NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 331/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje program výměny, pomoci a odborného vzdělávání za účelem ochrany eura proti padělání (program „Pericles 2020“) a kterým se zrušují rozhodnutí Rady 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES a 2006/850/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie a členské státy si vytýčily cíl přijmout opatření nezbytná k používání eura jako jednotné měny. Tato opatření zahrnují rovněž ochranu eura proti padělání a souvisejícím podvodům, což zvyšuje účinnost hospodářství Unie a zajišťuje udržitelnost veřejných financí.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 (3) umožňuje výměnu informací, spolupráci a vzájemnou pomoc tím, že zavádí harmonizovaný rámec pro ochranu eura. Aby byla ochrana eura zajištěna na rovnocenné úrovni v celé Unii, byly účinky uvedeného nařízení rozšířeny nařízením Rady (ES) č. 1339/2001 (4) na členské státy, které nepřijaly euro jako jednotnou měnu.
(3)
Akce na podporu výměny informací a pracovníků, technické a vědecké pomoci a specializovaného odborného vzdělávání významně pomáhají chránit jednotnou měnu Unie proti padělání a souvisejícím podvodům, a tak dosáhnout v celé Unii vysoké a rovnocenné ochrany a ukázat, že je Unie schopna postavit se závažné organizované trestné činnosti.
(4)
Program za účelem ochrany eura proti padělání (program Pericles) přispívá ke zvyšování povědomí občanů Unie a ke zlepšení ochrany eura, především soustavným šířením výsledků akcí podporovaných v rámci uvedeného programu.
(5)
Minulá podpora těchto akcí prostřednictvím rozhodnutí Rady 2001/923/ES (5) a 2001/924/ES (6), následně změněných, rozšířených a prodloužených rozhodnutími Rady 2006/75/ES (7), 2006/76/ES (8), 2006/849/ES (9) a 2006/850/ES (10), umožnila zlepšit akce Unie a členských států v oblasti ochrany eura proti padělání. Cílů programu Pericles pro období 2002-2006 i období 2007-2013 bylo úspěšně dosaženo.
(6)
Ve svém posouzení dopadů provedeném v roce 2011 s cílem vyhodnotit, zda by měl být program Pericles zachován, dospěla Komise k závěru, že by měl být program Pericles obnoven s tím, že je nutné zkvalitnit cíle a metodiku.
(7)
Doporučení obsažené v posouzení dopadu uvádělo, že by měly pokračovat a být dále rozvíjeny akce na úrovni Unie a členských států v oblasti ochrany eura proti padělání, s přihlédnutím k novým problémům v souvislosti s rozpočtovými omezeními. V rámci nového programu Pericles 2020 mohou návrhy předložené zúčastněnými členskými státy zahrnovat účastníky ze třetích zemí, je-li jejich účast pro ochranu eura důležitá.
(8)
Mělo by být zajištěno, aby byl program Pericles 2020 v souladu s jinými relevantními programy a akcemi. Komise by proto pro účely provádění programu Pericles 2020 měla ve výboru uvedeném v nařízení (ES) č. 1338/2001 s ohledem na vyhodnocení potřeby ochrany eura uskutečnit veškeré potřebné konzultace s hlavními dotčenými stranami (zejména příslušnými vnitrostátními orgány určenými členskými státy, Evropskou centrální bankou a Europolem), zejména pokud jde o výměny, pomoc a odborné vzdělávání.
(9)
Program Pericles 2020 by měl být prováděn zcela v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (11). V souladu s uvedeným nařízením nesmí být grant udělen výhradně za účelem nákupu zařízení. Grant je finanční příspěvek na akce určené na podporu dosažení některého politického cíle Unie.
(10)
Význam eura jako světové měny si žádá náležitou úroveň ochrany v mezinárodním měřítku, které lze dosáhnout poskytnutím finančních prostředků na nákup zařízení, jež budou využívat orgány třetích zemí při vyšetřování případů spojených s paděláním eura.
(11)
Hodnocení programu Pericles provedené se zúčastněnými stranami prokazuje přidanou hodnotu tohoto programu, pokud jde o vysokou úroveň spolupráce mezi členskými státy a se třetími zeměmi, jakož i doplňkovost s akcemi uskutečňovanými na vnitrostátní úrovni, což má za následek vyšší účinnost. Pokračování programu Pericles na úrovni Unie podle očekávání významně přispěje k zachování a dalšímu zdokonalení vysoké úrovně ochrany eura spojené s prohloubením přeshraniční spolupráce, výměny a pomoci. V porovnání s možnými individuálními vnitrostátními iniciativami bude současně dosaženo celkových úspor díky společně organizovaným akcím a zadávání veřejných zakázek.
(12)
Komise by měla Evropskému parlamentu a Radě předložit nezávislou zprávu o hodnocení provádění programu Pericles 2020 v polovině období a závěrečnou zprávu o dosažení jeho cílů.
(13)
Toto nařízení je v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality. Program Pericles 2020 by měl usnadňovat spolupráci mezi členskými státy a mezi Komisí a členskými státy za účelem ochrany eura proti padělání, aniž by zasahoval do povinností členských států, a využívá zdroje účinněji, než by bylo možno dosáhnout na vnitrostátní úrovni. Opatření na úrovni Unie je nezbytné a odůvodněné, jelikož členským státům jednoznačně pomáhá při společné ochraně eura a podporuje využívání společných struktur Unie ke zvýšení spolupráce a výměny informací mezi příslušnými orgány.
