PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 391/2013
ze dne 3. května 2013,
kterým se stanoví společný systém poplatků za letové navigační služby
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 550/2004 ze dne 10. března 2004 o poskytování letových navigačních služeb v jednotném evropském nebi (1), ve znění nařízení (ES) č. 1070/2009 (nařízení o poskytování služeb) (2), a zejména na čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 550/2004 ukládá Komisi, aby stanovila společný systém poplatků za letové navigační služby, který umožní jeho jednotné uplatňování v jednotném evropském nebi.
(2)
Vypracování společného systému poplatků za letové navigační služby poskytované během všech fázích letu má pro provádění iniciativy jednotného evropského nebe nesmírný význam. Takový systém by měl přispět ke zvýšení transparentnosti, pokud jde o stanovení, ukládání a vymáhání poplatků, jež se vztahují na uživatele vzdušného prostoru. Systém by rovněž měl přispívat k bezpečnému, nákladově efektivnímu a účinnému poskytování letových navigačních služeb uživatelům, kteří systém financují a podněcují integrované poskytování služeb.
(3)
Společný systém poplatků by měl být nedílnou součástí dosahování cílů systému sledování výkonnosti, jak je stanoveno v článku 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe (3), ve znění nařízení (ES) č. 1070/2009 (rámcové nařízení) a prováděcího nařízení Komise (EU) č. 390/2013 ze dne 3. května 2013, kterým se stanoví systém sledování výkonnosti letových navigačních služeb a funkcí sítě (4).
(4)
V souladu s celkovým cílem zvýšení výkonnosti letových navigačních služeb by měl systém poplatků podporovat nákladovou a provozní efektivitu a měl by stanovit zřízení systémů pobídek pro poskytovatele letových navigačních služeb podporujících zdokonalení poskytování letových navigačních služeb, včetně uplatňování sdílení rizika provozu.
(5)
Společný systém poplatků by měl být v souladu se systémem poplatků za traťové navigační služby vypracovaným organizací Eurocontrol a s článkem 15 Chicagské úmluvy o mezinárodním civilním letectví z roku 1944 (dále jen „Chicagská úmluva“).
(6)
Společný systém poplatků by měl umožnit optimální využití vzdušného prostoru s ohledem na toky letového provozu, zejména v rámci funkčních bloků vzdušného prostoru zřízených v souladu s článkem 9a nařízení (ES) č. 550/2004.
(7)
Klíčovou zásadou společného systému poplatků je, aby byly zástupcům uživatelů vzdušného prostoru a příslušným orgánům včas k dispozici úplné a transparentní informace o nákladové základně.
(8)
Pokud je stanoveno, že letištní a přibližovací služby a/nebo služby CNS, MET a AIS jsou poskytovány za tržních podmínek, měly by mít členské státy možnost rozhodnout se, že tyto služby nebudou vypočítávat stanovené náklady, nebudou vypočítávat poplatky za letištní a přibližovací služby, nebudou stanovovat jednotkové sazby letištních a přibližovacích služeb a/nebo nebudou stanovovat finanční pobídky.
(9)
V důsledku měnící se povahy provozování letišť může být nutné v průběhu referenčního období pozměnit oblasti zpoplatnění letištních a přibližovacích služeb.
(10)
Zavádění nových technologií a postupů a souvisejících obchodních modelů podněcujících integrované poskytování služeb by mělo vést k významnému snížení nákladů ve prospěch uživatelů. Aby se toto budoucí snížení nákladů umožnilo, vznikají poskytovatelům letových navigačních služeb náklady na restrukturalizaci a zdokonalení svého podnikání; bude-li prokázán čistý přínos pro uživatele, mohou tyto náklady získat zpět.
(11)
Pobídkové mechanismy podněcující k lepší výkonnosti by měly zohledňovat potřebu odměňování či sankcionování skutečné výkonnosti ve vztahu k úrovním výkonnosti, jež byly očekávány v okamžiku přijetí plánu výkonnosti.
(12)
Aby se urychlilo zavádění technologií SESAR, měly by být investice do nových systémů uspořádání letového provozu (ATM) a zásadních reforem stávajících systémů ATM, jež mají vliv na úroveň výkonnosti evropské sítě ATM, způsobilé pro návratnost nákladů prostřednictvím poplatků za užívání, pokud jsou v souladu s prováděním evropského hlavního plánu ATM, zejména prostřednictvím společných projektů podle čl. 15a odst. 3 nařízení (ES) č. 550/2004. Členské státy by dále měly mít možnost rozhodnout o modulaci poplatků za letové navigační služby s cílem vytvořit pobídky k vybavení letadel systémy zahrnutými do společných projektů.
(13)
Pro zvýšení efektivity letových navigačních služeb a na podporu jejich optimalizovaného využívání by měly být členské státy schopny dále modulovat poplatky s ohledem na míru přetížení sítě v určité oblasti nebo na určité trase v konkrétní dobu.
(14)
Výše poplatků uložených zejména lehkým letadlům by neměla odradit od využívání zařízení a služeb potřebných pro bezpečnost nebo od zavedení nových technik a postupů.
(15)
Členské státy by měly mít možnost stanovit své jednotkové sazby společně, zejména pokud oblasti zpoplatnění procházejí vzdušným prostorem více než jednoho členského státu nebo pokud jsou stranami společného systému poplatků za traťové navigační služby.
(16)
Za účelem zlepšení účinnosti společného systému poplatků a snížení administrativní a účetní zátěže by měly mít členské státy možnost vybírat poplatky za traťové navigační služby v rámci společného systému poplatků za traťové navigační služby společně, prostřednictvím jediného poplatku za let.
(17)
Je třeba posílit právní prostředky k zajištění včasného a úplného hrazení poplatků za letové navigační služby uživateli těchto služeb.
(18)
Poplatky by měly být uživatelům vzdušného prostoru služeb stanovovány a ukládány spravedlivě a transparentně po konzultaci se zástupci těchto uživatelů. Tyto poplatky by měly být pravidelně přezkoumávány.
(19)
Nařízení Komise (ES) č. 1794/2006 ze dne 6. prosince 2006, kterým se stanoví společný systém poplatků za letové navigační služby (5), ve znění nařízení Komise (EU) č. 1191/2010 ze dne 16. prosince 2010 (6), by mělo být s účinností od 1. ledna 2015 zrušeno.
(20)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro jednotné nebe,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví opatření pro vypracování společného systému poplatků za letové navigační služby.
2. Toto nařízení se vztahuje na letové navigační služby poskytované poskytovateli letových provozních služeb určenými v souladu s článkem 8 nařízení (ES) č. 550/2004 a poskytovateli meteorologických služeb, pokud jsou určeni v souladu s čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení, pro potřeby všeobecného letového provozu v rámci regionů EUR a AFI stanovených Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO), ve kterých členské státy zodpovídají za poskytování letových navigačních služeb. Vztahuje se rovněž na manažera struktury vzdušného prostoru zřízeného v souladu s článkem 3 nařízení Komise (EU) č. 677/2011 (7).
3. Členské státy mohou používat toto nařízení na letové navigační služby poskytované ve vzdušném prostoru spadajícím do jejich pravomoci v rámci jiných regionů stanovených ICAO pod podmínkou, že o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
4. Členské státy mohou toto nařízení uplatňovat na poskytovatele letových navigačních služeb, kteří obdrželi povolení k poskytování letových navigačních služeb bez osvědčení, v souladu s čl. 7 odst. 5 nařízení (ES) č. 550/2004.
5. Při dodržení ustanovení čl. 1 odst. 4 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013 se mohou členské státy rozhodnout neuplatňovat toto nařízení na letové navigační služby poskytované na letištích s méně než 70 000 pohyby letecké dopravy IFR ročně.
Členské státy o takovém rozhodnutí uvědomí Komisi.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 549/2004.
Kromě toho se použijí tyto definice:
1)
„uživatelem letových navigačních služeb“ se rozumí provozovatel letadla v době, kdy byl proveden let, nebo pokud není totožnost provozovatele známá, majitel letadla, pokud nelze prokázat, že v té době byla provozovatelem jiná osoba;
2)
„zástupcem uživatelů vzdušného prostoru“ se rozumí jakákoli právnická osoba či subjekt zastupující zájmy jedné nebo více kategorií uživatelů letových navigačních služeb;
3)
„IFR“ se rozumí pravidla pro let podle přístrojů (Instrument Flight Rules) definovaná v příloze 2 Chicagské úmluvy (desáté vydání - červenec 2005);
4)
„VFR“ se rozumí pravidla pro let za viditelnosti (Visual Flight Rules) definovaná v příloze 2 Chicagské úmluvy (desáté vydání - červenec 2005);
5)
„oblastí zpoplatnění traťových navigačních služeb“ se rozumí objem vzdušného prostoru, pro který je stanoven jeden nákladový základ a jedna jednotková sazba;
6)
„oblastí zpoplatnění letištních a přibližovacích služeb“ se rozumí letiště či skupina letišť, pro která je stanoven jeden nákladový základ a jedna jednotková sazba;
7)
„stanovenými náklady“ se rozumí náklady předem stanovené členským státem podle čl. 15 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 550/2004;
8)
„referenčním obdobím“ se rozumí referenční období pro systém sledování výkonnosti stanovený v čl. 11 odst. 3 písm. d) nařízení (ES) č. 549/2004 a v článku 8 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013;
9)
„pohyby letecké dopravy IFR“ se rozumí součet vzletů a přistání provedených podle pravidel pro let podle přístrojů, vypočítaný jako roční průměr za období tří let před předložením plánu výkonnosti;
10)
„jinými příjmy“ se rozumí příjmy získané od orgánů veřejné správy, včetně finanční podpory z programů pomoci Unie, jako jsou transevropské dopravní sítě (TEN-T), nástroj pro propojení Evropy (CEF) a Fond soudržnosti, příjmy z komerčních činností a/nebo, v případě jednotkových sazeb letištních a přibližovacích služeb, příjmy získané ze smluv nebo dohod mezi poskytovateli letových navigačních služeb a provozovateli letišť;
11)
„plánem výkonnosti“ se rozumí plán výkonnosti vypracovaný a přijatý v souladu s ustanoveními článků 11 až 16 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013;
12)
„skutečnými náklady“ se rozumí náklady, které skutečně vznikly v roce poskytování letových navigačních služeb, podléhající konečnému auditu;
13)
„službami CNS, MET a AIS“ se rozumí spojovací, navigační a přehledové služby, meteorologické služby pro letovou navigaci a letecké informační služby;
14)
„náklady na restrukturalizaci“ se rozumí významné jednorázové náklady, které poskytovatelům letových navigačních služeb vzniknou během restrukturalizace v důsledku zavádění nových technologií a postupů a souvisejících obchodních modelů, které motivují k integrovanému poskytování služeb, pokud chce členský stát získat náklady zpět během jednoho nebo více referenčních období. Mohou zahrnovat náklady na vyplácení odstupného zaměstnancům, uzavírání stanovišť řízení letového provozu, přesunutí činnosti na jiné místo, odepisování majetku a/nebo nabývání strategických účastí v jiných poskytovatelích letových navigačních služeb.
Článek 3
Letištní a přibližovací služby a služby CNS, MET a AIS za tržních podmínek
1. Aniž je dotčeno uplatňování zásad uvedených v článcích 14 a 15 nařízení (ES) č. 550/2004 a s výhradou posouzení podle odstavce 2 mohou členské státy před začátkem referenčního období nebo v odůvodněných případech v průběhu referenčního období rozhodnout, že se na některé nebo na všechny jejich letištní a přibližovací služby nebo služby CNS, MET a AIS vztahují tržní podmínky. V takovém případě se použijí ustanovení tohoto nařízení, avšak dotčené členské státy se mohou pro tyto služby rozhodnout:
a)
nevypočítat stanovené náklady v souladu s článkem 7 tohoto nařízení;
b)
nestanovit finanční pobídky pro tyto služby v klíčových oblastech výkonnosti, pokud jde o kapacitu a životní prostředí, v souladu s článkem 15 tohoto nařízení;
a pokud jde o letištní a přibližovací služby:
c)
nevypočítat poplatky za letištní a přibližovací služby v souladu s článkem 12 tohoto nařízení;
d)
nestanovit jednotkové sazby letištních a přibližovacích služeb v souladu s článkem 17 tohoto nařízení.
2. Za účelem stanovení toho, že se na některé nebo na všechny jejich letištní a přibližovací služby nebo na služby CNS, MET a AIS vztahují tržní podmínky, členské státy provedou podrobné posouzení všech podmínek stanovených v příloze I tohoto nařízení. Toto posouzení musí zahrnovat konzultaci se zástupci uživatelů vzdušného prostoru.
3. Členské státy uvedené v odstavci 1 předloží Komisi nejpozději 19 měsíců před začátkem referenčního období nebo datem použitelnosti rozhodnutí přijatých v souladu s odstavcem 1 podrobnou zprávu o obsahu a výsledcích posouzení uvedeného v odstavci 2. Tato zpráva musí být podložena důkazy, včetně případné zadávací dokumentace výběrového řízení, odůvodnění výběru poskytovatele služeb, popisu opatření uložených vybranému poskytovateli služeb pro zajištění nákladově efektivního poskytování letištních a přibližovacích služeb nebo služeb CNS, MET a AIS a výsledku konzultací se zástupci uživatelů vzdušného prostoru. Ve zprávě se uvede úplné odůvodnění závěrů členského státu.
4. Pokud Komise souhlasí, že tržní podmínky byly vytvořeny v souladu s požadavky přílohy I, oznámí to dotčenému členskému státu do čtyř měsíců od obdržení zprávy. Toto období čtyř měsíců se prodlouží na šest měsíců po obdržení zprávy, pokud se Komise domnívá, že pro určení toho, zda byly vytvořeny tržní podmínky, jsou třeba další důkazy.
Pokud Komise shledá, že tržní podmínky vytvořeny nejsou, rozhodne do šesti měsíců po obdržení zprávy a v souladu s postupem uvedeným v čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 549/2004, že dotčený členský stát (dotčené členské státy) musí plně uplatňovat ustanovení tohoto nařízení. Toto rozhodnutí se přijme po konzultaci s dotčeným členským státem (dotčenými členskými státy).
5. Zpráva členského státu a rozhodnutí Komise uvedené v odstavci 4 jsou platné po dobu trvání dotčeného referenčního období, jsou veřejně dostupné a odkaz na ně se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Zásady společného systému poplatků
1. Společný systém poplatků se řídí zásadami stanovenými v článku 15 nařízení (ES) č. 550/2004.
2. Stanovené náklady na traťové navigační služby jsou financovány z poplatků za traťové navigační služby uložených uživatelům letových navigačních služeb v souladu s ustanoveními kapitoly III a/nebo z jiných příjmů.
