NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 404/2014
ze dne 17. února 2014,
kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011, pokud jde o sledování emisí CO2 z nových lehkých užitkových vozidel, jejichž typ byl schválen v rámci vícestupňového schvalování
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nová lehká užitková vozidla v rámci integrovaného přístupu Unie ke snižování emisí CO2 z lehkých vozidel (1), a zejména na čl. 8 odst. 9 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V příloze XII nařízení Komise (ES) č. 692/2008 (2) jsou stanoveny nové metody stanovení emisí CO2 a spotřeby paliva pro vozidla N1, která prošla postupem vícestupňového schválení typu (dále jen „vozidla vyráběná ve více fázích“). Tato nová metoda se bude používat od 1. ledna 2014, ale dobrovolně se může používat již od 1. ledna 2013.
(2)
Bod 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 stanoví, že specifické emise CO2 dokončených vozidel jsou připsány výrobci základního vozidla. Proto je třeba, aby se dokončená vozidla vyráběná ve více fázích v rámci sledování rozlišovala a aby bylo možné identifikovat výrobce základního vozidla. Rovněž je zapotřebí podle metodiky uvedené v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 vymezit určité údaje, které se vztahují k základnímu vozidlu.
(3)
Výrobci základních vozidel mají v souladu s čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011 právo ověřovat údaje o vozidlech vyráběných ve více fázích, na jejichž základě jim byl vypočítán cíl pro specifické emise CO2. Proto je vhodné stanovit příslušné údaje parametrů a zajistit, aby takové ověření mohlo být účinně provedeno.
(4)
Metodika stanovená v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 se uplatní na nedokončená nebo dokončená vozidla. Pokud se však dokončené vozidlo před první registrací dále upravuje, mělo by být upřesněno, že při výpočtu cíle pro specifické emise jsou sledovány a vzaty v úvahu hmotnost vozidla v provozním stavu a emise CO2 pro úplné vozidlo, které se používá jako vozidlo základní.
(5)
Je nezbytné dále upřesnit údaje, které by měly být poskytovány, s cílem zajistit, aby emise CO2 vozidel vyráběných ve více fázích mohly být adekvátně a účinně sledovány a ověřovány.
(6)
Vozidlo je identifikováno identifikačním číslem vozidla (dále jen „VIN“), tedy alfanumerickým kódem přiděleným vozidlu výrobcem v souladu s nařízením Komise (EU) č. 19/2011 (3). Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (4) v oddíle 4 přílohy XVII stanoví jako základní pravidlo, že identifikační číslo základního vozidla musí být zachováno ve všech dalších stupních procesu schvalování typu, aby se zajistila sledovatelnost procesu. Prostřednictvím VIN by proto mělo být možné propojit dokončené vozidlo s vozidlem základním s cílem určit výrobce základního vozidla, který je odpovědný za emise CO2. Kromě toho by VIN mělo umožnit výrobci základního vozidla ověřit příslušné údaje týkající se základního vozidla. Poněvadž neexistují žádné jiné parametry, které mohou poskytnout tento druh propojení, je vhodné požadovat, aby členské státy sledovaly čísla VIN nově registrovaných vozidel N1 a podávaly o nich zprávu Komisi prostřednictvím systému shromažďování údajů Evropské agentury pro životní prostředí (EEA).
(7)
Za účelem výpočtu cílů pro specifické emise, pokud jde o vozidla vyráběná ve více fázích, je třeba v souladu s bodem 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 posoudit standardní přidanou hmotnost stanovenou podle bodu 5.3 přílohy XII nařízení (ES) č. 692/2008. To bude vyžadovat sledování a hlášení hmotnosti v provozním stavu základního vozidla a technicky přípustné maximální hmotnosti naloženého vozidla, prostřednictvím čehož může být stanovena standardní přidaná hmotnost, nebo případně sledování a hlášení vlastní standardní přidané hmotnosti. Kromě toho, aby bylo možné určit, zda vozidlo vyrobené ve více fázích spadá do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 510/2011, je nezbytné ověřit, že referenční hmotnost dokončeného vozidla nepřekročí limity uvedené v čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení.
(8)
Jestliže členské státy nejsou schopny poskytnout všechny parametry požadované podle přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 kvůli koncepci svého systému pro registraci údajů týkajících se nových lehkých užitkových vozidel, mohou být tyto parametry poskytnuty dotyčnými výrobci v oznámení uvedeném v čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011.
(9)
Ze stejného důvodu mohou výrobci podle prováděcího nařízení Komise (EU) č. 293/2012 (5) poskytnout Komisi a Evropské agentuře pro životní prostředí čísla VIN, která přidělili vozidlům prodaným v předchozím kalendářním roce nebo vozidlům, kterým byla v uvedeném roce poskytnuta záruka.
