PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/253
ze dne 16. února 2015,
kterým se stanoví pravidla pro odběr vzorků a podávání zpráv podle směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS (1), a zejména na čl. 6 odst. 1b a čl. 7 odst. 1a uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Má-li být dosaženo očekávaného přínosu směrnice 1999/32/ES pro zdraví a životní prostředí, který vyplývá ze snížení emisí oxidu siřičitého z lodní dopravy, podpory spravedlivé hospodářské soutěže a větší udržitelnosti námořní dopravy, mělo by mít nákladově efektivní a soudržné provádění a prosazování uvedené směrnice vysokou prioritu.
(2)
Za účelem účinného provedení článků 3a, 4a a 4b směrnice 1999/32/ES je nezbytné, aby členské státy zajistily dostatečně časté a přesné odběry vzorků lodního paliva dodaného lodím nebo používaného na palubách lodí, včetně kontroly lodních deníků a dodacích listů zásobníků.
(3)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 směrnice 1999/32/ES vyžaduje, aby členské státy přijaly všechna nezbytná opatření tomu, aby odběrem vzorků kontrolovaly obsah síry v lodních palivech používaných pro spalování na palubě v dotyčných mořských oblastech a přístavech. V této souvislosti by se měl odběr vzorků chápat v širokém slova smyslu tak, že zahrnuje veškeré metody ověřování souladu stanovené v čl. 6 odst. 1a písm. a), b) a c) uvedené směrnice.
(4)
Fyzický odběr vzorků lodního paliva pro účely ověření souladu by měl být prováděn buď získáváním a analýzou místního vzorku paliva z lodního palivového systému, nebo analýzou příslušných zapečetěných vzorků zásobníku na palubě lodí.
(5)
Četnost odběru vzorků by měla být stanovena na základě počtu jednotlivých lodí připlouvajících do členského státu, ověření lodní dokumentace, používání alternativních technologií výběru, jimiž se zajistí spravedlivé rozdělení zátěže mezi členskými státy a nákladová efektivita, jakož i na základě konkrétních záznamů o jednotlivých lodích.
(6)
Odběr vzorků lodních paliv během dodávky na lodě by měl být zaměřen na dodavatele lodního paliva, u nichž bylo opakovaně zjištěno, že dodávají palivo, které neodpovídá tomu, co je uvedeno na dodacím listě zásobníku, s přihlédnutím k objemu lodních paliv uváděnému na trh dodavatelem.
(7)
Za účelem nákladově efektivního provedení směrnice 1999/32/ES by členské státy měly být vybízeny k dodržování četnosti odběru vzorků paliva a měly by lodě určené pro ověření souladu vybírat na základě vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik nebo využívání inovativních technologií pro ověřování souladu a shromážděné údaje sdílet s ostatními členskými státy.
(8)
Specializovaný informační systém Unie, který vyvinula a provozuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost a který budou mít členské státy k dispozici od 1. ledna 2015, má sloužit jako platforma pro zaznamenávání a výměnu informací o výsledcích jednotlivých ověření souladu podle směrnice 1999/32/ES. Členské státy by měly být motivovány k využívání systému, jenž může významně přispět k racionalizaci a optimalizaci posuzování souladu s požadavky uvedené směrnice.
(9)
Aby nebyla ukládána nepřiměřená administrativní zátěž členským státům, které nemají pobřežní pásmo, plavidlům plujícím pod jejich vlajkou nebo jejich dodavatelům lodního paliva, neměla by se na uvedené členské státy vztahovat některá ustanovení.
(10)
Při předkládání zpráv by se mělo zohlednit co nejlepší využití všech dostupných a nejmodernějších technologií tak, aby se administrativní zátěž omezila na minimum, přičemž by se měla ponechat flexibilita těm členským státům, které upřednostňují podávání zpráv tradičnějším způsobem. Členské státy proto mají možnost využít ke splnění svých příslušných povinností podávat výroční zprávy podle směrnice 1999/32/ES informační systém Unie.
(11)
Nejdříve 1. ledna 2016 a s výhradou dostupnosti sdílených údajů týkajících se ověřování souladu a odběru vzorků, pokud jde o obsah síry v lodním palivu, mohou členské státy ke stanovování priorit při ověřování lodního paliva nákladově efektivním způsobem používat mechanismus výběru založený na posouzení rizik, který je součástí informačního systému Unie.
