SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/50/EU
ze dne 16. dubna 2014
o minimálních požadavcích na podporu mobility pracovníků mezi členskými státy zlepšením nabývání a zachování doplňkových důchodových práv
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 46 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Volný pohyb osob je jednou ze základních svobod Unie. Článek 46 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) stanoví, že Evropský parlament a Rada přijímají řádným legislativním postupem po konzultaci s Evropským hospodářským a sociálním výborem prostřednictvím směrnic opatření potřebná k zavedení volného pohybu pracovníků tak, jak je stanoven v článku 45 Smlouvy o fungování EU. Podle článku 45 Smlouvy o fungování EU volný pohyb pracovníků zahrnuje mimo jiné právo ucházet se o nabízená pracovní místa a pohybovat se za tím účelem volně na území členských států. Tato směrnice se zaměřuje na podporu mobility pracovníků tím, že odstraňuje překážky této mobility vytvářené některými pravidly doplňkových důchodových systémů vázaných na pracovní poměr.
(2)
Sociální ochrana pracovníků v oblasti důchodů je zajištěna zákonnými systémy sociálního zabezpečení v kombinaci s doplňkovými důchodovými systémy vázanými na pracovní smlouvu, které jsou v mnoha členských státech stále rozšířenější.
(3)
Pokud jde o výběr nejvhodnějších opatření k dosažení cíle článku 46 Smlouvy o fungování EU, Evropský parlament a Rada mají široký prostor pro uvážení. Koordinační systém stanovený v nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 (3) a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (4), a zejména pravidla použitelná pro sčítání, se netýkají doplňkových důchodových systémů, s výjimkou systémů definovaných uvedenými nařízeními jako právní předpisy nebo jichž se týká prohlášení učiněné za tímto účelem členským státem v souladu s uvedenými nařízeními.
(4)
Směrnice Rady 98/49/ES (5) představuje první zvláštní opatření pro zlepšení výkonu práva volného pohybu pracovníků v oblasti doplňkových důchodových systémů.
(5)
Cílem této směrnice je dále usnadnit mobilitu pracovníků mezi členskými státy zlepšením nabývání a zachování doplňkových důchodových práv účastníků těchto doplňkových důchodových systémů.
(6)
Tato směrnice se nepoužije pro nabývání a zachování doplňkových důchodových práv pracovníků, kteří se pohybují v rámci jednoho členského státu. Členské státy mohou zvážit, zda prostřednictvím svých vnitrostátních pravomocí rozšíří pravidla použitelná podle této směrnice na účastníky systému, kteří změní zaměstnání v rámci jednoho členského státu.
(7)
Členský stát může požadovat, aby pracovníci odcházející do jiného členského státu o této skutečnosti vyrozuměli svůj doplňkový důchodový systém.
(8)
Je třeba vzít v úvahu povahu a specifické vlastnosti doplňkových důchodových systémů a jejich odlišnost v rámci členských států a mezi nimi. Zřízení nových systémů, udržitelnost stávajících systémů a očekávání a práva účastníků současných důchodových systémů by měly být odpovídajícím způsobem chráněny. Tato směrnice by zejména měla respektovat úlohu sociálních partnerů v navrhování a provádění doplňkových důchodových systémů.
(9)
Tato směrnice nezpochybňuje právo členských států na uspořádání svých vlastních důchodových systémů. Členské státy plně odpovídají za uspořádání těchto systémů a při provádění této směrnice do vnitrostátního práva nejsou povinny zavést právní předpisy, které stanoví zřízení doplňkových důchodových systémů.
(10)
Tato směrnice neomezuje autonomii sociálních partnerů v případech, kdy nesou odpovědnost za zřizování a správu důchodových systémů, pokud mohou zajistit dosažení výsledků stanovených touto směrnicí.
(11)
Tato směrnice by se měla vztahovat na všechny doplňkové důchodové systémy zřízené podle vnitrostátních právních předpisů a postupů, které pracovníkům nabízejí doplňkové důchody, jako jsou smlouvy o skupinovém pojištění, průběžně financované systémy dohodnuté v jednom nebo několika odvětvích nebo oblastech podnikání, fondové systémy nebo důchodová práva zaručená rezervami zaměstnavatele nebo jakékoliv kolektivní nebo jiné srovnatelné pojištění.
(12)
Tato směrnice by se neměla vztahovat na doplňkové důchodové systémy nebo popřípadě dílčí části těchto systémů, které byly uzavřeny za účelem toho, aby nemohli být přijímáni žádní noví účastníci, jelikož zavedení nových pravidel by mohlo pro takové systémy představovat neopodstatněné zatížení.
(13)
Tato směrnice by se neměla týkat systémů pro ochranu před platební neschopností nebo systémů náhrady škody, které nejsou součástí doplňkových důchodových systémů vázaných na pracovní poměr a jejichž cílem je ochrana důchodových práv zaměstnance v případě platební neschopnosti podniku nebo důchodového systému. Tato směrnice by se obdobně neměla dotýkat vnitrostátních důchodových rezervních fondů.
(14)
Tato směrnice by se měla vztahovat pouze na doplňkové důchodové systémy, v nichž nároky vznikají v důsledku pracovního poměru a jsou spojeny s dosažením důchodového věku či splněním jiných požadavků, jak stanoví tento systém nebo vnitrostátní právní předpisy. Tato směrnice se nevztahuje na jiné individuální důchodové pojištění, než je individuální důchodové pojištění uzavřené prostřednictvím pracovního poměru. Jsou-li s doplňkovými důchodovými systémy spojeny invalidní nebo pozůstalostní důchody, může být nárok na tyto důchody upraven zvláštními pravidly. Touto směrnicí nejsou dotčeny stávající vnitrostátní právní předpisy a pravidla doplňkových důchodových systémů týkající se těchto zvláštních pravidel.
(15)
Jednorázová platba, která nesouvisí s příspěvky placenými za účelem doplňkového důchodu, je vyplacena přímo nebo nepřímo na konci pracovního poměru a je financována výhradně zaměstnavatelem, by neměla být považována za doplňkový důchod ve smyslu této směrnice.