(14)
Program Pericles 2020 by měl trvat sedm let, aby byla jeho doba trvání sladěna s dobou trvání víceletého finančního rámce stanovenou v nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (12).
(15)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení programu Pericles 2020 by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Komise by měla přijmout roční pracovní programy, které stanoví priority, rozdělení rozpočtu a hodnotící kritéria pro udělování grantů na akce. Komise by měla projednat s členskými státy uplatňování tohoto nařízení ve výboru uvedeném v nařízení (ES) č. 1338/2001. Součástí ročního pracovního programu by měly být mimořádné a řádně odůvodněné případy, kdy je nutné zvýšit spolufinancování, aby byly členské státy ekonomicky flexibilnější, a mohly tedy uspokojivě uskutečnit a dokončit projekty na ochranu a zabezpečení eura.
(16)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu trvání programu Pericles 2020, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (13).
(17)
Za účelem vymezení stupně flexibility při rozdělení finančních prostředků by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o změnu orientačního rozdělení těchto finančních prostředků. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(18)
Finanční zájmy Unie by měly být chráněny přiměřenými opatřeními v celém výdajovém cyklu, včetně prevence, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, zpětného získávání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případných správních a finančních sankcí.
(19)
Rozhodnutí 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES a 2006/850/ES by měla být zrušena. Měla by být stanovena přechodná opatření, která umožní splnění finančních závazků souvisejících s akcemi prováděnými podle uvedených rozhodnutí.
(20)
Je vhodné zajistit hladký přechod bez přerušení mezi programem Pericles a programem Pericles 2020 a je vhodné sjednotit trvání programu Pericles 2020 s dobou použitelnosti nařízení (EU, Euratom) č. 1311/2013. Proto by se měl program Pericles 2020 použít od 1. ledna 2014,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Zřizuje se víceletý akční program Pericles 2020 na podporu akcí k ochraně a zabezpečení eura proti padělání a souvisejícím podvodům (dále jen „program“) na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020.
Článek 2
Přidaná hodnota
Program aktivně přispívá a vede k užší nadnárodní spolupráci při ochraně eura v Unii a mimo ni a s obchodními partnery Unie, přičemž se také zaměřuje na členské státy nebo třetí země, které podle zpráv vydaných příslušnými orgány vykazují nejvyšší míru padělání eura. Tato spolupráce přispívá k vyšší účinnosti ochrany eura prostřednictvím výměny osvědčených postupů, společných norem a společného specializovaného odborného vzdělávání.
Článek 3
Obecný cíl
Obecným cílem programu je bránit padělání měny a souvisejícím podvodům a bojovat proti nim, zvyšovat tak konkurenceschopnost hospodářství Unie a zajišťovat udržitelnost veřejných financí.
Článek 4
Specifický cíl
Specifickým cílem programu je chránit eurobankovky a euromince proti padělání a souvisejícím podvodům podporou a doplněním opatření přijatých členskými státy a poskytováním pomoci příslušným vnitrostátním orgánům a orgánům Unie v jejich úsilí o rozvíjení úzké a pravidelné spolupráce a výměny osvědčených postupů mezi sebou, s Komisí a tam, kde je to vhodné, se třetími zeměmi a s mezinárodními organizacemi.
Tento cíl se měří mimo jiné účinností opatření přijatých finančními, technickými, donucovacími a soudními orgány, a to prostřednictvím počtu odhalených padělků, zlikvidovaných padělatelských dílen, zatčených osob a uložených sankcí.
Článek 5
Subjekty způsobilé pro financování
Pro financování na základě programu jsou způsobilé příslušné vnitrostátní orgány, jak jsou vymezeny v čl. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1338/2001.
Článek 6
Účast na programu
1. Zúčastněnými zeměmi jsou členské státy, které přijaly euro jako jednotnou měnu.
2. Návrhy předložené členskými státy uvedenými v odstavci 1 mohou zahrnovat účastníky ze třetích zemí, je-li to důležité pro naplnění obecného cíle stanoveného v článku 3 a specifického cíle stanoveného v článku 4.
Článek 7
Cílové skupiny a společné akce
1. Program se zaměří na účast těchto skupin:
a)
pracovníků orgánů zabývajících se odhalováním padělků a bojem proti nim, zejména policie a finanční správy v závislosti na jejich konkrétních funkcích na vnitrostátní úrovni;
b)
pracovníků zpravodajských služeb;
c)
představitelů národních centrálních bank, mincoven, obchodních bank a jiných finančních zprostředkovatelů, zejména pokud jde o povinnosti finančních institucí;
d)
soudních úředníků, právníků a soudců specializujících se na tuto oblast;
e)
jakýchkoli dalších skupin dotčených odborníků, jakými jsou obchodní a průmyslové komory nebo obdobné organizace schopné zajistit přístup k malým a středním podnikům, maloobchodníkům a společnostem pro přepravu hotovosti.
2. Akce na základě programu mohou být organizovány společně Komisí a ostatními partnery s příslušnými odbornými znalostmi, jako jsou:
a)
národní centrální banky a Evropská centrální banka (ECB);
b)
národní analytická střediska a národní mincovní analytická střediska;
c)
Evropské technické a vědecké středisko (ETVS) a mincovny;
d)
Europol, Eurojust a Interpol;
e)
národní ústředny pro potírání penězokazectví uvedené v článku 12 Mezinárodní úmluvy o potírání penězokazectví podepsané v Ženevě dne 20. dubna 1929 (14) a jiné subjekty, které se specializují na prevenci, odhalování a vymáhání dodržování práva v oblasti padělání měny;
f)
specializované subjekty zabývající se kopírovacími a certifikačními technologiemi, tiskaři a rytci;
g)
jiné subjekty než uvedené v písmenech a) až f) mající zvláštní odborné znalosti, případně včetně subjektů ze třetích zemí, a zejména přistupujících a kandidátských zemí, a
h)
soukromé subjekty, které získaly a prokázaly technické znalosti, a týmy specializující se na odhalování padělaných bankovek a mincí.
