NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 886/2013
ze dne 15. května 2013,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU, pokud jde o údaje a postupy pro poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům, pokud možno bezplatně
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU ze dne 7. července 2010 o rámci pro zavedení inteligentních dopravních systémů v oblasti silniční dopravy a pro rozhraní s jinými druhy dopravy (1), a zejména na čl. 3 písm. c) a čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
po konzultaci s evropským inspektorem ochrany údajů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 3 písm. c) směrnice 2010/40/EU určuje jako prioritní akci údaje a postupy pro, je-li to možné, poskytování bezplatných minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům.
(2)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 směrnice 2010/40/EU požaduje, aby Komise přijala specifikace nezbytné k zajištění kompatibility, interoperability a návaznosti, pokud jde o zavádění a provozní využití inteligentních dopravních systémů (ITS) v případě prioritních akcí.
(3)
Sdělení „Směrem k evropskému prostoru bezpečnosti silničního provozu: směry politiky v oblasti bezpečnosti silničního provozu v letech 2011-2020“ (2) uznává, že ITS „mají potenciál hrát významnou roli ve zvýšení bezpečnosti provozu, například pomocí zavedení systémů detekce dopravních nehod a dohledu nad silničním provozem, které jsou schopny poskytovat účastníkům silničního provozu informace v reálném čase“.
(4)
V souvislosti s poskytováním informačních služeb směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru (3) stanoví minimální pravidla pro opakované použití informací veřejného sektoru v Unii a vybízí členské státy, aby šly za hranice těchto minimálních pravidel a přijaly politiky umožňující široké využívání informací nebo údajů v držení subjektů veřejného sektoru.
(5)
Zavádění a používání aplikací a služeb ITS zahrnuje zpracování osobních údajů, jež by mělo probíhat v souladu s právem Unie, jak je stanoveno zejména ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (4) a ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (5). Proto by na aplikace a služby ITS měly být použity zásady omezení účelu a minimalizace údajů.
(6)
Pro dosažení kompatibility, interoperability a návaznosti je nutné definovat minimální požadavky na služby univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu. Tyto požadavky by se měly vztahovat na určení a používání standardizovaného seznamu událostí nebo podmínek týkajících se bezpečnosti silničního provozu, které mají být sdělovány koncovým uživatelům, jakož i na obsah informací poskytovaných koncovým uživatelům. Pokud koncoví uživatelé získávají informace z různých komunikačních kanálů pod kontrolou veřejných a/nebo soukromých provozovatelů komunikací, poskytovatelů služeb a provozovatelů vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu, tyto informace by si neměly odporovat, a měly by proto sestávat ze stejných prvků a měly by být založeny na totožném popisu dotyčné události nebo podmínek.
(7)
Údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu jsou nezbytné k poskytování minimálních univerzálních dopravních informací souvisejících s bezpečností silničního provozu. Jsou shromažďovány a ukládány veřejnými a/nebo soukromými subjekty a poskytovateli služeb. Aby tyto údaje byly snadno k dispozici pro výměnu a opětovné použití pro účely poskytování informačních služeb, měli by je veřejní a/nebo soukromí provozovatelé komunikací a poskytovatelé služeb zpřístupnit prostřednictvím individuálních přístupových míst nebo zajistit, aby byly přístupné prostřednictvím vnitrostátních přístupových míst zřízených a spravovaných členskými státy. Tyto vnitrostátní přístupové body mohou mít podobu depozitáře, registru, internetového portálu, nebo podobnou.
(8)
Tyto údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu by měly být přístupné v souladu s požadavky na ochranu údajů (např. anonymizace osobních údajů). Pokud má informační služba využívat shromažďování údajů, včetně zjišťování polohy, od samotných koncových uživatelů nebo v budoucnosti prostřednictvím kooperativních systémů, měli by být koncoví uživatelé jasně informováni o shromažďování těchto údajů, mechanismech sběru údajů a potenciálním sledování a o období, po které jsou tyto údaje uchovávány. Veřejní a/nebo soukromí provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a automobilový průmysl by měli zavést vhodná technická opatření k zajištění anonymity údajů získaných od koncových uživatelů nebo z jejich vozidel.
(9)
Členským státům, které na svém území již poskytují určitou formu informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, by mělo být umožněno v tom pokračovat s využitím jejich stávajících metod, pokud jsou v souladu s požadavky tohoto nařízení. Aby se maximalizoval příznivý dopad poskytování informačních služeb o bezpečnosti silničního provozu a dopravních podmínkách v podobě snižování počtu dopravních nehod a úmrtí v Unii, mělo by být poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu mezi členskými státy kompatibilní, interoperabilní a návazné, se zachováním minimální úrovně kvality a je-li to možné, bezplatné pro všechny koncové uživatele.
(10)
Aby všechny členské státy vypracovaly v celé Unii harmonizovaný a bezproblémový přístup k poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, je důležité definovat pro celou Unii požadavky, jež by se vztahovaly na poskytování veškerých služeb minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu. Členské státy mohou pro zajištění interoperability a návaznosti poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu v Unii využívat existující technická řešení a otevřené standardy stanovené evropskými a mezinárodními normalizačními organizacemi.
