ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. října 2014,
kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje na období 2015-2019 seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku
(oznámeno pod číslem C(2014) 7809)
(Text s významem pro EHP)
(2014/746/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na čl. 10a odst. 13 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2003/87/ES stanoví, že základním způsobem přidělování povolenek na emise skleníkových plynů provozovatelům zařízení v systému Unie pro obchodování s emisemi (EU ETS) by počínaje rokem 2013 měla být dražba. Způsobilým provozovatelům se však v období 2013-2020 nadále přidělují bezplatné povolenky podle pravidel stanovených směrnicí 2003/87/ES a rozhodnutím Komise 2011/278/EU (2).
(2)
Skutečnost, že neexistuje ambiciózní mezinárodní dohoda o změně klimatu, jejímž cílem by bylo nastavit horní hranici globálního oteplení na 2 °C, by mohla ohrozit příznivé dopady opatření realizovaných Unií. Důsledkem absence mezinárodního závazku by mohl být nárůst emisí skleníkových plynů v třetích zemích, jejichž průmyslová odvětví nejsou vázána srovnatelnými uhlíkovými omezeními (tzv. „únik uhlíku“). V zájmu omezení rizika úniku uhlíku směrnice 2003/87/ES stanoví, že v závislosti na výsledcích mezinárodních jednání Komise sestaví seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (dále jen „seznam odvětví a pododvětví“). Těmto odvětvím a pododvětvím by měly být přiděleny bezplatné povolenky na 100 % množství určeného podle směrnice 2003/87/ES a rozhodnutí 2011/278/EU, s přihlédnutím k opravnému koeficientu platnému pro všechna odvětví a uvedenému v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES a stanovenému v příloze II rozhodnutí Komise 2013/448/EU (3).
(3)
V této souvislosti Komise analyzovala, do jaké míry se třetí země, které mají rozhodující podíl na celosvětové produkci odvětví a pododvětví zařazených na seznam odvětví, u nichž se předpokládá únik uhlíku, pevně zavázaly snížit v příslušných odvětvích emise skleníkových plynů, a zda jsou jejich závazky srovnatelné se závazky Unie a plněny ve stejném časovém rámci. Kromě toho se také posuzovalo, do jaké míry je výkonnost zařízení v těchto zemích srovnatelná s výkonností zařízení v Unii. Komise dospěla k závěru, že závazky ke snížení emisí skleníkových plynů nejsou dostatečně srovnatelné, a srovnatelnost uhlíkové výkonnosti je tak irelevantní.
(4)
První seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, byl sestaven v roce 2009 pro roky 2013 a 2014 v rámci rozhodnutí Komise 2010/2/EU (4).
(5)
Posouzení by se mělo zakládat na určitém počtu kvalitativních a kvantitativních kritérií a na údajích z posledních tří let. V tomto smyslu použila Komise údaje z let 2009, 2010 a 2011, neboť za rok 2012 byly k dispozici údaje jen k některým parametrům.
(6)
Při sestavování seznamu odvětví a pododvětví Komise posuzovala riziko úniku uhlíku v odvětvích a pododvětvích podle klasifikace NACE-4, statistické klasifikace ekonomických činností v rámci Evropské unie podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 (5). V rámci klasifikace NACE-4 jsou odvětví přesně definovaná a jsou k dispozici optimální údaje. Každému odvětví je přiřazen čtyřmístný číselný kód a každému pododvětví šestimístný kód CPA nebo osmimístný kód Prodcom, tedy kód podle klasifikace zboží používané pro statistické účely v odvětví průmyslové produkce v Unii, která vychází přímo z klasifikace NACE.
(7)
Jednotlivá odvětví byla nejdříve posouzena na základě kvantitativních kritérií uvedených v čl. 10a odst. 15 a 16 směrnice 2003/87/ES. Pro aplikaci těchto kvantitativních kritérií musela Komise určit součet přímých a nepřímých dodatečných nákladů spojených s uplatňováním směrnice 2003/87/ES.
(8)
Přímé dodatečné náklady spojené s množstvím povolenek, které by dané odvětví muselo koupit, kdyby nebylo považované za odvětví se značným rizikem úniku uhlíku, byly vypočteny na základě údajů o přímých emisích CO2 za jednotlivá odvětví. Tyto údaje pro výpočet přímých nákladů jednotlivých odvětví byly převzaty z protokolu transakcí Evropské unie (EUTL), jenž se považuje za nejpřesnější a nejtransparentnější zdroj dat o emisích CO2 na úrovni zařízení. V databázi EUTL však nejsou k dispozici data pro odvětví a skleníkové plyny, na něž se systém EU ETS vztahuje až od 1. ledna 2013. Komise proto v daných případech použila údaje o přímých emisích CO2, které poskytly členské státy v rámci vnitrostátních prováděcích opatření podle rozhodnutí 2011/278/EU.
