PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 793/2013
ze dne 20. srpna 2013,
kterým se stanoví opatření ve vztahu k Faerským ostrovům, jež mají zajistit zachování populace atlantsko-skandinávského sledě obecného
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1026/2012 ze dne 25. října 2012 o některých opatřeních za účelem zachování populací ryb ve vztahu k zemím, které umožňují neudržitelný rybolov (1), a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Populace atlantsko-skandinávského sledě obecného (též uváděného jako sleď obecný, s jarním třením v norských vodách) je největší populací sledě obecného na světě. Z této populace pochází odlovy v řádu jednoho až dvou milionů tun. Intenzivní využívání populace v důsledku nadměrného rybolovu nicméně vedlo k jejímu vyčerpání a mezi počátkem 70. let a polovinou 90. let minulého století byl na více něž dvě desetiletí ukončen veškerý rybolov, což mělo pro loďstva lovící uvedenou populaci velmi závažné důsledky.
(2)
Od obnovy populace a opětovného zahájení rybolovu v roce 1996 podléhá populace sledě obecného řízení na základě konzultací pěti stran, v jejichž výlučné hospodářské zóně se tato ryba během svého migračního cyklu vyskytuje: jde o Ruskou federaci, Norsko, Faerské ostrovy, Island a Evropskou unii (dále jen „pobřežní státy“).
(3)
Od roku 2007 zahrnovala ujednání dohodnutá při konzultacích pobřežních států konečná pravidla pro rozdělení celkového přípustného odlovu a závazek k zachování relativní stability uvedených podílů pro budoucí roky. Pro populaci atlantsko-skandinávského sledě činily dohodnuté podíly pro Faerské ostrovy 5,16 %, pro Island 14,51 %, pro Unii 6,51 %, pro Norsko 61 % a pro Ruskou federaci 12,82 %. Pobřežní státy se navíc dlouhodobě domluvily na tom, že společně dohodnutá ujednání budou přezkoumávat i revidovat pouze společně, a to na základě nových vědeckých doporučení a k danému datu.
(4)
Aby se usnadnilo stanovení celkových přípustných odlovů, pobřežní státy se na základě dostupných vědeckých poznatků dohodly na dlouhodobém plánu řízení a provedly jej, přičemž daný plán byl v souladu s preventivním přístupem, měl zachovat odlov v rámci bezpečných biologických limitů a byl určen k zajištění udržitelného rybolovu.
(5)
Tento dlouhodobý plán řízení měl zamezit tomu, aby úroveň biomasy u uvedené populace klesla pod 2 500 000 tun, a zároveň bylo třeba vynaložit veškeré úsilí k udržení dané populace nad 5 000 000 tun, což je úroveň, u níž se předpokládá maximální udržitelný výnos. K tomu mělo dojít omezením odlovu způsobem, jenž by odpovídal úmrtnosti způsobené rybolovem na úrovni 0,125. Bylo dohodnuto, že pokud by úroveň biomasy klesla pod úroveň 5 000 000 tun, míra úmrtnosti by měla být snížena, aby se zajistila rychlá obnova dané populace.
(6)
V září 2012 doporučila Mezinárodní rada pro průzkum moří (ICES) v souladu s preventivním přístupem stanoveným v plánu řízení, že celkový přípustný odlov (TAC) pro pět pobřežních států by měl v roce 2013 činit maximálně 619 000 tun, což představuje oproti TAC stanovenému na rok 2012 pokles o 26 %.
(7)
Při konzultacích pobřežních států, které se za účelem ujednání na rok 2013 konaly od října 2012 do ledna 2013, se zástupci Faerských ostrovů důsledně a opakovaně vyjadřovali odmítavě k pokračování stávajícího ujednání o rozdělení podílů. Ujednání na rok 2013 byla nakonec uzavřena dne 18. ledna 2013 pouze čtyřmi pobřežní státy, aby se v nejvyšší možné míře udrželo koordinované řízení populace pobřežními státy. Ve schváleném záznamu z těchto konzultací ze dne 23. ledna 2013 se uvádí, že: „Delegace vyjádřily obavu, že Faerské ostrovy odstoupily od dohody pobřežních států bez předchozího oznámení“. Vzhledem k odstoupení Faerských ostrovů z konzultací není možné, aby se na ujednáních dohodlo všech pět smluvních stran, a proto se zbývající čtyři strany dohodly na zohlednění rybolovných zájmů Faerských ostrovů tím, že jim vyhradí jejich tradiční podíl, tj. podíl, který Faerským ostrovům příslušel od ujednání na rok 2007 a jenž odpovídal 31 000 tunám (5,16 % celkového přípustného odlovu).