(11)
Aby se zajistilo, že poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu je spolehlivé a užitečné, mělo by být dosaženo minimální úrovně kvality. Členské státy by měly dále spolupracovat a sdílet své zkušenosti ohledně definice relevantních kritérií kvality, metod měření a sledování kvality a kvalitativních cílů pro každý druh události nebo podmínek týkajících se bezpečnosti silničního provozu, silniční sítě a/nebo provozního prostředí. Členské státy by měly sdílet své znalosti a osvědčené postupy tím, že budou Komisi sdělovat výsledky svých analýz a zkušeností týkajících se tohoto tématu.
(12)
Přestože by minimální univerzální informace o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu měly být, je-li to možné, jako univerzální služba poskytovány koncovým uživatelům bezplatně, mohou tito uživatelé nést ostatní náklady spojené s telekomunikačními nebo rozhlasovými poplatky nebo s nákupem vybavení umožňujícího příjem uvedených informací.
(13)
Minimální univerzální informace o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu by se měly dostat k co největšímu počtu koncových uživatelů, jak je technicky proveditelné s ohledem na různé technické schopnosti vozidel, komunikačních kanálů a přijímacích zařízení dostupných na trhu.
(14)
Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací a poskytovatelé služeb by měli usilovat o harmonizaci obsahu informací poskytovaných koncovým uživatelům nezávisle na jejich jazyce. Pokud ji členské státy podepsaly, měly by vycházet z Vídeňské úmluvy o silničních značkách a signálech z roku 1968, na níž se Hospodářská a sociální rada Organizace spojených národů dohodla dne 8. listopadu 1968, zejména z Konsolidované rezoluce o dopravních značkách a signálech, kterou vypracovala pracovní skupina pro bezpečnost silniční dopravy (6).
(15)
Na základě vnitrostátního hodnocení by měly být členské státy schopny vymezit rozsah minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu v rámci transevropské silniční sítě na svém území a zaměřit se na silniční úseky a oblasti, kde dopravní a bezpečnostní podmínky vyžadují poskytování informačních služeb a odůvodňují související investice. Uznává se nicméně, že by se vzhledem k různým situacím a zúčastněným stranám požadavky tohoto nařízení neměly vztahovat na městské uzly. Členské státy by měly Komisi oznámit vnitrostátní vymezení informační služby.
(16)
Ustanovení čl. 17 odst. 4 směrnice 2010/40/EU požaduje, aby Komise každé tři roky předkládala Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku dosaženém při provádění uvedené směrnice. Ke zprávě by měla být připojena analýza fungování a provádění článků 5 až 11 a článku 16, a mělo by se vyhodnotit, zda je třeba směrnici upravit. Tento přezkum by měl rovněž posoudit nutnost změnit a/nebo doplnit specifikace přijaté pro prioritní opatření, je-li to na místě, s ohledem na jejich vnitrostátní zavádění, technologický vývoj a pokrok ve standardizaci,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a rozsah působnosti
Toto nařízení stanoví specifikace nezbytné k zajištění kompatibility, interoperability a návaznosti pro zavádění a provozní využití údajů a postupů pro poskytování minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu uživatelům na úrovni Unie, pokud možno bezplatně, v souladu se směrnicí 2010/40/EU.
Použije se na poskytování služeb minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu na transevropské silniční síti.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„transevropskou silniční sítí“ se rozumí silniční síť podle definice v části 2 přílohy I rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 661/2010/EU (7), s výjimkou městských uzlů;
b)
„dočasně kluzkou vozovkou“ se rozumí jakékoli nepředvídané podmínky povrchu vozovky, v důsledku čehož je vozovka po určitou dobu kluzká a vozidla na ní mají nízkou přilnavost;
c)
„zvířaty, osobami, překážkami, předměty na vozovce“ se rozumí jakákoli situace, kdy se zvířata, předměty, překážky nebo osoby neočekávaně nacházejí na vozovce, takže může být nutný nouzový manévr k vyhnutí;
d)
„nezajištěným místem nehody“ se rozumí oblast, v níž došlo k nehodě a která dosud nebyla zajištěna příslušným orgánem;
e)
„krátkodobými pracemi na silnici“ se rozumí dočasné práce na silnici prováděné na vozovce nebo na okraji silnice, jež jsou vzhledem ke své krátkodobé povaze jen minimálně označeny;
f)
„sníženou viditelností“ se rozumí viditelnost ovlivněná podmínkami, které omezují dohled řidičů a které by mohly ovlivnit bezpečnou jízdu;
g)
„vozidlem v protisměru“ se rozumí vozidlo jedoucí na nesprávné straně vozovky s oddělenými jízdními pruhy v každém směru proti správně jedoucím vozidlům;
h)
„nezajištěnou zablokovanou silnicí“ se rozumí částečné nebo úplné zablokování silnice, které není odpovídajícím způsobem zabezpečeno a označeno;
i)
„mimořádnými povětrnostními podmínkami“ se rozumí neobvyklé, drsné nebo pro dané období netypické povětrnostní podmínky, které by mohly ovlivnit bezpečnou jízdu;
j)