Článek 8
Způsobilé akce
1. Program přihlíží k nadnárodním a multidisciplinárním aspektům boje proti padělání měny a podporuje osvědčené postupy, které jsou přizpůsobeny zvláštní situaci jednotlivých členských států.
2. Program poskytuje za podmínek, které jsou stanoveny v ročních pracovních programech uvedených v článku 11, finanční podporu pro tyto akce:
a)
výměnu a šíření informací, zejména prostřednictvím organizování workshopů, schůzek a seminářů, včetně odborné přípravy, cílené odborné praxe a výměn pracovníků příslušných vnitrostátních orgánů a obdobných akcí. Výměna informací se mimo jiné zaměří na:
-
metodiku sledování a analýzy ekonomického a finančního dopadu padělání měny,
-
provoz databází a systémů včasného varování,
-
využívání nástrojů k rozpoznání padělků s počítačovou podporou,
-
metody zjišťování a vyšetřování,
-
vědeckou pomoc, zejména vědecké databáze a sledování technologií/nového vývoje;
-
ochranu eura mimo Unii,
-
výzkumné činnosti,
-
poskytování zvláštních operativních odborných znalostí;
b)
technickou, vědeckou a operativní podporu, která se v rámci programu jeví jako nezbytná, zahrnující zejména:
-
všechna vhodná opatření, která na úrovni Unie zakládají výukové nástroje, jako je sborník právních předpisů Unie, informační věstníky, praktické příručky, jazykové a výkladové slovníky, databáze, zejména v oblasti vědecké pomoci nebo sledování technologií, nebo podpůrných počítačových aplikací, jako je programové vybavení,
-
příslušné studie v multidisciplinárním a nadnárodním měřítku,
-
rozvoj technických nástrojů a metod k podpoře rozpoznávání padělků na úrovni Unie,
-
finanční podporu pro spolupráci na činnostech, do nichž se zapojí nejméně dva státy, pokud tuto podpora nelze poskytnout z jiných programů evropských orgánů a institucí;
c)
granty na financování nákupu zařízení používaného specializovanými orgány pro boj proti padělání měny při ochraně eura proti padělání, v souladu s čl. 10 odst. 3.
KAPITOLA II
FINANČNÍ RÁMEC
Článek 9
Finanční krytí
1. Finanční krytí na provádění programu v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 činí 7 344 000 EUR (v běžných cenách).
2. V rámci finančního krytí programu jsou částky přidělovány na způsobilé akce uvedené v čl. 8 odst. 2 v souladu s orientačním rozdělením finančních prostředků stanoveným v příloze.
Komise se od uvedeného orientačního rozdělení finančních prostředků nesmí odchýlit o více než 10 %. Ukáže-li se jako nezbytné tuto hranici překročit, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 14, kterými se mění orientační rozdělení finančních prostředků stanovené v příloze.
3. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 10
Formy finanční podpory a spolufinancování
1. Komise program provádí v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012.
2. Finanční podpora poskytovaná v rámci programu na způsobilé akce uvedené v čl. 8 odst. 2 má podobu:
a)
grantů, nebo
b)
veřejných zakázek.
3. Nákup vybavení nesmí být jedinou složkou grantové dohody.
4. Míra spolufinancování u grantů udělovaných v rámci programu nesmí přesáhnout 75 % způsobilých nákladů. Ve výjimečných a řádně odůvodněných případech vymezených v ročních pracovních programech uvedených v článku 11 nepřekročí míra spolufinancování 90 % způsobilých nákladů.
5. Jsou-li způsobilé akce uvedené v čl. 8 odst. 2 organizovány společně s Komisí, ECB, Eurojustem, Europolem nebo Interpolem, rozdělí se příslušné výdaje mezi ně. Každý z nich hradí v každém případě cestovní výdaje a náklady na ubytování svých vlastních účastníků akcí.
Článek 11
Roční pracovní programy
Za účelem provádění programu přijme Komise roční pracovní programy.
Každý roční pracovní program provádí obecný cíl stanovený v článku 3 a specifický cíl stanovený v článku 4 stanovením:
a)
akcí, jež mají být uskutečněny v souladu s tímto obecným a specifickým cílem, včetně orientačního rozdělení finančních prostředků a způsobu provádění;
b)
u grantů: základních kritérií výběru a maximální možné míry spolufinancování.
Finanční prostředky přidělené na komunikační akce v rámci programu rovněž přispějí k pokrytí nákladů na institucionální komunikaci týkající se politických priorit Unie, pokud souvisejí s obecným cílem stanoveným v článku 3.
Článek 12
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření, která zajistí, aby byly při provádění akcí financovaných podle tohoto nařízení finanční zájmy Unie chráněny prevencí podvodů, korupce a jiného protiprávního jednání, účinnými kontrolami, a jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími správními a finančními sankcemi.