(8)
Během konzultací pobřežních států konaných do 23. ledna 2013 nevznesli zástupci Faerských ostrovů žádný požadavek ohledně přesného podílu, nepřednesli žádný písemný ani ústní návrh nového ujednání o podílech, nezapojili se do jednání čtyř dalších stran ani nevyvinuli snahu o spolupráci při diskuzi o ujednáních na rok 2013.
(9)
Ministr pro odvětví rybolovu Faerských ostrovů oznámil v prohlášení ze dne 26. března 2013, že pro loďstvo Faerských ostrovů bylo jednostranně stanoveno omezení odlovu ve výši 105 230 tun, což představuje 17 % doporučeného celkového přípustného odlovu neboli víc než třikrát větší podíl, než by odpovídal uplatňovanému podílu z předchozích ujednání, a zvýšení podílu Faerských ostrovů oproti roku 2012 o 145 %. Uvedené jednostranné prohlášení je třeba posoudit s ohledem na výše uvedené vědecké doporučení snížit odlov v roce 2013 o 26 %. Tímto prohlášením se Faerské ostrovy též de facto zřekly společně dohodnutého plánu řízení.
(10)
Uvedenými kroky Faerské ostrovy zhatily spolupráci s Unií a ostatními pobřežními státy při řízení populace společného zájmu, atlantsko-skandinávského sledě obecného, a nedodržely závazky podle čl. 61 odst. 2, čl. 63 odst. 1 a 2, článků 118, 119 a 300 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (UNCLOS) a článků 5 a 6 a čl. 8 odst. 1 a 2 Dohody OSN o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací (UNFSA).
(11)
Pokud by bylo dosaženo omezení odlovu stanovených čtyřmi pobřežními státy a Faerskými ostrovy, činil by celkový odlov 692 290 tun, což by oproti doporučenému TAC představovalo nadměrný odlov. Podle posouzení a prognóz odlovu, které rada ICES vypracovala v rámci poradenství pro řízení rybolovného období 2013 (2), by takovýto odlov vedl na začátku roku 2014 k biomase reprodukující se populace na úrovni 4 200 000 tun, což je pod úrovní 5 000 000 tun, u níž se očekává maximální udržitelný výnos.
(12)
Nové veřejně dostupné vědecké důkazy poskytnuté radou ICES v květnu 2013 (3) navíc potvrzují, že dlouhodobý plán řízení ve své stávající podobě (s cílem úmrtnosti způsobené rybolovem v míře 0,125) je preventivní povahy, zatímco zvýšením cíle úmrtnosti způsobené rybolovem na hodnotu 0,15, jež je rovnocenná hodnotě vyplývající ze zvýšení podílu Faerských ostrovů, plán tuto preventivní povahu ztratí a souvisí s tím zvýšené nebezpečí vyčerpání stavu této populace.
(13)
Podle článku 3 nařízení (EU) č. 1026/2012 může být země označena za zemi umožňující neudržitelný rybolov v případě, že: a) nespolupracuje na řízení populace společného zájmu zcela v souladu s ustanoveními Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (UNCLOS) a Dohody OSN o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací ze dne 4. srpna 1995 (UNFSA) nebo jakékoli jiné mezinárodní dohody nebo normy mezinárodního práva a b) buď: i) nepřijala potřebná opatření na řízení rybolovu, nebo ii) přijala opatření na řízení rybolovu bez náležitého ohledu na práva, zájmy a povinnosti jiných zemí a Unie a tato opatření na řízení rybolovu, posuzovaná ve spojení s opatřeními přijatými jinými zeměmi a Unií, vedou k rybolovné činnosti, která by u populace mohla mít za následek vznik neudržitelného stavu.
(14)
Na základě výše uvedených hledisek splňují Faerské ostrovy všechna kritéria, aby byly označeny za zemi umožňující neudržitelný rybolov, a Komise tak může přijmout opatření stanovená v nařízení (EU) č. 1026/2012.