(9)
Pro účely stanovení nepřímých dodatečných nákladů Komise shromáždila data o spotřebě elektrické energie podle odvětví poskytnutá členskými státy a ujistila se, že spotřeba elektřiny nebyla pod různými kódy NACE započítaná dvakrát. K určení objemu emisí spojených s výrobou elektřiny spotřebované v různých odvětvích Komise pro účely seznamu odvětví a pododvětví v rozhodnutí 2010/2/EU použila faktor průměrných emisí odvozený z celkové skladby pohonných hmot pro výrobu elektřiny, který, jak usoudila, vycházel z nejpřesnějších údajů. Tentýž faktor průměrných emisí byl použit i v posudcích, na nichž se zakládá toto rozhodnutí.
(10)
Kromě toho, aby Komise mohla určit přímé a nepřímé dodatečné náklady, musela provést odhad průměrné ceny uhlíku. Při posuzování pro účely sestavení seznamu odvětví a pododvětví byla použita předpokládaná cena uhlíku 30 EUR za tunu ekvivalentu CO2. V době platnosti rozhodnutí 2010/2/EU se předpokládaná cena uhlíku použitá v posudcích značně lišila od ceny skutečné, která byla výrazně nižší. Komise ovšem ve svém sdělení nazvaném „Rámec politiky v oblasti klimatu a energetiky na období 2020-2030“ (6) navrhla bezpodmínečně snížit emise skleníkových plynů do roku 2030 o 40 % oproti stavu v roce 1990 a nastavit tomu odpovídající cíl pro energii z obnovitelných zdrojů. Navrhla také vytvořit v systému EU ETS rezervu pro zachování stability trhu. Vzhledem k těmto okolnostem se proto předpokládá, že cena uhlíku se bude v budoucnu více řídit snižováním emisí ve střednědobém a dlouhodobém horizontu. Používat při posuzování pro účely tohoto rozhodnutí i nadále předpokládanou cenu uhlíku na úrovni 30 EUR za ekvivalent tuny CO2 se proto jeví jako odůvodněné.
(11)
Přímé a nepřímé dodatečné náklady by se měly počítat jako podíl hrubé přidané hodnoty. K odhadu hrubé přidané hodnoty u jednotlivých odvětví byla použita data ze strukturální statistiky podnikání Eurostatu.
(12)
Dále Komise posoudila intenzitu obchodu jednotlivých odvětví a pododvětví na základě dat získaných z databáze Eurostatu Comext.
(13)
Celkem posoudila Komise 245 průmyslových odvětví a 24 pododvětví zařazených do oddílů „Těžba a dobývání“ a „Zpracovatelský průmysl“ klasifikace NACE. Odvětví a pododvětví uvedená v bodě 1 přílohy tohoto rozhodnutí splňují kritéria podle čl. 10a odst. 15 a 16 směrnice 2003/87/ES a měla by být považována za odvětví a pododvětví, jimž hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(14)
Řada odvětví, u nichž se na základě kvantitativních kritérií stanovených v čl. 10a odst. 15 a 16 nemělo za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, byla posouzena z hlediska kvalitativních kritérií podle čl. 10a odst. 17 směrnice 2003/87/ES. Z kvalitativního hlediska byla posouzena odvětví, jež splňovala kvalitativní kritéria při sestavování předchozího seznamu, odvětví považovaná za mezní případy a odvětví, u nichž si posouzení vyžádali zástupci průmyslových podniků.
(15)
V případě odvětví „Konečná úprava textilií“ (kód NACE 1330), „Výroba pálených zdicích materiálů, tašek, dlaždic a podobných výrobků“ (kód NACE 2332), „Výroba sádrových výrobků pro stavební účely“ (kód NACE 2362), „Odlévání železa“ (kód NACE 2451) a „Odlévání lehkých kovů“ (kód NACE 2453) byla aktualizována kvalitativní posouzení provedená v rámci sestavování předchozího seznamu odvětví a pododvětví platného pro roky 2013 a 2014. Bylo přitom zjištěno, že skutečnosti, které byly důvodem pro zařazení těchto odvětví na seznam odvětví a pododvětví, stále platí. Proto by tato odvětví a pododvětví měla být považována za odvětví a pododvětví, u nichž hrozí značné riziko úniku uhlíku, i v období 2015-2019.