2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr mají pravomoc provádět kontrolu veškerých dokladů i kontrolu na místě u všech příjemců grantů, dodavatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) může provádět vyšetřování, včetně kontrol a inspekcí na místě, v souladu s ustanoveními a postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (15) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (16), s cílem zjistit, zda v souvislosti s grantovou dohodou, rozhodnutím o grantu nebo smlouvou financovanou v rámci programu nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, musí dohody o spolupráci se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi, smlouvy, grantové dohody a rozhodnutí o grantu vyplývající z provádění tohoto nařízení obsahovat ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Účetní dvůr a OLAF k provádění takových auditů a vyšetřování v souladu s jejich pravomocemi.
KAPITOLA III
SLEDOVÁNÍ, HODNOCENÍ A VÝKON PŘENESENÉ PRAVOMOCI
Článek 13
Sledování a hodnocení
1. Program provádí Komise ve spolupráci s členskými státy prostřednictvím pravidelných konzultací v různých fázích provádění programu ve výboru uvedeném v nařízení (ES) č. 1338/2001 s přihlédnutím k relevantním opatřením přijatým ostatními příslušnými subjekty, zejména ECB a Europolem.
2. Komise se snaží zajistit soulad a doplňkovost programu s ostatními relevantními programy a akcemi na úrovni Unie.
3. Komise poskytne Evropskému parlamentu a Radě každoročně informace o výsledcích programu. Zahrnuty musí být informace o souladu a doplňkovosti s ostatními příslušnými programy a akcemi na úrovni Unie. Komise trvale šíří výsledky akcí podporovaných na základě programu. Všechny zúčastněné země a další příjemci poskytnou Komisi veškeré údaje a informace, které jsou nezbytné ke sledování a hodnocení programu.
4. Komise provede vyhodnocení programu. Do 31. prosince 2017 předloží Komise nezávislou hodnotící zprávu v polovině období o dosahování cílů všech opatření (na úrovni výsledků a dopadů), o účinném a hospodárném využívání zdrojů a o přidané hodnotě pro Unii. Tato hodnotící zpráva je vypracována s cílem poskytnout informace pro rozhodnutí o zachování, změně nebo pozastavení příslušných opatření. Hodnocení se navíc zaměří na prostor ke zjednodušení, na vnitřní a vnější soudržnost, na trvající platnost všech cílů, jakož i na příspěvek opatření k naplňování priorit Unie v oblasti inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění. Hodnocení zohlední také výsledky hodnocení dlouhodobého dopadu předcházejících opatření.
5. Posouzení dlouhodobých dopadů a udržitelnosti účinků programu rovněž poskytne informace pro rozhodnutí o možném prodloužení, změně nebo pozastavení následného programu.
6. Do 31. prosince 2021 Komise kromě toho předloží Evropskému parlamentu a Radě závěrečnou hodnotící zprávu o dosažení cílů programu.
Článek 14
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 9 je svěřena Komisi na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 9 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 9 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitku nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Zrušení
Rozhodnutí 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES a 2006/850/ES se zrušují.
Finanční závazky související s akcemi prováděnými podle uvedených rozhodnutí se však až do splnění těchto povinností nadále řídí uvedenými rozhodnutími.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 331/2014,
11. märts 2014,
millega luuakse vahetus-, abi- ja koolitusprogramm euro kaitsmiseks võltsimise eest (programm „Perikles 2020”) ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsused 2001/923/EÜ, 2001/924/EÜ, 2006/75/EÜ, 2006/76/EÜ, 2006/849/EÜ ja 2006/850/EÜ
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 133,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Keskpanga arvamust (1),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Liit ja liikmesriigid on seadnud endale eesmärgiks kehtestada meetmed, mida on vaja euro kasutamiseks ühisrahana. Need meetmed hõlmavad euro kaitset võltsimise ning sellega seotud kelmuste ja pettuste eest, suurendades nii liidu majanduse mõjusust ja kindlustades riikide rahanduse jätkusuutlikkuse.
(2)
Nõukogu määrusega (EÜ) nr 1338/2001 (3) nähakse ette teabevahetus, koostöö ja vastastikune abistamine ning luuakse seeläbi euro kaitsmise ühtlustatud võrgustik. Kõnealuse määruse õigusmõju laiendati nõukogu määrusega (EÜ) nr 1339/2001 (4) nendele liikmesriikidele, kes ei ole eurot ühisrahana kasutusele võtnud, et tagada euro kaitse võrdne tase kogu liidus.
(3)
Meetmed, mille eesmärk on edendada teabe ja töötajate vahetamist, tehnilist ja teaduslikku abi ning eriotstarbelist koolitust, aitavad oluliselt kaitsta liidu ühisraha võltsimise ja sellega seotud kelmuste ja pettuste eest ning seega saavutada võrdselt kõrgetasemelise kaitse kogu liidus, näidates samal ajal liidu suutlikkust võidelda raske organiseeritud kuritegevuse vastu.
(4)
Euro võltsimise eest kaitsmise programm („Periklese programm”) aitab kaasa liidu kodanike teadlikkuse suurendamisele, parandades euro kaitset, eriti selle programmi raames toetatud meetmete tulemuste pideva levitamise kaudu.
(5)
Varasem toetus sellistele meetmetele nõukogu otsustega 2001/923/EÜ (5) ja 2001/924/EÜ, (6) mida on hiljem muudetud ja mille kehtivust on pikendatud nõukogu otsustega 2006/75/EÜ, (7) 2006/76/EÜ, (8) 2006/849/EÜ (9) ja 2006/850/EÜ, (10) on võimaldanud tõhustada liidu ja liikmesriikide tegevust euro kaitsmisel võltsimise eest. Periklese programmi eesmärgid nii aastateks 2002-2006 kui ka 2007-2013 saavutati edukalt.
