NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 499/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se doplňují nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 a (EU) č. 1306/2013 prostřednictvím změny prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011, pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1), a zejména na čl. 37 písm. c) bod iv) a písm. d) bod xiii), čl. 173 odst. 1 písm. b), c) a f), čl. 181 odst. 2 a čl. 231 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (2), a zejména na čl. 64 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 543/2011 (3) bylo přijato na základě nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (4), jež bylo zrušeno a nahrazeno nařízením (EU) č. 1308/2013.
(2)
Nařízení (EU) č. 1308/2013 obsahuje některá nová ustanovení týkající se odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny. Tato ustanovení je třeba doplnit, pokud jde o finanční příspěvky členů organizace producentů v odvětví ovoce a zeleniny (dále jen „organizace producentů“), uvádění celé produkce na trh prostřednictvím příslušné organizace producentů, externí zajišťování činností, demokratickou odpovědnost, stanovování stropů pro výdaje na řešení krizí a prevenci, podmínky pro opětovnou výsadbu sadů jako opatření na předcházení krizím a jejich řešení, některé prvky postupu v případě, že nebyla dodržena kritéria uznávání, a uplatnění režimu vstupní ceny i podmínky pro skládání jistoty.
(3)
Článek 160 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví, že stanovy organizace producentů ukládají členům povinnost, aby celou svoji produkci uváděli na trh prostřednictvím své příslušné organizace producentů. S cílem umožnit flexibilitu v odvětví ovoce a zeleniny je vhodné za určitých podmínek producentům povolit, aby svoji produkci uváděli na trh i jinak než prostřednictvím organizace producentů.
(4)
Podle článku 26 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 se hlavní činnost organizace producentů má týkat koncentrace nabídky a uvádění produktů, které vyprodukují její členové a pro které je uznána, na trh. Je třeba upřesnit, jakým způsobem je tato činnost prováděna, zejména v případě externího zajišťování činností. Aby členské státy mohly provádět nezbytné kontroly, měly by navíc organizace producentů vést záznamy, které umožní členskému státu ověřit, zda organizace producentů plní své úkoly.
(5)
Článek 27 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví, že organizace producentů musí zůstat odpovědné za činnosti zajišťované externě. Je vhodné přesněji stanovit, jak má být zajištěno, aby takové činnosti zůstaly pod kontrolou organizace producentů, která tyto činnosti zadala externě.
(6)
Článek 31 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví, že členské státy musí přijmout veškerá opatření, která považují za nezbytná k tomu, aby se předešlo jakémukoliv zneužití pravomoci nebo vlivu jedním nebo několika členy některé organizace producentů. Organizace producentů by měly členským státům prokázat demokratickou odpovědnost, pokud jde o členy jejich organizace. Za tím účelem by mělo být omezeno maximální procento hlasovacích práv a podílů, které může mít fyzická nebo právnická osoba v organizaci producentů.
(7)
V čl. 153 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví, že stanovy organizace producentů předepisují členské příspěvky nezbytné k jejímu financování. S cílem zajistit, aby členové organizace producentů platili požadované finanční příspěvky potřebné pro vytvoření a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 32 uvedeného nařízení, je nezbytné stanovit, že tato povinnost musí být uvedena ve stanovách organizace producentů.
(8)
Aby se zabránilo situacím, kdy by opatření pro předcházení krizím a jejich řešení vedla k nerovnoměrnému financování v rámci sdružení organizací producentů, měly by být na úrovni jednotlivých organizací producentů vypočteny stropy pro výdaje na předcházení krizím a jejich řešení v rámci operačních programů sdružení organizací producentů. Kromě toho by měly být také stanoveny podmínky pro opětovnou výsadbu sadů jako opatření pro předcházení krizím a jejich řešení. Aby se zamezilo nerovnoměrnému financování operačních programů, měl by být stanoven maximální procentní podíl výdajů, který lze vyčlenit na opětovnou výsadbu sadů.
(9)
Článek 114 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví sankce, které mají být uplatněny v případě nedodržení kritérií uznání. Podle čl. 154 odst. 4 nařízení (EU) č. 1308/2013 musí členské státy provádět v pravidelných intervalech kontroly, aby se ujistily, že organizace producentů dodržují kritéria uznání, ukládat těmto organizacím sankce v případě nedodržování opatření nebo v případě nesrovnalostí a v případě nutnosti rozhodnout o odebrání uznání. Systém, který rozlišuje mezi závažným a méně závažným nedodržením kritérií uznání, by byl účinnější a nedocházelo by k rozdílným výkladům členskými státy. Je proto vhodné zavést zjednodušený postup a odstupňované ukládání sankcí podle článku 64 nařízení (EU) č. 1306/2013, aby se zabránilo organizacím producentů, které nadále nesplňují kritéria uznání, neoprávněně využívat podpory Unie.
(10)
Článek 181 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví použití celního kodexu pro odbavení zboží, na které se vztahuje režim vstupní ceny. Jelikož dotyčné zboží rychle podléhá zkáze a jeho hodnota v okamžiku celního odbavení není vždy stanovena, je nezbytné, aby Komise mohla přijmout pravidla pro účely kontroly věrohodnosti vstupní ceny zásilky uvedené v prohlášení ve srovnání s paušální dovozní hodnotou v zájmu urychlení celního odbavení. Kromě toho zkušenosti získané při uplatňování režimu vstupní ceny ukázaly, že je vhodné požadovat složení jistoty, pokud celní hodnota určená podle hodnoty transakce uvedené v článku 29 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (5) překročí o více než 8 % paušální dovozní hodnotu vypočítanou Komisí.
(11)
Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(12)
V zájmu zajištění hladkého přechodu operačních programů schválených podle nařízení (ES) č. 1234/2007 na nová pravidla podle nařízení (EU) č. 1308/2013 by měla být stanovena přechodná ustanovení.