(16)
Jelikož se doplňkový důchod v mnoha členských státech stává stále důležitějším pro zajištění životní úrovně ve stáří, měly by se zlepšit podmínky pro nabývání a zachování důchodových práv s cílem odstranit překážky volného pohybu pracovníků mezi členskými státy.
(17)
Skutečnost, že v některých doplňkových důchodových systémech mohou důchodová práva propadnout, jestliže pracovní poměr pracovníka skončí dříve, než uplynula minimální doba jeho účasti v systému (tedy „lhůta pro nabytí práv“), nebo dříve, než pracovník dosáhl minimálního věku (tedy „věku pro nabytí práv“), může pracovníkům pohybujícím se mezi členskými státy bránit v nabytí odpovídajících důchodových práv. Obdobný účinek má i požadavek dlouhé čekací doby před zařazením pracovníka do důchodového systému. Tyto podmínky tudíž představují překážky bránící volnému pohybu pracovníka. Naproti tomu požadavky na minimální věk pro účast v systému nejsou překážkou bránící volnému pohybu, a proto se jimi tato směrnice nezabývá.
(18)
Podmínky pro nabytí práv by neměly být připodobňovány jiným podmínkám stanoveným pro nabývání práva na důchod, který je stanoven s ohledem na fázi vyplácení v rámci vnitrostátního práva nebo v rámci pravidel některých doplňkových důchodových systémů, zejména příspěvkově definovaných systémů. Například doba aktivní účasti v systému, kterou musí účastník splnit poté, co mu vznikne právo na doplňkový důchod, aby mohl žádat o vyplacení důchodu ve formě pravidelné výplaty nebo jednorázové částky, nepředstavuje lhůtu pro nabytí práv.
(19)
Pokud je pracovní poměr ukončen předtím, než odcházející pracovník nashromáždil nabytá důchodová práva, a nese-li investiční riziko systém nebo zaměstnavatel, zejména v dávkově definovaných systémech, měl by systém vždy nahradit příspěvky odcházejícího pracovníka. Pokud je pracovní poměr ukončen předtím, než odcházející pracovník nashromáždil nabytá důchodová práva, a nese-li investiční riziko odcházející pracovník (zejména v příspěvkově definovaných systémech), může systém nahradit investiční hodnotu těchto příspěvků. Hodnota může být vyšší nebo nižší než příspěvky zaplacené odcházejícím pracovníkem. Důchodový systém případně může nahradit celkovou výši příspěvků.
(20)
Odcházející pracovníci by měli mít právo ponechat svá nabytá důchodová práva v doplňkovém důchodovém systému, v němž tato práva vznikla, coby odložená důchodová práva. Pokud jde o zachování odložených důchodových práv, úroveň ochrany zde může být považována za rovnocennou, pokud mají odcházející pracovníci možnost, zejména v rámci příspěvkově definovaného systému, převést hodnotu svých nabytých důchodových práv do doplňkového důchodového systému, který splňuje podmínky stanovené touto směrnicí.
(21)
V souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy by měly být učiněny kroky k zajištění zachování odložených důchodových práv nebo jejich hodnoty. Hodnota těchto práv v době, kdy účastník systém opouští, by měla být stanovena v souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy. Při úpravě hodnoty těchto práv by měla být zohledněna zvláštní povaha systému, zájmy čekatelů na důchod, zájmy zbývajících aktivních účastníků důchodového systému a zájmy příjemců starobního důchodu.
(22)
Tato směrnice nezakládá povinnost stanovit příznivější podmínky pro odložená důchodová práva než pro práva aktivních účastníků.
(23)
Pokud nabytá důchodová práva nebo hodnota nabytých důchodových práv odcházejícího pracovníka nepřekročí použitelnou prahovou hodnotu stanovenou příslušným členským státem a aby se zabránilo příliš vysokým administrativním nákladům vyplývajícím ze správy velkého počtu odložených důchodových práv nízké hodnoty, mohou důchodové systémy dostat možnost tato nabytá důchodová práva nezachovávat, nýbrž vyplatit odcházejícímu pracovníkovi jednorázovou částku odpovídající hodnotě nabytých důchodových práv. Hodnota převodu nebo vyplacení kapitálu by měly být případně stanoveny v souladu s vnitrostátními předpisy a postupy. Členské státy by v příslušných případech měly stanovit prahovou hodnotu pro takové platby, a to s přihlédnutím k přiměřenosti budoucích důchodových příjmů pracovníků.
(24)
Tato směrnice neupravuje převod nabytých důchodových práv. V zájmu usnadnění mobility pracovníků mezi členskými státy by však členské státy měly v rámci možností a zvláště při zavádění nových doplňkových důchodových systémů usilovat o zlepšování převoditelnosti nabytých důchodových práv.
(25)
Aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES (6), měli by být aktivní účastníci systému a čekatelé na důchod, kteří vykonávají nebo mají v úmyslu vykonávat své právo volného pohybu, na požádání vhodně informováni o svých doplňkových důchodových právech. Jsou-li se systémem spojeny pozůstalostní důchody, měli by mít pozůstalí příjemci stejné právo na informace jako čekatelé na důchod. Členské státy by měly mít možnost stanovit, že tyto informace nemusí být poskytovány častěji než jednou ročně.
(26)
S ohledem na rozdílnost doplňkových důchodových systémů by se Unie měla omezit na stanovení cílů, kterých je třeba dosáhnout v obecné rovině, a proto je směrnice vhodným právním nástrojem.
(27)
Jelikož cíle této směrnice, totiž usnadnění výkonu práva na volný pohyb pracovníků mezi členskými státy, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jej lze z důvodu rozsahu a účinků této směrnice lépe dosáhnout na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(28)
Tato směrnice stanoví minimální požadavky, což ponechává členským státům možnost přijmout nebo zachovat vhodnější ustanovení. Provedením této směrnice nesmí být odůvodňováno jakékoli zhoršení oproti stávající situaci v každém členském státě.
(29)
Do šesti let od vstupu této směrnice v platnost by Komise měla vypracovat zprávu o jejím uplatňování.