(15)
Podle článku 6 nařízení (EU) č. 1026/2012 se Komise rozhodnutím ze dne 17. května 2013 (4) a dopisem z téhož dne odhodlala oznámit autonomní vládě Faerských ostrovů a vládě Dánska svůj záměr označit Faerské ostrovy za zemi umožňující neudržitelný rybolov a uvedla důvody pro uvedené označení a popis možných opatření, která lze podle uvedeného nařízení přijmout. Autonomní vláda Faerských ostrovů potvrdila přijetí uvedeného dopisu téhož dne.
(16)
Autonomní vláda Faerských ostrovů odpověděla na oznámení dne 17. června 2013, přičemž tvrzení přeložená Komisí zpochybnila vlastními argumenty, jimiž bylo, že Faerské ostrovy neodstoupily z procesu konzultací, jsou i nadále odhodlány nalézt projednané řešení ohledně rozdělení dané populace a EU nemá právo používat donucovací opatření. Vláda nicméně nikterak nevyjádřila úmysl změnit své rozhodnutí ohledně neudržitelného omezení odlovu na rok 2013, ani neposkytla žádné jasné odůvodnění svého vysokého omezení odlovu na rok 2013, s výjimkou nepodloženého tvrzení o „zvýšeném výskytu této populace v posledních letech v námořních oblastech spadajících pod jurisdikci Faerských ostrovů“.
(17)
Komise prověřila v dané záležitosti stávající vědeckou literaturu a nalezla pouze tvrzení ukazující na příležitostný delší výskyt sledě obecného ve vodách Faerských ostrovů v daném období, ovšem neshledala žádný odkaz, jenž by umožňoval výklad tohoto jevu jakožto stabilní nebo trvalé zvýšení množství této populace. Pokud jde o argument Faerských ostrovů, že v roce 2014 stav populace poklesne tak pod úroveň maximálního udržitelného výnosu v každém případě, a nikoli v důsledku jejich jednostranně navýšeného podílu, je třeba poznamenat, že podle nejnovějších vědeckých doporučení (viz výše 12. bod odůvodnění) se populace sice může obnovit na úroveň maximálního udržitelnému výnosu, dojde-li však ke zvýšení stávající cílové úrovně úmrtnosti způsobené rybolovem na hodnotu rovnocennou hodnotě vyplývající ze zvýšení podílu Faerských ostrovů, bude tato populace setrvávat pod úrovní maximálního udržitelnému výnosu po delší dobu a nebezpečí vyčerpání stavu této populace bude vyšší.
(18)
Na základě podrobného rozboru argumentů autonomní vlády Faerských ostrovů došla Komise k závěru, že tyto argumenty nevyvracejí důvody z oznámení Komise, ani nepředstavují objektivní důvod ospravedlňující nedostatečnou spolupráci této země. Tento závěr společně s neochotou k nápravě jednostranných omezení odlovů na rok 2013 vedou Komisi k závěru, že Faerské ostrovy nadále splňují kritéria pro to, aby byly označeny za zemi umožňující neudržitelný rybolov.
(19)
Komise má tudíž za to, že je nutné přijmout opatření podle článku 4 nařízení (EU) č. 1026/2012.
(20)
Tato opatření musí být účinná a přiměřená pro dosažení cíle ochrany a měla by Faerským ostrovům zabránit v tom, aby k pokračování neudržitelného rybolovu sledě obecného využívaly trhy, přístavy a zařízení Unie.
(21)
Kromě toho Komise zhodnotila ekologické, obchodní, hospodářské a sociální účinky daných opatření v krátkodobém a dlouhodobém horizontu, která mohou být přijata podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 1026/2012, jakož i administrativní zátěž související s jejich prováděním.
(22)
Na základě tohoto hodnocení se zdá být vhodné přijmout jako první krok některá opatření uvedená v čl. 4 odst. 1 písm. c), d), e) a i) nařízení (EU) č. 1026/2012. Pokud by se tato opatření ukázala jako neúčinná a Faerské ostrovy by i nadále umožňovaly neudržitelný rybolov, lze zavést i další opatření.