(13)
Ustanovení o předcházení krizím a jejich řešení by se měla uplatňovat od 1. ledna 2014, tj. ode dne, od kterého se použijí příslušná nová ustanovení nařízení (EU) č. 1308/2013. Aby se organizace producentů mohly přizpůsobit novým pravidlům týkajícím se požadavků na externí zajišťování činností a demokratickou odpovědnost, měla by se příslušná ustanovení použít až ode dne 1. ledna 2015. Článek 181 nařízení (EU) č. 1308/2013 se použije ode dne 1. října 2014, a proto by se měla příslušná nová ustanovení tohoto nařízení o kontrole věrohodnosti vstupní ceny zásilky uvedené v prohlášení a o podmínkách skládání jistoty použít od téhož dne,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 se mění takto:
1)
V čl. 26 odst. 1 se doplňuje nový druhý a třetí pododstavec, které znějí:
„Uvádění na trh musí provádět organizace producentů nebo v případě externího zajišťování činností podle článku 27 musí probíhat pod kontrolou organizace producentů. Uvádění na trh zahrnuje rozhodnutí o prodeji produktu, výběr distribučního řetězce, a pokud k prodeji nedojde formou aukce, jednání o jeho množství a ceně.
Organizace producentů po dobu nejméně 5 let uchovává záznamy, včetně účetních dokladů, které prokazují, že organizace producentů koncentrovala nabídku a uváděla na trh produkty svých členů, pro které byla uznána.“
2)
Vkládá se nový článek 26a, který zní:
„Článek 26a
Uvádění produkce na trh mimo organizaci producentů
Pokud je k tomu organizace producentů oprávní a pokud je to v souladu s podmínkami stanovenými organizací producentů, členové této organizace producentů mohou:
1.
prodat přímo ve svých podnicích nebo mimo ně spotřebitelům pro jejich osobní spotřebu nejvýše pevně stanovený procentní podíl své produkce nebo produktů, přičemž tento procentní podíl stanoví členské státy nejméně na 10 %;
2.
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, množství produktů, jejichž objem je nepatrný ve srovnání s objemem tržní produkce jejich organizace;
3.
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, produkty, které svou povahou běžně nejsou pokryty obchodními činnostmi dotyčné organizace producentů.“
3)
Článek 27 se nahrazuje tímto:
„Článek 27
Externí zajišťování činností
1. Činnosti, jejichž zajištění externími subjekty mohou členské státy povolit podle článku 155 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (6), se vztahují k cílům organizací producentů uvedeným v čl. 152 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení a mohou mimo jiné zahrnovat shromažďování, skladování, balení a uvádění produktu členů organizace producentů na trh.
2. Organizace producentů zajišťující nějakou činnost externě uzavře pro účely provádění příslušné činnosti s jiným subjektem, včetně jednoho nebo několika svých členů nebo dceřiného podniku, obchodní dohodu formou písemné smlouvy. Organizace producentů zůstává nadále odpovědná za provádění činnosti zajišťované externě i za celkovou kontrolu řízení a dohled nad obchodní dohodou o provádění uvedené činnosti.
3. Celková kontrola řízení a dohled uvedené v odstavci 2 musí být účinné a vyžadují, aby smlouva o externím zajišťování činnosti:
a)
umožnila organizaci producentů vydávat závazné pokyny a obsahovala ustanovení, která umožní organizaci producentů ukončit smlouvu, pokud poskytovatel služeb nesplňuje podmínky smlouvy o externím zajištění činnosti;
b)
stanovila podrobné podmínky, včetně povinnosti podávat zprávy a lhůt, které umožní organizaci producentů hodnotit činnosti zajišťované externě a vykonávat nad nimi skutečnou kontrolu.
Smlouvy o externím zajištění činnosti, jakož i zprávy uvedené v písmenu b) uchovává organizace producentů po dobu nejméně 5 let pro účely následných kontrol a musí být na požádání přístupné všem členům.
(6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 671).“" 						
4)
Článek 31 se nahrazuje tímto:
„Článek 31
Demokratická odpovědnost organizací producentů
1. Členské státy stanoví maximální procentní část hlasovacích práv a podílů, kterou může mít fyzická nebo právnická osoba v organizaci producentů. Maximální procentní část hlasovacích práv a podílů musí být nižší než 50 % celkových hlasovacích práv a nižší než 50 % podílů. V řádně odůvodněných případech mohou členské státy stanovit vyšší maximální procentní část podílů, které může mít právnická osoba v organizaci producentů, za předpokladu, že se v každém případě zamezí zneužití pravomoci touto právnickou osobou.
Odchylně od prvního pododstavce se v případě organizací producentů provádějících operační program dne 17. května 2014 maximální procentní část podílů stanovená členským státem při použití prvního pododstavce uplatní až po skončení operačního programu.
2. Orgány členských států provádějí kontroly hlasovacích práv a podílů, a to včetně kontrol totožnosti fyzických nebo právnických osob majících členské podíly v organizaci producentů, které jsou samy právnickou osobou.
3. Pokud je organizace producentů jasně vymezenou složkou právnické osoby, členské státy přijmou opatření a omezí či zruší pravomoci uvedené právnické osoby, pokud jde o změnu, schvalování nebo zamítání rozhodnutí organizace producentů.“
5)
V článku 53 se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
„3. Stanovy organizace producentů v odvětví ovoce a zeleniny vyžadují od jejích členů, aby platili finanční příspěvky stanovené ve stanovách sdružení pro potřeby vytvoření a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 32 nařízení (EU) č. 1308/2013.“
6)
V článku 62 se doplňuje nový odstavec 5, který zní:
„5. Strop pro výdaje na opatření pro předcházení krizím a jejich řešení podle čtvrtého pododstavce čl. 33 odst. 3 nařízení (EU) č. 1308/2013 se v rámci operačních programů sdružení organizací producentů vypočte na úrovni jednotlivých organizací producentů, které jsou jeho členy.“
7)
Vkládá se nový článek 89a, který zní:
„Článek 89a
Opětovná výsadba sadů po povinném vyklučení
Pokud členské státy zahrnou do svých vnitrostátních strategií opětovnou výsadbu sadů po povinném vyklučení ze zdravotních nebo fytosanitárních důvodů provedeném jako krizové opatření, musí stanovit vhodné druhy a případně odrůdy i podmínky týkající se uplatňování uvedeného opatření. V případě klučení z fytosanitárních důvodů musí opatření přijatá členskými státy ohledně opětovné výsadby sadů splňovat podmínky směrnice Rady 2000/29/ES (7).