3. Stanovené náklady na letištní a přibližovací služby jsou financovány z poplatků za letištní a přibližovací služby uložených uživatelům letových navigačních služeb v souladu s ustanoveními kapitoly III a/nebo z jiných příjmů.
4. Odstavci 2 a 3 není dotčeno financování výjimek v případě některých uživatelů letových navigačních služeb z jiných finančních zdrojů v souladu s článkem 10.
5. Společný systém poplatků zabezpečí transparentnost a konzultace se zástupci uživatelů letových navigačních služeb v oblasti nákladových základů a rozdělení nákladů mezi různé služby.
6. Příjmy získané z poplatků za traťové navigační služby nebo poplatků za letištní a přibližovací služby stanovených v souladu s články 11 a 12 tohoto nařízení se nesmí použít k financování komerční činnosti poskytovatelů letových navigačních služeb.
Článek 5
Vytvoření oblastí zpoplatnění
1. Členské státy vytvoří oblasti zpoplatnění ve vzdušném prostoru spadajícím do jejich pravomoci, v nichž jsou uživatelům vzdušného prostoru poskytovány letové navigační služby.
2. Oblasti zpoplatnění se vymezí v souladu s operacemi a službami řízení letového provozu po konzultaci se zástupci uživatelů vzdušného prostoru.
3. Oblast zpoplatnění traťových navigačních služeb se rozprostírá od zemského povrchu a zahrnuje i horní vzdušný prostor. Ve složitých oblastech letištních a přibližovacích služeb mohou členské státy uvnitř oblasti zpoplatnění vyčlenit zvláštní oblast.
4. Pokud oblasti zpoplatnění procházejí vzdušným prostorem více než jednoho členského státu, zajistí dotčené členské státy shodné a jednotné používání tohoto nařízení na dotčený vzdušný prostor.
5. Oblast zpoplatnění letištních a přibližovacích služeb může být v průběhu referenčního období změněna. V takovém případě členské státy:
a)
poskytnou Komisi příslušné údaje o nákladech a provozu, aby mohla zrekonstruovat konzistentní datové soubory týkající se nákladů a provozu, zachycující situaci před provedením uvedené změny a po ní, a splnit své úkoly v oblasti sledování výkonnosti v souladu s článkem 18 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013;
b)
konzultují zástupce uživatelů vzdušného prostoru a jejich připomínky oznámí Komisi;
c)
poskytnou Komisi posouzení dopadů změn na cíle v oblasti efektivity nákladů a sledování výkonnosti letištních a přibližovacích služeb a uvedou, jak bude provádět sledování výkonnosti ve zbývající části referenčního období.
KAPITOLA II
NÁKLADY NA POSKYTOVÁNÍ LETOVÝCH NAVIGAČNÍCH SLUŽEB
Článek 6
Způsobilé služby, zařízení a činnosti
1. Poskytovatelé letových navigačních služeb uvedení v čl. 1 odst. 2 a 4 stanoví náklady, které jim při poskytování letových navigačních služeb vznikají provozem zařízení a poskytováním služeb stanovených Evropským oblastním navigačním plánem ICAO v oblastech zpoplatnění v jejich pravomoci.
Tyto náklady zahrnují administrativní výdaje, školení, studie, testy a zkoušky, jakož i výzkum a vývoj související s těmito službami.
2. Členské státy mohou určit následující náklady jako stanovené náklady v souladu s čl. 15 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 550/2004, pokud vzniknou v důsledku poskytování letových navigačních služeb:
a)
náklady vzniklé příslušným vnitrostátním orgánům;
b)
náklady vzniklé kvalifikovaným subjektům uvedeným v článku 3 nařízení (ES) č. 550/2004;
c)
náklady plynoucí z mezinárodních dohod.
3. V souladu s čl. 15a odst. 3 nařízení (ES) č. 550/2004 může být část příjmů plynoucích z poplatků využita k financování společných projektů pro funkce spojené se sítěmi, které jsou obzvláště důležité pro zlepšení celkového výkonu uspořádání letového provozu a letových navigačních služeb. V takovýchto případech členské státy zavedou komplexní a transparentní účetní postupy, aby se zajistilo, že uživatelé vzdušného prostoru nebudou zpoplatňováni dvakrát. Stanovené náklady vyplývající ze společného projektu musí být jasně určeny v souladu s přílohami II a VII.
4. Investice do nových systémů uspořádání letového provozu (ATM) a zásadní reformy stávajících systémů ATM jsou způsobilé, pokud jsou v souladu s prováděním evropského hlavního plánu ATM, zejména prostřednictvím společných projektů uvedených v čl. 15a odst. 3 nařízení (ES) č. 550/2004.
Článek 7
Výpočet nákladů
1. Stanovené náklady a skutečné náklady zahrnují náklady na způsobilé služby, zařízení a činnosti uvedené v článku 6 tohoto nařízení a určené v souladu s účetními požadavky stanovenými v článku 12 nařízení (ES) č. 550/2004.
Jednorázové nákladové dopady vyplývající ze zavedení mezinárodních účetních standardů lze rozložit na období nepřesahující 15 let.
Aniž jsou dotčeny články 17 a 19 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013, určí se stanovené náklady před začátkem každého referenčního období jako součást plánu výkonnosti na každý kalendářní rok během referenčního období, a to v reálném i jmenovitém vyjádření. Pro každý rok referenčního období se rozdíl mezi stanovenými náklady ve jmenovitém vyjádření před referenčním obdobím a stanovenými náklady upravenými na základě rozdílu mezi reálnou inflací zaznamenanou Komisí v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen Eurostatu zveřejněném v dubnu roku n a inflačním předpokladem uvedeným v plánu výkonnosti na rok předcházející referenčnímu období a na každý rok referenčního období pro účely výpočtu jednotkové sazby přenáší do roku n + 2.
Stanovené náklady a skutečné náklady se vypočítají v národní měně. Pokud je pro funkční blok vzdušného prostoru vytvořena společná oblast zpoplatnění s jedinou jednotkovou sazbou, zajistí dotčené členské státy převod vnitrostátních nákladů na euro nebo na národní měnu jednoho z dotčených členských států, aby byl zajištěn transparentní výpočet jediné jednotkové sazby podle čl. 17 odst. 1 třetího pododstavce tohoto nařízení. Dotčené členské státy příslušně informují Komisi a Eurocontrol.
2. Náklady uvedené v odstavci 1 se rozdělí na náklady na zaměstnance, jiné provozní náklady, náklady na odpisy, náklady na kapitál a mimořádné položky včetně nevratných odvedených daní a celních poplatků a všechny ostatní související náklady.
Náklady na zaměstnance zahrnují hrubou mzdu, příplatky za práci přesčas, příspěvek zaměstnavatele na sociální pojištění, jakož i penzijní náklady a jiné dávky. Penzijní náklady mohou být vypočteny s použitím obezřetných předpokladů v souladu s řízením systému nebo případně příslušným vnitrostátním právem. Takové předpoklady jsou podrobně rozvedeny v plánu výkonnosti.
Jiné provozní náklady zahrnují náklady vzniklé koupí zboží a služeb používaných k poskytování letových navigačních služeb; patří mezi ně zejména služby zadané externím dodavatelům, externí zaměstnanci, materiál, energie, veřejné služby, pronájem budov, vybavení a zařízení, údržba, náklady na pojištění a cestovné. Pokud poskytovatel letových provozních služeb zakoupí jiné letové navigační služby, zahrne poskytovatel náklady vynaložené na tyto služby do svých ostatních provozních nákladů.
Náklady na odpisy se vztahují k celkovým dlouhodobým aktivům užívaným pro účely letových navigačních služeb. Dlouhodobá aktiva se odepisují v souladu s jejich očekávanou životností za použití metody rovnoměrného odpisování uplatněné na pořizovací hodnotu odpisovaných aktiv. Pro výpočet odpisů lze použít účtování pořizovacích nebo stávajících cen. Metodika se po dobu odpisování nesmí měnit a musí být v souladu s uplatněnými náklady na kapitál (jmenovité kapitálové náklady pro účtování pořizovacích cen a reálné kapitálové náklady pro účtování stávajících cen). Použije-li se účtování stávajících cen, poskytnou se i čísla účtování ekvivalentních pořizovacích cen, aby bylo umožněno srovnání a hodnocení.
Náklady na kapitál se rovnají součinu:
a)
součtu průměrné čisté účetní hodnoty dlouhodobých aktiv a případných opravných položek k celkovým aktivům stanoveným vnitrostátním dozorovým orgánem a používaných poskytovatelem letových navigačních služeb, která jsou v provozu či ve výstavbě, a průměrné hodnoty čistých oběžných aktiv kromě úročených účtů potřebných pro poskytování letových navigačních služeb a
b)
váženého průměru úrokové sazby z přijatých úvěrů a návratnosti vlastního kapitálu. V případě poskytovatele letových navigačních služeb bez vlastního kapitálu se vážený průměr vypočítává na základě návratnosti uplatňované vůči rozdílu mezi celkovými aktivy uvedenými v písmeni a) a úvěry.
Mimořádné položky jsou tvořeny nevratnými náklady vztahujícími se na poskytování letových navigačních služeb, které vznikly v průběhu stejného roku.
Každá úprava nad rámec ustanovení mezinárodních účetních standardů se uvede v plánu výkonnosti za účelem přezkumu ze strany Komise a v doplňujících informacích, které jsou poskytovány v souladu s přílohou II.
3. Pro účely výpočtu nákladů na kapitál uvedených v odstavci 2 jsou ukazatele, kterým má být přikládána váha, založeny na poměru financování prostřednictvím úvěru, nebo vlastního kapitálu. Úroková sazba z přijatých úvěrů se rovná váženému průměru úrokové sazby z přijatých úvěrů poskytovatele letových navigačních služeb. Použije se hodnota návratnosti vlastního kapitálu, která je uvedena v plánu výkonnosti na dané období, a vychází ze skutečného finančního rizika vzniklého poskytovateli letových navigačních služeb na základě posouzení provedeného před referenčním obdobím.
Pokud aktiva nepatří poskytovateli letových navigačních služeb, ale jsou zahrnuta do výpočtu nákladů na kapitál, členské státy zajistí, aby náklady na tato aktiva nebyly zpětně získány dvakrát.
4. Výpočet skutečných nákladů může zahrnovat zpětné získání nákladů na restrukturalizaci poskytovatelů letových navigačních služeb, které vznikly v referenčních obdobích předcházejících referenčnímu období, v němž dochází ke zpětnému získání, pokud obchodní plán prokáže postupný čistý přínos pro uživatele.
Vnitrostátní dozorový orgán předloží Komisi obchodní plán, plán zpětného získání nákladů na restrukturalizaci a výsledky konzultace se zástupci uživatelů vzdušného prostoru o obchodním plánu a plánu zpětného získání nákladů na restrukturalizaci.
Jestliže Komise zjistí, že byl prokázán očekávaný postupný čistý přínos pro uživatele, uvědomí o tom dotčený členský stát do pěti měsíců od obdržení podání od vnitrostátního dozorového orgánu.
Jestliže Komise zjistí, že očekávaný postupný čistý přínos pro uživatele prokázán nebyl, rozhodne do pěti měsíců od obdržení podání od vnitrostátního dozorového orgánu v souladu s postupem podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 549/2004, že náklady na restrukturalizaci poskytovatelů letových navigačních služeb nesmí být získány zpět, a uvědomí o tom dotčený členský stát.
Dotčený členský stát předloží zprávu o vývoji nákladů na restrukturalizaci a čistých přínosech pro uživatele ve své výroční zprávě podle čl. 18 odst. 4 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013.
Článek 8
Přidělení nákladů
1. Náklady na způsobilé služby, zařízení a činnosti ve smyslu článku 6 se přidělí transparentním způsobem oblastem zpoplatnění, ve kterých skutečně vznikly.
Pokud náklady vzniknou v několika různých oblastech zpoplatnění, přidělí se poměrným způsobem na základě transparentní metodiky podle článku 9.
2. Náklady na letištní a přibližovací služby obsahují náklady na následující služby:
a)
letištní služby řízení, letištní letové informační služby včetně letových poradních služeb a náklady na pohotovostní služby;
b)
letové provozní služby související s přiblížením a odletem letadla v rozsahu určené vzdálenosti kolem letiště na základě provozních požadavků;
c)
náležité přiřazení všech ostatních součástí letových navigačních služeb odrážející poměrné rozdělení mezi traťové navigační služby a letištní a přibližovací služby.
Pro účely odst. 2 písm. b) a c) členské státy před začátkem každého referenčního období stanoví pro každé letiště kritéria použitá pro přidělení nákladů mezi letištní a přibližovací služby a traťové navigační služby a příslušně informují Komisi.
3. Náklady na traťové navigační služby se vztahují k nákladům uvedeným v odstavci 1 s výjimkou nákladů uvedených v odstavci 2.
4. Pokud jsou poskytnuty výjimky pro lety VFR v souladu s článkem 10, určí poskytovatel letových navigačních služeb náklady letových navigačních služeb poskytované letům VFR a oddělí je od nákladů poskytovaných letům IFR. Tyto náklady mohou být určeny prostřednictvím metodiky marginálních nákladů, přičemž se zohlední výhody pro lety IFR vyplývající ze služeb poskytnutých letům VFR.
Článek 9
Transparentnost nákladů a systému poplatků
1. Členské státy koordinovaně a nejpozději sedm měsíců před začátkem každého referenčního období pozvou zástupce uživatelů vzdušného prostoru ke konzultaci o stanovených nákladech, plánovaných investicích, prognózách výkonových jednotek, politice poplatků a výsledných jednotkových sazbách. Jsou jim nápomocni poskytovatelé letových navigačních služeb. Členské státy transparentním způsobem stanoví své vnitrostátní náklady nebo náklady funkčních bloků vzdušného prostoru v souladu s článkem 6 a poskytnou své jednotkové sazby zástupcům uživatelů vzdušného prostoru, Komisi a případně i organizaci Eurocontrol.
Během referenčního období členské státy každý rok koordinovaně pozvou zástupce uživatelů vzdušného prostoru ke konzultaci o každé odchylce od prognózy, zejména s ohledem na:
a)
skutečný provoz a náklady ve srovnání s prognózou provozu a stanovenými náklady;
b)
uplatňování mechanismu sdílení rizika provozu stanoveného v článku 13;
c)
uplatňování mechanismu sdílení nákladů stanoveného v článku 14;
d)
systémy pobídek stanovené v článku 15;
e)
modulaci poplatků stanovenou v článku 16.