(30)
V souladu s vnitrostátními předpisy, kterými se řídí organizace doplňkových důchodových systémů, mohou členské státy pověřit sociální partnery na jejich společnou žádost provedením této směrnice, pokud jde o ustanovení týkající se kolektivních smluv, za podmínky, že členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, aby mohly kdykoli zaručit, že výsledků stanovených touto směrnicí bude dosaženo,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla zaměřená na usnadnění výkonu práva pracovníků na volný pohyb mezi členskými státy, a to omezením překážek vytvářených některými pravidly, která se týkají doplňkových důchodových systémů vázaných na pracovní poměr.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na doplňkové důchodové systémy s výjimkou systémů, na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 883/2004.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a)
doplňkové důchodové systémy, které ke dni vstupu této směrnice v platnost již nepřijímají nové aktivní účastníky a zůstávají jim uzavřeny;
b)
doplňkové důchodové systémy, na které se vztahují opatření zahrnující intervenci správních orgánů zřízených vnitrostátními právními předpisy nebo soudních orgánů a jejichž záměrem je zachovat nebo obnovit finanční situaci těchto doplňkových důchodových systémů, včetně likvidačního řízení. Toto vynětí platí pouze do ukončení intervence;
c)
systémy pro ochranu před platební neschopností, systémy náhrady škody a vnitrostátní důchodové rezervní fondy, a
d)
jednorázové platby vyplacené zaměstnavatelem zaměstnancům na konci jejich pracovního poměru, která nesouvisí s důchodovým pojištěním.
3. Tato směrnice se nevztahuje na invalidní nebo pozůstalostní důchody spojené s doplňkovými důchodovými systémy, s výjimkou zvláštních ustanovení článků 5 a 6 týkajících se pozůstalostních důchodů.
4. Tato směrnice se vztahuje pouze na doby trvání zaměstnání počínaje jejím provedením v souladu s článkem 8.
5. Tato směrnice se nevztahuje na nabývání a zachování doplňkových důchodových práv pracovníků, kteří se pohybují v rámci jednoho členského státu.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„doplňkovým důchodem“ starobní důchod stanovený v pravidlech doplňkového důchodového systému zřízeného podle vnitrostátních právních předpisů a postupů;
b)
„doplňkovým důchodovým systémem“ jakýkoli zaměstnanecký systém starobních důchodů, zřízený podle vnitrostátních právních předpisů a postupů a vázaný na pracovní poměr, který má zajišťovat doplňkový důchod zaměstnaným osobám;
c)
„aktivními účastníky systému“ pracovníci, jimž na základě stávajícího pracovního poměru vzniká nebo po splnění podmínek pro nabytí důchodových práv vznikne nárok na doplňkový důchod v souladu s ustanoveními doplňkového důchodového systému;
d)
„čekací dobou“ doba zaměstnání požadovaná vnitrostátními právními předpisy nebo pravidly doplňkového důchodového systému nebo zaměstnavatelem, jíž musí pracovník dosáhnout, než se stane způsobilým pro zařazení do systému;
e)
„lhůtou pro nabytí práv“ doba aktivní účasti v systému požadovaná vnitrostátními právními předpisy nebo pravidly doplňkového důchodového systému pro přiznání nároku na nashromážděná doplňková důchodová práva;
f)
„nabytými důchodovými právy“ jakýkoli nárok na nashromážděná doplňková důchodová práva po splnění případných podmínek pro nabytí důchodových práv v souladu s pravidly doplňkového důchodového systému a případně v souladu s vnitrostátními právními předpisy;
g)
„odcházejícím pracovníkem“ aktivní účastník systému, jehož stávající pracovní poměr končí z jiných důvodů než dosažením způsobilosti této osoby k pobírání doplňkového důchodu a který se pohybuje mezi členskými státy;
h)
„čekatelem na důchod“ bývalý aktivní účastník systému, který nabyl důchodová práva v doplňkovém důchodovém systému a ještě z tohoto systému doplňkový důchod nepobírá;
i)
„odloženými důchodovými právy“ nabytá důchodová práva uchovaná v rámci systému, v němž byla nashromážděna čekatelem na důchod;
j)
„hodnotou odložených důchodových práv“ kapitálová hodnota důchodových práv vypočítaná v souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy.
Článek 4
Podmínky nabytí práv v rámci doplňkových důchodových systémů
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k tomu, aby:
a)
pokud se použije lhůta pro nabytí práv nebo čekací doba, celkový souhrn těchto dob u odcházejících pracovníků v žádném případě nesmí přesáhnout tři roky;
b)
pokud je stanoven minimální věk pro nabytí důchodových práv, tento věk nesmí u odcházejících pracovníků převyšovat 21 let;
c)
pokud je pracovní poměr ukončen dříve, než odcházející pracovník nashromáždil nabytá důchodová práva, doplňkový důchodový systém nahradí výši příspěvků zaplacených odcházejícím pracovníkem nebo zaplacených za odcházejícího pracovníka v souladu s vnitrostátními právními předpisy či kolektivní smlouvou či jinou smlouvou, nebo pokud odcházející pracovník nese investiční riziko, buď celkovou výši uhrazených příspěvků nebo výši investiční hodnoty těchto příspěvků.
2. Členské státy mohou umožnit sociálním partnerům stanovit prostřednictvím kolektivní smlouvy odlišná ustanovení, a to pod podmínkou, že tato ustanovení poskytují ochranu, která není méně příznivá, a nevytvářejí překážky při volném pohybu pracovníků.
Článek 5
Zachování odložených důchodových práv
1. S výhradou odstavců 3 a 4 členské státy přijmou opatření nezbytná pro zajištění toho, aby si odcházející pracovníci mohli ponechat svá nabytá důchodová práva v doplňkovém důchodovém systému, ve kterém byla tato práva nabyta. Počáteční hodnota těchto práv pro účely odstavce 2 se vypočte v okamžiku, kdy je ukončen stávající pracovní poměr odcházejícího pracovníka.