(16)
Bylo provedeno kvalitativní posouzení odvětví „Výroba sladu“ (kód NACE 1106), neboť představuje mezní případ ve vztahu k čl. 10a odst. 16 písm. b) směrnice 2003/87/ES. S ohledem na zvýšené náklady plynoucí z provádění směrnice 2003/87/ES prokázalo posouzení vysokou intenzitu obchodu a významný propad ziskovosti tohoto odvětví v Unii. Nízké ziskové marže omezují investiční možnosti zařízení a jejich schopnost snižovat emise. Na základě kombinovaného dopadu těchto faktorů by mělo být odvětví považováno za odvětví, u nějž se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(17)
Odvětví uvedená v bodě 2 přílohy by měla být považována za odvětví, u nichž na základě kvalitativních kritérií hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(18)
Jelikož seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, který má tvořit přílohu tohoto rozhodnutí, má platit pro období 2015-2019, mělo by se toto rozhodnutí použít od 1. ledna 2015.
(19)
Z důvodu právní jistoty a přehlednosti by rozhodnutí 2010/2/EU mělo být s účinností od 1. ledna 2015 zrušeno.
(20)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Má se za to, že odvětvím a pododvětvím uvedeným v příloze hrozí značné riziko úniku uhlíku.
Článek 2
Rozhodnutí 2010/2/EU se s účinností od 1. ledna 2015 zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od 1. ledna 2015.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 27. října 2014.
KOMISJONI OTSUS,
27. oktoober 2014,
millega määratakse ajavahemikuks 2015-2019 kindlaks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2003/87/EÜ selliste sektorite ja allsektorite loetelu, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks
(teatavaks tehtud numbri C(2014) 7809 all)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2014/746/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ, (1) eriti selle artikli 10a lõiget 13,
ning arvestades järgmist:
(1)
Direktiiviga 2003/87/EÜ nähakse ette, et alates 2013. aastast peaksid liidu heitkogustega kauplemise süsteemis (ELi HKS) osalevate käitiste käitajatele lubatud heitkoguse ühikute (LHÜd) eraldamise peamiseks meetodiks olema enampakkumised. Tingimustele vastavad käitajad saavad siiski jätkuvalt LHÜsid tasuta ajavahemikul 2013-2020 kooskõlas direktiivis 2003/87/EÜ ja komisjoni otsuses 2011/278/EL (2) sätestatud eeskirjadega.
(2)
Kuna puudub kaugeleulatuv rahvusvaheline kliimakokkulepe, millega tagada, et maakera keskmine temperatuur ei tõuseks rohkem kui 2 °C, võib see vähendada Euroopa Liidu meetmetest tulenevat kasu. Siduvate meetmete puudumine rahvusvahelisel tasandil võib põhjustada kasvuhoonegaaside heitkoguste suurenemist kolmandates riikides, kus tööstussektori suhtes ei kohaldata võrreldavaid CO2-heite piiranguid (edaspidi „kasvuhoonegaaside heite ülekandumine”). Kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu vähendamiseks nähakse direktiiviga 2003/87/EÜ ette, et vastavalt rahvusvaheliste läbirääkimiste tulemustele teeb komisjon kindlaks nende sektorite ja allsektorite loetelu, kus on märkimisväärne kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht (edaspidi „sektorite ja allsektorite loetelu”). Nimetatud sektoritele ja allsektoritele tuleks eraldada tasuta 100 % LHÜde kogusest, mis on kindlaks määratud direktiivi 2003/87/EÜ ja otsuse 2011/278/EL alusel ning mille suhtes on kohaldatud direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a lõikes 5 osutatud ja komisjoni otsuse 2013/448/EL (3) II lisas sätestatud sektoriülest paranduskoefitsienti.
(3)
Sellega seoses analüüsis komisjon seda, mil määral kolmandad riigid, kelle toodang moodustab määrava osa maailma kogutoodangust kasvuhoonegaaside heite ülekandumise loetelus olevates sektorites ja allsektorites, võtavad kindlaid kohustusi kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks asjaomastes sektorites ning kas need kohustused on võrreldavad ELi omadega ja kas neid rakendatakse samas ajavahemikus. Lisaks uuriti, mil määral kõnealustes riikides asuvate käitiste tõhusus on võrreldav Euroopa Liidus asuvate käitistega. Komisjon jõudis järeldusele, et kasvuhoonegaaside heite vähendamise kohustus ei ole piisavalt võrreldav ja seega ei ole CO2-tõhususe võrreldavus asjakohane.