„uživatelem minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu“ se rozumí jakákoli právnická nebo fyzická osoba, která se účastní poskytování služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, například veřejní a soukromí provozovatelé komunikací, pracovníci řízení dopravního provozu, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu;
k)
„koncovým uživatelem“ se rozumí kterýkoli řidič, jenž využívá službu minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu;
l)
„službou minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu“ se rozumí služba informací o dopravním provozu, která v reálném čase poskytuje dohodnutý minimální obsah související s bezpečností silničního provozu a která je s minimálním úsilím dostupná pro maximální možný počet koncových uživatelů;
m)
„údaji o dopravním provozu souvisejícími s bezpečností silničního provozu“ se rozumí údaje nezbytné pro poskytování služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, jež jsou shromažďovány prostřednictvím jakéhokoli soukromého či veřejného zdroje;
n)
„minimálními univerzálními informacemi o dopravním provozu souvisejícími s bezpečností silničního provozu“ se rozumí jakékoli extrahované, souhrnné a zpracované údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu nabízené veřejnými a/nebo soukromými provozovateli komunikací a/nebo poskytovateli služeb koncovým uživatelům prostřednictvím jakýchkoli komunikačních kanálů;
o)
„přístupovým místem“ se rozumí digitální přístupové místo, v němž se údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu, jež jsou nezbytné pro vytvoření minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, shromažďují, formátují a zpřístupňují pro výměnu a opětovné použití;
p)
pojmem „bezplatně“ se rozumí poskytování služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu v místě použití bez jakýchkoli dodatečných nákladů pro koncové uživatele.
Článek 3
Seznam událostí a podmínek týkajících se bezpečnosti silničního provozu
Události nebo podmínky zahrnuté ve službě minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu sestávají alespoň z jedné z těchto kategorií:
a)
dočasně kluzká vozovka;
b)
zvířata, osoby, překážky, předměty na vozovce;
c)
nezajištěné místo nehody;
d)
krátkodobé práce na silnici;
e)
snížená viditelnost;
f)
vozidlo v protisměru;
g)
nezajištěná zablokovaná silnice;
h)
mimořádné povětrnostní podmínky.
Článek 4
Obsah informací
1. Informace poskytované o událostech nebo podmínkách týkajících se bezpečnosti silničního provozu musí obsahovat tyto údaje:
a)
umístění události nebo podmínek;
b)
kategorie události nebo podmínek podle článku 3 a případně jejich stručný popis;
c)
je-li to na místě, doporučení pro řidiče.
2. Pokud událost nebo podmínky skončí, musí být informace staženy; dojde-li ke změně událostí nebo podmínek, musí být informace změněny.
Článek 5
Poskytování informační služby
1. Členské státy určí úseky transevropské silniční sítě, na nichž provozní a bezpečnostní podmínky vyžadují zavedení služby minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu.
O uvedených úsecích silnic informují Komisi.
2. Poskytování informační služby musí splňovat požadavky stanovené v článcích 6 až 8.
Článek 6
Zjišťování událostí nebo podmínek a shromažďování údajů
Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací a/nebo poskytovatelé služeb vytvoří či užívají prostředky pro zjišťování událostí nebo podmínek a shromažďují relevantní údaje o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu, a to výlučně pro účely poskytování informační služby.
Zavedení těchto prostředků musí být v souladu s podmínkami a požadavky vnitrostátních právních předpisů.
Článek 7
Dostupnost, výměna a opakované použití údajů
1. Veřejní a/nebo soukromí provozovatelé komunikací a/nebo poskytovatelé služeb musí sdílet a vyměňovat si údaje, které shromažďují podle článku 6. Za tímto účelem tyto údaje zpřístupní prostřednictvím přístupového místa ve formátu DATEX II (CEN/TS 16157) nebo v jakémkoli strojově čitelném formátu, jenž je plně kompatibilní a interoperabilní s normou DATEX II.
2. Členské státy spravují vnitrostátní přístupové místo pro údaje uvedené v odstavci 1, v němž jsou seskupena přístupová místa zřízená veřejnými a/nebo soukromými provozovateli komunikací a/nebo poskytovateli služeb působícími na jejich území.
3. Tyto údaje jsou přístupné pro výměnu a opakované použití jakýmkoli uživatelem minimálních univerzálních informací o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu:
a)
na nediskriminačním základě;
b)
v rámci Unie bez ohledu na členský stát usazení;
c)
v souladu s přístupovými právy a postupy definovanými ve směrnici 2003/98/ES;
d)
v časovém rámci, který zajišťuje včasné poskytování informační služby;
e)
prostřednictvím vnitrostátního přístupového místa.
4. Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací a poskytovatelé služeb zajistí včasnou obnovu a kvalitu údajů zpřístupněných prostřednictvím jejich přístupového místa.
Článek 8
Šíření informací
1. Veřejní provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu poskytují koncovým uživatelům minimální univerzální informace o dopravním provozu související s bezpečností silničního provozu před poskytnutím jakýchkoli jiných informací o dopravním provozu nesouvisejících s bezpečností silničního provozu.