(23)
Faerský rybolov sledě obecného provozovaný plavidly lovícími pomocí vlečných sítí pelagické druhy může být v chladnějších měsících roku cíleným rybolovem, ale koncem jara a v létě, kdy jsou sledi obecní a makrely obecné loveny v obdobném množství, je rybolovem smíšeným. Oba druhy může během rybolovného období odlovit stejné plavidlo při stejném vytažení sítě v rámci téhož rybářského výjezdu nebo v tomtéž lovišti. Makrela obecná je tak přidruženým druhem sledě obecného. Dalším odlovem a vývozem nakrely obecné by proto byly Faerské ostrovy vedeny k dalšímu odlovu vysokého množství sledě obecný, jenž je nevyhnutelným vedlejším úlovkem, a to i v případě, že by sleď obecný nemohl být do Unie vyvážen. Proto pokud by se do opatření nezahrnul dovoz makrely obecné, byla by oslabena účinnost zákazu dovozu sledě obecného jako prostředku, který má k zabránit dalším škodám ve vztahu k udržitelnosti populace sledě obecného. Makrela obecná žije natolik na stejném teritoriu jako sleď obecný, že při lovu makrely obecné v lovištích pod kontrolou Faerských ostrovů vždy hrozí riziko, že dojde i k odlovu sledě obecného. Z tohoto důvodu existuje u všech makrel obecných pod kontrolou Faerských ostrovů pravděpodobnost, že by mohly být uloveny společně se sleděm obecným. V důsledku této skutečnosti by se v zájmu účinnosti měla obchodní opatření vztahovat jak na sledě obecného, tak na makrelu obecnou.
(24)
Při posuzování přiměřenosti opatření, a zejména při rozhodování o tom, zda by se omezení obchodu s hlavními druhy ulovenými při rybolovu sledě obecného měla týkat jen určitého množství, nebo zda by měl být zakázán veškerý dovoz, Komise zkoumala, zda by jako přiměřenější opatření mohla být oproti úplnému zákazu dovozu všech produktů vyrobených ze sledě obecného nebo makrely obecné nebo produktů obsahujících tyto ryby zamýšlena i jiná alternativní opatření. Posuzovány byly tři možné varianty: i) množstevní omezení všech produktů, jimiž by se dovoz omezil na tradiční obchodní výměny, ii) úplný zákaz pouze čerstvých, zmrazených nebo konzervovaných ryb, kromě složitějších výrobků, jako je rybí moučka a tuk a iii) zákaz dovozu omezený pouze na sledě obecného a produkty z něj. Zatímco první z těchto tří variant by mohla být vzhledem ke značnému významu vývozu rybí moučky z Faerských ostrovů do EU velmi účinnou, považuje se v této fázi za příliš zatěžující, zejména přihlédne-li se ke skutečnosti, že tento krok může jednak ovlivnit ta odvětví rybolovu Faerských ostrovů, která přímo nesouvisí s odvětvím pelagického rybolovu, a zároveň vytvoří vysokou administrativní zátěž v souvislosti s rozbory vzorků rybí moučky a tuku ve specializovaných laboratořích za účelem určení jejich druhového složení. Třetí varianta, jak je uvedeno výše, se považuje za neúčinnou, pokud mohou být její případné hospodářské důsledky snadno kompenzovány vývozem makrely obecné. Z tohoto důvodu skýtá největší rovnováhu mezi prostředky a jejich žádoucími účinky druhá alternativa, přičemž k dosažení potřebného výsledku neexistují žádná jiná méně obtížná opatření.
(25)
Při posuzování přiměřenosti Komise rovněž zkoumala, zda nejsou zapotřebí i jiná opatření než omezení dovozu, zejména pak omezení vztahující se na využívání přístavů. Jelikož jsou přístavy využívány pro doplňování paliva, vykládku, výměnu posádky, opravy a odpočinek posádky, a představují tak běžné a nezbytné činnosti spojené s lovem sledě obecného, dospěla Komise k závěru, že tato opatření jsou rovněž nezbytná a neexistují žádná jiná, méně omezující opatření, jimiž by se za účelem postihu neudržitelného lovu sledě obecného loďstvům Faerských ostrovů zabránilo využívat zařízení EU.
(26)
Při hodnocení ekologických, obchodních, hospodářských a sociálních účinků opatření v krátkodobém a dlouhodobém horizontu, jakož i administrativní zátěže související s prováděním těchto opatření lze dospět k závěru, že opatření jsou přiměřená a nebudou mít nepřijatelné účinky ani nevytvoří nepatřičnou zátěž. Opatření jsou šetrná vůči životnímu prostředí, neboť se předpokládá, že přispějí k lepší udržitelnosti populace sledě obecného. Obchodní účinky opatření budou mírné, neboť jakkoli lze očekávat bezprostřední hospodářský dopad, ve střednědobém horizontu bude možné nalézt alternativní mechanismy obchodní výměny a neočekává se, že by v rámci EU byly nakonec problémy se zásobováním. Hospodářské a sociální účinky by měly být v krátkodobém horizontu mírné, neboť budou souviset s obchodními účinky; ovšem ve střednědobém a dlouhodobém horizontu budou, pakliže se opatřeními dosáhne požadovaných dopadů, tyto účinky nevyhnutelně velmi příznivé, a to zvláště pro loďstva, která z hospodářského hlediska značně závisejí na lovu pelagických ryb. Administrativní zátěž v souvislosti s danými opatřeními bude poměrně nízká, uvážíme-li, že většinou kontrolních prostředků (včetně personálu) potřebných k prosazování opatření již členské státy disponují.