(12)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 9 odst. 1 směrnice 1999/32/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Tímto rozhodnutím se stanoví pravidla pro metody a četnost odběru vzorků a podávání zpráv podle směrnice 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
1)
„provozní nádrží“ se rozumí nádrž, z níž se odebírá palivo na napájení navazujícího zařízení na spalování topného oleje;
2)
„palivovým systémem“ se rozumí systém podporující rozvod, filtraci, čištění a dodávku paliva z provozních nádrží do zařízení na spalování topného oleje;
3)
„zástupcem lodě“ se rozumí velitel lodě nebo pověřený důstojník, který je odpovědný za používané lodní palivo, dokumentaci a schválení alternativního místa odběru vzorků paliva;
4)
„kontrolorem obsahu síry“ (dále jen „kontrolorem“) se rozumí osoba řádně zmocněná příslušným orgánem členského státu k ověření, zda jsou dodržena ustanovení směrnice 1999/32/ES;
5)
„informačním systémem Unie“ se rozumí systém, který je spravován Evropskou agenturou pro námořní bezpečnost a který využívá údaje jednotlivých lodí o vplutí do přístavů v rámci systému SafeSeaNet, systému pro správu informací zřízeného článkem 22a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES (2) (dále jen „systém SafeSeaNet“), s cílem zaznamenávat a předávat informace o výsledcích jednotlivých ověření souladu podle směrnice 1999/32/ES. Na základě uvedených výsledků jednotlivých ověření souladu a souvisejících zjištění podle směrnice 1999/32/ES je vytvářen unijní mechanismus výběru založený na posouzení rizik.
Článek 3
Četnost odběru vzorků lodních paliv používaných na palubě lodí
1. Členské státy provádějí kontroly lodních deníků a dodacích listů zásobníků na palubě u alespoň 10 % z celkového počtu jednotlivých lodí připlouvajících do příslušného členského státu za rok.
Celkový počet jednotlivých lodí připlouvajících do členského státu odpovídá průměrnému počtu lodí za předchozí tři roky oznámenému prostřednictvím systému SafeSeaNet.
2. Od 1. ledna 2016 je obsah síry v lodním palivu používaném na palubách lodí kontrolován také prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy u lodí kontrolovaných podle odstavce 1, přičemž se kontroluje alespoň tento procentní podíl lodí:
a)
40 % v členských státech sousedících po celé délce hranic s oblastmi kontroly emisí oxidů síry (SECA);
b)
30 % v členských státech částečně sousedících s oblastmi SECA;
c)
20 % v členských státech, které s oblastmi SECA nesousedí.
Od 1. ledna 2020 je v členských státech, které s oblastmi SECA nesousedí, obsah síry v lodním palivu používaném na palubě kontrolován také prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy u 30 % lodí kontrolovaných podle odstavce 1.
Členské státy mohou dodržovat četnost kontrol stanovenou v tomto odstavci výběrem lodí na základě vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik a zvláštních záznamů o jednotlivých lodích nahlášených v informačním systému Unie.
3. Počet jednotlivých lodí vypočtený podle odstavce 2, který je rovněž třeba kontrolovat prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy, může být upraven (přičemž zároveň není povoleno snížení o více než 50 %):
a)
odečtením počtu jednotlivých lodí, pro něž se případné nedodržení požadavků ověřuje pomocí technologií dálkového průzkumu nebo metody analýzy Quick Scan; nebo
b)
stanovením příslušného počtu, pokud se ověřování dokumentů v souladu s odstavcem 1 provádí na palubě u alespoň 40 % jednotlivých lodí připlouvajících do příslušného členského státu za rok.
Úpravy uvedené v písmenech a) a b) musí být vykazovány v informačním systému Unie.
4. Od 1. ledna 2016 může členský stát namísto dodržování roční frekvence stanovené v odstavcích 1, 2 a 3 uplatnit každoroční odběr vzorků na základě unijního mechanismu výběru založeného na posouzení rizik.