2. Členské státy přijmou opatření, která jsou s přihlédnutím k povaze pravidel a postupů důchodového systému nezbytná pro zajištění toho, aby se s odloženými důchodovými právy odcházejících pracovníků a jejich pozůstalých nebo s jejich hodnotou zacházelo v souladu s hodnotou práv aktivních účastníků systému nebo vývojem důchodových dávek, které se v současnosti vyplácejí, nebo jinými způsoby považovanými za spravedlivé zacházení, například:
a)
jestliže jsou důchodová práva v doplňkovém důchodovém systému nabyta jakožto nárok na nominální součet, zachováním nominální hodnoty odložených důchodových práv;
b)
jestliže se hodnota nashromážděných důchodových práv v čase mění, úpravou hodnoty odložených důchodových práv pomocí:
i)
úrokové míry v rámci doplňkového důchodového systému, nebo
ii)
výnosů z investic dosažených doplňkovým důchodovým systémem,
nebo
c)
jestliže je hodnota nashromážděných důchodových práv upravena například podle míry inflace nebo výše platů, odpovídající úpravou hodnoty odložených důchodových práv, která může být předmětem přiměřeného omezení stanoveného vnitrostátními právními předpisy nebo odsouhlaseného sociálními partnery.
3. Členské státy mohou umožnit doplňkovým důchodovým systémům nezachovat nabytá práva odcházejícího pracovníka, nýbrž vyplatit odcházejícímu pracovníkovi - s jeho informovaným souhlasem, mimo jiné pokud jde o použitelné poplatky - kapitál odpovídající hodnotě nabytých důchodových práv, pokud hodnota nabytých důchodových práv nepřesahuje práh stanovený příslušným členským státem. Členský stát o uplatňovaném prahu uvědomí Komisi.
4. Členské státy mohou umožnit sociálním partnerům stanovit prostřednictvím kolektivní smlouvy odlišná ustanovení, a to pod podmínkou, že tato ustanovení poskytují ochranu, která není méně příznivá, a nevytvářejí překážky při volném pohybu pracovníků.
Článek 6
Informace
1. Členské státy zajistí, aby aktivní účastníci systému mohli na požádání získat informace o tom, jak by ukončení zaměstnání ovlivnilo jejich doplňková důchodová práva.
Zejména se poskytnou informace týkající se:
a)
podmínek nabytí doplňkových důchodových práv a důsledků jejich uplatnění při skončení pracovního poměru;
b)
hodnoty jejich nabytých důchodových práv nebo posouzení nabytých důchodových práv provedeného nejpozději 12 měsíců přede dnem obdržení žádosti, a
c)
podmínek budoucího zacházení s odloženými důchodovými právy.
Umožňuje-li systém dřívější přístup k nabytým důchodovým právům prostřednictvím výplaty kapitálu, zahrnují poskytované informace také písemné prohlášení, že by měl účastník zvážit možnost poradenství ohledně investování uvedeného kapitálu pro účely důchodu.
2. Členské státy zajistí, aby čekatelé na důchod získali na žádost informace týkající se:
a)
hodnoty jejich odložených důchodových práv nebo posouzení odložených důchodových práv provedeného nejpozději 12 měsíců přede dnem obdržení žádosti, a
b)
podmínek pro zacházení s odloženými důchodovými právy.
3. V případě pozůstalostních důchodů spojených s doplňkovými důchodovými systémy se odstavec 2 vztahuje na pozůstalé čekatele, pokud jde o výplatu pozůstalostních důchodů.
4. Poskytnuté informace musí být dostatečně jasné a poskytují se písemně a v přiměřené lhůtě. Členské státy mohou stanovit, že je tyto informace není třeba poskytovat častěji než jednou ročně.
5. Povinnosti podle tohoto článku se nedotýkají povinností institucí pro zaměstnanecké důchodové pojištění uvedených v článku 11 směrnice 2003/41/ES, přičemž uvedené povinnosti doplňují.
Článek 7
Minimální požadavky a zachování úrovně
1. Členské státy mohou přijmout nebo zachovat vhodnější ustanovení týkající se nabývání doplňkových důchodových práv pracovníků, zachování doplňkových důchodových práv odcházejících pracovníků a práva na informace náležejícího aktivním účastníků systému a čekatelům na důchod, než jsou ustanovení uvedená v této směrnici.
2. Provedení této směrnice nesmí v žádném případě sloužit jako důvod k omezení stávajících práv na nabývání a zachování doplňkových důchodových práv a práva na informace náležejícího účastníkům systému a čekatelům na důchod v členských státech.
Článek 8
Provedení
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 21. května 2018, nebo zajistí, aby sociální partneři zavedli do uvedeného dne vyžadovaná ustanovení dohodou. Členské státy jsou povinny přijmout nezbytná opatření, která jim umožní zaručit, že výsledků předepsaných touto směrnicí bude dosaženo. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Předpisy či opatření uvedené v odstavci 1 a přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 9
Zpráva
1. Členské státy sdělí Komisi veškeré dostupné informace týkající se uplatňování této směrnice do 21. května 2019.
2. Do 21. května 2020 vypracuje Komise zprávu o uplatňování této směrnice a předloží ji Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru.
Článek 10
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 11
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2014/50/EL,
16. aprill 2014,
mis käsitleb miinimumnõudeid liikmesriikidevahelise töötajate liikuvuse suurendamiseks täiendavate pensioniõiguste omandamise ja säilitamise parandamise teel
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 46,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Inimeste vaba liikumine on üks liidu põhivabadustest. Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artiklis 46 on sätestatud, et Euroopa Parlament ja nõukogu võtavad seadusandliku tavamenetluse kohaselt ning pärast Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteega konsulteerimist vastu direktiive, milles nähakse ette ELi toimimise lepingu artiklis 45 sätestatud töötajate liikumisvabaduse saavutamiseks vajalikud meetmed. ELi toimimise lepingu artiklis 45 on sätestatud, et töötajate liikumisvabadus hõlmab muu hulgas õigust võtta vastu tehtud tööpakkumisi ja liikuda sel eesmärgil vabalt liikmesriikide territooriumil. Käesolev direktiiv edendab töötajate liikuvust, vähendades liikuvust tõkestavaid takistusi, mida tekitavad teatavad eeskirjad töösuhtega seotud täiendavate pensioniskeemide kohta.
(2)
Töötajate sotsiaalkaitse pensionide valdkonnas tagatakse seadusjärgsete sotsiaalkindlustusskeemidega, millele lisanduvad töölepinguga seotud täiendavad pensioniskeemid, mille osatähtsus liikmesriikides kasvab.