(6)
Hinnates Periklese programmi mõju 2011. aastal sellest seisukohast, kas programmi tuleks jätkata, jõudis komisjon järeldusele, et Periklese programmi tuleks uuendada täiustatud eesmärkide ja metoodikaga.
(7)
Mõjuhinnangus soovitati euro võltsimise eest kaitsmisel jätkata ja edasi arendada meetmeid nii liidu kui ka liikmesriikide tasandil, võttes samas arvesse ka uusi katsumusi eelarve kokkuhoiu tingimustes. Uue programmi „Perikles 2020” raames võivad osalevate liikmesriikide esitatud ettepanekutesse olla kaasatud osalejad kolmandatest riikidest, kui nende osavõtt on euro kaitsmiseks oluline.
(8)
Tuleks tagada, et programm „Perikles 2020” oleks kooskõlas muude asjakohaste programmide ja meetmetega ning täiendaks neid. Programmi „Perikles 2020” kohaldamiseks peaks komisjon seoses euro kaitse hindamise vajadustega korraldama seetõttu kõik vajalikud konsultatsioonid peamiste asjaosalistega (eelkõige liikmesriikide määratud pädevad riigiasutused, Euroopa Keskpank ja Europol) määruses (EÜ) nr 1338/2001 osutatud komitee raames, eriti sellistes valdkondades nagu vahetused, abi ja koolitus.
(9)
Programmi „Perikles 2020” tuleks rakendada täielikult kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL, Euratom) nr 966/2012 (11). Kõnealuse määruse kohaselt ei tohi toetuse ainsaks eesmärgiks olla seadmete ostmine. Toetuse ülesanne on toetada rahaliselt meedet, mis on kavandatud selleks, et aidata saavutada liidu poliitika eesmärk.
(10)
Euro tähtsus ülemaailmse vääringuna nõuab sellele rahvusvahelisel tasandil piisavat kaitsetaset, mida on võimalik saavutada raha eraldamisega selliste seadmete ostmiseks, mida hakkavad kasutama kolmandate riikide asutused euro võltsimise juhtude uurimisel.
(11)
Sidusrühmade seas korraldatud Periklese programmi hindamine näitab selle programmi lisaväärtust tiheda koostöö näol liikmesriikide vahel ja kolmandate riikidega, aga ka vastastikust täiendavust riigi tasandil võetud meetmetega, mis tõi kaasa suurema tõhususe. Periklese programmi jätkamine liidu tasandil annab oodatavalt märkimisväärse panuse euro kaitse kõrge taseme säilitamisse ja edasiarendamisse seoses piiriülese koostöö, vahetuste ja abi intensiivsemaks muutmisega. Samal ajal saavutatakse üldine kokkuhoid tänu ühiselt korraldatud tegevusele ja hangetele võrreldes võimalike üksikute riikide algatustega.
(12)
Komisjon peaks esitama Euroopa Parlamendile ja nõukogule sõltumatu vahehindamise aruande programmi „Perikles 2020” rakendamise kohta ja lõpliku hindamisaruande programmi eesmärkide saavutamise kohta.
(13)
Käesolev määrus on vastavuses lisaväärtuse ja proportsionaalsuse põhimõtetega. Programm „Perikles 2020” peaks hõlbustama koostööd liikmesriikide vahel ning komisjoni ja liikmesriikide vahel, et kaitsta eurot võltsimise eest, minemata sealjuures vastuollu liikmesriikide kohustustega ning kasutades vahendeid tõhusamalt, kui seda saaks teha riigi tasandil. Liidu tasandi meetmed on vajalikud ja õigustatud, sest on ilmne, et nendega aidatakse liikmesriikidel ühiselt eurot kaitsta ja ergutatakse ühiste liidu struktuuride kasutamist, et suurendada koostööd ja teabevahetust pädevate asutuste vahel.
(14)
Programm „Perikles 2020” peaks kestma seitse aastat, et selle kestus langeks kokku mitmeaastase finantsraamistiku omaga, mis on kehtestatud nõukogu määrusega (EL, Euratom) nr 1311/2013 (12).
(15)
Selleks et tagada programmi „Perikles 2020” rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Komisjon peaks vastu võtma iga-aastased tööprogrammid, milles määratakse kindlaks prioriteedid, eelarve jaotus ja meetmetele antava toetuse hindamiskriteeriumid. Komisjon peaks arutama liikmesriikidega käesoleva määruse kohaldamist määruses (EÜ) nr 1338/2001 osutatud komitee raames. Nõuetekohaselt põhjendatud erandjuhud, mil kaasrahastamise suurendamine on vajalik selleks, et anda liikmesriikidele suurem majanduslik paindlikkus, mis võimaldaks neil euro kaitsmist ja turvamist käsitlevad projektid edukalt ellu viia ja lõpetada, peaksid olema osa iga-aastasest tööprogrammist.
(16)
Käesoleva määrusega kehtestatakse kogu programmi „Perikles 2020” kestuseks rahastamispakett, mis on iga-aastase eelarvemenetluse käigus Euroopa Parlamendile ja nõukogule peamiseks juhiseks 2. detsembri 2013. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe (Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel eelarvedistsipliini, eelarvealase koostöö ning usaldusväärse finantsjuhtimise kohta) (13) punkti 17 tähenduses.