5. Tento článek se nepoužije na Českou republiku, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko a Slovensko.
Článek 4
Četnost odběru vzorků lodních paliv během dodávky na lodě
1. V souladu s čl. 6 odst. 1a písm. b) směrnice 1999/32/ES a při zohlednění objemu dodávaných lodních paliv členské státy provádějí odběr a analýzu vzorků lodních paliv během dodávky na lodě takovými dodavateli lodního paliva, kteří jsou registrovaní v daném členském státě a u nichž se alespoň třikrát během daného roku zjistilo, že dodávají palivo, které neodpovídá tomu, co je uvedeno na dodacím listě zásobníku na základě zpráv v informačním systému Unie nebo výroční zprávy uvedené v článku 7.
2. Tento článek se nepoužije na Českou republiku, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko a Slovensko.
Článek 5
Metody odběru vzorků pro ověřování obsahu síry v lodních palivech používaných na palubě
1. Pokud se obsah síry v lodních palivech používaných na palubě ověřuje v souladu s článkem 3, použijí členské státy k odběru vzorků a ověření souladu s normami pro obsah síry tento odstupňovaný přístup:
a)
kontrola lodních deníků a dodacích listů zásobníků;
b)
podle potřeby jeden z následujících způsobů odběru vzorků a analýzy nebo oba tyto způsoby:
i)
analýza zapečetěných vzorků zásobníků na palubě lodí připojených k dodacím listům zásobníků, které byly odebrány v souladu s pravidlem 18 odst. 8.1 a 8.2 přílohy VI úmluvy MARPOL;
ii)
odběr místních vzorků lodního paliva pro spalování na palubě v souladu s článkem 6, po němž následuje analýza.
2. Po skončení ověřování a analýzy obsahu síry zaznamená kontrolor údaje o kontrole zaměřené na konkrétní palivo a zjištění v souladu s požadovaným druhem údajů podle čl. 7 písm. a).
Článek 6
Odběr místních vzorků na palubě
1. Členské státy odeberou místní vzorky lodního paliva na palubě prostřednictvím jednoho nebo více vzorků v místě, kde je namontován ventil pro účely odběru vzorku paliva v palivovém systému, jak je uvedeno v plánu lodních palivových potrubních systémů nebo v generálním plánu lodě a jak bylo schváleno správním orgánem státu vlajky nebo uznaným subjektem jednajícím jeho jménem.
2. Pokud se místo uvedené v odstavci 1 na lodi nenachází, je místem odběru vzorků paliva místo, kde je namontován ventil pro účely odběru vzorku a které splňuje všechny tyto podmínky:
a)
je snadno a bezpečně přístupné;
b)
zohledňuje různé druhy paliva používané v prvku na spalování topného oleje spalovacího zařízení;
c)
je zařazeno za vývodem používaného paliva z provozní nádrže;
d)
je co nejblíže k přívodu paliva do prvku na spalování topného oleje spalovacího zařízení, jak je přípustné a bezpečně proveditelné, přičemž se zohlední druh paliva, průtok, teplota a tlak za vybraným místem odběru vzorků;
e)
je navrženo zástupcem lodě a schváleno kontrolorem.
3. V případě, že na lodi nejsou plně oddělené palivové systémy nebo pokud se používá vícero provozních nádrží, mohou členské státy odebrat místní vzorek na více než jednom místě palivového systému, aby se zjistilo, zda nedochází k případné křížové kontaminaci paliv.
4. Členské státy zajistí, aby se místní vzorky sbíraly do vzorkovací nádoby, z níž lze naplnit alespoň tři nádoby na odběr vzorků, které jsou reprezentativní pro používané lodní palivo.
5. Členské státy přijmou opatření s cílem zajistit, aby:
a)
nádoby na odběr vzorků byly zapečetěny kontrolorem pomocí jedinečného prostředku k identifikaci instalovaného za přítomnosti zástupce lodě;
b)
dvě nádoby na odběr vzorků byly dovezeny na pevninu za účelem analýzy;
c)
si zástupce lodě ponechal jednu nádobu na odběr vzorků po dobu nejméně 12 měsíců od data odběru.