2. Informační služba musí splňovat tyto podmínky:
a)
poskytuje se takovým způsobem, aby se zajistilo co největší zasažení koncových uživatelů, jichž se týká daná událost nebo podmínky uvedené v článku 3;
b)
je koncovým uživatelům poskytována veřejnými a/nebo soukromými provozovateli komunikací a/nebo poskytovateli služeb a/nebo provozovateli vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu, pokud možno bezplatně.
3. Veřejní a soukromí provozovatelé komunikaci a poskytovatelé služeb spolupracují na harmonizaci obsahu informací poskytovaných koncovým uživatelům.
Informují koncové uživatele o existenci informační služby a jejím pokrytí.
Článek 9
Posouzení souladu s požadavky
1. Členské státy určí nestranný a nezávislý vnitrostátní subjekt příslušný k posuzování toho, zda veřejní a soukromí provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu splňují požadavky stanovené v článcích 3 až 8. Dva nebo více členských států mohou určit společný subjekt příslušný k posuzování souladu s těmito požadavky na jejich územích.
Členské státy oznámí uvedené vnitrostátní subjekty Komisi.
2. Veřejní a soukromí provozovatelé komunikací, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu předají určeným vnitrostátním subjektům své identifikační údaje a popis informační služby, kterou poskytují, a předloží prohlášení o shodě s požadavky stanovenými v článcích 3 až 8.
Prohlášení obsahuje tyto prvky, je-li to na místě:
a)
kategorie týkající se bezpečnosti silničního provozu a pokrytí silniční sítě informační službou;
b)
informace o jejich přístupovém místě k údajům o dopravním provozu souvisejícím s bezpečností silničního provozu a podmínky jeho použití;
c)
formát údajů o dopravním provozu souvisejících s bezpečností silničního provozu, které jsou přístupné prostřednictvím jejich přístupového místa;
d)
způsob šíření informační služby koncovým uživatelům.
Po provedení jakékoli změny v poskytování jejich služby veřejní a soukromí provozovatelé komunikaci, poskytovatelé služeb a provozovatelé vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu neprodleně aktualizují svá prohlášení o shodě.
3. Určené vnitrostátní subjekty u určitého počtu veřejných a soukromých provozovatelů komunikací, poskytovatelů služeb a provozovatelů vysílání věnovaného informacím o dopravním provozu namátkově kontrolují správnost prohlášení a vyžádají si důkaz o splnění požadavků stanovených v článcích 3 až 8.
Určené vnitrostátní subjekty každoročně podávají zprávu o předložených prohlášeních a o výsledcích svých namátkových kontrol vnitrostátním orgánům.
Článek 10
Návazná opatření
1. Členské státy sdělí Komisi do dvanácti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost tyto informace:
a)
vnitrostátní subjekt určený k posuzování souladu s požadavky stanovenými v článcích 3 až 8;
b)
popis existujícího nebo plánovaného vnitrostátního přístupového místa.
2. Do dvanácti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost a poté každý následující kalendářní rok sdělí členské státy Komisi tyto informace:
a)
pokrok, kterého dosáhly při zavádění informační služby, včetně kritérií užitých pro definování úrovně její kvality a prostředků používaných ke sledování její kvality;
b)
výsledky posuzování souladu s požadavky stanovenými v článcích 3 až 8;
c)
je-li to na místě, popis změn vnitrostátního přístupového místa.
Článek 11
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. října 2013. Pokud však jde o informační službu, která je ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost již zavedena, použije se ode dne 1. října 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2013.
KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) nr 886/2013,
15. mai 2013,
millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/40/EL, sätestades kasutajatele liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe võimalusel tasuta edastamisega seotud andmed ja korra
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. juuli 2010. aasta direktiivi 2010/40/EL, mis käsitleb raamistikku intelligentsete transpordisüsteemide kasutuselevõtmiseks maanteetranspordis ja liideste jaoks teiste transpordiliikidega, (1) eriti selle artikli 3 punkti c ja artikli 6 lõiget 1,
olles konsulteerinud Euroopa Andmekaitseinspektoriga
ning arvestades järgmist:
(1)
Direktiivi 2010/40/EL artikli 3 punktis c on prioriteetse meetmena sätestatud kasutajatele liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe võimalusel tasuta edastamisega seotud andmed ja kord.
(2)
Direktiivi 2010/40/EL artikli 6 lõike 1 kohaselt peab komisjon võtma vastu spetsifikatsioonid, mis on vajalikud, et tagada ühilduvus, koostalitlusvõime ja järjepidevus intelligentsete transpordisüsteemide kasutuselevõtmiseks ja tööks kasutamiseks prioriteetsete meetmete puhul.
(3)
Teatises „Euroopa kui liiklusohutusala: poliitikasuunised liiklusohutuse valdkonnas aastateks 2011-2020” (2) mööndakse, et „arukatel transpordisüsteemidel võib olla liiklusohutuse suurendamisel oluline osa (nt süsteemid, mis on võimelised tuvastama õnnetusi ja suunama liiklust ning andma liiklejatele teavet reaalajas)”.