Tuto konzultaci lze uspořádat v regionálním rámci. Zástupci uživatelů vzdušného prostoru mají právo požádat, aby se konalo více konzultací. Konzultace s uživateli se rovněž systematicky pořádají po aktivaci varovného mechanismu stanoveného v článcích 17 a 19 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013 jenž má za následek revizi stanovených jednotkových nákladů.
2. Informace uvedené v odstavci 1 jsou založeny na výkazních tabulkách a prováděcích pravidlech uvedených v přílohách II, VI a VII. Pokud je v souladu s článkem 3 stanoveno, že se na letištní a přibližovací služby nebo služby CNS, MET a AIS vztahují tržní podmínky, jsou informace uvedené v odstavci 1 založeny na výkazních tabulkách a prováděcích pravidlech uvedených v příloze III. Příslušná dokumentace se dá k dispozici zástupcům uživatelů vzdušného prostoru, Komisi, Eurocontrolu a vnitrostátním dozorovým orgánům tři týdny před konzultační schůzkou. Pro každoroční konzultaci uvedenou v odst. 1 druhém pododstavci je příslušná dokumentace dána k dispozici zástupcům uživatelů vzdušného prostoru, Komisi, Eurocontrolu a vnitrostátním dozorovým orgánům každý rok nejpozději 1. června.
3. S cílem umožnit podávání zpráv o dosažení výkonnosti podle čl. 18 odst. 4 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013 dají členské státy k dispozici Komisi a Eurocontrolu do 1. června každého roku své skutečné náklady vzniklé během předcházejícího roku a rozdíl mezi skutečnými náklady a stanovenými náklady uvedenými v plánu výkonnosti s využitím výkazních tabulek a prováděcích pravidel uvedených v přílohách II, VI a VII. Členské státy, které v souladu s článkem 3 rozhodly, že se na letištní a přibližovací služby nebo služby CNS, MET a AIS vztahují tržní podmínky, poskytují tyto informace s využitím výkazních tabulek a prováděcích pravidel stanovených v příloze III.
KAPITOLA III
FINANCOVÁNÍ POSKYTOVÁNÍ LETOVÝCH NAVIGAČNÍCH SLUŽEB PROSTŘEDNICTVÍM POPLATKŮ ZA LETOVÉ NAVIGAČNÍ SLUŽBY
Článek 10
Výjimky z poplatků za letové navigační služby
1. Členské státy udělí výjimku z placení poplatků za traťové navigační služby:
a)
letům provedeným letadlem, jehož maximální povolená vzletová hmotnost je menší než dvě metrické tuny;
b)
smíšeným letům VFR/IFR v oblastech zpoplatnění, kde jsou dané lety provedeny výlučně podle VFR a kde se za lety VFR neúčtuje poplatek;
c)
letům provedeným výlučně za účelem přepravy vládnoucího panovníka a jeho nejbližší rodiny, hlav států, předsedů vlád a vládních ministrů během jejich oficiálních cest; ve všech případech musí být tato výjimka opodstatněna patřičným označením statusu nebo poznámkou v letovém plánu;
d)
letům za účelem pátrání a záchrany povoleným příslušným odpovědným subjektem.
2. Členské státy mohou udělit výjimku z placení poplatků za traťové navigační služby:
a)
vojenským letům provedeným vojenským letadlem jakékoli země;
b)
výcvikovým letům provedeným výlučně za účelem udělení průkazu způsobilosti nebo získání kvalifikace v případě letové posádky v pilotním prostoru, pokud je tato skutečnost opodstatněna příslušnou poznámkou v letovém plánu; lety musí být provedeny výhradně ve vzdušném prostoru dotčeného členského státu a jejich účelem nesmí být přeprava cestujících nebo nákladu, ani manipulační let či přemísťování letadla;
c)
letům provedeným výlučně za účelem kontroly či ověřování vybavení používaného jako pozemní zařízení pro letovou navigaci či vybavení, které tak má být používáno, s výjimkou manipulačních letů dotčeného letadla;
d)
letům končícím na letišti, ze kterého vzlétly, a během kterých nedošlo k mezipřistání;
e)
letům VFR;
f)
humanitárním letům povoleným příslušným odpovědným subjektem;
g)
letům provedeným celními a policejními orgány.
3. Členské státy mohou letům uvedeným v odstavcích 1 a 2 udělit výjimku z placení poplatků za letištní a přibližovací služby.
4. Náklady vzniklé v souvislosti s lety, kterým byla udělena výjimka z placení poplatků, jsou tvořeny:
a)
náklady na lety VFR, kterým byla udělena výjimka, uvedenými v čl. 8 odst. 4, a
b)
náklady na lety IFR, kterým byla udělena výjimka, jež se vypočítají jako součin nákladů vzniklých v souvislosti s lety IFR a poměru počtu výkonových jednotek, kterým byla udělena výjimka, k celkovému počtu výkonových jednotek, přičemž celkový počet výkonových jednotek sestává z výkonových jednotek v souvislosti s lety IFR, jakož i výkonových jednotek v souvislosti s lety VFR, kterým nebyla udělena výjimka. Náklady vzniklé v souvislosti s lety IFR se rovnají celkovým nákladům po odečtení nákladů na lety VFR.
5. Členské státy zajistí, aby poskytovatelům letových navigačních služeb byly proplaceny služby, které poskytli v souvislosti s lety, kterým byla udělena výjimka.
Článek 11
Výpočet poplatků za traťové navigační služby
1. Aniž je dotčena možnost financování traťových letových navigačních služeb prostřednictvím jiných příjmů podle čl. 4 odst. 2, poplatek za traťové navigační služby u konkrétního letu v konkrétní oblasti zpoplatnění traťových navigačních služeb se rovná součinu jednotkové sazby stanovené pro tuto oblast zpoplatnění traťových navigačních služeb a výkonových jednotek traťových navigačních služeb u daného letu.
2. Jednotková sazba a traťové výkonové jednotky se vypočítají v souladu s přílohou IV.
Článek 12
Výpočet poplatků za letištní a přibližovací služby
1. Aniž je dotčena možnost financování letištních a přibližovacích služeb prostřednictvím jiných příjmů podle čl. 4 odst. 3, poplatek za letištní a přibližovací služby u konkrétního letu v konkrétní oblasti zpoplatnění letištních a přibližovacích služeb se rovná součinu jednotkové sazby stanovené pro tuto oblast letištních a přibližovacích služeb a výkonových jednotek letištních a přibližovacích služeb u daného letu. Pro účely poplatků se přiblížení a odlet počítá za jeden let. Výpočetní jednotkou je buď let při příletu, nebo let při odletu.
2. Jednotková sazba a výkonové jednotky letištních a přibližovacích služeb se vypočítají v souladu s přílohou V.
Článek 13
Sdílení rizika provozu
1. Použije se mechanismus sdílení rizika provozu v souladu se zásadami uvedenými v článku 12 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013.
2. Následující náklady nejsou předmětem sdílení rizika provozu a musí mít za následek zvýšení nebo snížení stanovených nákladů v následujícím roce (následujících letech) bez ohledu na vývoj provozu:
a)
stanovené náklady určené v souladu s čl. 6 odst. 2 s výjimkou dohod týkajících se poskytování přeshraničních letových provozních služeb;
b)
stanovené náklady na meteorologické služby;
c)
úprava v důsledku rozdílů mezi prognózovanou a skutečnou inflací podle čl. 7 odst. 1;
d)
zpětné získání nákladů na restrukturalizaci, je-li schváleno v souladu s čl. 7 odst. 4;
e)
převody v důsledku zavádění mechanismu sdílení rizika provozu;
f)
převody schválené v předchozím referenčním období v důsledku zavádění mechanismu sdílení nákladů uvedeného v článku 14;
g)
slevy nebo pokuty vyplývající ze systémů finančních pobídek uvedených v článku 15;
h)
přeplatky nebo nedoplatky, které může způsobit modulace poplatků za letové navigační služby podle článku 16;
i)
přeplatky nebo nedoplatky vyplývající ze změn provozu;
j)
v případě druhého referenčního období přeplatky nebo nedoplatky vzniklé členským státům až do roku 2011 včetně, pokud jde o traťové navigační služby, a až do roku 2014 včetně, pokud jde o letištní a přibližovací služby.
Navíc mohou členské státy vyjmout ze sdílení rizika provozu stanovené náklady poskytovatelů letových navigačních služeb, kteří obdrželi povolení k poskytování letových navigačních služeb bez osvědčení, v souladu s čl. 7 odst. 5 nařízení (ES) č. 550/2004.
3. Pokud se během daného roku n skutečný počet výkonových jednotek ve srovnání s prognózou vypracovanou v plánu výkonnosti pro uvedený rok n nezvýší nebo nesníží o více než 2 %, dodatečný příjem nebo ztráta v příjmech poskytovatele letových navigačních služeb ve vztahu ke stanoveným nákladům se nepřevádí.
4. Pokud během daného roku n skutečný počet výkonových jednotek převýší prognózu vypracovanou v plánu výkonnosti pro uvedený rok n o více než 2 %, má minimálně 70 % dodatečného příjmu získaného příslušnými poskytovateli letových navigačních služeb, který překračuje 2 % rozdílu mezi skutečnými výkonovými jednotkami a prognózou ve vztahu ke stanoveným nákladům v plánu výkonnosti, za následek odpovídající snížení stanovených nákladů na rok n + 2.
Pokud během daného roku n skutečný počet výkonových jednotek zaostane za prognózou vypracovanou v plánu výkonnosti pro uvedený rok n o více než 2 %, má maximálně 70 % ztráty příjmů vzniklé příslušným poskytovatelům letových navigačních služeb, která překračuje 2 % rozdílu mezi skutečnými výkonovými jednotkami a prognózou ve vztahu ke stanoveným nákladům v plánu výkonnosti, za následek odpovídající zvýšení stanovených nákladů nejdříve v roce n + 2.
5. Pokud je během daného roku n skutečný počet výkonových jednotek nižší než 90 % prognózy vypracované v plánu výkonnosti pro uvedený rok n, má plná výše ztráty příjmů vzniklé příslušným poskytovatelům letových navigačních služeb, která překračuje 10 % rozdílu mezi skutečnými výkonovými jednotkami a prognózou ve vztahu ke stanoveným nákladům v plánu výkonnosti, za následek odpovídající zvýšení stanovených nákladů nejdříve v roce n + 2.
Pokud je během daného roku n skutečný počet výkonových jednotek vyšší než 110 % prognózy vypracované v plánu výkonnosti pro uvedený rok n, má plná výše dodatečného příjmu získaného příslušnými poskytovateli letových navigačních služeb, která překračuje 10 % rozdílu mezi skutečnými výkonovými jednotkami a prognózou ve vztahu ke stanoveným nákladům v plánu výkonnosti, za následek odpovídající snížení stanovených nákladů na rok n + 2.
6. V případě letištních a přibližovacích služeb mohou členské státy rozhodnout, že se na letiště s méně než 225 000 pohyby letecké dopravy IFR ročně nepoužijí ustanovení odstavců 3, 4 a 5. Členské státy o takovém rozhodnutí informují Komisi do dvou měsíců od vyhlášení tohoto nařízení.
Článek 14
Sdílení nákladů
1. Použije se mechanismus sdílení nákladů v souladu s těmito zásadami:
a)
pokud se skutečné náklady během celého referenčního období sníží pod stanovené náklady určené na začátku referenčního období, výsledný rozdíl si ponechá příslušný poskytovatel letových navigačních služeb, členský stát nebo kvalifikovaný subjekt;
b)
pokud se skutečné náklady během celého referenčního období zvýší nad stanovené náklady určené na začátku referenčního období, výsledný rozdíl ponese příslušný poskytovatel letových navigačních služeb, členský stát nebo kvalifikovaný subjekt.
2. Náklady vyňaté z uplatňování odst. 1 písm. a) a b):
a)
Mechanismus sdílení nákladů uvedený v odst. 1 písm. a) a b) se nevztahuje na rozdíl mezi stanovenými a skutečnými náklady, pokud jde o nákladové položky, pro jejichž řízení příslušný poskytovatel letových navigačních služeb, členský stát nebo kvalifikované subjekty přijaly přiměřená a identifikovatelná opatření, u nichž však lze mít za to, že jsou mimo jejich kontrolu v důsledku:
i)
nepředvídaných změn ve vnitrostátních důchodových právních předpisech, v právních předpisech o důchodovém účetnictví nebo v nákladech na důchody způsobených nepředvídanými podmínkami na finančním trhu,
ii)
významných změn úrokových sazeb úvěrů financujících náklady vznikající při poskytování letových navigačních služeb,
iii)
nepředvídaných nových nákladových položek nezahrnutých v plánu výkonnosti, ale vyžadovaných právními předpisy,
iv)
nepředvídaných změn vnitrostátního daňového práva,
v)
nepředvídaných změn v nákladech nebo příjmech vyplývajících z mezinárodních dohod.
b)
Aniž je dotčen čl. 7 odst. 1 třetí pododstavec, každá nákladová položka zahrnutá podle odst. 2 písm. a) je určena vnitrostátním dozorovým orgánem a plán výkonnosti u každé nákladové položky ve vztahu k předchozímu referenčnímu období uvede:
i)
úplný popis nákladové položky,
ii)
náklady přidělené této položce v plánu výkonnosti,
iii)
odůvodnění toho, proč se nákladová položka považuje za způsobilou podle odst. 2 písm. a), a nikoliv podle odst. 1 písm. a) a b),
iv)
předmětné vnější události nebo okolnosti mimo kontrolu dotčených vnitrostátních dozorových orgánů, poskytovatele letových navigačních služeb nebo kvalifikovaného subjektu, které způsobily rozdíl mezi skutečnými a stanovenými náklady souvisejícími s touto nákladovou položkou,
v)
opatření přijatá za účelem řízení nákladového rizika spojeného s touto položkou.
c)
Identifikace a vysvětlení rozdílů mezi skutečnými a stanovenými náklady ve vztahu k těmto položkám se provede v souladu s přílohou VII bodem 2.
d)
Pokud jsou v důsledku odečtení nákladů, na něž se vztahuje odst. 2 písm. a), skutečné náklady během celého referenčního období nižší než stanovené náklady určené na začátku referenčního období, vrátí se výsledný rozdíl uživatelům vzdušného prostoru převodem do následujícího referenčního období.
e)
Pokud jsou v důsledku zahrnutí nákladů, na něž se vztahuje odst. 2 písm. a), skutečné náklady během celého referenčního období vyšší než stanovené náklady určené na začátku referenčního období, přenese se výsledný rozdíl na uživatele vzdušného prostoru převodem do následujícího referenčního období.
f)
Dotčený vnitrostátní dozorový orgán každý rok určí, že rozdíl skutečných nákladů oproti stanoveným nákladům je skutečně výsledkem příslušných událostí nebo okolností uvedených v odst. 2 písm. a) a v souladu s ustanovením odst. 2 písm. b). Ověří rovněž, že rozdíl v nákladech, který se přenáší na uživatele, je konkrétně identifikován a kategorizován. O výsledcích svého posouzení každoročně informuje uživatele vzdušného prostoru a podá zprávu Komisi. Pokud Komise do šesti měsíců od obdržení výroční zprávy o posouzení dotčeného vnitrostátního dozorového orgánu dospěje k závěru, že zpráva o posouzení neurčuje, že rozdíl skutečných nákladů oproti stanoveným nákladům je skutečně výsledkem příslušných událostí nebo okolností uvedených v odst. 2 písm. a) a v souladu s ustanovením odst. 2 písm. b), rozhodne v souladu s postupem podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 549/2004, že dotčený členský stát (dotčené členské státy) nesmí na rozdíl skutečných nákladů oproti stanoveným nákladům uplatnit ustanovení odstavce 2, a to částečně nebo zcela podle svých zjištění.
g)
Převáděné částky se musí specifikovat podle faktorů a popsat v doplňujících informacích předkládaných v souladu s přílohou VI.