Článek 7
Údaje, které je třeba zahrnout do výroční zprávy
Výroční zprávy o souladu s normami pro obsah síry v lodních palivech předkládané členskými státy Komisi, musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a)
celkový počet a druh nedodržení požadavků na obsah síry naměřený v palivech za rok, včetně rozsahu nesouladu jednotlivých obsahů síry a průměrného obsahu síry určeného po odběru vzorků a analýze;
b)
celkový počet ověření dokumentů, včetně dodacích listů zásobníků, místa čerpání paliva, knih záznamů o manipulaci s ropnými látkami, lodních deníků, postupů změny paliva a záznamů;
c)
tvrzení o nedostupnosti lodních paliv, jak je uvedeno v čl. 4a odst. 5b směrnice 1999/32/ES, včetně údajů o lodi, přístavu pro načerpání paliva a členských států, v nichž k nedostupnosti paliva došlo, počtu případů nahlášených toutéž lodí a druhu nedostupného zásobníku;
d)
oznámení a protestní dopisy proti dodavatelům lodního paliva na jejich území, pokud jde o obsah síry v palivech;
e)
seznam obsahující jména a adresy všech dodavatelů lodního paliva v příslušném členském státě;
f)
popis používání alternativních metod snižování emisí, včetně hodnocení a průběžného monitorování emisí, nebo alternativních paliv a kontrol dodržování s ohledem na nepřetržité snižování emisí oxidů síry (SOx) v souladu s přílohami I a II směrnice 1999/32/ES u lodí plujících pod vlajkou daného členského státu;
g)
podle potřeby popis vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik, včetně zvláštních záznamů, a využívání výsledků dálkového průzkumu a jiných dostupných technologií pro stanovování priorit při ověřování souladu s požadavky, pokud jde o jednotlivé lodě;
h)
celkový počet a druh zahájených řízení o nesplnění povinnosti a/nebo sankcí, výši pokut, které příslušný orgán uložil provozovatelům lodí a dodavatelům lodního paliva;
i)
v případě každé jednotlivé lodě, po kontrole lodních deníků a dodacích listů zásobníků a/nebo odběru vzorků:
i)
údaje o lodi, včetně čísla IMO, typu a stáří lodě a tonáže;
ii)
zprávy o odběru vzorků a analýze, včetně počtu a druhu vzorků, metody odběru vzorků, místa odběru vzorků, pro účely ověření souladu typu lodě;
iii)
příslušné údaje o dodacích listech zásobníků, místě čerpání paliva, knihách záznamů o manipulaci s ropnými látkami, lodních denících, postupech změny paliva a záznamech;
iv)
donucovací opatření a právní postupy zahájené na vnitrostátní úrovni a/nebo sankce vůči této konkrétní lodi.
Článek 8
Formát zprávy
1. Členské státy mohou využívat informační systém Unie, aby do něj přímo po ověření zaznamenávaly veškeré důležité údaje o konkrétním palivu a zjištění, včetně údajů o odběru vzorků.
2. K plnění oznamovacích povinností stanovených v článku 7 směrnice 1999/32/ES mohou členské státy, které pro záznam, výměnu a sdílení údajů týkajících se ověřování souladu využívají informační systém Unie, používat roční souhrn opatření na prosazování v oblasti práva Unie, jenž poskytuje informační systém Unie.
3. Členské státy, které informační systém Unie nevyužívají, buď usnadní spojení mezi informačním systémem Unie a jejich vnitrostátním systémem, který může podle potřeby alespoň zaznamenávat stejné oblasti jako ty, které jsou zahrnuty v informačním systému Unie, nebo podávají elektronické zprávy o všech položkách uvedených v článku 7.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 16. února 2015.
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS (EL) 2015/253,
16. veebruar 2015,
millega kehtestatakse eeskirjad, mis käsitlevad proovivõttu ja aruandlust vastavalt nõukogu direktiivile 1999/32/EÜ seoses laevakütuste väävlisisaldusega
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 26. aprilli 1999. aasta direktiivi 1999/32/EÜ, mis käsitleb väävlisisalduse vähendamist teatavates vedelkütustes ja millega muudetakse direktiivi 93/12/EMÜ, (1) eriti selle artikli 6 lõiget 1b ja artikli 7 lõiget 1a,
ning arvestades järgmist:
(1)
Õiglase konkurentsi edendamiseks ja meretranspordi jätkusuutlikkuse suurendamiseks on suure tähtsusega direktiivi 1999/32/EÜ kulutõhus ja ühtne rakendamine ja jõustamine, et saavutada sellega kavandatud kasu keskkonnale ja tervisele, mida saadakse tänu sellele, et laevanduses tekib vähem vääveldioksiidi heidet.