(4)
Seoses teabeteenuste osutamisega on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta direktiivis 2003/98/EÜ avaliku sektori valduses oleva teabe taaskasutamise kohta (3) sätestatud avaliku sektori valduses oleva teabe taaskasutamise miinimumeeskirjad kõikjal liidus; samuti julgustatakse selles liikmesriike miinimumeeskirju ületama ja võtma vastu tegevuspõhimõtted, mis võimaldavad mitmekülgselt kasutada avaliku sektori asutuste valduses olevat teavet ja andmeid.
(5)
Intelligentsete transpordisüsteemide rakenduste ja teenuste kasutuselevõtuga kaasneb isikuandmete töötlemine, mis peaks toimuma kooskõlas liidu õigusega, nagu on sätestatud eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivis 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (4) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiivis 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv) (5). Seepärast tuleks intelligentsete transpordisüsteemide rakenduste ja teenuste suhtes kohaldada otstarbe piiramise ja võimalikult väheste andmete kogumise põhimõtteid.
(6)
Ühilduvuse, koostalitlusvõime ja järjepidevuse saavutamiseks tuleb kindlaks määrata liiklusohutusega seotud üldise liiklusteabe edastamise teenustele esitatavad miinimumnõuded. Nõuded peaksid käsitlema lõppkasutajatele edastatava, liiklusohutust mõjutavate asjaolude ja tingimuste standardloetelu koostamist ja kasutamist ning lõppkasutajatele antava teabe sisu. Kui lõppkasutajad saavad teavet eri teavituskanalite kaudu, mida kontrollivad era- ja/või avalik-õiguslikud teehaldajad, teenuseosutajad ja liiklusteavet edastavad ringhäälinguorganisatsioonid, ei tohiks teave olla vastuoluline ja peaks seega sisaldama samu elemente ning asjaomaseid asjaolusid või tingimusi tuleks kirjeldada sarnaselt.
(7)
Liiklusohutust käsitlevad andmed on liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe edastamiseks esmatähtsad. Neid andmeid koguvad ja säilitavad era- ja/või avalik-õiguslikud ettevõtjad ja teenuseosutajad. Selleks et teha andmed lihtsalt kättesaadavaks, et neid saaks kvalitatiivsete teabeteenuste osutamise eesmärgil vahetada ja taaskasutada, peaksid era- ja/või avalik-õiguslikud teehaldajad ning teenuseosutajad tegema andmed kättesaadavaks isiklike juurdepääsupunktide kaudu või tagama nende kättesaadavuse liikmesriikide loodud ja hallatavate riiklike juurdepääsupunktide kaudu. Selliseks riiklikuks juurdepääsupunktiks võib olla andmehoidla, register, veebiportaal vms.
(8)
Liiklusohutust käsitlevad andmed tuleks teha kättesaadavaks kooskõlas andmekaitsenõuetega (nt isikuandmete anonüümseks muutmine). Kui teabeteenuse jaoks kogutakse tulevikus andmeid, sealhulgas geograafilise asukoha andmeid, lõppkasutajatelt või koostöösüsteemide kaudu, tuleb lõppkasutajaid selgelt teavitada selliste andmete kogumisest, andmekogumise ja võimaliku jälgimise meetoditest ning andmete säilitamise ajast. Era- ja/või avalik-õiguslikud teehaldajad, teenuseosutajad ja autotööstus peavad rakendama asjakohaseid tehnilisi meetmeid, et tagada lõppkasutajatelt või nende sõidukitelt saadavate andmete anonüümsus.
(9)
Liikmesriikidel, kes oma territooriumil liiklusohutusega seotud liiklusteavet teataval kujul juba edastavad, peaks olema võimalik jätkuvalt kasutada olemasolevaid meetodeid ulatuses, milles need on kooskõlas käesoleva määruse nõuetega. Et suurendada liiklusohutuse ja -tingimuste kohta teabe edastamise positiivset mõju, mis väljendub liiklusõnnetuste ja surmajuhtumite arvu vähenemises liidus, peaksid liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe edastamise teenused olema kõigis liikmesriikides ühilduvad, koostalitlusvõimelised ja järjepidevad, vastama minimaalsetele kvaliteedinõuetele ja olema võimaluse korral lõppkasutajatele tasuta.
(10)
Selleks et kõik liikmesriigid saaksid töötada välja ühtlustatud ja sujuva lähenemisviisi minimaalse, liiklusohutusega seotud üldise liiklusteabe edastamisele kõikjal liidus, tuleb kindlaks määrata liiklusohutusega seotud minimaalse liiklusteabe edastamise teenuse suhtes kõikjal liidus kohaldatavad nõuded. Liikmesriigid võivad kasutada olemasolevaid tehnilisi lahendusi ning avatud standardeid, mille Euroopa ja rahvusvahelised standardiorganisatsioonid on koostanud, et tagada liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe edastamise teenuste koostalitlusvõime ja järjepidevus liidus.