(10)
Po registraci vozidla s cílem jeho uvedení do provozu na pozemních komunikacích, může být číslo VIN propojeno se soubory údajů, které umožňují identifikaci vlastníka vozidla. VIN však samo o sobě není nositelem osobních údajů a zpracování údajů pro účely nařízení (EU) č. 510/2011 nevyžaduje přístup k jakýmkoli propojeným osobním údajům nebo jejich zpracování. Sledování a hlášení čísel VIN není proto považováno za zpracování osobních údajů spadající do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) ani nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7). Uznává se však, že čísla VIN mohou být považována za citlivé údaje, mimo jiné s ohledem na prevenci krádeží vozidel, a proto je vhodné zajistit, aby čísla VIN oznámená Komisi a EHP nebyla zveřejňována.
(11)
Porovnáním čísel VIN ohlášených členskými státy s údaji poskytnutými výrobci by Komise, za podpory EHP, měla určit dotyčné výrobce a vozidla a připravit předběžný datový soubor v souladu s článkem 10b prováděcího nařízení (EU) č. 293/2012.
(12)
S cílem zajistit úplný soulad požadavků na sledování podle nařízení (EU) č. 510/2011 s požadavky uplatňovanými na osobní automobily podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (8) je vhodné přizpůsobit požadavky uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 510/2011 týkající se poskytování souhrnných údajů a metodiky pro stanovení údajů o sledování emisí CO2 pro lehká užitková vozidla.
(13)
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2014.
KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) nr 404/2014,
17. veebruar 2014,
millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 510/2011 II lisa seoses selliste väikeste tarbesõidukite CO2-heite seirega, mis on saanud tüübikinnituse mitmeastmelise protsessi käigus
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2011. aasta määrust (EL) nr 510/2011, millega kehtestatakse uute väikeste tarbesõidukite heitenormid, lähtudes väikesõidukite CO2-heite vähendamist käsitlevast liidu terviklikust lähenemisviisist, (1) eriti selle artikli 8 lõike 9 teist lõiku,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni määruse (EÜ) nr 692/2008 (2) XII lisas sätestatakse uus meetod selliste N1-kategooria sõidukite CO2-heite ja kütusekulu määramiseks, mis on saanud tüübikinnituse mitmeastmelise protsessi käigus (edaspidi „mitmeastmelise tüübikinnitusega sõidukid”). Seda uut meetodit kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014, kuid vabatahtlikult võis seda hakata kohaldama juba alates 1. jaanuarist 2013.
(2)
Määruse (EL) nr 510/2011 II lisa B osa punktiga 7 on ette nähtud, et komplekteeritud sõidukite puhul eraldatakse sõiduki CO2 eriheide baassõiduki tootjale. Selleks peab olema võimalik komplekteeritud sõidukit seireprotsessi käigus tuvastada ning baassõiduki tootja identifitseerida. See nõuab ka baassõiduki kohta teatavaid andmeid, mis määratakse kindlaks määruse (EÜ) nr 692/2008 XII lisas sätestatud metoodikaga.
(3)
Määruse (EL) nr 510/2011 artikli 8 lõike 5 kohaselt on baassõiduki tootjal õigus kontrollida mitmeastmelise tüübikinnitusega sõidukiga seotud andmeid lähtudes sellest, mille põhjal on arvutatud nende CO2 eriheite sihttasemed. Seepärast on kõnealuse kontrollimise tõhususe tagamiseks asjakohane ette näha asjaomased andmeparameetrid.
(4)
Määruse (EÜ) nr 692/2008 XII lisas sätestatud metoodikat kohaldatakse mittekomplektsete ja komplekteeritud sõidukite suhtes. Kui aga komplektset sõidukit enne esmakordset registreerimist veel muudetakse, tuleks täpsustada, et kontrollida ja eriheite sihttaseme arvutamisel arvesse võtta tuleks baassõidukina kasutatava komplektse sõiduki töökorras sõiduki massi ja CO2-heidet.
(5)
Täiendavalt on vaja täpsustada andmed, mida tuleks esitada, et tagada mitmeastmelise tüübikinnitusega sõidukite CO2-heite asjakohane ja tõhus seire ja kontrollimine.