Článek 15
Systémy pobídek pro poskytovatele letových navigačních služeb
1. Členské státy přijmou finanční pobídky pro své poskytovatele letových navigačních služeb v klíčové oblasti výkonnosti týkající se kapacity a mohou přijmout finanční pobídky v klíčové oblasti výkonnosti týkající se životního prostředí v souladu s článkem 12 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013. Tyto pobídky se skládají ze slev za překročení a pokut za nedosažení cílových úrovní výkonnosti a podle úrovně dosažené výkonnosti se přičtou k přijatým stanoveným nákladům nebo se od nich odečtou.
Uvedené systémy finančních pobídek musí být v souladu s těmito zásadami:
a)
jednotková sazba na rok n + 2 se upraví, aby byla poskytnuta sleva za překročení nebo uložena pokuta za nedosažení podle skutečné úrovně výkonnosti poskytovatele letových navigačních služeb v roce n ve srovnání s příslušným cílem;
b)
použitelná výše slev a pokut je úměrná cílům a výkonnosti, kterých je třeba dosáhnout. Za výkonnost na úrovni, kterou předpokládají výkonnostní cíle, nebo pod touto úrovní, nesmí být poskytnuty žádné slevy;
c)
použitelné slevy a pokuty se stanoví ve stejné výši;
d)
souhrnná maximální výše slev a souhrnná maximální výše pokut nesmí překročit 1 % příjmů z letových navigačních služeb v roce n;
e)
úrovně změn výkonnosti a použitelná výše slev a pokut se stanoví po konzultaci uvedené v článku 9 a uvedou se v plánu výkonnosti;
f)
v případě cílů na úrovni funkčních bloků vzdušného prostoru se slevy a pokuty uplatní na dotčené poskytovatele letových navigačních služeb;
g)
pro klíčovou oblast výkonnosti týkající se kapacity se cílové úrovně výkonnosti mohou upravit, aby se vztahovaly pouze na důvody zpoždění související s kapacitou řízení letového provozu (ATC), směrováním ATC, personálem ATC, zařízením ATC, uspořádáním vzdušného prostoru a zvláštními událostmi kódů C, R, S, T, M a P uživatelské příručky ATFCM.
2. Vnitrostátní dozorové orgány sledují řádné uplatňování těchto systémů pobídek ze strany poskytovatelů letových navigačních služeb.
Článek 16
Modulace poplatků za letové navigační služby
1. Poté, co nabídnou konzultace stanovené v článku 9, mohou členské státy na vnitrostátní úrovni nebo na úrovni funkčních bloků vzdušného prostoru a nediskriminačním a transparentním způsobem modulovat poplatky za letové navigační služby účtované uživatelům vzdušného prostoru, aby zohlednily své úsilí vynaložené zejména s cílem:
a)
optimalizovat využívání letových navigačních služeb;
b)
snížit dopady letectví na životní prostředí;
c)
snížit celkové náklady letových navigačních služeb a zvýšit jejich efektivitu, zejména modulací poplatků v závislosti na míře přetížení sítě v určité oblasti nebo na určité trati v konkrétní dobu.
Modulace poplatků nesmí mít za následek celkovou změnu příjmů poskytovatele letových navigačních služeb. Přeplatky nebo nedoplatky se převedou do následujícího období.
2. Modulace poplatků za letové navigační služby může být rovněž nediskriminačním a transparentním způsobem prováděna s cílem urychlit zavádění funkcí ATM v rámci programu SESAR. Cílem modulace může být obzvláště poskytnutí pobídek k vybavení letadel systémy zahrnutými do společných projektů uvedených v čl. 15a odst. 3 nařízení (ES) č. 550/2004.
3. Modulací poplatků za letové navigační služby se rozumí změna poplatků za traťové navigační služby a/nebo poplatků za letištní a přibližovací služby vypočítaných na základě ustanovení článků 11 a 12.
4. Vnitrostátní dozorové orgány sledují řádné uplatňování modulace poplatků za letové navigační služby ze strany poskytovatelů letových navigačních služeb.
Článek 17
Stanovení jednotkových sazeb pro oblasti zpoplatnění
1. Členské státy zajistí, aby byly pro každou oblast zpoplatnění každoročně stanoveny jednotkové sazby. Aniž je dotčen odstavec 2, jednotkové sazby se v průběhu roku nemění.
Jednotkové sazby se stanoví v souladu s následujícím postupem:
a)
Pro každý rok referenčního období se jednotkové sazby pro rok n vypočítají do 1. listopadu roku n-1 na základě stanovených jednotkových nákladů obsažených v plánu výkonnosti a úprav uvedených v bodě 2.2 příloh IV a V tohoto nařízení.
b)
Jednotkové sazby pro rok n předloží členský stát Komisi do 1. června roku n-1 v souladu s požadavky čl. 9 odst. 1 a 2.
c)
Komise tyto jednotkové sazby posoudí s ohledem na ustanovení tohoto nařízení a prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013.
d)
Pokud Komise dospěje k názoru, že jednotkové sazby jsou v souladu s ustanoveními tohoto nařízení a prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013, uvědomí o tom dotčený členský stát do čtyř měsíců po předložení jednotkových sazeb.
e)
Pokud Komise dospěje k názoru, že jednotkové sazby nejsou v souladu s ustanoveními tohoto nařízení a prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013, uvědomí o tom dotčený členský stát do čtyř měsíců po předložení jednotkových sazeb a tento členský stát do jednoho měsíce předloží Komisi revidované jednotkové sazby.
f)
Členské státy o jednotkových sazbách pro každou oblast zpoplatnění informují Komisi a případně Eurocontrol do 1. listopadu roku n-1.
Jednotkové sazby se stanoví v národní měně. Pokud se členské státy, které jsou součástí funkčního bloku vzdušného prostoru, rozhodnou vytvořit společnou oblast zpoplatnění s jedinou jednotkovou sazbou, tato jednotková sazba se stanoví v eurech nebo v národní měně jednoho z příslušných členských států. Příslušné členské státy oznámí použitelnou měnu Komisi a Eurocontrolu.
2. Pokud jsou plány výkonnosti přijaty po 1. listopadu roku předcházejícího roku, ve kterém začíná referenční období, nebo pokud jsou revidovány v souladu s články 17 a 19 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013, jednotkové sazby se v případě potřeby přepočítají na základě plánu v konečném znění nebo použitelných nápravných opatření. Za tímto účelem a v souladu s článkem 16 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013 členské státy vypočítají a uplatní svou jednotkovou sazbu v souladu s přijatým plánem výkonnosti co nejdříve v průběhu prvního roku referenčního období nebo prvního roku uplatňování revidovaných plánů výkonnosti a výkonnostních cílů. Rozdíl v příjmech vzniklý v důsledku dočasného použití původní jednotkové sazby se převede do výpočtu jednotkové sazby následujícího roku. Pro první rok referenčního období nebo první rok uplatňování revidovaných plánů výkonnosti a výkonnostních cílů se mechanismus sdílení rizika provozu stanovený v článku 13 uplatňuje na základě stanovených nákladů a výkonových jednotek obsažených v plánu výkonnosti v konečném znění a skutečných výkonových jednotek za daný rok.
Článek 18
Výběr poplatků
1. Členské státy mohou vybírat poplatky prostřednictvím jediného poplatku za každý let. Pokud se poplatky účtují a vybírají v regionálním rámci, fakturační měna může být euro a do příslušné jednotkové sazby může být doplněna administrativní jednotková sazba pro fakturační náklady a náklady na výběr poplatků. Členské státy zajistí, aby byly částky vybrané jejich jménem použity k financování nákladů stanovených v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
2. Uživatelé letových navigačních služeb neprodleně a v plné výši uhradí všechny poplatky za letové navigační služby.
3. Členské státy zajistí použití účinných donucovacích prostředků. Tato opatření mohou zahrnovat odepření služeb, zadržení letadla či jiná donucovací opatření v souladu s platnými právními předpisy.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Odvolání
Členské státy zajistí, aby rozhodnutí učiněná v souladu s tímto nařízením byla řádně vysvětlena a podléhala účinnému přezkumu a/nebo řízení o odvolání.
Článek 20
Usnadnění kontroly dodržování požadavků
Poskytovatelé letových navigačních služeb usnadňují inspekce a šetření prováděné příslušným vnitrostátním dozorovým orgánem nebo kvalifikovaným subjektem, který jedná jménem dozorového orgánu, včetně prohlídek na místě. Oprávněné osoby jsou zmocněny:
a)
zkoumat příslušné účetní dokumenty, sestavy majetku a jiný materiál související se stanovením poplatků za letové navigační služby;
b)
pořizovat kopie či výpisy z těchto dokumentů;
c)
žádat na místě o ústní vysvětlení;
d)
vstupovat do příslušných objektů, na pozemky nebo do vozidel.
Tyto inspekce a šetření se provádějí v souladu s platnými postupy členského státu, ve kterém mají být uskutečněny.
Článek 21
Přezkum
Přezkum systému sledování výkonnosti ze strany Komise podle článku 24 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013 zahrnuje mechanismus sdílení rizika provozu uvedený v článku 13, mechanismus sdílení nákladů uvedený v článku 14, systémy pobídek zřízené podle článku 15, modulaci poplatků podle článku 16 a jejich účinnost a efektivitu při dosahování stanovených výkonnostních cílů.
Článek 22
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Toto nařízení se použije od druhého referenčního období, stanoveného v článku 8 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013, a během uvedeného období. S ohledem na uplatňování systému sledování výkonnosti platí, že aby bylo možné přijmout cíle pro celou Unii podle čl. 10 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013 před začátkem druhého referenčního období a připravit a přijmout plány výkonnosti v souladu s ustanoveními prováděcího nařízení (EU) č. 390/2013, čl. 1 odst. 5, článek 3, čl. 7 odst. 4, článek 9, čl. 14 odst. 2 písm. b) až f) a článek 17, jakož i přílohy tohoto nařízení, se použijí ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 23
Zrušení nařízení Komise (ES) č. 1794/2006
Nařízení Komise (ES) č. 1794/2006 ze dne 6. prosince 2006, kterým se stanoví společný systém poplatků za letové navigační služby, se zrušuje s účinností od 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 3. května 2013.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 391/2013,
3. mai 2013,
milles sätestatakse ühine aeronavigatsioonitasude süsteem
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrust (EÜ) nr 550/2004 aeronavigatsiooniteenuste osutamise kohta ühtses Euroopa taevas, (1) mida on muudetud määrusega (EÜ) nr 1070/2009 (edaspidi „teenuse osutamise määrus”), (2) eriti selle artikli 15 lõiget 4,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määruse (EÜ) nr 550/2004 kohaselt peab komisjon kehtestama ühise aeronavigatsioonitasude süsteemi, et võimaldada kõnealuse süsteemi ühetaolist kohaldamist Euroopa ühtse taeva suhtes.
(2)
Igal lennuetapil osutatavate aeronavigatsiooniteenuste tasude ühise süsteemi väljatöötamine on Euroopa ühtse taeva algatuse rakendamise jaoks väga oluline. Niisugune süsteem peab aitama läbipaistvamalt määrata, kehtestada ja sisse nõuda õhuruumi kasutajate suhtes kohaldatavaid tasusid. Süsteem peab ka soodustama aeronavigatsiooniteenuste ohutut, kulutõhusat ja tulemuslikku osutamist teenuste kasutajatele, kes rahastavad süsteemi, ning edendama ühtset teenuste osutamist.
(3)
Ühine tasusüsteem peaks olema lahutamatu osa tulemuslikkuse kava eesmärkide saavutamisel, nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määruse (EÜ) nr 549/2004 (millega sätestatakse raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks (3) (muudetud määrusega (EÜ) nr 1070/2009)) (edaspidi „raammäärus”) artikliga 11 ja komisjoni 3. mai 2013. aasta rakendusmäärusega (EL) nr 390/2013, millega kehtestatakse aeronavigatsiooniteenuste ja võrgustiku funktsioonide tulemuslikkuse kava (4).
(4)
Kooskõlas üldeesmärgiga parandada aeronavigatsiooniteenuste tulemuslikkust peaks tasude sissenõudmise süsteem suurendama kulutasuvust ning aitama tõhustada tegevust ja stimuleerimiskavade kehtestamist aeronavigatsiooniteenuse osutajate jaoks, et toetada aeronavigatsiooniteenuste osutamise täiustamist, sealhulgas liiklusriskide jagamisel.
(5)
Ühine tasusüsteem peab olema kooskõlas marsruudi navigatsioonitasusid käsitleva Eurocontroli süsteemiga ja 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni (edaspidi „Chicago konventsioon”) artikliga 15.
(6)
Ühine tasusüsteem peaks võimaldama kasutada õhuruumi optimaalselt, võttes arvesse lennuliiklusvoogusid eelkõige funktsionaalsetes õhuruumiosades kooskõlas määruse (EÜ) nr 550/2004 artikliga 9a.
(7)
Ühise tasusüsteemi keskse põhimõtte kohaselt tehakse õhuruumi kasutajate esindajatele ja pädevatele asutustele õigel ajal kättesaadavaks täielik ja läbipaistev teave kulubaasi kohta.
(8)
Kui on kehtestatud, et terminali aeronavigatsiooniteenuseid ja/või CNS-, MET- ja AIS-teenuseid osutatakse turutingimustel, peab liikmesriikidel olema õigus otsustada, et nende teenuste puhul ei arvutata kindlaksmääratud kulusid ega terminali navigatsioonitasusid, ei kehtestata navigatsioonitasude ühikumäärasid ja/või ei stimuleerita rahaliselt.