(2)
Direktiivi 1999/32/EÜ artiklite 3a, 4a ja 4b tõhusaks rakendamiseks on vaja, et liikmesriigid tagaksid laevadele tarnitavast ja laevadel kasutatavast kütusest piisava sagedusega ja täpsusega proovivõtmise ning ka laevade logiraamatute ja kütuse saatelehtede kontrollimise.
(3)
Direktiivi 1999/32/EÜ artikli 6 lõikega 1 nõutakse, et liikmesriigid võtaksid kõik vajalikud meetmed, et proovivõtmise teel kontrollida laevas kasutatava kütuse väävlisisaldust vastavatel merealadel ja sadamates. Selles kontekstis tuleks proovivõttu käsitada laias tähenduses, et see hõlmaks kõiki kõnealuse direktiivi artikli 6 lõike 1a punktides a, b ja c sätestatud meetmeid nõuetele vastavuse kontrollimiseks.
(4)
Tegelik laevakütuse proovide võtmine nõuetele vastavuse kontrollimiseks tuleb teha pistelise kontrollina kas laeva kütuse ettevalmistamise süsteemist või tehes analüüse laevas hoitavatest pitseeritud kütuseproovidest.
(5)
Et tagada koormuse õiglane jaotumine liikmesriikide vahel ja kulutõhusus, tuleks proovivõtusageduse valimisel lähtuda liikmesriiki külastavate eri laevade koguarvust, laeva dokumentide kontrollimisest, alternatiivsete valikuvõtete kasutamisest ning konkreetsetest hoiatusteadetest eri laevade kohta.
(6)
Proovide võtmisel kütusest laeva punkerdamisel tuleks tähelepanu suunata sellistele laevakütuse tarnijatele, kelle puhul on leidnud kinnitust, et tarnija on korduvalt tarninud kütust, mille näitajad ei vasta saatelehel esitatud näitajatele, ning võtta arvesse tarnija tarnitud kütusekoguseid.
(7)
Et rakendada direktiivi 1999/32/EÜ kulutõhusalt, tuleks liikmesriikidel soovitada laevadelt proovide võtmise sageduse valimisel järgida riiklikke ohupõhiseid valikumehhanisme ja innovaatilisi vastavuskontrollivõtteid ning jagada kogutud teavet teistele liikmesriikidele.
(8)
1. jaanuarist 2015 saab kasutada vastavat Euroopa Liidu teabesüsteemi, mille on välja töötanud ja mida haldab Euroopa Meresõiduohutuse Amet, ning sellesse süsteemi salvestatakse direktiivi 1999/32/EÜ kohaste vastavuskontrollimiste andmed ja selle kaudu vahetatakse andmeid. Liikmesriike tuleks innustada kasutama süsteemi, mis võib oluliselt aidata direktiivi nõuetele vastavuse hindamist ratsionaliseerida ja optimeerida.
(9)
Et mitte kehtestada ebaproportsionaalset halduskoormust ilma rannajooneta liikmesriikidele, tuleks nende riikide lipu all sõitvate laevade ja nende kütusetarnijate puhul teatavaid sätteid selliste liikmesriikide suhtes mitte kohaldada.
(10)
Aruandluse puhul tuleks võtta arvesse kõiki olemasolevaid eesrindlikke võtteid, et halduskoormus oleks võimalikult väike, ja võimaldada paindlikkust nendele liikmesriikidele, kes võivad eelistada aruandlust tavapärasemal viisil. Seepärast on liikmesriikidel võimalik kasutada liidu infosüsteemi, et vastavalt direktiivile 1999/32/EÜ täita asjakohast iga-aastast aruandluskohustust.
(11)
Et esmatähtsustada laevakütuse kontrollimist kulutasuval viisil, võivad liikmesriigid kasutada ohupõhist valikumehhanismi, kui on olemas ühised andmed väävlinõuete vastavuskontrollimise ja proovivõtu kohta, kuid mitte enne 1. jaanuari 2016.