Na opětovnou výsadbu sadů se nesmí použít více než 20 % celkových výdajů v rámci operačních programů. Členské státy mohou rozhodnout, že stanoví nižší procento.
(7) Směrnice Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství (Úř. věst. L 169, 10.7.2000, s. 1).“" 						
8)
Článek 114 se nahrazuje tímto:
„Článek 114
Nedodržení kritérií uznání
1. Pokud členský stát zjistí, že organizace producentů nesplňuje jedno z kritérií uznání v souvislosti s požadavky článků 21, 23, čl. 26 odst. 1 a 2 a článku 31, zašle dotyčné organizaci producentů nejpozději do dvou měsíců ode dne, kdy byla uvedená skutečnost zjištěna, doporučeně dopis s upozorněním na chybu, v němž budou uvedena nápravná opatření a lhůty, do kdy je třeba tato opatření přijmout; tyto lhůty nepřesáhnou čtyři měsíce. Od okamžiku zjištění nedodržení členské státy pozastaví platby podpory až do okamžiku přijetí nápravných opatření k jejich spokojenosti.
2. Nedodržení kritérií uznání podle odstavce 1 ve lhůtě stanovené členským státem má za následek pozastavení uznání organizace producentů. Členský stát oznámí organizaci producentů dobu pozastavení, která nepřesáhne 12 měsíců od data přijetí dopisu s upozorněním organizací producentů. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v dané věci.
Během doby pozastavení uznání může organizace producentů pokračovat ve své činnosti, ale podpory se přestanou vyplácet až do okamžiku, kdy je pozastavení uznání zrušeno. Roční částka podpory se sníží o 2 % za každý započatý kalendářní měsíc, v němž bylo uznání pozastaveno.
Pozastavení končí dnem kontroly, která prokáže, že předmětná kritéria uznání byla dodržena.
3. Pokud nejsou kritéria dodržena do konce doby pozastavení stanovené příslušným orgánem členského státu, členský stát odejme uznání s účinností ode dne, od něhož přestaly být podmínky uznání dodržovány, nebo pokud není možné toto datum určit, ode dne, kdy bylo nedodržení zjištěno. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v této věci. Neuhrazená podpora se nevyplatí a podpora vyplacená neoprávněně se vrátí.
4. Pokud členský stát zjistí, že organizace producentů nedodržuje nějaké jiné kritérium uznání stanovené v článku 154 nařízení (EU) č. 1308/2013, než které je uvedeno v odstavci 1, zašle dotyčné organizaci producentů nejpozději do dvou měsíců ode dne, kdy byla uvedená skutečnost zjištěna, doporučeně dopis s upozorněním na chybu, v němž budou uvedena nápravná opatření a lhůty, do kdy je třeba tato opatření přijmout; tyto lhůty nepřesáhnou čtyři měsíce.
5. Nejsou-li nápravná opatření přijata podle odstavce 4 ve lhůtě stanovené členským státem, dojde k pozastavení plateb a ke snížení roční výše podpory o 1 % za každý započatý kalendářní měsíc, který překračuje tuto lhůtu. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v této věci.
6. Pokud však organizace producentů členskému státu prokáže, že není schopna dodržovat kritéria uznání stanovená v čl. 154 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013, pokud jde o minimální objem nebo hodnotu tržní produkce, které stanoví členské státy, v důsledku přírodních katastrof, nepříznivých klimatických jevů nebo chorob či škůdců, přestože podnikla nezbytná opatření na prevenci rizik, může členský stát pro daný rok této organizaci producentů udělit výjimku ohledně minimálního objemu nebo hodnoty tržní produkce.
7. V případech použití odstavců 1, 2, 4 a 5 mohou členské státy provádět platby po uplynutí lhůty stanovené v článku 70, je-li to pro uplatňování tohoto článku nezbytné. Tyto platby však musí být uskutečněny nejpozději 15. října druhého roku následujícího po roce provádění programu.“
9)
Článek 137 se nahrazuje tímto:
„Článek 137
Základ vstupní ceny
1. Ustanovení čl. 181 odst. 1 nařízení (EU) č. 1308/2013 se použije na produkty uvedené v příloze XVI.
2. Pokud se celní hodnota produktů uvedených v příloze XVI části A určí podle hodnoty transakce uvedené v článku 29 nařízení (EHS) č. 2913/92 a tato celní hodnota je vyšší o více než 8 % než paušální částka vypočtená Komisí jako paušální dovozní hodnota v době přijetí prohlášení o propuštění produktů do volného oběhu, musí dovozce složit jistotu podle čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93. Pro tento účel se částka dovozního cla, které mohou nakonec produkty uvedené v příloze XVI části A podléhat, rovná částce dlužného cla, pokud byl dotčený produkt zařazen na základě dotyčné paušální dovozní hodnoty.
První pododstavec se nepoužije, pokud je paušální dovozní hodnota vyšší než vstupní ceny uvedené v příloze I části III oddílu I příloze 2 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (8) a pokud deklarant žádá o okamžité zaúčtování částky cla, která může být pro zboží nakonec vyměřena namísto složení jistoty.