(9)
Lennujaamade tegevuse muutuva olemuse tõttu võib olla vaja muuta võrdlusperioodi jooksul terminali navigatsioonitasude sissenõudmise piirkondi.
(10)
Uute tehnoloogialahenduste ja menetluste ning sidusate ärimudelite kasutuselevõtt, et soodustada teenuste ühtset osutamist, peaks oluliselt vähendama kasutajate kantavaid kulusid. Et niisugune tulevane kulude vähendamine oleks võimalik, tuleb aeronavigatsiooniteenuse osutajatel teha oma äritegevuse parandamiseks restruktureerimiskulutusi, mis võidakse neile hüvitada, kui tõendatakse puhastulu kasutajate jaoks.
(11)
Parema tulemuse saavutamiseks kehtestatud stimuleerimismehhanismide puhul tuleks silmas pidada, et soovitav on teha soodustusi ja karistada tegeliku tulemuslikkuse alusel seonduvalt tulemuslikkuse kava vastuvõtmise ajal eeldatud tulemustasemetega.
(12)
Selleks et kiirendada SESARi tehnoloogia rakendamist, peaksid investeeringud uutesse lennuliikluse korraldamise süsteemidesse ja nende olemasolevate lennuliikluse korraldamise süsteemide põhjalik läbivaatamine, millel on mõju üleeuroopalise lennuliikluse korraldamise süsteemi võrgustiku tulemuslikkuse tasemele, olema rahastamiskõlblikud kulude katmiseks kasutajatasude kaudu, kui need on kooskõlas Euroopa lennuliikluse korraldamise üldkavaga, eelkõige määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15a lõikes 3 täpsustatud ühisprojektide kaudu. Lisaks peaksid liikmesriigid olema võimelised muutma aeronavigatsioonitasusid, et stimuleerida lennukite varustamist ühisprojektidesse kaasatud süsteemidega.
(13)
Selleks et tõhustada aeronavigatsiooniteenuseid ja muuta nende kasutamine optimaalseks, peaksid liikmesriigid suutma tasusid täiendavalt muuta, võttes arvesse võrgu ülekoormatuse taset teataval ajal konkreetses piirkonnas või konkreetsel marsruudil.
(14)
Tasu suurus, eelkõige kergete õhusõidukite suhtes kehtestatud tasu, ei tohi vähendada ohutuse tagamiseks vajalike vahendite ja teenuste kasutamist ega uue tehnoloogia ja uute menetluste kasutuselevõtmist.
(15)
Liikmesriigid peavad suutma kehtestada oma ühikumäärad ühiselt, eelkõige juhul, kui tasude sissenõudmise piirkonnad hõlmavad mitme liikmesriigi õhuruumi, või juhul, kui liikmesriigid on marsruudi navigatsioonitasude kogumise ühise süsteemi liikmed.
(16)
Selleks et suurendada tasusüsteemi tõhusust ning vähendada haldus- ja raamatupidamisalast töökoormust, peaksid liikmesriigid suutma ühises marsruudi navigatsioonitasusid käsitlevas süsteemis koguda marsruudi navigatsioonitasusid ühiselt iga lennu suhtes kehtestatud tasu kaudu.
(17)
Tugevdada tuleks õiguslikke vahendeid, mis võimaldavad tagada, et aeronavigatsiooniteenuste kasutajad maksavad aeronavigatsioonitasud viivitamata ja täielikult.
(18)
Tasud, mis õhuruumi kasutajatele pärast nende esindajatega nõu pidamist kehtestatakse ja nendelt sisse nõutakse, peavad olema õiglased ja läbipaistvad. Sellised tasud tuleb korrapäraselt läbi vaadata.
(19)
Komisjoni 6. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1794/2006, milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste ühine maksustamiskava, (5) mida on muudetud komisjoni 16. detsembri 2010. aasta määrusega (EL) nr 1191/2010, (6) tuleks tunnistada kehtetuks alates 1. jaanuarist 2015.
(20)
Käesoleva määrusega sätestatud meetmed on kooskõlas ühtse taeva komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Reguleerimisese ja -ala
1. Käesolevas määruses sätestatakse ühise aeronavigatsioonitasude süsteemi väljatöötamise meetmed.
2. Käesolevat määrust kohaldatakse aeronavigatsiooniteenuste suhtes, mida osutavad määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 8 kohaselt määratud lennuliiklusteenuse osutajad ning meteoroloogiateenuste osutajad juhul, kui nad on määratud kõnealuse määruse artikli 9 lõike 1 kohaselt, üldises lennuliikluses ICAO Euroopa (ICAO eurot) ja ICAO Aafrika (ICAO AFI) piirkonnas, kus liikmesriigid vastutavad aeronavigatsiooniteenuste osutamise eest. Määrust kohaldatakse ka võrgustiku haldusasutuse suhtes, mis on asutatud kooskõlas komisjoni määruse (EL) nr 677/2011 (7) artikliga 3.
3. Liikmesriigid võivad käesolevat määrust kohaldada selliste aeronavigatsiooniteenuste suhtes, mida osutatakse nende vastutusalasse kuuluvas õhuruumis muudes ICAO piirkondades, tingimusel et nad teavitavad nõuetekohaselt sellest komisjoni ja teisi liikmesriike.
4. Liikmesriigid võivad kohaldada käesolevat määrust selliste aeronavigatsiooniteenuse osutajate suhtes, kellel on lubatud osutada aeronavigatsiooniteenuseid ilma sertifitseerimiseta vastavalt määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 7 lõikele 5.
5. Vastavalt rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artikli 1 lõikele 4 võivad liikmesriigid otsustada, et käesolevat määrust ei kohaldata aeronavigatsiooniteenuste suhtes lennujaamades, mille IFR-lennutranspordi maht on väiksem kui 70 000 lendu aastas.
Liikmesriigid teavitavad komisjoni sellest otsusest.
Artikkel 2
Mõisted
Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse määruse (EÜ) nr 549/2004 artiklis 2 esitatud mõisteid.
Lisaks kohaldatakse järgmisi mõisteid:
1) „aeronavigatsiooniteenuste kasutaja”- õhusõiduki käitaja lennu toimumise ajal või õhusõiduki omanik, kui käitaja isik ei ole teada, välja arvatud juhul, kui on võimalik tõendada, et lennu toimumise ajal oli käitajaks muu isik;
2) „õhuruumi kasutajate esindaja”- juriidiline isik või üksus, kes esindab aeronavigatsiooniteenuste kasutajate ühe või mitme kategooria huve;
3) „IFR”- instrumentaallennureeglid, nagu on määratletud 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni (10. väljaanne, juuli 2005) 2. lisas;
4) „VFR”- visuaallennureeglid, nagu on määratletud 1944. aasta Chicago rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni (10. väljaanne, juuli 2005) 2. lisas;
5) „marsruudi navigatsioonitasude sissenõudmise piirkond”- õhuruumi maht, mille suhtes on kehtestatud ühtne kulubaas ja ühtne ühikumäär;
6) „terminali navigatsioonitasude sissenõudmise piirkond”- lennujaam või lennujaamade rühm, mille suhtes on kehtestatud ühtne kulubaas ja ühtne ühikumäär;
7) „kindlaksmääratud kulud”- kulud, mille liikmesriik on eelnevalt kindlaks määranud, nagu on osutatud määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15 lõike 2 punktis a;
8) „võrdlusperiood”- tulemuslikkuse kava võrdlusperiood, mis on sätestatud määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 11 lõike 3 punktis d ning rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklis 8;
9) „IFR-lennutranspordi maht”- instrumentaallennureeglite kohaselt tehtavate startide ja maandumiste summa, mis on tulemuslikkuse kava esitamisele eelnenud kolme aasta andmete põhjal arvutatud keskmine näitaja;
10) „muu tulu”- riigiasutustelt saadud tulu, sealhulgas rahaline toetus ELi abiprogrammidest, nagu üleeuroopaline transpordivõrk (TEN-T), Euroopa Ühendamise Rahastu (CEF) ja Ühtekuuluvusfond, äritegevusest saadud tulu ja/või navigatsioonitasude ühikumäärade korral tulu, mis on saadud aeronavigatsiooniteenuse osutajate ja lennujaama käitajate vahel sõlmitud lepingutest või kokkulepetest;
11) „tulemuslikkuse kava”- tulemuslikkuse kava, mis on koostatud ja vastu võetud kooskõlas rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklitega 11-16;
12) „tegelik kulu”- kulud, mis tekkisid tegelikult aeronavigatsiooniteenuste osutamise aastal, mille kohta koostati lõplik auditiaruanne;
13) „CNS-, MET- ja AIS-teenused”- teabevahetus-, navigatsiooni- ja seireteenused, meteoroloogiateenused aeronavigatsiooni jaoks ning aeronavigatsioonialase teabe teenused;
14) „restruktureerimiskulud”- olulised ühekordsed kulud, mis tekivad aeronavigatsiooniteenuse osutajatel restruktureerimise käigus, kui teenuste ühtse osutamise soodustamiseks võetakse kasutusele uued tehnoloogialahendused ja menetlused ning sidusad ärimudelid, juhul kui liikmesriik soovib kulud katta ühe või mitme võrdlusperioodi jooksul. Restruktureerimiskulude hulka võivad kuuluda kulud, mis on tekkinud töötajate tasustamisel, õhuliikluse juhtimiskeskuste sulgemisel, tegevuse üleviimisel uude asukohta ning varade mahakandmisel ja/või strateegiliste osaluste omandamisel muude aeronavigatsiooniteenuse osutajate juures.
Artikkel 3
Turutingimustel osutatavad terminali aeronavigatsiooniteenused ning CNS-, MET- ja AIS-teenused
1. Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklites 14 ja 15 osutatud ja lõike 2 kohaselt hinnatavate põhimõtete kohaldamist, võivad liikmesriigid enne võrdlusperioodi algust või põhjendatud juhtudel võrdlusperioodi ajal otsustada, et nende mõnda terminali aeronavigatsiooniteenust või CNS-, MET- ja AIS-teenust või kõiki kõnealuseid teenuseid osutatakse turutingimustel. Sel juhul kohaldatakse käesoleva määruse sätteid, kuid asjaomased liikmesriigid võivad seoses kõnealuste teenustega otsustada järgmist:
a)
mitte arvutada kindlaksmääratud kulusid käesoleva määruse artikli 7 kohaselt;
b)
mitte stimuleerida rahaliselt kõnealuseid teenuseid sellistes põhilistes tulemusvaldkondades nagu läbilaskevõime ja keskkond kooskõlas käesoleva määruse artikliga 15,
ning terminali aeronavigatsiooniteenuste puhul
c)
mitte arvutada terminali navigatsioonitasusid kooskõlas käesoleva määruse artikliga 12;
d)
mitte kehtestada navigatsioonitasude ühikumäärasid kooskõlas käesoleva määruse artikliga 17.
2. Selleks et liikmesriigi mõnda terminali aeronavigatsiooniteenust või CNS-, MET- ja AIS-teenust või kõiki kõnealuseid teenuseid osutataks turutingimustel, hindavad liikmesriigid üksikasjalikult kõiki tingimusi, mis on sätestatud käesoleva määruse I lisas. Hindamine hõlmab konsultatsioone õhuruumi kasutajate esindajatega.
3. Lõikes 1 osutatud liikmesriigid esitavad komisjonile hiljemalt 19 kuud enne võrdlusperioodi algust või enne lõike 1 kohaselt vastu võetud otsuste rakendamise kuupäeva üksikasjaliku aruande lõikes 2 nimetatud hindamise sisu ja tulemuste kohta. Aruandele lisatakse tõendavad dokumendid, sealhulgas vajaduse korral hankedokumendid, teenuseosutaja valiku põhjendus ja valitud teenuseosutajale kehtestatud korra kirjeldus selle tagamiseks, et terminali aeronavigatsiooniteenuseid või CNS-, MET- ja AIS-teenuseid osutatakse kulutasuvalt, ning õhuruumi kasutajate esindajatega konsulteerimise tulemus. Aruandes esitatakse liikmesriigi järelduste täielik põhjendus.
4. Kui komisjon nõustub, et turutingimused on kehtestatud kooskõlas I lisa nõuetega, teavitab ta asjaomast liikmesriiki nelja kuu jooksul pärast aruande saamist. Kui komisjon leiab, et selle välja selgitamiseks, kas turutingimused on kehtestatud, on vaja täiendavaid tõendeid, pikendatakse neljakuulist ajavahemikku kuuele kuule pärast aruande saamist.
Kui komisjoni leiab, et turutingimusi ei ole kehtestatud, otsustab ta kuue kuu jooksul pärast aruande saamist ja kooskõlas määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 5 lõikes 2 osutatud menetlusega, et asjaomane liikmesriik kohaldab (asjaomased liikmesriigid kohaldavad) täielikult käesoleva määruse sätteid. Niisugune otsus tehakse pärast konsulteerimist asjaomase liikmesriigiga (asjaomaste liikmesriikidega).
5. Lõikes 4 nimetatud liikmesriigi aruanne ja komisjoni otsus kehtivad asjaomase võrdlusperioodi jooksul, on avalikult kättesaadavad ja viide nendele avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 4
Ühise tasusüsteemi põhimõtted
1. Ühises tasusüsteemis järgitakse määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklis 15 sätestatud põhimõtteid.
2. Marsruudil osutatavate aeronavigatsiooniteenuste kindlaksmääratud kulusid rahastatakse aeronavigatsiooniteenuste kasutajatele marsruudil osutatavate navigatsiooniteenuste tasudest kooskõlas III peatüki sätetega ja/või muudest tuludest.
3. Terminalis osutatavate aeronavigatsiooniteenuste kindlaksmääratud kulusid rahastatakse aeronavigatsiooniteenuste kasutajatele terminalis osutatavate navigatsiooniteenuste tasudest kooskõlas III peatüki sätetega ja/või muudest tuludest.
4. Lõigete 2 ja 3 kohaldamine ei piira teatavatele aeronavigatsiooniteenuste kasutajatele tehtud erandite rahastamist muudest rahastamisallikatest vastavalt artiklile 10.
5. Ühine tasusüsteem tagab läbipaistvuse ning konsulteerimise õhuruumi kasutajate esindajatega kulubaaside ja erinevate teenuste vahelise kulujaotuse üle.
6. Tulu, mis saadakse marsruudil või terminalis osutatavate navigatsiooniteenuste tasudest, mis on kehtestatud kooskõlas käesoleva määruse artiklitega 11 ja 12, ei kasutata aeronavigatsiooniteenuse osutaja äritegevuse rahastamiseks.