(6)
Sõiduki identifitseerimiseks kasutatakse valmistajatehase tähist (edaspidi „VIN-kood”), st tähtnumbrilist koodi, mille määrab sõidukile tootja kooskõlas komisjoni määrusega (EL) nr 19/2011 (3). Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/46/EÜ (4) XVII lisa punktiga 4 on ette nähtud, et põhireeglina säilitatakse baassõiduki valmistajatehase tähis tüübikinnitusmenetluse kõikidel edasistel etappidel menetluse jälgitavuse tagamise eesmärgil. VIN-koodi abil peaks seega olema võimalik siduda komplekteeritud sõiduk baassõidukiga ja seega kindlaks määrata CO2-heite eest vastutav baassõiduki tootja. Lisaks peaks VIN-kood võimaldama baassõiduki tootjal kontrollida baassõidukiga seotud asjakohaseid andmeid. Kuna puuduvad muud parameetrid, mille abil võiks sellist seost luua, on asjakohane nõuda, et liikmesriigid kontrolliksid äsjaregistreeritud N1-kategooria sõidukite VIN-koode ja esitaksid need komisjonile Euroopa Keskkonnaameti (EEA) andmekogumissüsteemi vahendusel.
(7)
Mitmeastmelise tüübikinnitusega sõidukite eriheite sihttasemete väljaarvutamiseks tuleb vastavalt määruse (EL) nr 510/2011 II lisa B osa punktile 7 võtta arvesse määruse (EÜ) nr 692/2008 XII lisa punkti 5.3 kohaselt kindlaks määratud lisatud massi vaikeväärtus. Selleks on vaja kontrollida ja esitada andmed töökorras baassõiduki massi ja sama sõiduki suurima tehniliselt lubatud täismassi kohta, mille kaudu saab kindlaks teha lisatud massi vaikeväärtuse, või lisatud massi vaikeväärtuse enda kohta. Selleks et määrata kindlaks, kas mitmeastmelise tüübikinnitusega sõiduk kuulub määruse (EL) nr 510/2011 reguleerimisalasse, tuleb kontrollida, ega komplekteeritud sõiduki tuletatud mass ei ületa piire, millele on osutatud kõnealuse määruse artikli 2 lõikes 1.
(8)
Kui liikmesriikidel ei ole võimalik kõiki määruse (EL) nr 510/2011 II lisa kohaselt vajalikke parameetreid esitada oma uute väikeste tarbesõidukite registreerimise süsteemi ülesehitusest tulenevalt, võivad kõnealuseid parameetreid esitada asjaomased tootjad, teavitades komisjoni nendest kooskõlas määruse (EL) nr 510/2011 artikli 8 lõikega 5.
(9)
Samal põhjusel võivad tootjad vastavalt komisjoni rakendusmäärusele (EL) nr 293/2012 (5) esitada komisjonile ja EEA-le VIN-koodid, mis on määratud eelmisel kalendriaastal müüdud sõidukitele või sõidukitele, millele anti kõnealusel aastal garantii.
(10)
VIN-koodid võib pärast sõidukile registreerimisega maanteeliikluse loa andmist siduda andmekogumitega, mis võimaldavad kindlaks teha sõiduki omaniku. VIN-kood iseenesest ei ole siiski isikuandmete kandja ning andmete töötlemine määruse (EL) nr 510/2011 tähenduses ei nõua juurdepääsu mis tahes seotud isikuandmetele ega nende töötlemist. Seega ei käsitata VIN-koodide kontrollimist ja esitamist isikuandmete töötlemisena, mis kuuluks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 95/46/EÜ (6) või Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 45/2001 (7) reguleerimisalasse. Siiski tunnistatakse, et VIN-koode võib käsitada tundlike andmetena, muu hulgas seoses sõiduki vargusevastase kaitsega, ning seepärast on asjakohane tagada, et komisjonile ja EEA-le esitatud VIN-koode ei avalikustata.
(11)
Liikmesriikide ja tootjate esitatud VIN-koode kokku viies peaks komisjon EEA toel kindlaks tegema ajaomased tootjad ja sõidukid ning valmistama ette esialgse andmekogumi kooskõlas rakendusmääruse (EL) nr 293/2012 artikliga 10b.
(12)
Selleks et tagada määruses (EL) nr 510/2011 sätestatud seirenõuete täielik kooskõla sõiduautodele kohaldatavate nõuetega, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EÜ) nr 443/2009, (8) on asjakohane kohandada määruse (EL) nr 510/2011 II lisa kohaseid nõudeid koondandmete esitamise ja uute väikeste tarbesõidukite CO2-heite seireandmete kindlaksmääramise metoodika kohta.
(13)
Seepärast tuleks määruse (EL) nr 510/2011 II lisa vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EL) nr 510/2011 II lisa muudetakse vastavalt käesoleva määruse lisale.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 17. veebruar 2014