3. Pokud se celní hodnota produktů uvedených v příloze XVI části A vypočte podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92, odečte se clo podle čl. 136 odst. 1 tohoto nařízení. V uvedeném případě složí dovozce jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná výši cla, které by zaplatil, kdyby byly produkty zařazeny na základě platné paušální dovozní hodnoty.
4. Celní hodnota zboží dováženého do komisního prodeje je určena přímo podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 a pro tento účel se použije paušální dovozní hodnota vypočítaná v souladu s článkem 136 během platných lhůt.
5. Dovozce má jeden měsíc od data prodeje dotčených produktů, s výhradou maximální lhůty čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, na to, aby prokázal, že šarže byla prodána za podmínek potvrzujících správnost cen uvedených v článku 29 nařízení (EHS) č. 2913/92, nebo aby určil celní hodnotu uvedenou v čl. 30 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení. Nedodržení jednoho z těchto konečných termínů má za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčeno použití odstavce 6.
Složená jistota se uvolní v tom rozsahu, ve kterém je celním orgánům poskytnut uspokojivý důkaz o podmínkách odbytu. V opačném případě jistota propadá na zaplacení dovozních cel.
Aby dovozce prokázal, že šarže byla prodána za podmínek stanovených v prvním pododstavci, předloží kromě faktury veškeré doklady nezbytné pro provádění příslušných celních kontrol v souvislosti s prodejem a odbytem jednotlivých produktů dotyčné šarže, včetně dokladů týkajících se dopravy, pojištění, manipulace a skladování šarže.
Pokud obchodní normy uvedené v článku 3 vyžadují, aby byla na obalu uvedena odrůda produktu nebo tržní druh ovoce a zeleniny, je třeba uvést odrůdu produktu nebo tržní druh ovoce a zeleniny, jež tvoří součást šarže, v dokladech o dopravě, na fakturách a ve vydacím listu.
6. Lhůtu čtyř měsíců uvedenou v odstavci 5 prvním pododstavci mohou příslušné orgány členského státu na základě řádně zdůvodněné žádosti dovozce prodloužit maximálně o tři měsíce.
Pokud příslušné orgány členských států při kontrole zjistí, že nebyly splněny požadavky tohoto článku, vymáhají dlužné clo podle článku 220 nařízení (EHS) č. 2913/92. Do částky vymahatelného cla nebo částky, kterou ještě zbývá uhradit, se započítá také úrok ode dne propuštění zboží do volného oběhu až do dne úhrady. Použije se úroková sazba platná pro úhradu pohledávek podle vnitrostátního práva.
(8) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, 7.9.1987, s. 1).“" 						
Článek 2
Přechodná ustanovení
Pokud členský stát schválil operační program podle třetího pododstavce čl. 64 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 před 20. lednem 2014, daný operační program se považuje za schválený podle nařízení (ES) č. 1234/2007.
Aniž jsou dotčeny články 65 a 66 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011, může na žádost organizace producentů operační program, který byl schválen podle nařízení (ES) č. 1234/2007:
a)
pokračovat až do konce;
b)
být upraven tak, aby splňoval požadavky nařízení (EU) č. 1308/2013; nebo
c)
být nahrazen novým operačním programem schváleným podle nařízení (EU) č. 1308/2013.
Článek 3
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 6 a 7 a článku 2 se použijí ode dne 1. ledna 2014.
Ustanovení čl. 1 odst. 9 se použije od dne 1. října 2014.
Ustanovení čl. 1 odst. 3 a 4 se použijí ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2014.
KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) nr 499/2014,
11. märts 2014,
millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1308/2013 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1306/2013, muutes komisjoni rakendusmäärust (EL) nr 543/2011, mis käsitleb puu- ja köögiviljasektorit ning töödeldud puu- ja köögivilja sektorit
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrust (EL) nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007, (1) eriti selle artikli 37 punkti c alapunkti iv ja punkti d alapunkti xiii, artikli 173 lõike 1 punkte b, c ja f, artikli 181 lõiget 2 ja artikli 231 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrust (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008, (2) eriti selle artikli 64 lõiget 6,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 543/2011 (3) võeti vastu nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 (4) alusel, mis tunnistati kehtetuks ja asendati määrusega (EL) nr 1308/2013.
(2)
Määrus (EL) nr 1308/2013 hõlmab mõningaid uusi puu- ja köögiviljasektorit ning töödeldud puu- ja köögivilja sektorit käsitlevaid sätteid. Neid sätteid tuleb täiendada küsimustes, mis on seotud puu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsiooni (edaspidi „tootjaorganisatsioon”) liikmete rahalise panusega, kogu toodangu turustamisega tootjaorganisatsiooni kaudu, tegevuse allhangetega, demokraatliku vastutusega, kriisiennetamise ja -ohjamise kulude ülemmäärade kehtestamisega, viljapuuaedade taasistutamise kui kriisiennetamise ja -ohjamise meetme tingimustega, tunnustamiskriteeriumide eiramise korral kohaldatava menetluse teatavate aspektidega ning piiril kehtiva hinna süsteemi kohaldamise ja tagatise esitamise tingimustega.
(3)
Määruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 160 on ette nähtud, et puu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsiooni põhikirjas peab olema nõue, et tootjaliikmed turustaksid kogu oma vastava toodangu tootjaorganisatsiooni kaudu. Puu- ja köögiviljasektori paindlikkuse tagamiseks on asjakohane lubada tootjatel teatavatel tingimustel turustada oma toodangut väljaspool tootjaorganisatsiooni.
(4)
Vastavalt rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artiklile 26 peab tootjaorganisatsiooni põhitegevus olema seotud tarnete kontsentreerimise ja oma liikmete toodetud selliste toodete turuleviimisega, mille suhtes teda on tunnustatud. Tuleks selgitada, kuidas seda tehakse, eriti allhanke korral. Lisaks peaksid tootjaorganisatsioonid liikmesriikide vajaliku kontrolli võimaldamiseks säilitama dokumente, mille alusel liikmesriigid saaksid kontrollida, kas tootjaorganisatsioon on täitnud oma ülesanded.