Artikkel 5
Tasude sissenõudmise piirkondade kehtestamine
1. Liikmesriigid kehtestavad aeronavigatsiooniteenuste osutamisel õhuruumi kasutajatele oma vastutusalasse kuuluvas õhuruumis tasude sissenõudmise piirkonnad.
2. Tasude sissenõudmise piirkonnad määratakse kindlaks kooskõlas lennujuhtimistoimingute ja -teenistustega pärast konsulteerimist õhuruumi kasutajate esindajatega.
3. Marsruudi navigatsioonitasude sissenõudmise piirkond algab maapinnalt ning hõlmab ülemist õhuruumi. Keerukatel terminalialadel võivad liikmesriigid kehtestada eripiirkonna ühe tasupiirkonna sees.
4. Kui tasude sissenõudmise piirkonnad hõlmavad mitme liikmesriigi õhuruumi, tagavad asjaomased liikmesriigid käesoleva määruse järjepideva ja ühetaolise kohaldamise asjaomase õhuruumi suhtes.
5. Terminali navigatsioonitasude sissenõudmise piirkonda võib võrdlusperioodi jooksul muuta. Sel juhul liikmesriigid
a)
esitavad komisjonile asjakohased andmed kulude ja liikluse kohta, et komisjonil oleks võimalik luua terviklikud kulude ja liikluse andmete jadad, mis kajastavad olukorda enne ja pärast muutust, ning täita tulemuslikkuse järelevalvega seotud ülesandeid vastavalt rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklile 18;
b)
konsulteerivad õhuruumi kasutajate esindajatega ja teatavad nende märkustest komisjonile;
c)
esitavad komisjonile muutuste mõju hindamise terminalis osutatavate aeronavigatsiooniteenuste kulutasuvuse eesmärkide ja tulemuslikkuse järelevalve suhtes ning näitavad, kuidas teostatakse tulemuslikkuse üle järelevalvet ülejäänud võrdlusperioodi jooksul.
II PEATÜKK
AERONAVIGATSIOONITEENUSTE OSUTAMISE KULUD
Artikkel 6
Rahastamiskõlblikud teenused, vahendid ja rahastamiskõlblik tegevus
1. Artikli 1 lõigetes 2 ja 4 osutatud reguleerimisalas tegutsevad aeronavigatsiooniteenuse osutajad määravad kindlaks aeronavigatsiooniteenuste osutamise kulud, mis on tekkinud seoses ICAO Euroopa piirkonda käsitleva piirkondliku aeronavigatsioonikava alusel kasutatud vahendite ja osutatud teenustega nende vastutusalasse kuuluvates tasude sissenõudmise piirkondades.
Kõnealused kulud hõlmavad nii üldhaldus-, koolitus-, uurimis- ja katsetamiskulusid kui ka kõnealuste teenuste jaoks ette nähtud teadus- ja arendustöö kulusid.
2. Liikmesriigid võivad määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15 lõike 2 punkti b kohase kindlaksmääratud kuluna kehtestada järgmised aeronavigatsiooniteenuste osutamisest tulenevad kulud:
a)
asjaomaste riiklike asutuste kulud;
b)
määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklis 3 osutatud kvalifitseeritud üksuste kulud;
c)
rahvusvahelistest lepingutest tulenevad kulud.
3. Määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15a lõike 3 kohaselt võib sissenõutud tasudest saadud tulust osa kasutada võrgufunktsioonide selliste ühisprojektide rahastamiseks, mis on eriti tähtsad lennuliikluse korraldamise ja aeronavigatsiooniteenuste üldise tulemuslikkuse parandamiseks. Sel juhul tagavad liikmesriigid põhjaliku ja läbipaistva aruandluse, et õhuruumi kasutajatelt ei nõutaks tasusid sisse kaks korda. Ühisprojektist tulenevate kindlaksmääratud kulude osa tuleb vastavalt II ja VII lisale selgelt välja selgitada.
4. Investeeringud uutesse lennuliikluse korraldamise süsteemidesse ja olemasolevate lennuliikluse korraldamise süsteemide põhjalikud läbivaatamised on rahastamiskõlblikud seni, kuni need on kooskõlas Euroopa lennuliikluse korraldamise üldkava rakendamisega, ning eelkõige määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15a lõikes 3 täpsustatud ühisprojektide kaudu.
Artikkel 7
Kuluarvestus
1. Kindlaksmääratud ja tegelikud kulud sisaldavad kulusid, mis on seotud käesoleva määruse artiklis 6 nimetatud rahastamiskõlblike teenuste, vahendite ja tegevusega ning mis on kehtestatud kooskõlas määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklis 12 esitatud raamatupidamisnõuetega.
Rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite rakendamisest tulenevad ühekordsed kulud võib jaotada kuni 15 aasta peale.
Ilma et see piiraks rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklite 17 ja 19 kohaldamist, fikseeritakse kindlaksmääratud kulude tegelik ja nominaalväärtus võrdlusperioodi iga kalendriaasta kohta enne iga võrdlusperioodi algust osana tulemuslikkuse kavast. Võrdlusperioodi igal aastal n kantakse ühikumäära arvutamiseks aastale n + 2 üle erinevus enne võrdlusperioodi nominaalväärtuses väljendatud kindlaksmääratud kulude ja nende kindlaksmääratud kulude vahel, mida on kohandatud tegeliku inflatsioonimäära alusel, mille komisjon on registreerinud Eurostatis tarbijahindade harmoneeritud indeksina aasta n aprillis, ning tulemuslikkuse kavas prognoositud inflatsiooni erinevuse alusel.
Kindlaksmääratud ja tegelikud kulud arvutatakse riigi omavääringus. Kui funktsionaalsele õhuruumiosale on määratud ühtse ühikumääraga ühine tasude sissenõudmise piirkond, tagavad asjaomased liikmesriigid riigi kulude konverteerimise eurodesse või ühe asjaomase liikmesriigi omavääringusse, et käesoleva määruse artikli 17 lõike 1 kohaldamisel tagada ühtse ühikumäära läbipaistev arvutamine. Kõnealused liikmesriigid teavitavad sellest nõuetekohaselt komisjoni ja Eurocontroli.
2. Lõikes 1 osutatud kulud jagunevad järgmiselt: tööjõu- ja muud tegevuskulud, amortisatsioonikulud, kapitalikulud ja erakorralised kulud, sealhulgas tagastamatud maksud ja tasutud tollimaksud, ning kõik muud seonduvad kulud.
Tööjõukulud sisaldavad brutotöötasu, ületunnitöö tasustamist, tööandjamakseid sotsiaalkindlustusskeemidesse ning pensionide ja muude hüvitiste kulusid. Pensionikulude arvutamisel võib kasutada usaldusväärseid prognoose, mis põhinevad vajaduse korral kas kindlustusskeemil või liikmesriigi õigusel. Kõnealused prognoosid esitatakse üksikasjalikult tulemuslikkuse kavas.
Muud tegevuskulud sisaldavad aeronavigatsiooniteenuste osutamiseks vajaliku kauba ja teenuste ostmisel tekkinud kulusid. Need hõlmavad eelkõige allhanketeenuste kulusid, näiteks koosseisuväliseid töötajaid, materjali, energiat, kommunaalkulusid, hoonete, seadmete ja vahendite rentimise kulusid, hooldustöid, kindlustus- ja reisikulusid. Kui lennuliiklusteenuse osutaja ostab muid aeronavigatsiooniteenuseid, lisab ta kõnealuste teenuste tegelikud kulud oma muudesse tegevuskuludesse.
Amortisatsioonikulud on seotud aeronavigatsiooniteenuste osutamisel kasutatava kogu põhivaraga. Põhivaralt arvestatakse kulum maha lineaarselt vastavalt eeldatavale kasutusajale, arvestades amortiseeritava vara algmaksumust. Kulumi arvestamisel võib kasutada tegelikku kuluarvestust või jooksevhindades arvestamist. Meetodit ei muudeta amortisatsiooniaja jooksul ja see peab vastama kasutatud kapitalikuludele (nominaalväärtuses kapitalikulud tegeliku kuluarvestuse ja reaalväärtuses kapitalikulud jooksevhindades kuluarvestuse puhul). Kui kasutatakse jooksevhindades kuluarvestust, esitatakse ka võrdlemise ja hindamise võimaldamiseks võrdväärsed tegeliku kuluarvestuse näitajad.
Kapitalikulud arvutatakse järgmiselt:
a)
aeronavigatsiooniteenuse osutaja tegevuses või selle kavandamisel kasutatava põhivara keskmise bilansilise puhasväärtuse ja riikliku järelevalveasutuse poolt kindlaks määratud koguvara võimalike kohanduste ning aeronavigatsiooniteenuste osutamiseks vajaliku käibevara keskmise väärtuse (intressi kandvaid pangakontosid arvestamata) summa korrutatakse
b)
võlgade intressimäära ja omakapitali tasuvuse kaalutud keskmisega. Omakapitalita aeronavigatsiooniteenuseosutajate korral arvutatakse kaalutud keskmine tasuvuse alusel, võttes arvesse erinevust punktis a osutatud koguvarade väärtuse ja võlgade vahel.
Erakorralised kulud koosnevad aeronavigatsiooniteenuste osutamisel sama aasta jooksul tekkinud ühekordsetest kuludest.
Mis tahes kohandused, mis ei vasta rahvusvaheliste raamatupidamisstandardite sätetele, täpsustatakse tulemuslikkuse kavas, mille vaatab läbi komisjon, ja II lisaga kooskõlas olevas täiendavas teabes.
3. Kapitalikulu arvutamiseks lõike 2 kohaselt lähtutakse kaalumise määramisel võla või omakapitali alusel rahastamise osakaalust. Võlgade intressimäär võrdub aeronavigatsiooniteenuse osutaja võlgade keskmise intressimääraga. Omakapitali tasuvuse määramisel võetakse arvesse aruandlusperioodi tulemuslikkuskava ja see põhineb aeronavigatsiooniteenuse osutaja tegelikul finantsriskil, mida on hinnatud enne võrdlusperioodi.
Kui vara ei ole aeronavigatsiooniteenuse osutaja omand, kuid seda on kapitalikulude arvestamisel arvesse võetud, tagavad liikmesriigid, et sellise varaga seotud kulusid ei nõuta tagasi kaks korda.
4. Tegelike kulude arvestus võib sisaldada aeronavigatsiooniteenuse osutajate restruktureerimiskulude tagasinõudmist, kui restruktureerimiskulud tekkisid võrdlusperioodidel enne seda võrdlusperioodi (neid võrdlusperioode), mil toimub tagasinõudmine, ja see sisaldab ärimudelit, mis toob kasutajatele aja jooksul puhastulu.
Riiklik järelevalveasutus esitab komisjonile ärimudeli, restruktureerimiskulude tagasinõudmise kava ja õhuruumi kasutajate esindajatega ärimudeli alal peetud konsultateerimise tulemused ning restruktureerimiskulude tagasinõudmise kava.
Kui komisjoni leiab, et kasutaja on aja jooksul saanud oodatud puhastulu, teatab ta sellest asjaomasele liikmesriigile viie kuu jooksul pärast ettepaneku saamist riiklikult järelevalveasutuselt.
Kui komisjoni leiab, et kasutajatele ei ole aja jooksul saanud oodatud puhastulu, otsustab ta kooskõlas määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 5 lõikes 2 osutatud menetlusega viie kuu jooksul pärast ettepaneku saamist riiklikult järelevalveasutuselt, et aeronavigatsiooniteenuse osutaja restruktureerimiskulusid ei kaeta, ning teatab sellest asjaomasele liikmesriigile.
Asjaomane liikmesriik teatab restruktureerimiskulude suurenemisest ja kasutajate saadud puhastulust oma aastaaruandes, järgides rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artikli 18 lõiget 4.
Artikkel 8
Kulude jaotamine
1. Rahastamiskõlblike teenuste, vahendite ja rahastamiskõlbliku tegevuse kulud artikli 6 tähenduses jaotatakse läbipaistvalt tasude sissenõudmise selliste piirkondade vahel, kus need tegelikult tekivad.
Kui kulud tekivad tasude sissenõudmise eri piirkondade üleselt, jaotatakse need proportsionaalselt artiklis 9 sätestatud läbipaistvate meetodite kohaselt.
2. Terminaliteenuste kulud on seotud järgmiste teenustega:
a)
lennujaama lennujuhtimisteenused, lennujaama lennuinfoteenused, sealhulgas lennuliikluse nõuande- ja häireteenused;
b)
lennuliiklusteenused, mida tegevusnõuete kohaselt osutatakse lennujaamast teatavas kauguses oleva õhusõiduki saabumisel ja lahkumisel;
c)
kõik muud aeronavigatsiooniteenused, mille kulud jaotatakse asjakohaselt, võttes arvesse marsruudil ja terminalis osutatavate teenuste proportsionaalset jaotust.
Lõike 2 punktide b ja c kohaldamisel määravad liikmesriigid enne iga võrdlusperioodi algust iga lennujaama kohta kindlaks kriteeriumid, mida kasutatakse kulude jagamiseks terminalis ja marsruudil osutatavate teenuste vahel, ning teatavad need komisjonile.
3. Marsruudil osutatavate teenuste kulud on seotud lõikes 1 osutatud kuludega, välja arvatud lõikes 2 osutatud kulud.
4. Kui VFR-lendudele tehakse artikli 10 kohaselt erandeid, määrab aeronavigatsiooniteenuse osutaja eraldi kindlaks VFR-lendudel osutatud aeronavigatsiooniteenuste ja IFR-lendudel osutatud teenuste kulud. Need kulud võib kindlaks teha piirkulude määramise meetodite abil, võttes arvesse IFR-lendude soodustusi, mis tulenevad VFR-lendudele osutatud teenustest.
Artikkel 9
Kulude ja tasumehhanismi läbipaistvus
1. Liikmesriigid kutsuvad koordineeritult hiljemalt seitse kuud enne iga võrdlusperioodi algust õhuruumi kasutajate esindajad konsultatsioonile, kus käsitletakse kindlaksmääratud kulusid, kavandatavaid investeeringuid, teenuseühikute prognoose, tasude kehtestamise poliitikat ja tulenevaid ühikumäärasid. Neid abistavad aeronavigatsiooniteenuse osutajad. Liikmesriigid muudavad riigi või funktsionaalsete õhuruumiosade kulud läbipaistvaks kooskõlas artikliga 6 ja teevad oma ühikumäärad kättesaadavaksõhuruumi kasutajate esindajatele, komisjonile ja vajaduse korral Eurocontrolile.