(12)
Käesoleva otsusega ette nähtud meetmed on kooskõlas direktiivi 1999/32/EÜ artikli 9 lõike 1 kohaselt loodud komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesoleva otsusega kehtestatakse eeskirjad, mis käsitlevad proovivõtumeetodeid ja -sagedust ning aruandlust vastavalt direktiivile 1999/32/EÜ seoses laevakütuste väävlisisaldusega.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas otsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) „kulupaak”- mahuti, kust võetakse kütust järgmises etapis töötava sisepõlemismootori jaoks;
2) „kütuse ettevalmistamise süsteem”- süsteem, mis hõlmab kütuse jagamist, filtreerimist, separeerimist ja edastamist kulupaagist sisepõlemismootorisse;
3) „laeva esindaja”- laeva kapten või vastutav ametnik, kes vastutab kasutatava laevakütuse, dokumentide ja alternatiivse kütuseproovi võtmise koha eest;
4) „väävli inspektor”- isik, kelle on volitanud liikmesriigi pädev asutus kontrollima vastavust direktiivi 1999/32/EÜ sätetele;
5) „liidu infosüsteem”- süsteem, mis kasutab eri laevade külastuste andmeid seoses süsteemiga SafeSeaNet, mis on Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/59/EÜ (2) artikliga 22a kehtestatud teabehaldussüsteem (edaspidi „SafeSeaNet”), millesse salvestatakse direktiivi 1999/32/EÜ kohaste vastavuskontrollimiste andmed ja mille kaudu vahetatakse andmeid, ning mida haldab Euroopa Meresõiduohutuse Amet. Liidu ohupõhine valikumehhanism on välja töötatud kõnealuste üksikute vastavuskontrollimiste tulemuste ja nendega seotud järelduste põhjal vastavalt direktiivile 1999/32/EÜ.
Artikkel 3
Laevas kasutatava kütuse proovide võtmise sagedus
1. Liikmesriigid teevad laeva logiraamatute ja kütuse saatelehtede kontrollimisi laevas vähemalt 10 % asjaomast liikmesriiki külastavate eri laevade koguarvust.
Liikmesriiki külastavate eri laevade arv määratakse kui süsteemis SafeSeaNet kolmel aruandeaastale eelneval aastal registreeritud laevade koguarvu aasta keskmine.
2. 1. jaanuarist 2016 tuleb laevas kasutatava kütuse väävlisisaldust kontrollida ka proovivõtu või analüüsi teel või mõlemal viisil allpool näidatud osal kontrollitavatest laevadest, millele on osutatud lõikes 1:
a)
40 % liikmesriikides, mis täies ulatuses piirnevad vääveloksiidide heite kontrollipiirkondadega (SECAd);
b)
30 % liikmesriikides, mis osaliselt piirnevad SECAdega;
c)
20 % liikmesriikides, mis ei piirne SECAdega.
1. jaanuarist 2020 tuleb liikmesriikides, mis ei piirne SECAdega, laevas kasutatava kütuse väävlisisaldust kontrollida ka proovivõtu või analüüsi teel või mõlemal viisil 30 % lõikes 1 osutatud laevadest.
Liikmesriigid võivad järgida käesolevas lõikes sätestatud sagedusi, valides laevu siseriiklike ohupõhiste valikumehhanismidega ja konkreetsete hoiatusteadete järgi eri laevade kohta, mis on salvestatud liidu teabesüsteemis.
3. Selliste lõike 2 järgi arvutatud eri laevade arvu, mida kontrollitakse ka analüüsi või proovivõtu teel, võib kohandada, kuid mitte vähendada üle 50 %, kas:
a)
selliste eri laevade arvu võrra, mille puhul kontrollitakse võimalikku rikkumist kaugseiremeetoditega või kiire skaneerimise analüüsimeetodiga, või
b)
määrates kindlaks teatava laevade arvu, mille puhul dokumentide kontrolli vastavalt lõikele 1 tehakse vähemalt 40 % asjaomast liikmesriiki aastas külastavatest eri laevadest.
Punktide a ja b kohaselt tehtud kontrollimiskohandused tuleb esitada liidu teabesüsteemi.
4. 1. jaanuarist 2016 võib liikmesriik lõigetes 1, 2 ja 3 sätestatud aastasageduse asemel kohaldada liidu ohupõhise valikumehhanismi järgset iga-aastast proovivõtusagedust.