(5)
Rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artiklis 27 on sätestatud, et tootjaorganisatsioonid peavad jääma vastutavaks allhanke korras korraldatud tegevuse eest. On asjakohane täpsustada, kuidas tuleks tagada allhanke korraldanud tootjaorganisatsiooni kontroll allhanke korras korraldatud tegevuse üle.
(6)
Rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artiklis 31 on sätestatud, et liikmesriigid peavad võtma enda arvates vajalikuks peetavaid meetmeid, et vältida tootjaorganisatsiooni ühe või mitme liikme poolset võimu või mõju kuritarvitamist. Tootjaorganisatsioonid peaksid esitama liikmesriikidele tõendid oma tootjaliikmete demokraatlikust vastutusest. Selleks tuleks piirata füüsiliste või juriidiliste isikute hääleõiguse ja osakute suurimat protsendimäära tootjaorganisatsioonis.
(7)
Määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 153 lõike 2 punktiga b on ette nähtud, et tootjaorganisatsiooni põhikirjas peab olema sätestatud liikmete kohustus maksta tootjaorganisatsiooni rahastamiseks vajalikku rahalist panust. Selleks et tagada, et tootjaorganisatsiooni liikmed maksavad määruse artiklis 32 sätestatud rakendusfondi loomiseks ja selle vahendite täiendamiseks vajalikku rahalist panust, tuleb ette näha, et tootjaorganisatsiooni põhikirjas oleks kehtestatud vastav kohustus.
(8)
Selleks et vältida olukordi, kus kriisiennetamise ja -ohjamise meetmete tõttu on rahastamine tootjaorganisatsioonide liidus ebaühtlane, tuleks iga liikmeks oleva tootjaorganisatsiooni kohta arvutada välja tootjaorganisatsioonide liidu rakenduskavade kriisiennetamise ja -ohjamise kulude ülemmäär. Lisaks tuleks kehtestada viljapuuaedade taasistutamise kui kriisiennetamise ja -ohjamise meetme tingimused. Rakenduskavade ebaühtlase rahastamise vältimiseks tuleks määrata kindlaks viljapuuaedade taasistutamise kulude suurim protsendimäär.
(9)
Rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikliga 114 on kehtestatud karistused tunnustamiskriteeriumide eiramise eest. Vastavalt määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 154 lõikele 4 peavad liikmesriigid kontrollima korrapäraste ajavahemike järel tootjaorganisatsioonide vastavust tunnustamiskriteeriumidele, nõuetele mittevastavuse või eeskirjade eiramise korral määrama neile organisatsioonidele karistuse ning vajaduse korral otsustama, kas tunnustamine tuleks lõpetada. Selline kord, kus rängemad tunnustamiskriteeriumide eiramised oleksid eristatud kergematest, oleks tõhusam ja välistaks liikmesriikide lahknevad tõlgendused. Seega on asjakohane kehtestada lihtsustatud menetlus ja progressiivne karistamine, nagu on ette nähtud määruse (EL) nr 1306/2013 artikliga 64, et mitte võimaldada tunnustamiskriteeriumidele enam mitte vastavatel tootjaorganisatsioonidel saada põhjendamatult osa liidu toetusest.
(10)
Määruse (EL) nr 1308/2013 artikliga 181 on ette nähtud tolliseadustiku kohaldamine piiril kehtiva hinna süsteemi alla kuuluva kauba tollivormistusel. Kuna asjaomane kaup on kergesti riknev ning selle väärtus tollivormistuse hetkel võib jääda määramata, tuleb komisjonil võimaldada võtta vastu eeskirjad, mille kohaselt saaks kontrollida kaubasaadetise piiril deklareeritud hinna õigsust kindla impordiväärtuse alusel, mis kiirendaks tollivormistust. Lisaks on piiril kehtiva hinna süsteemi kohaldamisel saadud kogemused näidanud, et tagatise esitamine on asjakohane juhtudel, kui nõukogu määruse (EMÜ) nr 2913/92 (5) artiklis 29 osutatud tehinguväärtuse kohaselt määratud tolliväärtus on komisjoni arvutatud kindlast impordiväärtusest enam kui 8 % suurem.
(11)
Seega tuleks rakendusmäärust (EL) nr 543/2011 vastavalt muuta.
(12)
Selleks et tagada määruse (EÜ) nr 1234/2007 alusel kinnitatud rakenduskavade sujuv kohandamine määruse (EL) nr 1308/2013 alusel kehtestatud uute eeskirjadega, tuleks ette näha üleminekusätted.
(13)
Kriisiennetamise ja -ohjamise sätteid tuleks kohaldada alates 1. jaanuarist 2014, st kuupäevast, mil kohaldatakse määruse (EL) nr 1308/2013 vastavaid uusi sätteid. Et võimaldada tootjaorganisatsioonidel kohaneda tegevuse allhanke ja demokraatliku vastutuse uute eeskirjadega, tuleks asjakohaseid sätteid hakata kohaldama alates alles 1. jaanuarist 2015. Kuna määruse (EL) nr 1308/2013 artiklit 181 tuleb hakata kohaldama alates 1. oktoobrist 2014, tuleks samal kuupäeval hakata kohaldama ka kõnealuse määruse neid uusi sätteid, mis käsitlevad kaubasaadetise piiril deklareeritud hinna õigsuse kontrollimist ja tagatise esitamise tingimusi,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Rakendusmäärust (EL) nr 543/2011 muudetakse järgmiselt.
1)
Artikli 26 lõikele 1 lisatakse teine ja kolmas lõik:
„Tooted viiakse turule tootjaorganisatsiooni poolt või artiklis 27 sätestatud allhangete korral tootjaorganisatsiooni kontrolli all. Turuleviimine hõlmab müüdava toote üle otsustamist, turustusahela valimist ja kokkuleppimist toote koguses ja hinnas, kui müük ei toimu enampakkumise korras.