(4)
Märkimisväärse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektorite ja allsektorite esimene loetelu kehtestati 2009. aastal komisjoni otsusega 2010/2/EL (4) 2013. ja 2014. aastaks.
(5)
Hindamine peaks põhinema mitmel kvantitatiivsel ja kvalitatiivsel kriteeriumil ning viimase kolme aasta andmetel. Sellega seoses kasutas komisjon aastate 2009, 2010 ja 2011 andmeid, kuna 2012. aasta andmed olid kättesaadavad ainult mõne parameetri puhul.
(6)
Selleks et määrata kindlaks sektorite ja allsektorite loetelu, hindas komisjon sektorite ja allsektorite kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu Euroopa Liidu majanduse tegevusalade statistilise klassifikaatori NACE 4. tasandil kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1893/2006 (5). NACE 4. tasandil on andmete kättesaadavus optimaalne ning sektorid täpselt määratletud. Sektor on NACE klassifikaatori neljanumbrilisel tasandil ja allsektor CPA (kuuenumbriline) või Prodcomi (kaheksanumbriline) tasandil, st kaupade klassifikatsioonis, mida kasutatakse liidu tööstusliku tootmise statistikas ja mis tuleneb NACE klassifikaatorist.
(7)
Sektoreid hinnati esmalt lähtudes direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a lõigetes 15 ja 16 sätestatud kvantitatiivsetest kriteeriumidest. Nimetatud kvantitatiivsete kriteeriumide kohaldamiseks pidi komisjon määrama kindlaks direktiivi 2003/87/EÜ rakendamisest tingitud otsesed ja kaudsed lisakulud.
(8)
Otsesed lisakulud, mis on tingitud LHÜde kogusest, mida sektor peaks ostma, kui ei ole kindlaks tehtud märkimisväärset kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu, on arvutatud sektori tasandi otsese CO2-heite andmete põhjal. Euroopa Liidu tehingulogi („ELi tehingulogi”) andmeid peetakse kõige täpsemaks ja läbipaistvamaks CO2-heite andmete allikaks käitise tasandil ja seepärast on neid andmeid kasutatud sektorite otseste kulude arvutamiseks. Alates 1. jaanuarist 2013 ELi HKSiga hõlmatud sektorite ja kasvuhoonegaaside kohta ei ole ELi tehingulogis heiteandmeid. Seetõttu kasutas komisjon otsese CO2-heite andmeid, mille liikmesriigid esitasid neil juhtudel riiklikes rakendusmeetmetes vastavalt otsusele 2011/278/EL.
(9)
Kaudsete lisakulude määramiseks kogus komisjon liikmesriikidelt andmeid elektritarbimise kohta sektori tasandil, tagades, et liikmesriikide tarbitud elektrienergiat ei arvestataks topelt eri NACE koodide all. Selleks et määrata otsuses 2010/2/EL sätestatud sektorite ja allsektorite loetelu jaoks kindlaks eri sektorites tarbitava elektri tootmisega seotud heitkogused, kasutas komisjon keskmist heitekoefitsienti, mis tuletati elektrienergia tootmiseks vajaliku kogu kütusekasutuse struktuuri põhjal, sest arvati, et see põhineb kõige täpsematel andmetel. Sama keskmist heitekoefitsienti on kasutatud käesoleva otsuse aluseks olevates hinnangutes.
(10)
Lisaks pidi komisjon otseste ja kaudsete lisakulude määramiseks hindama keskmist CO2-hinda. Sektorite ja allsektorite esimese loetelu koostamiseks kasutati hindamisel eeldatavat CO2-hinda, 30 eurot ühe CO2-ekvivalenttonni kohta. Otsuse 2010/2/EL kohaldamisajal on olnud märkimisväärne erinevus hindamisel kasutatud eeldatava CO2-hinna ja tegeliku hinna vahel, kusjuures viimane on oluliselt madalam. Komisjon tegi siiski oma teatises „Kliima- ja energiapoliitika raamistik ajavahemikul 2020-2030” (6) ettepaneku seada eesmärgiks vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid 2030. aastaks võrreldes 1990. aastaga tingimusteta 40 % ning püstitada eesmärk seoses taastuvenergiaallikatega. Samuti on komisjon teinud ettepaneku luua ELi HKSis turustabiilsusreserv. Sellistel tingimustel eeldatakse, et tulevikus mõjutab CO2-hinda tugevamini heite vähendamine keskmise ja pika aja jooksul. Seetõttu peetakse põhjendatuks kasutada ka edaspidi käesoleva otsuse aluseks olevate hinnangute tegemisel eeldatavat CO2-hinda 30 eurot ühe CO2-ekvivalenttonni kohta.