(11)
Liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe edastamise usaldusväärsuse ja tasuvuse tagamiseks tuleks saavutada minimaalne kvaliteeditase. Liikmesriigid peaksid kindlaks määrama asjaomased kvaliteedikriteeriumid, kvaliteedi mõõtmise ja kontrolli meetodid ja eesmärgid iga liiklusohutust mõjutava asjaolu või tingimuse, teedevõrgu ja/või töökeskkonna kohta ning jagama oma kogemusi teistega. Liikmesriigid peaksid jagama oma teadmisi ja parimaid tavasid, teatades komisjonile asjaomaste analüüside tulemustest ja kogemustest.
(12)
Kuigi liiklusohutusega seotud minimaalset üldist liiklusteavet tuleks võimaluse korral edastada lõppkasutajatele tasuta üldteenusena, võib lõppkasutajatel olla teatavaid kulusid seoses telekommunikatsioonitasude, raadiolitsentside või teabe vastuvõtmist võimaldavate seadmete ostmisega.
(13)
Liiklusohutusega seotud minimaalne üldine liiklusteave peaks jõudma nii paljude lõppkasutajateni, kui on tehniliselt võimalik, võttes arvesse turul kättesaadavate sõidukite, teavituskanalite ja vastuvõtuseadmete erinevaid tehnilisi võimalusi.
(14)
Era- ja avalik-õiguslikud teehaldajad ja teenuseosutajad peaksid püüdma ühtlustada lõppkasutajatele edastatava teabe sisu, sõltumata kasutaja keelest. ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogus 8. novembril 1968 kokku lepitud liiklusmärkide ja -signaalide Viini konventsiooniga ühinenud liikmesriigid peaksid järgima konventsiooni, eelkõige liiklusohutuse töörühma konsolideeritud resolutsiooni, mis käsitleb liiklusmärke ja -signaale (6).
(15)
Liikmesriigid peaksid riiklikele hinnangutele tuginedes suutma kindlaks määrata üleeuroopalise teedevõrgu kaetuse liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe teenustega oma territooriumil, et keskenduda teelõikudele ja piirkondadele, kus liiklus- ja ohutustingimuste tõttu on teabeteenuste osutamine vajalik ja sellega seotud investeeringud põhjendatud. Siiski tuleb tunnistada, et linnatranspordisõlmede suhtes ei tuleks käesolevat määrust kohaldada, kuna olukord ja sidusrühmad on erinevad. Liikmesriigid peaksid komisjonile teatama, kuidas on teabeteenus riigis kavandatud.
(16)
Direktiivi 2010/40/EL artikli 17 lõike 4 kohaselt peab komisjon esitama iga kolme aasta tagant Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande direktiivi rakendamisel saavutatud edusammude kohta. Aruandele lisatakse analüüs artiklite 5-11 ja artikli 16 toimimise ja rakendamise kohta ning vajaduse korral hinnatakse direktiivi muutmise vajadust. Läbivaatamise käigus tuleks hinnata ka seda, kas on vaja muuta ja/või täiendada prioriteetsete meetmete jaoks vastu võetud spetsifikatsioone, võttes vajaduse korral arvesse nende meetmete rakendamist liikmesriikides, tehnika arengut ja standardimist,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisese ja -ala
Käesoleva määrusega kehtestatakse spetsifikatsioonid, mis on vajalikud, et tagada ühilduvus, koostalitlusvõime ja järjepidevus kasutajatele liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe võimalusel tasuta edastamisega seotud andmete ja korra kasutuselevõtmiseks ning tööks kasutamiseks liidu tasandil kooskõlas direktiiviga 2010/40/EL.