Tootjaorganisatsioonid säilitavad vähemalt viis aastat dokumente, sealhulgas raamatupidamisdokumente, mis tõendavad, et tootjaorganisatsioon koondas pakkumist ja viis turule oma liikmete neid tooteid, mille osas tootjaorganisatsiooni on tunnustatud.”
2)
Lisatakse järgmine artikkel 26a:
„Artikkel 26a
Toodangu turustamine väljaspool tootjaorganisatsiooni
Kui tootjaorganisatsioon seda lubab ja kui see on kooskõlas tootjaorganisatsiooni sätestatud tingimustega, võivad tootjaliikmed:
1)
müüa vaid kindlaksmääratud osa oma toodangust otse või väljaspool oma põllumajanduslikku majapidamist tarbijatele nende isiklike vajaduste rahuldamiseks; nimetatud osa suuruse määrab kindlaks liikmesriik ja see ei või olla väiksem kui 10 %;
2)
turustada ise või oma organisatsiooni määratud teise tootjaorganisatsiooni kaudu tooteid kogustes, mis on nende organisatsioonis turustatava toodangu mahuga võrreldes tähtsusetud;
3)
turustada ise või oma organisatsiooni määratud teise tootjaorganisatsiooni kaudu tooteid, mis nende omaduste tõttu ei kuulu tavaliselt asjaomase tootjaorganisatsiooni äritegevuse alla.”
3)
Artikkel 27 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 27
Allhanked
1. Tegevus, mida liikmesriik võib Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013 (6) artikli 155 kohaselt lubada korraldada allhanke korras, peab olema seotud kõnealuse määruse artikli 152 lõike 1 punktis c sätestatud tootjaorganisatsioonide eesmärkidega ning võib muu hulgas hõlmata tootjaorganisatsiooni liikmete toodangu kogumist, ladustamist, pakkimist ja turustamist.
2. Tegevust allhanke korras korraldav tootjaorganisatsioon sõlmib asjaomase tegevuse läbiviimiseks kaubanduskokkuleppe kirjaliku lepingu vormis teise majandusüksusega, sh ühe või mitme oma liikme või tütarettevõttega. Tootjaorganisatsioon jääb vastutavaks allhanke korras korraldatud tegevuse tagamise ning selleks sõlmitud kaubanduskokkuleppe täieliku halduskontrolli ja järelevalve eest.
3. Lõikes 2 osutatud täielik halduskontroll ja järelevalve peavad olema tõhusad ja seadma allhankelepingule järgmised tingimused:
a)
allhankeleping võimaldab tootjaorganisatsioonil jagada siduvaid juhtnööre ja sisaldab sätteid, mis võimaldavad tootjaorganisatsioonil lepingu lõpetada, kui teenusepakkuja ei täida allhankelepingu tingimusi;
b)
allhankelepingus on kehtestatud üksikasjalikud tingimused, sealhulgas aruandluskohustused ja tähtajad, mis võimaldavad tootjaorganisatsioonil hinnata ja reaalselt kontrollida allhanke korras korraldatud tegevust.
Tootjaorganisatsioon hoiab allhankelepinguid ja punktis b osutatud aruandeid alles vähemalt viis aastat järelkontrolli jaoks ning teeb need kõigile liikmetele soovi korral kättesaadavaks.
(6) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1308/2013, 17. detsember 2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 671).”" 						
4)
Artikkel 31 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 31
Tootjaorganisatsioonide demokraatlik vastutus
1. Liikmesriigid kehtestavad suurima protsendimäära hääleõigusele ja osakutele, mida füüsilised või juriidilised isikud võivad tootjaorganisatsioonis omada. Hääleõiguse suurim protsendimäär peab jääma alla 50 % koguhääleõigusest ning osakute suurim protsendimäär alla 50 % osakutest. Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võivad liikmesriigid kehtestada juriidilisele isikule kuuluvatele tootjaorganisatsiooni osakutele kõrgema suurima protsendimäära, tingimusel et asjakohase juriidilise isiku võimu kuritarvitamine on igal juhul välistatud.
Erandina esimesest lõigust, juhul kui tootjaorganisatsioonid rakendavad rakenduskava 17. mail 2014, kohaldatakse esimese lõigu kohaldamiseks liikmesriigi kehtestatud osakute suurimat protsendimäära alles pärast rakenduskava lõppemist.
2. Liikmesriikide ametiasutused kontrollivad nende füüsiliste ja juriidiliste hääleõigust ja osalust, sealhulgas nende isikusamasust, kellel on osakud tootjaorganisatsiooni juriidilisest isikust liikmetes.
3. Kui tootjaorganisatsioon on mõne juriidilise isiku selgelt määratletud osa, võtavad liikmesriigid vastu meetmed, millega piiratakse või keelatakse kõnealusel juriidilisel isikul muuta, heaks kiita või tagasi lükata tootjaorganisatsiooni otsuseid.”
5)
Artiklile 53 lisatakse järgmine lõige 3:
„3. Puu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsiooni põhikirjas nõutakse tootjaliikmetelt põhikirjas sätestatud rahalise panuse maksmist määruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 32 sätestatud rakendusfondi loomiseks ja selle vahendite täiendamiseks.”
6)
Artiklile 62 lisatakse järgmine lõige 5:
„5. Määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 33 lõike 3 neljandas lõigus osutatud kriisiohje- ja -ennetuskulude ülemmäär tootjaorganisatsioonide liitude rakenduskavades arvutatakse välja iga liikmeks oleva tootjaorganisatsiooni kohta.”