(11)
Otseseid ja kaudseid lisakulusid tuleks arvutada osana kogulisandväärtusest. Kogulisandväärtuse hindamisel sektorite tasandil on kasutatud Eurostati koostatud ettevõtluse struktuurstatistika andmeid.
(12)
Lisaks hindas komisjon iga sektori ja allsektori kaubavahetuse intensiivsust Eurostati Comexti andmebaasist saadud andmete põhjal.
(13)
Kokku hindas komisjon 245 tööstussektorit ja 24 allsektorit, mis on klassifitseeritud NACE klassifikaatori jagude „Kaevandamine” ja „Tootmine” alla. Käesoleva otsuse lisa punktis 1 loetletud sektorid ja allsektorid vastavad direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a lõigetes 15 ja 16 sätestatud kriteeriumidele ning neid tuleks pidada märkimisväärse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektoriteks.
(14)
Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a lõikes 17 sätestatud kvalitatiivsetel kriteeriumidel põhinevaid hindamisi on tehtud paljudes sektorites, mida ei peetud artikli 10a lõigetes 15 ja 16 sätestatud kvantitatiivsete kriteeriumide põhjal kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektoriteks. Kvalitatiivne hindamine korraldati juhtudel, mis vastasid varasema loetelu koostamise kvalitatiivsetele kriteeriumidele, piiripealsete sektorite puhul ja tööstusharu esindajate taotluse korral.
(15)
Sektorite „Tekstiili viimistlemine” (NACE kood 1330) „Põletatud savist telliste, kivide ja muude ehitustoodete tootmine” (NACE kood 2332), „Kipsist ehitustoodete tootmine” (NACE kood 2362), „Malmivalu” (NACE kood 2451) ja „Kergmetallide valu” (2453) puhul on ajakohastatud kvalitatiivseid hindamisi, mis korraldati 2013. ja 2014. aastal kehtiva sektorite ja allsektorite varasema loetelu koostamisel. Jõuti järeldusele, et asjaolud, mis õigustavad nende sektorite lisamist sektorite ja allsektorite loetellu, on endiselt ülekaalus. Seega tuleks nimetatud sektoreid pidada märkimisväärse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektoriteks ka ajavahemikul 2015-2019.
(16)
Sektori „Linnasetootmine” (NACE kood 1106) puhul tehti kvalitatiivne hindamine, kuna nimetatud sektor on piiripealne juhtum seoses direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a lõikega 16b. Võttes arvesse direktiivi 2003/87/EÜ rakendamisest tulenevaid suurenenud kulusid, selgus hindamisel, et kaubavahetuse intensiivsus on suur ja sektori tulusus on liidus märkimisväärselt langenud. Väikesed kasumimarginaalid piiravad käitiste suutlikkust teha investeeringuid ja vähendada heitkoguseid. Nimetatud tegurite koosmõju põhjal tuleks kõnealuse sektori puhul pidada kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks.
(17)
Lisa punktis 2 loetletud sektoreid tuleks kvalitatiivsete kriteeriumide põhjal pidada märkimisväärse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektoriteks.
(18)
Kuna märkimisväärse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohuga sektorite ja allsektorite loetelu, mis sätestatakse lisas, kehtib ajavahemikul 2015-2019, tuleks käesolevat otsust kohaldada alates 1. jaanuarist 2015.
(19)
Õiguskindluse ja selguse huvides tuleks otsus 2010/2/EL tunnistada kehtetuks alates 1. jaanuarist 2015.
(20)
Käesoleva otsusega ettenähtud meetmed on kooskõlas kliimamuutuste komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Lisas loetletud sektorite ja allsektorite puhul peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks.
Artikkel 2
Otsus 2010/2/EL tunnistatakse kehtetuks alates 1. jaanuarist 2015.
Artikkel 3
Käesolevat otsust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2015.
Artikkel 4
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 27. oktoober 2014