(3)
Euroopa Parlamendil ja nõukogul on laialdased volitused ELi toimimise lepingu artikli 46 eesmärgi saavutamiseks sobivaimate vahendite valikul. Nõukogu määrusega (EMÜ) nr 1408/71 (3) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 883/2004 (4) ettenähtud koordineerimise süsteem ning eelkõige perioodide liitmise suhtes kehtivad eeskirjad ei käsitle täiendavaid pensioniskeeme, välja arvatud skeemid, mis on kõnealustes määrustes määratletud õigusaktidena, või skeemid, mille kohta mõni liikmesriik on vastavalt nendele määrustele teinud vastava avalduse.
(4)
Nõukogu direktiiv 98/49/EÜ (5) on esimene konkreetne meede, mille eesmärk on parandada töötajate vaba liikumise õiguse kasutamist seoses täiendavate pensioniskeemidega.
(5)
Käesoleva direktiivi eesmärk on veelgi hõlbustada liikmesriikidevahelist töötajate liikuvust täiendavate pensioniskeemide liikmete täiendavate pensioniõiguste omandamise ja säilitamise parandamise teel.
(6)
Käesolevat direktiivi ei kohaldata selliste töötajate täiendavate pensioniõiguste omandamisele ja säilitamisele, kes liiguvad üheainsa liikmesriigi piires. Liikmesriigid võivad kaaluda oma pädevuse kasutamist, et laiendada käesolevast direktiivist tulenevaid eeskirju skeemi liikmetele, kes vahetavad töökohta üheainsa liikmesriigi piires.
(7)
Liikmesriik võib nõuda, et teise liikmesriiki lahkuvad töötajad teavitaksid vastavalt oma täiendavaid pensioniskeeme.
(8)
Tuleks arvesse võtta täiendavate pensioniskeemide laadi ja eripära ning nende mitmekesisust ühe liikmesriigi piires ja liikmesriikide vahel. Uute skeemide loomine, olemasolevate skeemide elujõulisus ning pensioniskeemide praeguste liikmete ootused ja õigused peaksid olema piisavalt kaitstud. Samuti on eriti tähtis, et käesolevas direktiivis võetaks arvesse tööturu osapoolte rolli täiendavate pensioniskeemide väljatöötamisel ja rakendamisel.
(9)
Käesolevas direktiivis ei seata kahtluse alla liikmesriikide õigust korraldada oma pensionisüsteeme. Liikmesriigid vastutavad täielikult selliste süsteemide korraldamise eest ning käesoleva direktiivi ülevõtmisel riigisisesesse õigusesse ei ole nad kohustatud vastu võtma õigusakte, milles nähakse ette täiendavate pensioniskeemide loomine.
(10)
Käesolev direktiiv ei piira tööturu osapoolte autonoomiat juhtudel, kus nad vastutavad pensioniskeemide loomise ja haldamise eest, tingimusel et nad suudavad tagada käesoleva direktiivi tulemuste saavutamise.
(11)
Käesolevat direktiivi tuleks kohaldada riigisisese õiguse ja tava kohaselt loodud kõigi täiendavate pensioniskeemide suhtes, mis kindlustavad töötajatele täiendava pensioni, näiteks grupikindlustuslepingud või ühe või mitme tegevusala või sektori raames kokkulepitud jooksval finantseerimisel põhinevad skeemid, kogumisskeemid või pensionilubadused ettevõtte reservfondist või kollektiivsed või mis tahes muud võrreldavad skeemid.
(12)
Käesolevat direktiivi ei tuleks kohaldada täiendavate pensioniskeemide või, kui see on asjakohane, kõnealuste skeemide osade suhtes, mis on juba suletud, nii et nendega ei saa enam liituda, kuna uute eeskirjade kehtestamine koormaks põhjendamatult kõnealuseid skeeme.
(13)
Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada mis tahes makseraskustesse sattunud skeemide tagatisskeeme ega kompensatsiooniskeeme, mis ei moodusta osa töösuhtega seotud täiendavast pensioniskeemist ning mille eesmärk on kaitsta töötajat ettevõtte või pensioniskeemi maksejõuetuse korral. Samuti ei tohiks käesolev direktiiv mõjutada riikliku pensioni reservfonde.
(14)
Käesolevat direktiivi tuleks kohaldada ainult selliste täiendavate pensioniskeemide suhtes, mille puhul pensioni saamise õigus tuleneb töösuhtest ja on seotud pensioniikka jõudmise või skeemi eeskirjades või riigisisestes õigusaktides kehtestatud muude nõuete täitmisega. Käesolevat direktiivi ei kohaldata muude kui töösuhtest tulenevate individuaalsete pensionikorralduste suhtes. Kui täiendavate pensioniskeemidega on seotud invaliidsus- või toitjakaotuspensionid, võivad selliste pensionide määramisel kehtida erieeskirjad. Käesolev direktiiv ei mõjuta kehtivat riigisisest õigust ega täiendavate pensioniskeemide eeskirju seoses kõnealuste erieeskirjadega.
(15)
Ühekordset makset, mis ei ole seotud täiendava pensioni kogumise eesmärgil tehtavate sissemaksetega, ning mis tehakse vahetult või kaudselt töösuhte lõppemisel ja mida rahastab üksnes tööandja, ei tuleks lugeda täiendavaks pensioniks käesoleva direktiivi tähenduses.
(16)
Kuna täiendava pensioni kogumine muutub paljudes liikmesriikides vanemaealiste inimeste elatustaseme tagamise vahendina üha olulisemaks, tuleb pensioniõiguste omandamise ja säilitamise tingimusi parandada, et vähendada liikmesriikidevahelist töötajate vaba liikumist takistavaid tõkkeid.
(17)
Asjaolu, et mõnede täiendavate pensioniskeemide puhul võib pensioniõiguse jätta andmata, kui töötaja töösuhe lõpeb enne, kui ta on olnud skeemi liikmeks teatava miinimumperioodi (edaspidi „õiguste omandamise eelperiood”), või enne, kui ta on jõudnud miinimumikka (edaspidi „õiguste omandamise iga”), võib liikmesriikide vahel liikuvatel töötajatel takistada piisavate pensioniõiguste omandamist. Pensioniskeemi liikmeks saamiseks nõutavatel pikkadel ooteperioodidel võib olla samalaadne mõju. Sellised tingimused on seetõttu takistusteks töötajate vabale liikumisele. Erinevalt sellest ei ole miinimumea nõue liikmeks saamisel takistuseks töötajate vabale liikumisele ning seetõttu seda käesolevas direktiivis ei käsitleta.