(27)
Na závěr Komise přezkoumala slučitelnost opatření s mezinárodním právem a došla k závěru, že se týkají vyčerpatelné populace ryb a mají zamezit nadměrnému využívání populace, jelikož cílem těchto opatření je udržet populaci atlantsko-skandinávského sledě obecného v rámci bezpečných biologických limitů. Tato opatření platí ve spojení s vlastními opatřeními Unie pro zachování zdrojů (čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1026/2012). Unie zejména v souladu s doporučením Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) snížila svůj odlov o 26 % a v plném rozsahu uplatňuje podmínky a omezení dlouhodobého plánu řízení, na němž se pobřežní státy dohodly a uplatňují jej od roku 1999 a který rada ICES v květnu 2013 opětovně potvrdila jako plán, jenž je v souladu s preventivním přístupem, i jako správný řídicí přístup pro zachování odlovu v rámci bezpečných biologických limitů. Kromě toho pro nárok Faerských ostrovů na větší podíl na rybolovu atlantsko-skandinávského sledě obecného neexistují nezvratné vědecké důkazy a z tohoto důvodu by bylo vhodné odlov Faerských ostrovů snížit ve smyslu doporučení rady ICES na rok 2013.
(28)
V důsledku uvedených skutečností by jako první krok měla být přijata opatření, která by zahrnovala: a) zákaz dovozu sledě obecného a makrely obecné z atlantsko-skandinávských populací a produktů rybolovu obsahujících tyto ryby nebo produktů z nich vyrobených a b) omezení využívání přístavů Unie plavidly provozujícími rybolov populací atlantsko-skandinávského sledě obecného a makrely obecné pod kontrolou Faerských ostrovů a plavidly přepravujícími ryby nebo produkty rybolovu pocházející z uvedeného rybolovu. Za účelem snazšího prosazování opatření vztahujících se na plavidla, která provozují lov příslušných populací sledě obecného nebo makrely obecné či která přepravují ryby a produkty rybolovu pocházející z těchto populací, by členským státům měly být poskytnuty seznamy těchto plavidel. Aby bylo možné určit, zda byly sleď obecný či makrela obecná uloveny pod kontrolou Faerských ostrovů, měl by se využívat systém osvědčení o úlovku uvedený v kapitole III nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (5).
(29)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení označuje Faerské ostrovy za zemi umožňující neudržitelný rybolov populace atlantsko-skandinávského sledě obecného a stanoví ve vztahu k Faerským ostrovům opatření k zajištění dlouhodobého zachování této populace.
Článek 2
Oblast působnosti a cíle
Toto nařízení se použije na rybolov atlantsko-skandinávského sledě obecného provozovaný pod kontrolou Faerských ostrovů. Má za cíl zajistit dlouhodobou udržitelnost populace atlantsko-skandinávského sledě obecného.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„populací atlantsko-skandinávského sledě obecného“ se rozumí populace sledě obecného (Clupea harengus) v podoblastech ICES (Mezinárodní rady pro průzkum moří) I, II, V, XII a XIV (6);
b)
„atlantsko-skandinávským sleděm obecným“ se rozumí ryba z populace atlantsko-skandinávského sledě obecného;
c)
makrela obecná je rybou druhu Scomber scombrus, která byla ulovena v oblastech výskytu atlantsko-skandinávského sledě obecného;
d)
výrazem „uloven pod kontrolou Faerských ostrovů“ se rozumí uloven plavidly plujícími pod vlajkou Faerských ostrovů nebo plavidly plujícími pod vlajkou jiného státu, které mají povolení k rybolovu ve výlučné hospodářské zóně Faerských ostrovů nebo byly pronajaty faerskou společností či faerskými orgány.