(17)
Üksikasjaliku, kuid paindliku rakendusraamistiku võimaldamiseks peaks komisjonil olema kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, et muuta rahaliste vahendite soovituslikku jaotust. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(18)
Liidu finantshuvid peaksid olema kogu kulutsükli jooksul kaitstud proportsionaalsete meetmetega, mille hulka kuuluvad meetmed eeskirjade eiramise ärahoidmiseks, avastamiseks ja uurimiseks ning kaotatud, alusetult makstud või valesti kasutatud rahaliste vahendite tagasinõudmiseks ning asjakohasel juhul haldus- ja rahalised karistused.
(19)
Otsused 2001/923/EÜ, 2001/924/EÜ, 2006/75/EÜ, 2006/76/EÜ, 2006/849/EÜ ja 2006/850/EÜ tuleks tunnistada kehtetuks. Kõnealuste otsuste alusel võetud meetmetega seotud rahaliste kohustuste täitmiseks tuleks ette näha üleminekumeetmed.
(20)
On asjakohane kindlustada sujuv üleminek Periklese programmilt programmile „Perikles 2020” ning ühitada programmi „Perikles 2020” kestus määruse (EL, Euratom) nr 1311/2013 kestusega. Seetõttu tuleks programmi „Perikles 2020” kohaldada alates 1. jaanuarist 2014,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesoleva määrusega luuakse ajavahemikuks 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2020 mitmeaastane tegevusprogramm „Perikles 2020” („programm”), et edendada meetmeid, mille eesmärk on kaitsta ja turvata eurot võltsimise ja sellega seotud kelmuste ja pettuste eest.
Artikkel 2
Lisaväärtus
Programmiga julgustatakse aktiivselt kasvavat riikidevahelist koostööd, et kaitsta eurot nii liidus kui ka väljaspool seda ning koostöös liidu kaubanduspartneritega, pöörates tähelepanu ka nendele liikmesriikidele või kolmandatele riikidele, kus pädevate asutuste asjakohaste aruannete kohaselt on euro võltsingute tase kõige kõrgem. Selline koostöö aitab parandada euro kaitsmise tulemuslikkust parimate tavade, ühiste standardite ja ühise erikoolituse jagamise kaudu.
Artikkel 3
Üldeesmärk
Programmi üldeesmärk on tõkestada võltsimist ja sellega seotud kelmusi ja pettusi ning nende vastu võidelda, tugevdades seeläbi liidu majanduse konkurentsivõimet ja kindlustades riikide rahanduse jätkusuutlikkuse.
Artikkel 4
Erieesmärk
Programmi erieesmärk on kaitsta euro pangatähti ja münte võltsimise ja sellega seotud kelmuste ja pettuste eest, toetades ja täiendades liikmesriikide võetavaid meetmeid ning aidates liikmesriikide ja liidu pädevaid asutusi nende jõupingutustes arendada omavahel ja komisjoniga välja tihe ja regulaarne koostöö ning parimate tavade vahetus, kaasates sellesse vajaduse korral kolmandad riigid ja rahvusvahelised organisatsioonid.
Kõnealuse eesmärgi täitmist mõõdetakse muu hulgas finants-, tehniliste, õiguskaitse- ja õigusasutuste tegevuse tõhususega, mida hinnatakse avastatud võltsingute, suletud ebaseaduslike võltsimisvabrikute, kinnipeetud isikute ja määratud karistuste arvu alusel.
Artikkel 5
Toetuskõlblikud asutused
Programmi raames võivad toetust saada pädevad riigiasutused, nagu on määratletud määruse (EÜ) nr 1338/2001 artikli 2 punktis b.
Artikkel 6
Programmis osalemine
1. Osalevad riigid on liikmesriigid, kes on euro ühisrahana kasutusele võtnud.
2. Lõikes 1 osutatud liikmesriikide esitatud ettepanekutesse võivad olla kaasatud osalejad kolmandatest riikidest, kui see on oluline artiklis 3 osutatud üldeesmärgi ja artiklis 4 osutatud erieesmärkide täitmiseks.
Artikkel 7
Sihtrühmad ja ühismeetmed
1. Programmi sihtrühmad on järgmised:
a)
võltsimise tuvastamise ja võltsimisvastase võitlusega tegelevate asutuste töötajad, eelkõige politsei ja finantshaldusasutused, olenevalt nende konkreetsetest ülesannetest riigi tasandil;
b)
luuretöötajad;
c)
riikide keskpankade, mündivalukodade, kommertspankade ja muude finantsvahendajate esindajad, eelkõige seoses finantseerimisasutuste kohustustega;
d)
kõnealusele valdkonnale spetsialiseerunud kohtuametnikud, juristid ning kohtunikud ja prokurörid;
e)
muude asjaomaste spetsialistide rühmad, nagu kaubandus- ja tööstuskojad või muud samalaadsed struktuurid, mis puutuvad kokku väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjatega, jaeettevõtjatega ja sularahaveo ettevõtjatega.
2. Programmi meetmeid võivad ühiselt võtta komisjon ja teised partnerid, kellel on vastavad eksperditeadmised, näiteks
a)
riikide keskpangad ja Euroopa Keskpank (EKP);
b)
riiklikud analüüsikeskused ja riiklikud mündianalüüsikeskused;
c)
Euroopa Tehnika- ja Teaduskeskus (ETTK) ja mündivalukojad;
d)
Europol, Eurojust ja Interpol;
e)
20. aprillil 1929 Genfis alla kirjutatud rahvusvahelise rahavõltsimise vastu võitlemise konventsiooni (14) artiklis 12 sätestatud riiklikud võltsingute vastu võitlemise keskasutused ja muud asutused, mis on spetsialiseerunud võltsingute tõkestamisele, tuvastamisele ja nende vastu võitlemisele;
f)
asjaomased eriasutused, mis tegelevad näiteks paljundamis- ja sertifitseerimistehnoloogiaga, trükikojad ja graveerijad;
g)
muud kui punktides a-f osutatud erialateadmisi pakkuvad asutused, sealhulgas asjakohasel juhul kolmandatest riikidest ning eelkõige ühinevatest riikidest ja kandidaatriikidest pärit asutused, ning
h)
eraõiguslikud isikud, kellel on tõendatud tehnilised teadmised pangatähtede ja müntide võltsingute tuvastamise valdkonnas, ning sellele spetsialiseerunud töörühmad.