Määrust kohaldatakse liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe teenuste üleeuroopalises teedevõrgus edastamise suhtes.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „üleeuroopaline teedevõrk”- Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsuse nr 661/2010/EL (7) I lisa 2. jaos määratletud teedevõrk, välja arvatud linnatranspordisõlmed;
b) „ajutiselt libe tee”- ettenägematud tingimused, mis muudavad teepinna teatavaks ajaks libedaks, vähendades sõiduki haarduvust teel;
c) „loomad, inimesed, takistused, praht teel”- olukord, kui loomad, praht, takistused või inimesed on teel ootamatus kohas, nii et neile otsasõidu vältimiseks võib vaja minna äkkpidurdust;
d) „kaitsmata õnnetusala”- liiklusõnnetuse toimumise ala, mida pädev asutus ei ole veel piiritlenud;
e) „lühiajalised teetööd”- ajutised teetööd teel või tee servas, mis on nende lühiajalisuse tõttu üksnes minimaalselt tähistatud;
f) „piiratud nähtavus”- tingimused, mis vähendavad sõidukijuhtide nägemisulatust ja võivad mõjutada ohutut liiklemist;
g) „vastassuunavööndis liikuv sõiduk”- sõiduk, mis liigub kahesuunalise liiklusega sõiduteel vales suunavööndis;
h) „märgistamata takistus teel”- osaliselt või täielikult teed tõkestav takistus, mis on nõuetekohaselt eristamata ja märgistamata;
i) „erandlikud ilmastikutingimused”- ebatavalised, rasked või aastaajale mitteomased ilmastikutingimused, mis võivad mõjutada ohutut liiklemist;
j) „liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe kasutaja”- juriidiline või füüsiline isik, kes osaleb liiklusohutusega seotud minimaalse üldise teabe edastamise teenuse osutamisel, näiteks era- ja avalik-õiguslikud teehaldajad, liikluskorraldajad, teenuseosutajad ja liiklusteavet edastavad ringhäälinguorganisatsioonid;
k) „lõppkasutaja”- sõidukijuht, kes kasutab liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe teenuseid;
l) „liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe edastamise teenus”- reaalajas liiklusteabe edastamise teenus, mille käigus edastatakse minimaalset liiklusohutusega seotud sisu ja mis on võimalikult paljudele lõppkasutajatele kättesaadav minimaalsete jõupingutustega;
m) „liiklusohutust käsitlevad andmed”- andmed, mis on vajalikud minimaalse, liiklusohutusega seotud liiklusteabe edastamise teenuse osutamiseks ja mida kogutakse era- või avalikest allikatest;
n) „liiklusohutusega seotud minimaalne üldine liiklusteave”- liiklusohutust käsitlevad kogutud, koondatud ja töödeldud andmed, mida era- ja/või avalik-õiguslikud teehaldajad ja/või teenuseosutajad pakuvad lõppkasutajatele teavituskanalite kaudu;
o) „juurdepääsupunkt”- digitaalne juurdepääsupunkt, kus minimaalse, liiklusohutusega seotud üldise liiklusteabe koostamiseks vajalikke liiklusohutust käsitlevaid andmeid kogutakse ja vormindatakse ning tehakse vahetamiseks ja taaskasutamiseks kättesaadavaks;
p) „tasuta”- liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe edastamise teenuse osutamine lisakuludeta lõppkasutajale kasutuskohas.
Artikkel 3
Liiklusohutust mõjutavate asjaolude ja tingimuste loetelu
Liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe edastamise teenus katab asjaolusid ja tingimusi, mis kuuluvad vähemalt ühte alljärgnevasse kategooriasse:
a)
ajutiselt libe tee;
b)
loomad, inimesed, takistused, praht teel;
c)
kaitsmata õnnetusala;
d)
lühiajalised teetööd;
e)
piiratud nähtavus;
f)
vastassuunavööndis liikuv sõiduk;
g)
märgistamata takistus teel;
h)
erandlikud ilmastikutingimused.
Artikkel 4
Teabe sisu
1. Liiklusohutust mõjutavate asjaolude ja tingimuste kohta edastatav teave sisaldab vähemalt järgmisi andmeid:
a)
asjaolu või tingimuse esinemise koht;
b)
asjaolu või tingimuse kategooria vastavalt artiklile 3 ja vajaduse korral selle lühikirjeldus;
c)
vajaduse korral nõuanne, kuidas sõites käituda.
2. Kui asjaolu või tingimus enam ei kehti, siis teave tühistatakse, ning kui asjaolu või tingimused muutuvad, siis teavet muudetakse.
Artikkel 5
Teabeteenuse osutamine
1. Liikmesriigid määravad üleeuroopalise teedevõrgu lõigud, kus liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe edastamine on liiklus- ja ohutustingimuste tõttu vajalik.
Nad teavitavad sellistest teelõikudest komisjoni.
2. Teabeteenuse osutamine peab vastama artiklites 6-8 sätestatud nõuetele.
Artikkel 6
Asjaolude või tingimuste tuvastamine ja andmete kogumine
Era- ja avalik-õiguslikud teehaldajad ja/või teenuseosutajad loovad või kasutavad vahendeid asjaolude ja tingimuste tuvastamiseks ning koguvad asjaomaseid liiklusohutust käsitlevaid andmeid üksnes teabeteenuse osutamise eesmärgil.
Nende vahendite kasutuselevõtt peab vastama liikmesriigi õiguses sätestatud tingimustele ja nõuetele.
Artikkel 7
Andmete kättesaadavus, vahetamine ja taaskasutamine
1. Era- ja/või avalik-õiguslikud teehaldajad ja/või teenuseosutajad jagavad ja vahetavad vastavalt artiklile 6 kogutud andmeid. Nad teevad andmed sel eesmärgil juurdepääsupunkti kaudu kättesaadavaks DATEX II (CEN/TS 16157) vormingus või muus DATEX II-ga ühilduvas ja koostalitlusvõimelises masinloetavas vormingus.
2. Liikmesriigid haldavad riiklikku juurdepääsupunkti, mille kaudu on kättesaadavad lõikes 1 nimetatud andmed ja mis koondab ühte era- ja/või avalik-õiguslike teehaldajate ja/või teenuseosutajate poolt nende territooriumil loodud juurdepääsupunktid.
3. Andmed tehakse kõigile liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe kasutajatele vahetamise ja taaskasutamise eesmärgil kättesaadavaks
a)
mittediskrimineerivalt;
b)
kõikjal liidus, olenemata asukohaliikmesriigist;
c)
kooskõlas direktiivis 2003/98/EÜ kindlaks määratud juurdepääsuõiguste ja -menetlustega;
d)
teabeteenuse õigeaegset osutamist tagava aja jooksul;
e)
riikliku juurdepääsupunkti kaudu.