7)
Lisatakse järgmine artikkel 89a:
„Artikkel 89a
Viljapuuaedade taasistutamine pärast kohustuslikku väljajuurimist
Kui liikmesriikide strateegia hõlmab ka viljapuuaedade taasistutamist pärast tervisega seotud või fütosanitaarsetel põhjustel kriisimeetmena rakendatud kohustuslikku väljajuurimist, määravad liikmesriigid, millised liigid ja vajaduse korral sordid sobivad selle meetme alla ning mis tingimustel meedet kohaldatakse. Kui puud on välja juuritud fütosanitaarsetel põhjustel, peavad liikmesriikides viljapuuaedade taasistutamise kohta kehtivad meetmed olema kooskõlas nõukogu direktiiviga 2000/29/EÜ (7).
Viljapuuaedade taasistutamine ei tohi hõlmata rohkem kui 20 % rakenduskavade kogukulust. Liikmesriigid võivad kehtestada ka madalama protsendimäära.
(7) Nõukogu direktiiv 2000/29/EÜ, 8. mai 2000, taimedele või taimsetele saadustele kahjulike organismide ühendusse sissetoomise ja seal levimise vastu võetavate kaitsemeetmete kohta (EÜT L 169, 10.7.2000, lk 1).”" 						
8)
Artikkel 114 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 114
Tunnustamiskriteeriumide eiramine
1. Kui liikmesriik on tuvastanud, et tootjaorganisatsioon eirab mõnda artiklite 21, 23, artikli 26 lõigete 1 ja 2 ning artikli 31 nõuetega seotud tunnustamiskriteeriumit, saadab ta hiljemalt kaks kuud pärast eiramise avastamist asjakohasele tootjaorganisatsioonile tähitud hoiatuskirja, milles märgitakse avastatud eiramine, parandusmeetmed ja parandusmeetmete võtmise ajavahemik, mis ei tohi ületada nelja kuud. Liikmesriigid peatavad toetusmaksed alates eiramise avastamise hetkest kuni ammendavate parandusmeetmete võtmiseni.
2. Kui tootjaorganisatsioon ei järgi lõikes 1 osutatud tunnustamiskriteeriume liikmesriigi kehtestatud ajavahemikus, peatatakse tootjaorganisatsiooni tunnustus. Liikmesriik teatab tootjaorganisatsioonile peatamisaja kestuse, mis ei tohi ületada 12 kuud alates hoiatuskirja jõudmisest tootjaorganisatsioonini. See ei piira liikmesriigi selliste horisontaalsete õigusaktide kohaldamist, millega võidakse ette näha peatamine, kui on algatatud kõnealuse küsimusega seotud kohtumenetlus.
Tunnustuse peatamise ajal võib tootjaorganisatsioon jätkata oma tegevust, kuid toetust ei maksta kuni tunnustuse peatamise lõppemiseni. Aastast toetussummat vähendatakse 2 % iga alanud kalendrikuu kohta, mil tunnustus on peatunud.
Tunnustuse peatamine lõpeb päeval, mil kontrollimine näitab, et asjaomased kriteeriumid on täidetud.
3. Kui liikmesriigi pädeva asutuse poolt tunnustuse peatamiseks kehtestatud ajavahemiku lõpuks ei ole kriteeriumid täidetud, tühistab liikmesriik tunnustuse alates kuupäevast, mil tunnustamistingimused ei olnud enam täidetud, või kui seda kuupäeva ei ole võimalik välja selgitada, alates eiramise avastamise kuupäevast. See ei piira liikmesriigi selliste horisontaalsete õigusaktide kohaldamist, millega võidakse ette näha peatamine, kui on algatatud kõnealuse küsimusega seotud kohtumenetlus. Toetuse jääki välja ei maksta ja alusetult makstud toetus nõutakse tagasi.
4. Kui liikmesriik on teinud kindlaks, et tootjaorganisatsioon eirab mis tahes muid määruse (EL) nr 1308/2013 artikliga 154 kehtestatud toetuskriteeriume, mida ei ole nimetatud lõikes 1, saadab ta hiljemalt kaks kuud pärast eiramise avastamist asjakohasele tootjaorganisatsioonile tähitud hoiatuskirja, milles märgitakse avastatud eiramine, parandusmeetmed ja parandusmeetmete võtmise ajavahemik, mis ei tohi ületada nelja kuud.
5. Kui tootjaorganisatsioon ei võta lõikes 4 osutatud parandusmeetmeid liikmesriigi kehtestatud ajavahemiku jooksul, peatatakse maksed ja vähendatakse aastast toetussummat 1 % iga alanud kalendrikuu kohta, mis ületab kehtestatud ajavahemikku. See ei piira liikmesriigi selliste horisontaalsete õigusaktide kohaldamist, millega võidakse ette näha peatamine, kui on algatatud kõnealuse küsimusega seotud kohtumenetlus.
6. Kui aga tootjaorganisatsioon esitab liikmesriigile tõendusmaterjali selle kohta, et hoolimata vajalike ohuennetusmeetmete võtmisest ei suuda ta loodusõnnetuste, halbade ilmastikutingimuste, haiguste või kahjurite leviku tõttu järgida määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 154 lõike 1 punktis b liikmesriikide kehtestatud turustatava toodangu miinimumkoguse või -väärtuse kohta kehtestatud tunnustamiskriteeriume, võib liikmesriik teha asjakohase aasta kohta sellele tootjaorganisatsioonile turustatava toodangu miinimumkoguse või -väärtuse erandi.
7. Kui kohaldatakse lõikeid 1, 2, 4 ja 5, võivad liikmesriigid teha makseid pärast artiklis 70 sätestatud tähtaega, kui see on käesoleva artikli kohaldamiseks vajalik. Kõnealuseid makseid ei tohi siiski teha hiljem kui rakenduskava rakendamisele järgneva teise aasta 15. oktoobril.”
9)
Artikkel 137 asendatakse järgmisega:
„Artikkel 137
Piiril kehtiva hinna alus
1. XVI lisas loetletud toodete suhtes kohaldatakse määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 181 lõiget 1.