Võrdlusperioodi ajal kutsuvad liikmesriigid õhuruumi kasutajate esindajad igal aastal konsultatsioonile, et arutada mis tahes kõrvalekaldeid prognoosist ning eelkõige järgmist:
a)
tegelik liiklus ja kulud võrreldes prognoositud liikluse ja kindlaksmääratud kuludega;
b)
artiklis 13 sätestatud liiklusriski jagamise mehhanismi rakendamine;
c)
artiklis 14 sätestatud kulude jagamise mehhanismi rakendamine;
d)
artiklis 15 sätestatud stimuleerimiskavad;
e)
artiklis 16 sätestatud tasude muutmine.
Konsulteerimise võib korraldada piirkonna tasandil. Õhuruumi kasutaja esindajatel on õigus nõuda rohkemate konsultatsioonide korraldamist. Kasutajatega konsulteeritakse süstemaatiliselt pärast seda, kui on käivitatud rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklite 17 ja 19 kohane häiremehhanism, mille tulemusel vaadatakse läbi määratud ühikuhind (ühikuhinnad).
2. Lõikes 1 osutatud teave esitatakse II, VI ja VII lisas sätestatud aruandetabelite ja üksikasjalike eeskirjade kohaselt. Kui kooskõlas artikliga 3 on kehtestatud, et terminalis osutatavaid aeronavigatsiooniteenuseid või CNS-, MET- ja AIS-teenuseid osutatakse turutingimustel, esitatakse lõikes 1 osutatud teave III lisas sätestatud aruandetabelite ja üksikasjalike eeskirjade kohaselt. Asjakohased dokumendid tehakse kättesaadavaks õhuruumi kasutajate esindajatele, komisjonile, Eurocontrolile ja riiklikele järelevalveasutustele kolm nädalat enne konsultatsiooni. Lõike 1 teises lõigus osutatud iga-aastaste nõupidamistega seonduvad asjakohased dokumendid tehakse õhuruumi kasutajate esindajatele, komisjonile, Eurocontrolile ja riiklikele järelevalveasutustele kättesaadavaks igal aastal hiljemalt 1. juunil.
3. Selleks et võimaldada aruandlust tulemuslikkuse kohta rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artikli 18 lõike 4 kohaselt, teevad liikmesriigid komisjonile ja Eurocontrolile iga aasta 1. juuniks kättesaadavaks oma tegelikud kulud, mis kanti eelmise aasta jooksul, ning erinevuse tegelike kulude ja tulemuslikkuse kavas kindlaks määratud kulude vahel, kasutades II, VI ja VII lisas sätestatud aruandetabeleid ja üksikasjalikke eeskirju. Liikmesriigid, kes on otsustanud, et terminalis osutatavaid aeronavigatsiooniteenuseid või CNS-, MET- ja AIS-teenuseid osutatakse kooskõlas artikli 3 kohaselt turutingimustel, esitavad kõnealuse teabe, kasutades III lisas sätestatud aruandetabeleid ja üksikasjalikke eeskirju.
III PEATÜKK
AERONAVIGATSIOONITEENUSTE OSUTAMISE RAHASTAMINE AERONAVIGATSIOONITASUDEST
Artikkel 10
Aeronavigatsioonitasudest vabastamine
1. Liikmesriigid vabastavad marsruudi navigatsioonitasudest
a)
lennud, mis tehakse õhusõidukiga, mille suurim lubatud stardimass on alla kahe tonni;
b)
VFR- ja IFR-lennud tasude sissenõudmise piirkondades, kus lennatakse eranditult visuaallennureeglite kohaselt ning kui tasu ei kohaldata VFR-lendude suhtes;
c)
lennud, mis on seotud üksnes valitseva monarhi ja tema pereliikmete või riigipeade, valitsusjuhtide ja ministrite visiitidega nende ametiülesannete täitmise ajal; kõikidel juhtudel tuleb staatus lennuplaanis asjakohaselt märkida;
d)
asjakohase pädeva asutuse loal tehtud otsimispäästelennud.
2. Liikmesriigid võivad marsruudi navigatsioonitasudest vabastada
a)
mis tahes riigi sõjalennukite sõjalisel otstarbel tehtavad lennud;
b)
treeninglennud, mis tehakse üksnes tegevusloa saamiseks või õhusõiduki meeskonna tegevuse hindamiseks, juhul kui seda tõendab asjakohane märkus lennuplaanis; lende tohib teha ainult asjaomase liikmesriigi õhuruumis; lendude eesmärk ei tohi olla reisijate ja/või lasti vedu ega õhusõidukite positsioneerimine või ülevedu;
c)
lennud, mis tehakse eranditult selliste seadmete kontrollimiseks või katsetamiseks, mida kasutatakse või kavatsetakse kasutada maapealsete õhuseirevahenditena, välja arvatud asjaomaste õhusõidukite asukoha määramisega seotud lennud;
d)
lennud, mis lõpevad lennujaamas, kust õhusõiduk õhku tõusis, kui lennu kestel ei tehtud vahemaandumisi;
e)
VFR-lennud;
f)
humanitaarabilennud asjakohase pädeva asutuse loal;
g)
tolli ja politsei tegevusega seotud lennud.
3. Liikmesriigid võivad vabastada terminali navigatsioonitasudest lõigetes 1 ja 2 osutatud lennud.
4. Tasust vabastatud lendude kulud koosnevad järgmistest osadest:
a)
tasust vabastatud VFR-lendude kulud, nagu on kindlaks määratud artikli 8 lõikes 4, ja
b)
tasust vabastatud IFR-lendude kulud, mis arvutatakse IFR-lendude kulude ning tasust vabastatud teenuseühikute arvu ja teenuseühikute koguarvu suhte korrutisena, kus võetakse arvesse teenuseühikute koguarv seoses IFR-lendude teenuseühikutega ning teenuseühikud seoses VFR-lendudega, kui need ei ole tasust vabastatud. IFR-lendude kulud võrduvad kogukuludega, millest on lahutatud VFR-lendude kulud.
5. Liikmesriigid tagavad, et aeronavigatsiooniteenuse osutajatele hüvitatakse tasust vabastatud lendudel osutatud teenuste kulud.
Artikkel 11
Marsruudi navigatsioonitasude arvutamine
1. Ilma et see piiraks artikli 4 lõikes 2 sätestatud võimalust rahastada marsruudil osutatavaid aeronavigatsiooniteenuseid muudest tuludest, võrdub konkreetse lennu marsruudi navigatsioonitasu konkreetses marsruudi navigatsioonitasude sissenõudmise piirkonnas selles piirkonnas kehtestatud ühikumäära ning asjaomase lennu ajal osutatud teenuste ühikute korrutisega.
2. Ühikumäär ja marsruudil osutatavad teenuseühikud arvutatakse IV lisa kohaselt.
Artikkel 12
Terminali navigatsioonitasude arvutamine
1. Ilma et see piiraks artikli 4 lõikes 3 sätestatud võimalust rahastada terminalis osutatavaid aeronavigatsiooniteenuseid muudest tuludest, võrdub konkreetsele lennule konkreetses terminali navigatsioonitasude sissenõudmise piirkonnas kehtestatud terminali-navigatsioonitasu kõnealuses terminali navigatsioonitasu sissenõudmise piirkonnas kehtiva ühikumäära ja kõnealuse lennuga seoses terminalis osutatavate teenuseühikute korrutisega. Tasu kehtestamisel käsitletakse saabumist ja lahkumist ühe ja sama lennuna. Arvestusühik on kas saabuv või lahkuv lend.
2. Ühikumäär ja terminali teenuseühikud arvutatakse V lisa kohaselt.
Artikkel 13
Liiklusriski jagamine
1. Liiklusriski jagamise mehhanismi kohaldatakse rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklis 12 sätestatud põhimõtete kohaselt.
2. Järgmisi kulusid ei esitata liiklusriski jagamiseks ning need kindlaksmääratud kulud suurenevad või vähenevad järgneva(te) aasta(te) jooksul, olenemata liikluse muutumisest:
a)
artikli 6 lõike 2 kohaselt kindlaks määratud kulud, välja arvatud piiriülese lennuliiklusteenuse osutamisega seotud lepingud;
b)
meteoroloogiateenuste kindlaksmääratud kulud;
c)
artikli 7 lõikes 1 kohase prognoositud ja tegeliku inflatsioonimäära vahelise erinevuse tõttu tehtud kohandus;
d)
restruktureerimiskulude tagasinõudmine, kui see on lubatud kooskõlas artikli 7 lõikega 4;
e)
liiklusriski jagamise mehhanismist tulenev ülekandmine;
f)
eelnevast võrdlusperioodist lubatud ülekandmised tulenevalt artiklis 14 osutatud kulude jagamise mehhanismi rakendamisest;
g)
artiklis 15 osutatud rahaliste stimuleerimise kavadest tulenevad soodustused või karistused;
h)
üle- või alamäärased tagasinõudmised, mis võivad tuleneda aeronavigatsioonitasude muutmisest artikli 16 kohaldamise korral;
i)
liikluse muutumisest tulenevad üle- või alamäärased tagasinõudmised;
j)
teisel võrdlusperioodil liikmesriikide üle- või alamäärased tagasinõudmised, mis tekkisid kuni 2011. aastani (kaasa arvatud) seoses marsruudil osutatavate teenustega ja kuni 2014. aastani (kaasa arvatud) seoses terminalis osutatavate aeronavigatsiooniteenustega.
Lisaks võivad liikmesriigid liiklusriski jagamisest välja arvata selliste aeronavigatsiooniteenuse osutajate kindlaksmääratud kulud, kes on saanud loa osutada aeronavigatsiooniteenuseid ilma sertifikaadita kooskõlas määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 7 lõikega 5.
3. Kui aastal n on teenuseühikute tegelik arv tulemuslikkuse kavas kõnealuseks aastaks n prognoositust suurem või väiksem kuni 2 %, siis aeronavigatsiooniteenuse osutaja täiendavaid või vähenenud tulusid seoses kindlaksmääratud kuludega üle ei kanta.
4. Kui aastal n on teenuseühikute tegelik arv tulemuslikkuse kavas kõnealuseks aastaks n prognoositust üle 2 % suurem, vähendatakse aasta n + 2 kindlaksmääratud kulusid vähemalt 70 % võrra asjaomas(t)e aeronavigatsiooniteenuseosutaja(te) saadud täiendavatest tuludest, mis ületavad tegelike teenuseühikute ja kindlaksmääratud kulude prognoosi vahelist erinevust 2 %.
Kui aastal n on teenuseühikute tegelik arv tulemuslikkuse kavas kõnealuseks aastaks n prognoositust üle 2 % väiksem, suurendatakse aasta n + 2 kindlaksmääratud kulusid vähemalt 70 % võrra asjaomas(t)e aeronavigatsiooniteenuseosutaja(te) saadud vähenenud tuludest, mis ületavad tegelike teenuseühikute ja kindlaksmääratud kulude prognoosi vahelist erinevust 2 %.
5. Kui aastal n on teenuseühikute tegelik arv tulemuslikkuse kavas kõnealuseks aastaks n prognoositust 90 % väiksem, suurendatakse aasta n + 2 kindlaksmääratud kulusid asjaomas(t)e aeronavigatsiooniteenuseosutaja(te) kõigi vähenenud tulude võrra, mis ületavad tegelike teenuseühikute ja kindlaksmääratud kulude prognoosi erinevust 10 %.
Kui aastal n on teenuseühikute tegelik arv tulemuslikkuse kavas kõnealuseks aastaks n prognoositust 110 % suurem, vähendatakse aasta n + 2 kindlaksmääratud kulusid asjaomas(t)e aeronavigatsiooniteenuseosutaja(te) kõigi täiendavate tulude võrra, mis ületavad tegelike teenuseühikute ja kindlaksmääratud kulude prognoosi erinevust 10 %.
6. Terminali aeronavigatsiooniteenuste korral võivad liikmesriigid otsustada, et lennujaamade suhtes, kus tehakse vähem kui 225 000 IFR-transpordilendu aastas, ei kohaldata lõigete 3, 4 ja 5 sätteid. Liikmesriigid teavitavad komisjoni sellest otsusest kahe kuu jooksul pärast käesoleva määruse avaldamist.
Artikkel 14
Kulude jagamine
1. Kulude jagamise mehhanismi kohaldatakse kooskõlas järgmiste põhimõtetega:
a)
kui kogu võrdlusperioodi jooksul on tegelikud kulud väiksemad kui võrdlusperioodi alguses kindlaks määratud kulud, peab aeronavigatsiooniteenuse osutaja, liikmesriik või asjaomane kvalifitseeritud üksus vastava erinevuse kinni maksma;
b)
kui kogu võrdlusperioodi jooksul on tegelikud kulud suuremad kui võrdlusperioodi alguses kindlaks määratud kulud, tasub aeronavigatsiooniteenuse osutaja, liikmesriik või asjaomane kvalifitseeritud üksus sellest tuleneva erinevuse.