5. Käesolevat artiklit ei kohaldata Tšehhi Vabariigi, Luksemburgi, Ungari, Austria ja Slovakkia suhtes.
Artikkel 4
Laevale tarnitavast kütusest proovide võtmise sagedus
1. Kooskõlas direktiivi 1999/32/EÜ artikli 6 lõike 1a punktiga b, võttes arvesse tarnitud laevakütuse koguseid, tuleb liikmesriikidel võtta proove ja teha analüüse laevakütusest laeva tarnimise ajal asjaomases liikmesriigis registreeritud selliste laevakütuse tarnijate korral, kelle puhul on vähemalt kolm korda igal vaadeldaval aastal kindlaks tehtud, nagu nähtub liidu teabesüsteemi või artiklis 7 osutatud aastaaruande põhjal, et tarnitav kütus ei vasta kütuse saatelehele märgitud andmetele.
2. Käesolevat artiklit ei kohaldata Tšehhi Vabariigi, Luksemburgi, Ungari, Austria ja Slovakkia suhtes.
Artikkel 5
Proovivõtumeetodid laevas kasutatava kütuse väävlisisalduse kontrollimiseks
1. Artikli 3 kohaselt tuleb liikmesriikidel laevas kasutatavast kütusest proovide võtmiseks väävlisisalduse nõuetele vastavuse kontrollimiseks kohaldada järgmist järkjärgulist meetodit:
a)
logiraamatute ja kütuse saatelehtede kontroll;
b)
vajaduse korral üks või mõlemad järgmistest proovivõtu- ja analüüsimeetoditest:
i)
analüüs laevakütuse saatelehele lisatud pitseeritud kütuseproovidest, mis on tehtud vastavalt MARPOLi konventsiooni VI lisa eeskirja 18 punktidele 8.1 ja 8.2;
ii)
artikli 6 kohaselt laeval pistelise proovi võtmine laeval kasutamiseks ette nähtud kütusest ja sellest analüüsi tegemine.
2. Pärast väävlisisalduse kontrollimist ja analüüsi tegemist peab väävli inspektor salvestama kütuse kontrolli andmed ja tulemused, nagu osutatud artikli 7 punktis a.
Artikkel 6
Pisteliste proovide võtmine laevas
1. Liikmesriigid võtavad laeval ühe või mitu pistelist proovi laevakütusest kohas, kus on paigaldatud ventiil kütuse ettevalmistamise süsteemist proovi võtmiseks, nagu näidatud laeva kütusetorustikul või kütuseskeemis ja nagu on heaks kiitnud laeva lipuriigi haldusasutus või tema nimel tegutsev tunnustatud organisatsioon.
2. Kui lõikes 1 osutatud proovivõtukohta ei ole, tuleb proovivõtukohaks valida selline koht, kus on proovi võtmiseks paigaldatud ventiil, mis vastab kõigile järgmistele tingimustele:
a)
see on kerge ja ohutu käsitseda;
b)
see võimaldab arvesse võtta seda, et sisepõlemismootoris kasutatakse mitmesuguste kvaliteedikategooriate kütuseid;
c)
see paikneb kulupaagi suhtes kütuseahela järgmises osas;
d)
see paikneb sisepõlemismootorile nii lähedal kui sobilik ja ohutu, võttes arvesse kütuse liiki, vooluhulka, temperatuuri ja rõhku enne valitud proovivõtukohta;
e)
selle koha valib laeva esindaja ja kiidab heaks väävli inspektor.
3. Liikmesriigid võivad kütuse ettevalmistamise süsteemist võtta pistelisi proove rohkem kui ühest kohast, et teha kindlaks, kas võib olla tegemist ristsaastumisega, kui kütuse ettevalmistamise süsteem ei ole täielikult eraldatud või kui on mitu mahutit.
4. Liikmesriigid tagavad, et pisteline proov võetakse proovianumasse, millest saab täita vähemalt kolm pudelit laevakütuse esindava prooviga.
5. Liikmesriigid võtavad meetmeid, millega tagatakse, et:
a)
väävli inspektor pitseerib proovipudelid laeva esindaja juuresolekul, kasutades kordumatut tunnuskoodi;
b)
kaks proovipudelit viiakse analüüsi tegemiseks kaldale ja
c)
üks proovipudel jääb laeva esindajale hoiule vähemalt 12 kuuks kogumise kuupäevast alates.