2. Kui XVI lisa A osas loetletud toodete tolliväärtus määratakse määruse (EMÜ) nr 2913/92 artiklis 29 sätestatud tehinguväärtuse kohaselt ja kui kõnealune tolliväärtus ületab rohkem kui 8 % võrra komisjoni poolt kindla määrana arvutatud kindlat impordiväärtust, mida kohaldatakse kõnealuse toote vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni koostamise ajal, esitab importija määruse (EMÜ) nr 2454/93 artikli 248 lõikes 1 osutatud tagatise. Sel eesmärgil võrdub imporditollimaksu summa, mida XVI lisa A osas loetletud toodete eest võidakse lõpuks maksta, tollimaksu summaga, mida oleks tulnud maksta, kui kõnealust toodet oleks liigitatud asjaomase kindla impordiväärtuse põhjal.
Esimest lõiku ei kohaldata juhul, kui kindel impordiväärtus on suurem kui nõukogu määruse (EMÜ) nr 2658/87 (8) I lisa III osa I jao lisas 2 loetletud hinnad piiril ja kui deklarant taotleb, et tagatise esitamise asemel tehakse tollimaksu arvestuskanne viivitamata selle tollimaksu summa kohta, mis võib hiljem tasumisele kuuluda.
3. Kui XVI lisa A osas loetletud toodete tolliväärtus arvutatakse määruse (EMÜ) nr 2913/92 artikli 30 lõike 2 punkti c kohaselt, arvestatakse tollimaks kõnealuse määruse artikli 136 lõike 1 kohaselt maha. Sel juhul esitab importija määruse (EMÜ) nr 2454/93 artikli 248 lõikes 1 osutatud tagatise, mis on võrdne tollimaksusummaga, mille ta oleks maksnud juhul, kui tooted oleks klassifitseeritud kohaldatava kindla impordiväärtuse alusel.
4. Komisjonimüügiks imporditava kauba tolliväärtus määratakse vahetult määruse (EMÜ) nr 2913/92 artikli 30 lõike 2 punkti c kohaselt ja kehtivatel perioodidel kohaldatakse artikli 136 kohaselt arvutatud kindlat impordiväärtust.
5. Importijal on alates kõnealuste toodete müügist üks kuu, kuid mitte rohkem kui neli kuud alates vabasse ringlusesse lubamise deklaratsiooni vastuvõtmiskuupäevast, aega tõendada, et partii on müüdud tingimustel, mis kinnitavad määruse (EMÜ) nr 2913/92 artiklis 29 osutatud hindade korrektsust, või määrata kindlaks kõnealuse määruse artikli 30 lõike 2 punktis c osutatud tolliväärtus. Kui ühest kõnealusest tähtajast kinni ei peeta, võetakse esitatud tagatis ära, ilma et see piiraks lõike 6 kohaldamist.
Esitatud tagatis tagastatakse ulatuses, mille kohta esitatakse tolli rahuldavad tõendid realiseerimistingimuste täitmise kohta. Vastasel korral jäetakse tagatis imporditollimaksude katteks.
Selle tõendamiseks, et partii on müüdud esimeses lõigus sätestatud tingimustel, teeb importija lisaks arvele kättesaadavaks kõik asjakohaste tollikontrollide tarbeks vajalikud asjaomase partii iga toote müügi ja realiseerimisega seotud dokumendid, sealhulgas dokumendid, mis käsitlevad partii vedu, kindlustust, käitlemist ja ladustamist.
Kui artiklis 3 osutatud turustamisstandardite kohaselt tuleb pakendil näidata puu- ja köögiviljade sort või kaubanduslik tüüp, näidatakse veo, arvete ja tarnekorraldusega seotud dokumentidel partiisse kuuluvate puu- ja köögiviljade sort või kaubanduslik tüüp.
6. Liikmesriigi pädev asutus võib importija nõuetekohaselt põhjendatud taotluse korral pikendada lõike 5 esimeses lõigus osutatud neljakuulist tähtaega kuni kolme kuu võrra.
Kui pädevad asutused leiavad kontrolli käigus, et käesoleva artikli nõuded ei ole täidetud, nõuavad nad tasumisele kuuluva tollimaksu tagasi vastavalt määruse (EMÜ) nr 2913/92 artiklile 220. Tagasinõutava või tagasinõudmisele kuuluva tollimaksu määr sisaldab intressi alates kauba vabasse ringlusse lubamise kuupäevast kuni tagasimakse laekumiseni. Kohaldatakse liikmesriikide õigusaktidega tagasinõudmistoimingute suhtes kehtestatud intressimäära.
(8) Nõukogu määrus (EMÜ) nr 2658/87, 23. juuli 1987, tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, 7.9.1987, lk 1).”" 						
Artikkel 2
Üleminekueeskirjad
Kui liikmesriik kinnitas rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 64 lõike 2 kolmanda lõigu kohaselt rakenduskava enne 20. jaanuari 2014, loetakse kõnealune rakenduskava kinnitatuks määruse (EÜ) nr 1234/2007 alusel.
Ilma et see piiraks rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artiklite 65 ja 66 kohaldamist, võib määruse (EÜ) nr 1234/2007 alusel kinnitatud rakenduskava tootjaorganisatsiooni palvel
a)
rakendada kuni selle lõppemiseni;
b)
muuta määruse (EL) nr 1308/2013 nõuetele vastavaks või
c)
asendada uue, määruse (EL) nr 1308/2013 alusel kinnitatava rakenduskavaga.
Artikkel 3
Jõustumine ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikli 1 lõikeid 6 ja 7 ning artiklit 2 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.
Artikli 1 lõiget 9 kohaldatakse alates 1. oktoobrist 2014.
Artikli 1 lõikeid 3 ja 4 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2015.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 11. märts 2014