2. Lõike 1 punktide a ja b kohaldamisest vabastatud kulud.
a)
Lõike 1 punktide a ja b kohast kulude jagamise korda ei kohaldata kindlaksmääratud kulude ja tegelike kulude erinevuse suhtes seoses kuluartiklitega, mille juhtimiseks aeronavigatsiooniteenuse osutaja, liikmesriik või asjaomased kvalifitseeritud üksused on võtnud mõistlikke ja kindlakstehtavaid samme, kuid mis võivad olla väljaspool nende kontrolli järgmistel põhjustel:
i)
ettenägematud muutused riigi pensioniseaduses, pensioni arvestamise seaduses või pensionikuludes, mis tulenevad finantsturu ettenägematutest tingimustest;
ii)
märkimisväärsed muutused laenude intressimäärades, mille finantskulud tulenevad aeronavigatsiooniteenuste osutamisest;
iii)
uued ettenägematud kulud, mida tulemuslikkuse kava ei hõlma, kuid mis on seadusega nõutud;
iv)
ettenägematud muutused riigi maksuseaduses;
v)
ettenägematud muutused kuludes ja tuludes, mis tulenevad rahvusvahelistest lepingutest.
b)
Ilma et see piiraks artikli 7 lõike 1 kolmanda lõigu kohaldamist, määrab riiklik järelevalveasutus kindlaks lõike 2 punktis a sätestatud iga kuluartikli ja tulemuslikkuse kavas täpsustatakse iga kuluartikkel eelneva võrdlusperioodi suhtes:
i)
kuluartikli täielik kirjeldus;
ii)
kõnealuse kuluartikli kohta tulemuslikkuse kavas kindlaks määratud kulu;
iii)
põhjendus, miks kuluartiklit peetakse rahastamiskõlblikuks pigem lõike 2 punkti a reguleerimisalas kui lõike 1 punktide a ja b reguleerimisalas;
iv)
aluseks olevad välised sündmused või väljaspool riiklike järelevalveasutuste, aeronavigatsiooniteenuse osutaja või asjaomaste kvalifitseeritud üksuste kontrolli olevad asjaolud, mis on põhjustanud kõnealuse kuluartikliga seotud tegelike ja kindlaksmääratud kulude vahelise erinevuse;
v)
kõnealuse kuluartikliga seotud riski juhtimiseks võetud meetmed.
c)
Kõnealuste kuluartiklitega seotud tegelike ja kindlaksmääratud kulude vahelised erinevused tehakse kindlaks ja neid selgitatakse kooskõlas VII lisa punktiga 2.
d)
Kui kogu võrdlusperioodi jooksul on tegelikud kulud lõike 2 punkti a reguleerimisalasse kuuluvate kulude vähendamise tõttu väiksemad kui võrdlusperioodi algul kindlaks määratud kulud, tagastatakse sellest tulenev erinevus õhuruumi kasutajale, kandes selle erinevuse üle järgmis(t)ele võrdlusperioodi(de)le.
e)
Kui kogu võrdlusperioodi jooksul ületavad tegelikud kulud võrdlusperioodi algul kindlaks määratud kulusid, kuna lõike 2 punkti a reguleerimisalasse lisati kulusid, kantakse tulenev erinevus õhuruumi kasutajale üle järgmis(t)ele võrdlusperioodi(de)le.
f)
Asjaomane riiklik järelevalveasutus selgitab igal aastal välja, et tegelike ja kindlaksmääratud kulude erinevus on tegelikult tingitud lõike 2 punktis a sätestatud asjakohastest sündmustest või asjaoludest ja kooskõlas lõike 2 punkti b sätetega. Samuti veendub riiklik järelevalveasutus, et kasutajatele edasikantav kulude muutumine tehakse konkreetselt kindlaks ja liigitatakse. Igal aastal teavitab asjaomane riiklik järelevalveasutus õhuruumi kasutajaid hindamistulemustest ja edastab need komisjonile. Kui komisjon leiab kuue kuu jooksul pärast asjaomase riikliku järelevalveasutuse iga-aastase hindamisaruande saamist, et selles ei tõendata, et tegelike ja kindlaksmääratud kulude erinevus on tegelikult tingitud asjaomastest lõike 2 punktis a sätestatud sündmustest või asjaoludest ja et see on kooskõlas lõike 2 punkti b sätetega, otsustab ta määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 5 lõikes 2 osutatud korras, et asjaomane liikmesriik (asjaomased liikmesriigid) ei või kohaldada lõike 2 sätteid tegelike ja kindlaksmääratud kulude vahelise erinevuse suhtes kas osaliselt või täielikult, sõltuvalt oma järeldustest.
g)
Ülekantavad summad täpsustatakse tegurite abil ja neid kirjeldatakse täiendavas teabes, mis esitatakse kooskõlas VI lisaga.
Artikkel 15
Aeronavigatsiooniteenuse osutajate stimuleerimisee kavad
1. Kooskõlas rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artikliga 12 võtavad liikmesriigid kasutusele aeronavigatsiooniteenuse osutajate rahalise stimuleerimise põhilises läbilaskevõimega seotud tulemusvaldkonnas ja võivad niimoodi rahaliselt stimuleerida keskkonnaga seotud põhilises tulemusvaldkonnas. Kõnealune stimuleerimine hõlmab soodustusi tulemuseesmärkide ületamise eest ja karistusi nende mittesaavutamise eest ning vastavalt saavutatud tulemuseesmärkidele lisatakse need kindlaksmääratud kuludele või arvatakse neist maha.
Niisugused rahalise stimuleerimise kavad vastavad järgmistele põhimõtetele:
a)
aasta n + 2 ühikumäära kohandatakse nii, et seoses aeronavigatsiooniteenuse osutaja asjakohase tulemuseesmärgiga aastal n oleks võimalik näha ette soodustus selle ületamise eest või karistada teda selle mittesaavutamise eest;
b)
kohaldatavad soodustused ja karistused on vastavuses seatud eesmärkide ja saavutatud tulemuslikkusega. Soodustusi ei tehta tulemuslikkuse eest, mis on võrdväärne eeldatava tulemuseesmärgiga või sellest väiksem;
c)
kohaldatakse võrdväärselt soodustusi ja karistusi;
d)
soodustuste maksimaalne üldsumma ja karistuste maksimaalne üldsumma ei ületa aeronavigatsiooniteenuste kaudu aastal n teenitud tulust 1 %;
e)
tulemuslikkuse muutumine ning kohaldatavad soodustused ja karistused määratakse kindlaks pärast artiklis 9 osutatud konsulteerimist ning need sätestatakse tulemuslikkuse kavas;
f)
funktsionaalsete õhuruumiosade tasandi tulemuseesmärkide puhul kohaldatakse soodustusi ja karistusi asjaomaste aeronavigatsiooniteenuse osutajate suhtes;
g)
läbilaskevõimega seotud põhilises tulemusvaldkonnas võidakse tulemuseesmärke kohandada üksnes hilinemiste korral, mis on seotud lennujuhtimisvõimsusega, -marsruutidega, -personaliga, -seadmetega, õhuruumi korraldamisega ning lennuliiklusvoogude ja lennujuhtimise võimsuse kasutusjuhendis (ATFCM) koodidega C, R, S, T, M ja P tähistatud erisündmustega.
2. Riiklikud järelevalveasutused jälgivad, et aeronavigatsiooniteenuse osutajad rakendaksid kõnealuseid stimuleerimiskavasid nõuetekohaselt.
Artikkel 16
Aeronavigatsioonitasude muutmine
1. Pärast artiklis 9 osutatud konsuklteerimisettepanekut muudavad liikmesriigid õhuruumi kasutajate aeronavigatsioonitasusid riigi või funktsionaalse õhuruumiosa tasandil mittediskrimineerivalt ja läbipaistvalt, et kajastada nende kasutajate jõupingutusi eelkõige seoses järgmisega:
a)
aeronavigatsiooniteenuste kasutamise optimeerimine;
b)
lendude keskkonnamõju vähendamine;
c)
aeronavigatsiooniteenuste kogukulude vähendamine ja nende teenuste tõhustamine, milleks eelkõige muudetakse tasusid vastavalt võrgu ülekoormatuse tasemele teataval kellaajal konkreetses piirkonnas või konkreetsel marsruudil.
Tasude muutmisega ei kaasne muutusi aeronavigatsiooniteenuse osutaja tulus. Üle- või alamäärased tagasinõudmised kantakse üle järgmistele perioodidele.
2. Aeronavigatsioonitasusid võib ka mittediskrimineerivalt ja läbipaistvalt muuta selleks, et kiirendada programmi SESAR ATM kasutuselevõttu. Eelkõige võib muudatuse eesmärk olla stimuleerida õhusõidukeid varustama süsteemidega, mis on hõlmatud määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 15a lõikes 3 osutatud ühisprojektides.
3. Aeronavigatsioonitasude muutmine tähendab muutusi marsruudi- ja/või terminalitasus, mis arvutatakse artiklite 11 ja 12 sätete alusel.
4. Riiklik järelevalveasutus teostab järelevalvet aeronavigatsiooniteenuse osutajate poolse aeronavigatsioonitasude muutmise nõuetekohase rakendamise üle.
Artikkel 17
Tasude sissenõudmise piirkondade ühikumäärade kehtestamine
1. Liikmesriigid tagavad, et ühikumäärad kehtestatakse igal aastal kõigis tasude sissenõudmise piirkondades. Ilma et see piiraks lõike 2 kohaldamist, ei muudeta ühikumäärasid ühe aasta jooksul.
Ühikumäärad kehtestatakse järgmiselt:
a)
võrdlusperioodi iga aasta puhul arvutatakse aasta n ühikumäärad aasta n - 1 1. novembriks kindlaks määratud ühikuhindade alusel, mis on kehtestatud tulemuslikkuse kavas, ja kohanduste põhjal, mis on sätestatud käesoleva määruse IV lisa punktis 2.2 ja V lisas;
b)
ühikumäärad aastaks n esitab liikmesriik komisjonile aasta n - 1 1. juuniks, järgides artikli 9 lõigetes 1 ja 2 sätestatud nõudeid;
c)
komisjon hindab kõnealuseid ühikumäärasid käesoleva määruse ja rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 sätete alusel;
d)
kui komisjoni leiab, et ühikumäärad on vastavuses käesoleva määruse ja rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 sätetega, teavitab ta sellest vastavalt asjaomast liikmesriiki nelja kuu jooksul pärast ühikumäärade esitamist;
e)
kui komisjoni leiab, et ühikumäärad ei ole vastavuses käesoleva määruse ega rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 sätetega, teavitab ta nelja kuu jooksul pärast ühikumäärade esitamist sellest vastavalt asjaomast liikmesriiki, kes esitab komisjonile ühe kuu jooksul läbivaadatud ühikumäärad;
f)
liikmesriigid teavitavad komisjoni ja vajaduse korral Eurocontroli tasude sissenõudmise iga piirkonna ühikumääradest hiljemalt enne aasta n - 1 1. novembrit.
Ühikumäärad kehtestatakse riigi omavääringus. Kui liikmesriigid, kes moodustavad ühe osa funktsionaalsest õhuruumiosast, otsustavad kehtestada ühtse ühikumääraga ühise tasude sissenõudmise piirkonna, kehtestatakse ühikumäär eurodes või ühe asjaomase liikmesriigi omavääringus. Asjaomased liikmesriigid teavitavad kohaldatavast vääringust komisjoni ja Eurocontroli.
2. Kui tulemuslikkuse kavad võetakse vastu pärast selle aasta 1. novembrit, mis eelneb aastale, mil võrdlusperiood algab, või kui need vaadatakse läbi kooskõlas rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklitega 17 ja 19, arvutatakse ühikumäärad vajaduse korral ümber lõpliku vastuvõetud kava või kohaldatavate parandusmeetmete alusel. Selle saavutamiseks ja kooskõlas rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artikliga 16 arvutavad liikmesriigid ühikumäärad ja kohaldavad neid kooskõlas vastuvõetud tulemuslikkuskavaga võrdlusperioodi esimese aasta jooksul nii vara kui võimalik või läbivaadatud tulemuslikkuskavade ja eesmärkide kohaldamise esimesel aastal. Ajutise esialgse ühikumäära kohaldamisest tulenev erinevus tulus kantakse üle järgmise aasta ühikumäära arvutamisse. Võrdlusperioodi esimesel aastal või läbivaadatud tulemuslikkuskavade ja tulemuseesmärkide kohaldamise esimesel aastal kohaldatakse artikli 13 kohast liiklusriski jagamise mehhanismi kindlaksmääratud kulude ja teenuseühikute alusel, mis sisalduvad vastuvõetud lõplikus tulemuslikkuse kavas, ning aasta tegelike teenuseühikute põhjal.
Artikkel 18
Tasude sissenõudmine
1. Liikmesriigid võivad tasusid sisse nõuda ühe lennu kohta kehtestatud tasu kaupa. Kui arved on väljastatud ja tasu nõutakse sisse piirkonna tasandil, võib arveldusvääring olla euro ning asjaomasele ühikumäärale võidakse lisada arve väljastamise ja tasu sissenõudmise kulude halduslik ühikumäär. Liikmesriigid tagavad, et nende nimel sissenõutavaid summasid kasutatakse käesoleva määruse sätete kohaselt kindlaks määratud kulude rahastamiseks.
2. Aeronavigatsiooniteenuste kasutajad maksavad kohe ja täielikult kõik aeronavigatsioonitasud.
3. Liikmesriigid tagavad tõhusate täitemeetmete kohaldamise. Need meetmed võivad sisaldada teenuste osutamisest keeldumist, lennuki kinnipidamist või muid kohaldatavast õigusest tulenevaid täitemeetmeid.
IV PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 19
Edasikaebamine
Liikmesriigid tagavad, et käesoleva määruse alusel tehtud otsused on nõuetekohaselt põhjendatud, et need vaadatakse korrapäraselt läbi ja/või et nende suhtes kohaldatakse edasikaebemenetlust.
Artikkel 20
Täitmise järelevalve hõlbustamine
Aeronavigatsiooniteenuse osutajad hõlbustavad asjaomase riiklikku järelevalveasutust või riikliku järelevalveasutuse nimel tegutsevat kvalifitseeritud üksust kontrollimistel ja ülevaatuste tegemisel, sealhulgas kontrollkäikudel tegevuskohta. Volitatud isikutel on õigus:
a)
kontrollida asjakohaseid raamatupidamisdokumente, varade nimekirju, inventarinimestikke ja muud aeronavigatsioonitasude kehtestamisega seotud materjali;
b)
teha sellistest dokumentidest koopiaid või väljavõtteid;
c)
küsida kohapeal suulisi selgitusi;
d)
siseneda asjaomastesse ruumidesse, territooriumidele ja sõidukitesse.
Kontrollimised ja ülevaatused toimuvad nendes liikmesriikides kehtiva korra kohaselt, kelle territooriumil neid kavatsetakse teha.
Artikkel 21
Läbivaatamine
Rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklis 24 osutatud tulemuslikkuskava läbivaatamine komisjoni poolt hõlmab artikli 13 kohast liiklusriski jagamise mehhanismi, artikli 14 kohast kulude jagamise mehhanismi, artikli 15 kohaselt kehtestatud stimuleerimiskavasid, artikli 16 kohast tasude muutmist ning nende aspektide mõju ja tõhusust seatud tulemuseesmärkide saavutamisel.
Artikkel 22
Jõustumine ja kohaldamine
1. Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
2. Käesolevat määrust kohaldatakse alates teisest võrdlusperioodist, mis on kindlaks määratud rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artiklis 8, ja kõnealuse perioodi jooksul. Võttes arvesse tulemuslikkuse kavade kohaldamist ja seda, et kogu Euroopa Liitu hõlmavad eesmärgid, mis on sätestatud rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 artikli 10 lõikes 2, oleks võimalik vastu võtta enne teise võrdlusperioodi algust ning et tulemuslikkuse kavad oleks võimalik koostada ja vastu võtta kooskõlas rakendusmääruse (EL) nr 390/2013 sätetega, kohaldatakse käesoleva määruse artikli 1 lõiget 5, artiklit 3, artikli 7 lõiget 4, artiklit 9, artikli 14 lõike 2 punkte b-f ja artiklit 17 ning käesoleva määruse lisasid alates käesoleva määruse jõustumise kuupäevast.
Artikkel 23
Komisjoni määruse (EÜ) nr 1794/2006 kehtetuks tunnistamine
Komisjoni 6. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1794/2006, milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste ühine maksustamiskava, tunnistatakse kehtetuks alates 1. jaanuarist 2015.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 3. mai 2013