Artikkel 7
Aastaaruandes esitatav teave
Liikmesriigid peavad igal aastal esitama komisjonile aruande laevakütuse vastavusest väävlisisalduse normidele, mis peab sisaldama vähemalt järgmist teavet:
a)
uuritud laevakütuste väävlisisalduse nõuetele mittevastavuse juhtude arv aastas ja liik, sealhulgas üksikute proovide analüüsimisel saadud väävlisisaldused ja määratud keskmine väävlisisaldus;
b)
dokumentide kontrollimiste arv aastas, sealhulgas kütuse saatelehed, kütuse punkerdamise koht, õliregistrid, logiraamatud, kütuse vahetamise menetlused ja kirjendamine;
c)
teated laevakütuse mittesaadavusest, nagu osutatud direktiivi 1999/32/EÜ artikli 4a lõikes 5b, sealhulgas laeva andmed, punkerdamissadama andmed ja liikmesriigid, kus laevakütuse kättesaadavuse probleem on tekkinud, nõuete arv, mille on sama laev esitanud, puuduva kütuse liik;
d)
laevakütuse tarnijatele nende territooriumil esitatud teated ja protestikirjad seoses kütuste väävlisisaldusega;
e)
asjaomase liikmesriigi kõigi kütusetarnijate nimekiri nimede ja aadressidega;
f)
teiste heite vähendamiseks kasutatavate meetodite kirjeldus, sealhulgas katsed ja pidev heite seire, või teiste kütuste kasutamine ja selliste vastavuskontrollide kirjeldus, mida tehakse selleks, et tagada direktiivi 1999/32/EÜ I ja II lisa kohast SOx heite pidevat vähendamist laevadel, mis sõidavad liikmesriigi lipu all;
g)
kui see on asjakohane, riiklike ohupõhiste valikumehhanismide kirjeldus, sealhulgas vastavad hoiatusteated, ning kaugseire ja muude kättesaadavate võtete kasutamine eri laevade esmatähtsustamiseks vastavuse kontrollimiseks;
h)
algatatud rikkumismenetluste või sanktsioonide arv või mõlemad; trahvide arv, mis pädev asutus on määranud nii laeva operaatoritele kui ka laevakütuse tarnijatele;
i)
iga laeva kohta pärast logiraamatute ja kütuse saatelehtede või proovide või mõlemate kontrollimist:
i)
laeva andmed, sealhulgas laeva IMO number, tüüp, vanus ja tonnaaž;
ii)
proovivõtu- ja analüüsiandmed, sealhulgas proovide arv ja liik, kasutatud proovivõtumeetodid ja proovivõtukohad laeva tüübivastavuse kontrollimiseks;
iii)
asjaomane teave kütuse saatelehtede kohta, kütuse punkerdamise koht, õliregistrid, logiraamatud, kütuse vahetamise menetlused ja kirjendamine;
iv)
riigi tasandil algatatud täitemeetmed ja õiguslikud menetlused või sanktsioonid või mõlemad asjaomase laeva puhul.
Artikkel 8
Aruande vorm
1. Liikmesriigid võivad kasutada liidu teabesüsteemi, et selles vahetult pärast kontrollimist registreerida kõik asjaomased kütuse kontrollimisega seotud andmed ja tulemused, sealhulgas proovivõtuandmed.
2. Liikmesriik, kes kasutab liidu teabesüsteemi vastavuskontrollide andmete salvestamiseks, vahetamiseks ja jagamiseks, võib kasutada liidu teabesüsteemis pakutavate vahendite kogumit, et täita oma aruandekohustusi, mis on sätestatud direktiivi 1999/32/EÜ artiklis 7.
3. Liikmesriigid, kes ei kasuta liidu teabesüsteemi, peavad aitama luua ühenduse liidu teabesüsteemi ja sellise riikliku süsteemi vahel, millesse on vajaduse korral võimalik salvestada vähemalt samad andmed nagu liidu teabesüsteemi, või nad esitavad elektroonilise aruande kõigi artiklis 7 osutatud elementidega.
Artikkel 9
Jõustumine
Käesolev otsus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Brüssel, 16. veebruar 2015