(18)
Õiguste omandamisega seotud nõudeid ei tuleks sarnastada muude tingimustega, mis on pensionõiguste omandamiseks sätestatud väljamakseteetapi suhtes riigisisese õiguse kohaselt või teatavate täiendavate pensioniskeemide, eelkõige määratud sissemaksetega skeemide eeskirjade kohaselt. Näiteks perioodi, mille jooksul peab isik pärast täiendava pensioniõiguse omandamist olema skeemi aktiivne liige, et saada pensioni annuiteedi või kapitalimakse kujul, ei käsitata õiguste omandamise eelperioodina.
(19)
Kui töösuhe lõpeb enne, kui lahkuv töötaja on jõudnud koguda omandatud pensioniõigusi või kui skeem või tööandja kannavad investeerimisriski, eelkõige määratud väljamaksega pensioniskeemide puhul, peaks skeem alati hüvitama lahkuva töötaja tehtud sissemaksed. Kui töösuhe lõpeb enne, kui lahkuv töötaja on jõudnud koguda omandatud pensioniõigusi, või kui lahkuv töötaja kannab investeerimisriski, eelkõige määratud sissemaksega pensioniskeemide puhul, võib skeem hüvitada nende sissemaksete abil tehtud investeeringute väärtuse. Kõnealune väärtus võib olla lahkuva töötaja sissemaksetest suurem või väiksem. Teine võimalus on see, et skeem hüvitab tehtud sissemaksete summa.
(20)
Lahkuvatel töötajatel peaks olema õigus jätta enda omandatud pensioniõigused säilitatud pensioniõiguste kujul alles selles täiendavas pensioniskeemis, milles nad oma õigused omandasid. Säilitatud õiguste puhul võib kaitset pidada samaväärseks, kui eriti määratud sissemaksega pensioniskeemi raames pakutakse lahkuvatele töötajatele võimalust kanda enda omandatud pensioniõigused või nende väärtus tervikuna üle täiendavasse pensioniskeemi, mis annab käesolevas direktiivis sätestatud õiglase kaitse.
(21)
Kooskõlas riigisisese õiguse ja tavaga tuleks võtta meetmeid säilitatud pensioniõiguste või nende väärtuse püsimise tagamiseks. Kõnealuste õiguste väärtus hetkel, mil liige skeemist lahkub, tuleks kindlaks määrata vastavalt riigisisesele õigusele ja tavale. Kõneluste õiguste väärtuse kohandamise puhul tuleks väärtuse arvutamisel arvesse võtta skeemi eripära ning tulevaste pensionile õigustatud isikute ja skeemi jäävate aktiivsete liikmete huve ning pensionile jäänud liikmete huve.
(22)
Käesoleva direktiiviga ei kohustata ühelgi juhul looma säilitatud pensioniõigustele soodsamaid tingimusi kui aktiivsete skeemide liikmete õigustele.
(23)
Kui lahkuva töötaja omandatud pensioniõigused või omandatud pensioniõiguste väärtus ei ületa asjaomase liikmesriigi kindlaksmääratud kohaldatavat ülempiiri ning et vältida suure hulga väikese väärtusega säilitatud pensioniõiguste haldamisest tulenevaid liiga suuri halduskulusid, võib pensioniskeemidele anda võimaluse neid omandatud õigusi mitte säilitada, vaid maksta need lahkuvatele töötajatele välja kapitalina, mis vastab tagatud pensioniõiguste väärtusele. Asjakohasel juhul tuleks ülekandeväärtus või kapitalimakse suurus määrata kindlaks vastavalt riigisisesele õigusele ja tavale. Liikmesriigid peaksid vajaduse korral kehtestama sellistele maksetele piirmäära, võttes arvesse, et töötaja tulevase pensionipõlve sissetulek oleks piisav.
(24)
Käesolevas direktiivis ei ole ette nähtud sätteid omandatud pensioniõiguste ülekandmiseks. Töötajate liikmesriikidevahelise liikuvuse hõlbustamiseks peaksid liikmesriigid võimaluste piires ja eelkõige uusi täiendavaid pensioniskeeme kasutusele võttes püüdma siiski parandada omandatud pensioniõiguste ülekantavust.
(25)
Ilma et see piiraks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/41/EÜ (6) kohaldamist, tuleks skeemide aktiivseid liikmeid ja tulevasi pensionile õigustatud isikuid, kes kasutavad või kavatsevad kasutada vaba liikumise õigust, taotluse korral asjakohaselt teavitada nende täiendavatest pensioniõigustest. Kui skeemiga on seotud toitjakaotuspension, peaks vastavatel soodustatud isikutel olema samasugune teabe saamise õigus kui tulevastel pensionile õigustatud isikutel. Liikmesriikidel peaks olema võimalik sätestada, et kõnealust teavet ei tule esitada sagedamini kui kord aastas.
(26)
Täiendavate pensioniskeemide mitmekesisuse tõttu peaks liit piirduma selliste eesmärkide kindlaksmääramisega, mis tuleb saavutada üldises plaanis, mistõttu direktiiv on asjakohane õigusakt.
(27)
Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, milleks on hõlbustada töötajate liikmesriikidevahelise vaba liikumise õiguse kasutamist, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, küll aga saab seda direktiivi ulatuse ja toime tõttu paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(28)
Käesoleva direktiiviga kehtestatakse miinimumnõuded ja jäetakse seega liikmesriikidele võimalus võtta vastu või säilitada soodsamaid sätteid. Käesoleva direktiivi rakendamisega ei saa üheski liikmesriigis õigustada tagasiminekut praeguse olukorraga võrreldes.
(29)
Komisjon peaks koostama käesoleva direktiivi kohaldamist käsitleva aruande hiljemalt kuue aasta möödumisel selle jõustumise kuupäevast.