Článek 4
Označení
Faerské ostrovy se označují za zemi umožňující neudržitelný rybolov populace atlantsko-skandinávské sledě obecného.
Článek 5
Opatření
1. Na území Unie, včetně za účelem překládky v přístavech, se zakazuje vstup ryb nebo produktů rybolovu stanovených v příloze, které sestávají ze sledě obecného nebo makrely obecné ulovených pod kontrolou Faerských ostrovů, které jsou z nich vyrobeny nebo které je obsahují.
2. Zakazuje se využívání přístavů Unie plavidly plujícími pod vlajkou Faerských ostrovů lovícími populace atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné a plavidly přepravujícími ryby nebo produkty rybolovu pocházející z atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné, které byly uloveny plavidly plujícími pod vlajkou uvedené země nebo plavidly, jež mají od uvedené země povolení a plují pod vlajkou jiného státu. Tento zákaz se nepoužije v případě vyšší moci nebo nouze ve smyslu článku 18 Úmluvy Organizace spojených národů z roku 1982 o mořském právu, pokud jde o služby, které jsou nezbytně nutné pro nápravu těchto situací.
Článek 6
Provádění
1. Příslušné orgány členských států využijí systém osvědčení o úlovku uvedený v kapitole III nařízení (ES) č. 1005/2008, aby určily všechny produkty, na které se vztahuje zákaz uvedený v čl. 5 odst. 1 tohoto nařízení.
2. Pro snazší provádění zákazu stanoveného v čl. 5 odst. 2 obdrží členské státy orientační seznamy plavidel, jež dle spolehlivých zdrojů údajů provozovaly nebo v současnosti provozují rybolov populace atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné pod kontrolou Faerských ostrovů.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. srpna 2013.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 793/2013,
20. august 2013,
millega kehtestatakse Fääri saarte suhtes meetmed, et tagada atlandi-skandinaavia heeringa varude säilimine
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määrust (EL) nr 1026/2012, milles käsitletakse kalavarude kaitseks võetavaid teatavaid meetmeid seoses mittesäästvat kalapüüki lubavate riikidega, (1) eriti selle artiklit 4,
ning arvestades järgmist:
(1)
Atlandi-skandinaavia heeringa (mida nimetatakse ka norra kevadheeringaks) varud on suurimad heeringavarud maailmas. Heeringa väljapüügi suurusjärk on olnud üks kuni kaks miljonit tonni. Väga laialdase kasutamise ja ülepüügi tõttu kuivasid varud kokku ning see sundis lõpetama nende püügi rohkem kui kaheks aastakümneks alates varastest 1970ndatest kuni 1990ndate aastate keskpaigani, mis omakorda avaldas väga tõsiseid tagajärgi kõnealuse kalavaru püügi laevastikele.
(2)
Pärast varude taastumist ja kalapüügi taasalustamist 1996. aastal hallati atlandi-skandinaavia heeringa varusid nõupidamiste alusel, millel osalesid viis osapoolt, kelle majandusvööndit kala oma rändel läbib, ja kelleks on: Venemaa Föderatsioon, Norra, Fääri saared, Island ja Euroopa Liit (edaspidi „rannikuäärsed riigid”).
(3)
Alates 2007. aastast on rannikuäärsete riikide nõupidamiste käigus kokku lepitud korra kohaselt kehtestatud lubatud kogupüügi jaotamise lõplikud eeskirjad ja kohustus säilitada tulevasteks aastateks varude jaotuse suhteline stabiilsus. Atlandi-skandinaavia heeringa varude kokkuleppeline jaotus on järgmine: 5,16 % Fääri saartele, 14,51 % Islandile, 6,51 % Euroopa Liidule, 61 % Norrale ja 12,82 % Venemaa Föderatsioonile. Lisaks oli rannikuäärsetel riikidel juba sõlmitud pikaajaline kokkulepe selle kohta, et ühiselt kokkulepitud halduskorda vaadatakse läbi ja muudetakse üksnes ühiselt, uute teaduslike nõuannete põhjal ja teatavaks kuupäevaks.
(4)
Lubatud kogupüügi haldamise hõlbustamiseks on rannikuäärsed riigid kiitnud heaks ja rakendavad olemasolevatest teaduslikest andmetest lähtuvalt pikaajalist halduskava, mis sisaldab ka ettevaatuspõhimõtet, mille eesmärk on hoida kalavarude tase ohututes bioloogilistes piirides ja tagada säästev püük.