Artikkel 8
Rahastamiskõlblikud meetmed
1. Programmis võetakse arvesse võltsimisvastase võitluse riikide- ja valdkondadeülest laadi ning sellega edendatakse parimaid tavasid, mis on kohandatud iga liikmesriigi riigisisesele eripärale.
2. Programmi raames antakse artiklis 11 osutatud iga-aastastes tööprogrammides kehtestatud tingimustel rahalist toetust järgmistele meetmetele:
a)
teabevahetus ja teabe levitamine, eelkõige õpitubade, kohtumiste ja seminaride, sh koolituste korraldamise kaudu, pädevate riigiasutuste töötajatele praktikakohtade võimaldamise ja personalivahetuste ning muude samalaadsete meetmete kaudu. Teabevahetus on suunatud muu hulgas järgmistele aspektidele:
-
võltsimise majandusliku ja rahandusliku mõju seire ja analüüsi metoodika;
-
andmebaaside ja varajase hoiatamise süsteemide töö;
-
arvutipõhiste tuvastusseadmete kasutamine;
-
päringu- ja uurimismeetodid;
-
teadusabi, eelkõige teadusandmebaasid ja tehnoloogia seire ning uute suundumuste jälgimine;
-
euro kaitsmine väljaspool liitu;
-
teadusuuringud;
-
tööalaste eriteadmiste jagamine;
b)
programmi raames vajalikuks osutuv tehniline, teadus- ja operatiivabi, sealhulgas eelkõige seoses järgmisega:
-
mis tahes asjakohane meede, millega koostatakse liidu tasandil õppevahendeid, nagu liidu õigusaktide käsiraamat, infobülletäänid, praktilised käsiraamatud, sõnastikud ja leksikonid, andmebaasid eelkõige teadusabi ja tehnoloogia seire valdkonnas või arvutituge pakkuvad rakendused, nagu tarkvara;
-
asjaomased valdkondade- ja riikidevahelise mõõtmega uuringud;
-
tehnilise toe vahendite ja meetodite väljatöötamine, et hõlbustada tuvastamismeetmeid liidu tasandil;
-
rahaline toetus koostööle tegevuses, kuhu on kaasatud vähemalt kaks riiki, kui sellist toetust ei anta Euroopa institutsioonide või organite muude programmide raames;
c)
kooskõlas artikli 10 lõikega 3 toetused selliste seadmete ostu rahastamiseks, mida võltsimisvastasele tegevusele spetsialiseerunud asutused hakkavad kasutama euro kaitsmisel võltsimise eest.
II PEATÜKK
FINANTSRAAMISTIK
Artikkel 9
Rahastamispakett
1. Programmi rakendamise rahastamispakett ajavahemikul 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2020 on 7 344 000 eurot (jooksevhindades).
2. Programmi rahastamispaketi piires eraldatakse summad artikli 8 lõikes 2 loetletud rahastamiskõlblikele meetmetele vastavalt lisas sätestatud rahaliste vahendite soovituslikule jaotusele.
Komisjon ei kaldu nimetatud rahaliste vahendite soovituslikust jaotusest kõrvale üle 10 %. Kui kõnealuse piirmäära ületamine osutub vajalikuks, on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 14 vastu delegeeritud õigusakte, et muuta lisas sätestatud rahaliste vahendite soovituslikku jaotust.
3. Euroopa Parlament ja nõukogu kinnitavad iga-aastased assigneeringud mitmeaastase finantsraamistiku piires.
Artikkel 10
Rahalise toetuse ja kaasrahastamise liigid
1. Komisjon rakendab programmi kooskõlas määrusega (EL, Euratom) nr 966/2012.
2. Programmi raames antakse rahalist toetust artikli 8 lõikes 2 sätestatud meetmetele järgmisel kujul:
a)
toetused või
b)
avalikud hanked.
3. Seadmete ost ei või olla toetuslepingu ainus komponent.
4. Programmi raames antud toetuste kaasrahastamise määr ei ületa 75 % rahastamiskõlblikest kuludest. Nõuetekohaselt põhjendatud erandjuhtudel, mis on määratud artiklis 11 osutatud iga-aastastes tööprogrammides, ei ületa kaasrahastamise määr 90 % rahastamiskõlblikest kuludest.
5. Kui artikli 8 lõikes 2 loetletud rahastamiskõlblikke meetmeid võtavad komisjon ning Euroopa Keskpank, Eurojust, Europol või Interpol ühiselt, jagatakse tekkinud kulud nende vahel. Igal juhul kannab igaüks oma külalisesinejate reisi- ja majutuskulud.
Artikkel 11
Iga-aastased tööprogrammid
Programmi rakendamiseks võtab komisjon vastu iga-aastased tööprogrammid.