(30)
Kooskõlas täiendavate pensioniskeemide korraldamist reguleerivate riigisiseste sätetega võivad liikmesriigid tööturu osapoolte ühise taotluse korral usaldada neile käesoleva direktiivi kollektiivlepinguid käsitlevate sätete rakendamise, tingimusel et liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et nad suudavad igal ajal tagada käesoleva direktiivi tulemuste saavutamise,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesolevas direktiivis sätestatakse eeskirjad, mille eesmärk on hõlbustada töötajate liikmesriikidevahelise vaba liikumise õiguse kasutamist, vähendades töösuhtega seotud täiendavaid pensioniskeeme käsitlevate teatavate eeskirjadega loodud takistusi.
Artikkel 2
Reguleerimisala
1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse täiendavate pensioniskeemide suhtes, välja arvatud skeemid, mis on hõlmatud määrusega (EÜ) nr 883/2004.
2. Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmise suhtes:
a)
täiendavad pensioniskeemid, mis on käesoleva direktiivi jõustumise ajaks lõpetanud uute aktiivsete liikmete vastuvõtmise ja jäävad neile suletuks;
b)
täiendavad pensioniskeemid, mille suhtes kohaldatakse meetmeid, mis hõlmavad riigisiseste õigusaktidega asutatud haldusasutuste või õigusasutuste sekkumist skeemide finantsolukorra säilitamiseks või taastamiseks, sealhulgas likvideerimismenetlust. Selline reguleerimisalast väljajätmine ei jätku pärast sekkumise lõppu;
c)
makseraskustesse sattunud skeemide tagatisskeemid, kompensatsiooniskeemid ja riikliku pensioni reservfondid ning
d)
tööandja poolt töötajale töösuhte lõpus tehtud ühekordne makse, mis ei ole seotud vanaduspensioniga.
3. Käesolevat direktiivi ei kohaldata täiendavate pensioniskeemide osaks olevate invaliidsus- ja/või toitjakaotuspensionide suhtes, välja arvatud artiklite 5 ja 6 toitjakaotuspensioniga seotud erisätted.
4. Käesolevat direktiivi kohaldatakse üksnes pärast artikli 8 kohast direktiivi ülevõtmist töötatud perioodide suhtes.
5. Käesolevat direktiivi ei kohaldata selliste töötajate täiendavate pensioniõiguste omandamisele ja säilitamisele, kes liiguvad üheainsa liikmesriigi piires.
Artikkel 3
Mõisted
Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
„täiendav pension” - vanaduspension, mis on ette nähtud riigisisese õiguse ja tava kohaselt kehtestatud täiendava pensioniskeemi eeskirjadega;
b)
„täiendav pensioniskeem” - riigisisese õiguse ja tava kohaselt kehtestatud ning töösuhtega seotud tööandja vanaduspensioniskeem, mille eesmärk on pakkuda töötajatele täiendavat pensioni;
c)
„aktiivne skeemi liige” - töötaja, kellele tema kehtiv töösuhe annab või tõenäoliselt annab pärast omandamistingimuste täitmist õiguse täiendavale pensionile mõne täiendava pensioniskeemi sätete kohaselt;
d)
„ooteperiood” - periood, mille jooksul töötamine on riigisisese õiguse või täiendava pensioniskeemi eeskirjade kohaselt nõutav, et töötaja vastaks skeemi liikmeks saamise tingimustele;
e)
„õiguste omandamise eelperiood” - ajavahemik, mis on riigisisese õiguse või täiendava pensioniskeemi eeskirjade kohaselt vajalik selleks, et aktiivne skeemi liige omandaks õiguse kogunenud täiendavatele pensioniõigustele;
f)
„omandatud pensioniõigused” - õigus kogunenud täiendavatele pensioniõigustele, mis on omandatud pärast täiendava pensioniskeemi eeskirjade või, kui see on asjakohane, riigisisese õigusega ette nähtud pensioniõiguste omandamise tingimuste täitmist;
g)
„lahkuv töötaja” - aktiivne skeemi liige, kelle kehtiv töösuhe lõpeb muudel põhjustel kui see, et ta vastab täiendava pensioni saamise tingimustele, ja kes liigub liikmesriikide vahel;
h)
„tulevane pensionile õigustatud isik” - endine aktiivne skeemi liige, kes on omandanud pensioniõigused täiendavas pensioniskeemis ning kellele ei ole veel täiendavat pensioni selle skeemi alusel määratud;
i)
„säilitatud pensioniõigused” - omandatud pensioniõigused, mida hoitakse alles selles skeemis, kus need kogus tulevane pensionile õigustatud isik;
j)
„säilitatud pensioniõiguste väärtus” - riigisisese õiguse ja tava kohaselt arvutatud pensioniõiguste kapitaliväärtus.
Artikkel 4
Täiendavate pensioniskeemide alusel õiguste omandamise tingimused
1. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed, mis tagavad, et
a)
õiguste omandamise eelperioodi või ooteperioodi või mõlema perioodi kohaldamisel ei ole nende perioodide kogupikkus lahkuvate töötajate puhul mingil juhul pikem kui kolm aastat;
b)
kui pensioniõiguste omandamiseks on ette nähtud miinimumvanus, ei tohi see lahkuvate töötajate puhul olla suurem kui 21 eluaastat, ja
c)
kui lahkuval töötajal ei ole töösuhte lõppemise ajaks veel omandatud tagatud pensioniõigusi, maksab täiendav pensioniskeem tagasi lahkuva töötaja tehtud sissemaksed või lahkuva töötaja nimel vastavalt asjaomastele õigusaktidele või kollektiivkokkulepetele või -lepingutele tehtud sissemaksed või, kui lahkuv töötaja kannab investeerimisriski, kas nende sissemaksete summa või neist sissemaksetest tuleneva investeeringute väärtuse.
2. Liikmesriikidel on võimalus lubada tööturu osapooltel näha kollektiivlepinguga ette erinevad sätted, kui nendega tagatakse vähemalt samaväärne kaitse ja need ei loo takistusi töötajate vabale liikumisele.
Artikkel 5
Säilitatud pensioniõiguste säilitamine
1. Tingimusel et järgitakse lõigete 3 ja 4 sätteid, võtavad liikmesriigid vajalikud meetmed, et tagada lahkuvate töötajate omandatud pensioniõiguste säilitamine selles täiendavas pensioniskeemis, kus õigused omandati. Kõnealuste õiguste algne väärtus lõike 2 tähenduses arvutatakse välja lahkuva töötaja töösuhte lõppemise ajal.
