu kohaldatakse kõigi krediidiasutuse või investeerimisühingu hoitavate asjaomaste väärtpaberistamise positsioonide suhtes, mis on mõjutatud määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405, 406 või 409 olulisest rikkumisest.
2. Kui krediidiasutus või investeerimisühing oma määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 405, 406 või 409 sätestatud nõuete rikkumise kõrvaldab, siis ei ole täiendav riskikaal enam kohaldatav alates sellest, kui rikkumise kõrvaldamisest on pädevale asutusele teatatud.
3. Selle hindamisel, kas kehtestada täiendav riskikaal, võtavad pädevad asutused arvesse nii määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405, 406 või 409 rikkumise olulisust kui ka seda, kui tähtis on rikkumine väärtpaberistamise positsiooni riskianalüüsi seisukohast. Olulisust võetakse arvesse nii kvantitatiivsest kui ka kvalitatiivsest aspektist ning kui see on asjakohane, siis nii üksuse kui ka konsolideeritud tasemel. Olulisuse hindamisel võtavad pädevad asutused muude tegurite hulgas arvesse rikkumise kestust, sellest mõjutatud positsioonide suurust ning seda, kas krediidiasutus või investeerimisühing on püüdnud rikkumist proaktiivselt kõrvaldada.
4. Selle hindamisel, kas krediidiasutus või investeerimisühing on jätnud määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 405 sätestatud nõuded hooletuse või tegevusetuse tõttu mis tahes olulises aspektis täitmata, ei võta pädevad asutused arvesse väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori või algse laenuandja poolset varasemas väärtpaberistamises enda olulise vähemalt 5 % majandusliku huvi säilitamise kohustuse mis tahes avalikustamata jätmist, kui krediidiasutus või investeerimisühing suudab tõendada, et ta on seda asjaolu nõuetekohaselt arvesse võtnud.
5. Juhul kui krediidiasutus või investeerimisühing on määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 409 sätestatud teabe avalikustamise nõuet hooletuse või tegevusetuse tõttu oluliselt rikkunud, kehtestavad pädevad asutused väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori või algse laenuandja poolt asjaomases väärtpaberistamises säilitatud positsioonidele või asjaomasest väärtpaberistamisest tulenevale nende muule riskipositsioonile täiendava riskikaalu.
6. Selle hindamisel, kas krediidiasutus või investeerimisühing on jätnud määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 405, 406 või 409 sätestatud nõuded hooletuse või tegevusetuse tõttu mis tahes olulises aspektis täitmata, võivad pädevad asutused väärtpaberistamise positsioonide puhul, mis on emiteeritud ajavahemikus 1. jaanuarist 2011 kuni 31. detsembrini 2013, arvesse võtta seda, kas asjaomane krediidiasutus või investeerimisühing on ajavahemikul alates emiteerimise kuupäevast kuni 31. detsembrini 2013 pidevalt täitnud nõudeid, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/48/EÜ (3) artiklis 122a ja direktiivi 2006/48/EÜ artikli 122a kohta välja antud Euroopa Pangandusjärelevalve Komitee suunistes (4).
Artikkel 2
Täiendava riskikaalu arvutamine
Kui krediidiasutus või investeerimisühing ei täida määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 405, 406 või 409 sätestatud asjaomaseid nõudeid mis tahes olulises aspektis, kasutavad pädevad asutused määruse (EL) nr 575/2013 artikli 245 lõikes 6 ja artikli 337 lõikes 3 sätestatud meetodi kohaseks koguriskikaalu kindlakstegemiseks järgmist valemit:
koguriskikaal = Min[12,5; esialgne riskikaal × (1 + (2,5 + 2,5 × rikkumise_kestusaastates) × (1 - artikli_405_kohane_erandprotsentides))],
kus:
12,5 on tegur, mis väljendab maksimumväärtust, milleni koguriskikaal võib küündida;
„esialgne riskikaal” on riskikaal, mida kohaldataks väärtpaberistamise positsioonide suhtes juhul, kui täiendavat riskikaalu ei oleks kehtestatud;
2,5 on miinimumtegur, mida kohaldatakse esialgse riskikaalu suhtes täiendava riskikaalu arvutamiseks;
„rikkumise_kestusaastates” on aastates väljendatud rikkumise kestus, mis on ümardatud allapoole lähimaks 12-kuuliseks perioodiks. See muutuja võrdub alla 12 kuu kestnud rikkumise puhul 0-ga, üle 12 kuu, kuid alla 24 kuu kestnud rikkumise puhul 1-ga, üle 24 kuu, kuid alla 36 kuu kestnud rikkumise puhul 2-ga jne. Kestust mõõdetakse üldjuhul alates asjaomase väärtpaberistamisega seonduva rikkumise algusest, kuid pädevad asutused võivad väärtpaberistamise eripära arvesse võttes ette näha ka muu algusaja. „Rikkumine” tähendab sellist artiklis 405, 406 või 409 sätestatud ühe või mitme nõude rikkumist, mis võib olla aluseks täiendava riskikaalu kohaldamisele. Rikkumisest saab „järgnev rikkumine”, kui rikkumist aja möödudes ei kõrvaldata, mis toob kaasa täiendava riskikaalu progresseeruva suurenemise;
„artikli_405_kohane_erandprotsentides” on muutuja, mis võrdub 0,5-ga, kui väärtpaberistamise positsiooni suhtes, mille jaoks täiendavat riskikaalu arvutatakse, on kohaldatav määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõige 3, ja 0-ga, kui kõnealuses lõikes sätestatud erand ei ole kohaldatav.
Artikkel 3
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 4. juuni 2014