Iga-aastase tööprogrammiga viiakse ellu artiklis 3 sätestatud üldeesmärk ning artiklis 4 sätestatud erieesmärgid, määrates kindlaks järgmised aspektid:
a)
võetavad meetmed kooskõlas üld- ja erieesmärkidega, sh rahaliste vahendite soovituslik jaotus ja rakendusmeetod;
b)
toetuste puhul peamised valikukriteeriumid ja kaasrahastamise võimalik ülemmäär.
Programmi raames teavitusmeetmetele eraldatud rahalised vahendid aitavad katta ka liidu poliitiliste prioriteetide tutvustamist, niivõrd kui need seonduvad artiklis 3 sätestatud üldeesmärgiga.
Artikkel 12
Liidu finantshuvide kaitse
1. Komisjon võtab asjakohased meetmed, mis tagavad, et käesoleva määruse alusel rahastatavate meetmete rakendamisel kohaldatakse liidu finantshuvide kaitseks kelmuste, pettuste, korruptsiooni ja muu ebaseadusliku tegevuse eest tõkestavaid meetmeid ja tõhusaid kontrolle ning eeskirjade eiramise avastamise korral nõutakse alusetult makstud summad tagasi ning määratakse asjakohasel juhul tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad haldus- ja rahalised karistused.
2. Komisjonil või tema esindajatel ja Euroopa Kontrollikojal on õigus auditeerida nii dokumentide põhjal kui ka kohapeal kõiki programmi raames liidu rahalisi vahendeid saanud toetusesaajaid, töövõtjaid ja alltöövõtjaid.
3. Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF) võib korraldada juurdlusi, sealhulgas kohapealseid kontrolle ja inspekteerimisi, vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 883/2013 (15) ning nõukogu määruse (Euratom, EÜ) nr 2185/96 (16) sätetele ja neis määrustes sätestatud korras, et teha kindlaks, kas programmi alusel rahastatava toetuslepingu, toetuse andmise otsuse või lepinguga seoses on esinenud kelmust, pettust, korruptsiooni või muud liidu finantshuve kahjustavat ebaseaduslikku tegevust.
4. Ilma et see piiraks lõigete 1, 2 ja 3 kohaldamist, peavad kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega sõlmitud koostöölepingud, lepingud, toetuslepingud ja toetuse määramise otsused, mis tulenevad käesoleva määruse rakendamisest, sisaldama sätteid, millega antakse komisjonile, kontrollikojale ja OLAFile sõnaselgelt õigus korraldada kõnealust auditeerimist ja juurdlusi vastavalt oma pädevusele.
III PEATÜKK
SEIRE, HINDAMINE JA VOLITUSTE DELEGEERIMINE
Artikkel 13
Seire ja hindamine
1. Komisjon rakendab programmi koostöös liikmesriikidega, korraldades programmi rakendamise eri etappidel korrapäraseid konsultatsioone määruses (EÜ) nr 1338/2001 osutatud komitee raames, võttes arvesse muude pädevate üksuste, eelkõige EKP ja Europoli võetud asjakohaseid meetmeid.
2. Komisjon püüab tagada programmi ning muude asjakohaste programmide ja meetmete järjepidevuse ning nende vastastikuse täiendavuse liidu tasandil.
3. Komisjon teavitab igal aastal Euroopa Parlamenti ja nõukogu programmi tulemustest. Lisatakse teave, mis käsitleb programmi järjepidevust ja vastastikust täiendavust muude asjakohaste programmide ja meetmetega liidu tasandil. Komisjon levitab pidevalt teavet programmi raames toetatud meetmete tulemuste kohta. Kõik osalevad riigid ja muud toetusesaajad annavad komisjonile kõik programmi seire ja hindamise seisukohast vajalikud andmed ja teabe.
4. Komisjon hindab programmi. 31. detsembriks 2017 esitab komisjon sõltumatu vahehindamise aruande, milles käsitletakse kõikide meetmete eesmärkide saavutamist (tulemuste ja mõju tasandil), vahendite tõhusat ja kulutasuvat kasutamist ja selle lisaväärtust liidu jaoks. Hindamisaruanne koostatakse selleks, et aidata teha otsus meetmete uuendamise, muutmise või peatamise kohta. Hindamisel käsitletakse ka lihtsustamise võimalusi, selle sisemist ja välist ühtsust, kõikide eesmärkide jätkuvat asjakohasust ning meetmete panust aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvuga seotud liidu prioriteetide saavutamisse. Komisjon võtab arvesse varasemate meetmete pikaajalise mõju hindamise tulemusi.
5. Programmi pikaajalist mõju ning mõju kestvust hinnatakse ka selleks, et aidata teha otsus järgmise programmi võimaliku uuendamise, muutmise või peatamise kohta.
6. Lisaks sellele esitab komisjon 31. detsembriks 2021 Euroopa Parlamendile ja nõukogule lõpliku hindamisaruande programmi eesmärkide saavutamise kohta.
Artikkel 14
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2. Artiklis 9 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile ajavahemikuks 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2020.
3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklis 9 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5. Artikli 9 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
IV PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 15
Kehtetuks tunnistamine
Otsused 2001/923/EÜ, 2001/924/EÜ, 2006/75/EÜ, 2006/76/EÜ, 2006/849/EÜ ja 2006/850/EÜ tunnistatakse kehtetuks.
Sellegipoolest reguleerivad kõnealused otsused jätkuvalt neid rahalisi kohustusi, mis on seotud kõnealuste otsuste raames võetavate meetmetega, kuni nende kohustuste täitmiseni.
Artikkel 16
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja liikmesriikides vahetult kohaldatav kooskõlas aluslepingutega.
Strasbourg, 11. märts 2014