2. Liikmesriigid võtavad pensioniskeemi eeskirjade ning tava laadi arvestades vajalikud meetmed tagamaks, et lahkuvate töötajate ja nende ülalpidamisel olnud isikute säilitatud pensioniõigusi või nende väärtusi koheldakse kooskõlas skeemi aktiivsete liikmete õiguste väärtustega või juba makstavate pensionihüvitiste arendamisega, või tagavad selle muudel õiglase kohtlemisena käsitatavatel viisidel, mis võivad olla näiteks järgmised:
a)
kui täiendavas pensioniskeemis säilitatud pensioniõigused on kogunenud kui õigus nimisummale, tagatakse säilitatud pensioniõiguste nimiväärtus;
b)
kui omandatud õiguste väärtus ajas muutub, kohandatakse säilitatud pensioniõiguste väärtust
i)
vastavalt täiendava pensioniskeemi integreeritud intressimäärale või
ii)
vastavalt täiendava pensioniskeemi pakkuja saadud investeerimistulule
või
c)
kui omandatud pensioniõigusi kohandatakse näiteks vastavalt inflatsioonimäärale või palgatasemetele, kohandatakse säilitatud pensioniõiguste väärtust sellele vastavalt, kohaldades riigisisese õigusega või tööturu osapooltega kokkulepitud proportsionaalseid piirmäärasid.
3. Liikmesriigid võivad täiendavatel pensioniskeemidel lubada mitte säilitada lahkuvate töötajate omandatud pensioniõigusi, vaid teha lahkuvatele töötajatele nende teadlikul nõusolekul, sealhulgas kõikide kohaldatavate tasude suhtes, kapitalimakse, mis vastab omandatud pensioniõiguste väärtusele, kui omandatud pensioniõiguste väärtus ei ületa asjaomase liikmesriigi kehtestatud ülempiiri. Liikmesriik teavitab komisjoni kohaldatavast ülempiirist.
4. Liikmesriikidel on võimalus lubada tööturu osapooltel näha kollektiivlepinguga ette teistsugused sätted, kui nendega tagatakse vähemalt samaväärne kaitse ja need ei loo takistusi töötajate vabale liikumisele.
Artikkel 6
Teavitamine
1. Liikmesriigid tagavad, et aktiivsed skeemi liikmed saavad taotluse korral teavet selle kohta, kuidas töösuhte lõppemine mõjutab nende täiendavaid pensioniõigusi.
Eelkõige antakse teavet seoses järgmisega:
a)
täiendavate pensioniõiguste omandamise tingimused ning töösuhte lõppemise tagajärjed nende kohaldamisele;
b)
nende omandatud pensioniõiguste väärtus või omandatud pensioniõiguste hinnang, mis on tehtud kuni 12 kuud enne taotluse kuupäeva;
c)
säilitatud pensioniõiguste suhtes edaspidi kehtivad tingimused.
Kui skeem võimaldab varast juurdepääsu omandatud pensioniõigustele kapitalimakse tegemisena, peaks edastatav teave sisaldama kirjalikku avaldust, et skeemi liige peaks kaaluma soovitust investeerida kõnealune kogusumma vanaduspensioniks.
2. Liikmesriigid tagavad, et tulevased pensionile õigustatud isikud saavad taotluse korral teavet järgmise kohta:
a)
nende säilitatud pensioniõiguste väärtus või säilitatud pensioniõiguste hinnang, mis on koostatud kuni 12 kuud enne taotluse kuupäeva, ning
b)
säilitatud pensioniõiguste suhtes kehtivad tingimused.
3. Pensioniskeemide osaks olevate toitjakaotuspensionide puhul kohaldatakse lõiget 2 soodustatud isikute suhtes seoses toitjakaotushüvitise maksmisega.
4. Teave antakse selgelt, kirjalikult ja mõistliku aja jooksul. Liikmesriigid võivad ette näha, et teavet ei ole vaja anda sagedamini kui kord aastas.
5. Käesolevast artiklist tulenevad kohustused ei piira, vaid täiendavad direktiivi 2003/41/EÜ artiklist 11 tulenevate tööandjapensioni kogumisasutuste kohustuste kohaldamist.
Artikkel 7
Miinimumnõuded ja kaitse taseme säilitamine
1. Liikmesriigid võivad töötajate täiendavate pensioniõiguste omandamise, lahkuvate töötajate täiendavate pensioniõiguste säilitamise ning aktiivsete skeemi liikmete ja tulevaste pensionile õigustatud isikute teavitamise õiguse kohta võtta vastu või säilitada soodsamaid sätteid kui käesoleva direktiivi sätted.
2. Käesoleva direktiivi ülevõtmist ei või mingil juhul kasutada õigustusena olemasolevate täiendavate pensioniõiguste omandamise ja säilitamise õiguste või aktiivsete skeemi liikmete või tulevaste pensionile õigustatud isikute teavitamise õiguse vähendamiseks liikmesriikides.
Artikkel 8
Ülevõtmine
1. Liikmesriigid võtavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid vastu hiljemalt 21. maiks 2018 või tagavad, et tööturu osapooled kehtestavad nõutud sätted selleks kuupäevaks kokkuleppe teel. Liikmesriigid on kohustatud võtma vajalikud meetmed selleks, et nad oleksid võimelised tagama käesoleva direktiiviga nõutavad tulemused. Nad teavitavad nendest viivitamata komisjoni.
2. Kui liikmesriigid võtavad vastu lõikes 1 osutatud meetmed, lisavad nad meetmete ametlikul avaldamisel nendesse või nende juurde viite käesolevale direktiivile. Viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
Artikkel 9
Aruandlus
1. Liikmesriigid edastavad komisjonile kogu olemasoleva teabe käesoleva direktiivi kohaldamise kohta hiljemalt 21. maiks 2019.
2. Komisjon koostab hiljemalt 21. maiks 2020 aruande direktiivi kohaldamise kohta ning esitab selle Euroopa Parlamendile, nõukogule ja Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele.
Artikkel 10
Jõustumine
Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 11
Adressaadid
Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.
Strasbourg, 16. aprill 2014