4. Era- ja avalik-õiguslikud teehaldajad ja teenuseosutajad tagavad juurdepääsupunkti kaudu kättesaadavate andmete õigeaegse uuendamise ja kvaliteedi.
Artikkel 8
Teabe levitamine
1. Avalik-õiguslikud teehaldajad, teenuseosutajad ja liiklusteavet edastavad ringhäälinguorganisatsioonid edastavad lõppkasutajatele liiklusohutusega seotud minimaalse üldise liiklusteabe enne muu, liiklusohutusega mitteseotud liiklusteabe edastamist.
2. Teabeteenus peab vastama järgmistele tingimustele:
a)
seda osutatakse viisil, millega tagatakse teabe jõudmine võimalikult paljude lõppkasutajateni, keda artiklis 3 nimetatud konkreetne asjaolu või tingimus puudutab;
b)
seda osutavad era- ja/või avalik-õiguslikud teehaldajad ja/või teenuseosutajad ja/või liiklusteavet edastavad ringhäälinguorganisatsioonid ning teenus on lõppkasutajatele võimaluse korral tasuta.
3. Era- ja avalik-õiguslikud teehaldajad ja teenuseosutajad teevad lõppkasutajatele edastatava teabe sisu ühtlustamiseks koostööd.
Nad teavitavad lõppkasutajaid teabeteenuse olemasolust ja selle katvusest.
Artikkel 9
Nõuetele vastavuse hindamine
1. Liikmesriigid määravad erapooletu ja sõltumatu riikliku organi, kes on pädev hindama, kas era- ja avalik-õiguslikud teehaldajad ja teenuseosutajad ning liiklusteavet edastavad ringhäälinguorganisatsioonid täidavad artiklites 3-8 sätestatud nõudeid. Kaks või enam liikmesriiki võivad määrata ühise organi, kes on pädev hindama nõuetele vastavust nende liikmesriikide territooriumil.
Liikmesriigid teatavad nendest riiklikest organitest komisjonile.
2. Era- ja avalik-õiguslikud teehaldajad ja teenuseosutajad ning liiklusteavet edastavad ringhäälinguorganisatsioonid esitavad määratud riiklikele organitele oma identifitseerimisandmed ja nende osutatava teabeteenuse kirjelduse ning artiklites 3-8 sätestatud nõuetele vastavuse deklaratsiooni.
Kinnitus sisaldab vajaduse korral järgmisi andmeid:
a)
liiklusohutust mõjutavad asjaolud/tingimused, mida teabeteenus katab, ja teedevõrgu kaetus teabeteenusega;
b)
teave liiklusohutust käsitlevate andmete juurdepääsupunkti ja selle kasutamise tingimuste kohta;
c)
juurdepääsupunkti kaudu kättesaadavate, liiklusohutust käsitlevate andmete vorming;
d)
teabe lõppkasutajatele edastamise vahendid.
Kui era- ja avalik-õiguslikud teehaldajad ja teenuseosutajad ning liiklusteavet edastavad ringhäälinguorganisatsioonid teevad teenuse osutamises muudatusi, ajakohastavad nad viivitamata oma nõuetele vastavuse deklaratsiooni.
3. Määratud riiklikud organid kontrollivad pisteliselt era- ja avalik-õiguslike teehaldajate ja teenuseosutajate ning liiklusteavet edastavate ringhäälinguorganisatsioonide kinnituste õigsust ja nõuavad artiklites 3-8 sätestatud nõuetele vastavuse tõendeid.
Määratud riiklikud organid annavad kord aastas riiklikele asutustele aru esitatud deklaratsioonide ja pistelise kontrolli tulemuste kohta.
Artikkel 10
Järelmeetmed
1. Liikmesriigid esitavad komisjonile hiljemalt 12 kuud pärast käesoleva määruse jõustumist järgmise teabe:
a)
riiklik organ, kes on määratud hindama vastavust artiklites 3-8 sätestatud nõuetele;
b)
olemasoleva või kavandatud riikliku juurdepääsupunkti kirjeldus.
2. Hiljemalt 12 kuud pärast käesoleva määruse jõustumist ja igal sellele järgneval kalendriaastal esitavad liikmesriigid komisjonile järgmise teabe:
a)
teabeteenuse rakendamisel tehtud edusammud, sealhulgas kvaliteeditaseme kindlaksmääramisel kasutatud kriteeriumid ja kvaliteedikontrolli vahendid;
b)
artiklites 3-8 sätestatud nõuetele vastavuse hindamise tulemused;
c)
vajaduse korral riiklikus juurdepääsupunktis tehtud muudatuste kirjeldus.
Artikkel 11
Jõustumine ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 1. oktoobrist 2013. Käesoleva määruse jõustumise kuupäevaks juba rakendatud teabeteenuste suhtes kohaldatakse määrust siiski alates 1. oktoobrist 2015.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 15. mai 2013