(5)
Pikaajalise majandamiskava eesmärk oli ära hoida kalavarude jäämine alla 2 500 000 tonni suuruse biomassi taseme ning teha kõik, et varud oleks üle 5 000 000 tonni, mida peetakse maksimaalse jätkusuutliku saagikuse jaoks vajalikuks tasemeks. Eesmärgi täitmise vahendina määrati kindlaks püügipiirangud ning kalastussuremus 0,125. Lepiti kokku, et kui biomassi tase langeb alla 5 000 000 tonni, tuleks kalastussuremust vähendada, et tagada varude kiire taastumine.
(6)
Septembris 2012 soovitas Rahvusvaheline Mereuurimise Nõukogu (ICES) kooskõlas majandamiskavas sätestatud ettevaatuspõhimõttega, et viie rannikuäärse riigi lubatud kogupüük (TAC) ei tohi olla 2013. aastal suurem kui 619 000 tonni, mis on 26 % vähem kui 2012. aastaks lubatud kogupüük.
(7)
Oktoobrist 2012 kuni jaanuarini 2013 toimunud rannikuäärsete riikide nõupidamistel 2013. aasta korra kokku leppimiseks väljendasid Fääri saarte esindajad järjekindlalt ja korduvalt oma soovimatust praeguse jagamise korraga jätkata. Selleks et tagada rannikuäärsete riikide poolne varude koordineeritud majandamine nii palju kui võimalik, jõudsid 2013. aasta korra küsimuses 18. jaanuaril 2013 lõpuks kokkuleppele üksnes neli rannikuäärset riiki. Kõnealuste nõupidamiste kooskõlastatud 23. jaanuari 2013. aasta protokollis on sätestatud, et: „delegatsioonid väljendasid oma muret seoses sellega, et Fääri saared on ilma sellest eelnevalt teavitamata rannikuäärsete riikide vahelisest kokkuleppest välja astunud”. Kuna Fääri saared enam nõupidamistel ei osalenud, siis ei olnud viie kokkuleppeosalise vahel enam võimalik korda kokku leppida, seega otsustasid neli allesjäänud kokkuleppeosalist Fääri saarte kalandusalaste huvidega arvestada ja jätta välja nende tavapärane, st Fääri saartele alates 2007. aasta kokkuleppest kuulunud osa, mis vastas 31 000 tonnile (5,16 % lubatud kogupüügist).
(8)
Rannikuäärsete riikide nõupidamistel, mis kestsid kuni 23. jaanuarini 2013, ei esitanud Fääri saarte esindajad ühtegi taotlust konkreetse püügiosa saamiseks, samuti ei teinud nad mis tahes kirjalikku ega suulist ettepanekut uue jaotuskorra kohta, nad ei püüdnud leida kokkulepet ülejäänud nelja kokkuleppeosalisega ega teinud mingeid jõupingutusi teha koostööd, et 2013. aasta korra osas kokkuleppele jõuda.
(9)
Fääri saarte kalandusminister teatas oma 26. märtsi 2013 aasta seisukohas, et Fääri saarte laevadele on ühepoolselt kehtestatud 105 230 tonni suurune püügi piirnorm, mis on soovitatud lubatud kogupüügist 17 % ehk üle kolme korra suurem kui osa, mis vastaks varem kokku lepitud korra kohasele taotlusele, ja mis suurendaks Fääri saarte 2012. aasta osa 145 %. Ühepoolset seisukohavõttu tuleb hinnata lähtuvalt eespool nimetatud teaduslikust soovitusest vähendada püüki 2013. aastal 26 % võrra. Seisukoha avaldamisega jätsid Fääri saared de facto kõrvale ka ühiselt kokkulepitud majandamiskava.
(10)
Nende algatustega loobusid Fääri saared koostööst liidu ja teiste rannikuäärsete riikidega ühist huvi pakkuvate kalavarude, st atlandi-skandinaavia heeringa majandamisel ning loobusid ka täitmast oma kohustusi, mis neil on vastavalt Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 1982. aasta 10. detsembri mereõiguse konventsiooni (UNCLOS) artikli 61 lõikele 2, artikli 63 lõigetele 1 ja 2, artiklitele 118, 119 ja 300 ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 10. detsembri 1982. aasta mereõiguste konventsiooni piirialade kalavarude ja pika rändega kalavarude kaitset ja majandamist käsitlevate sätete rakenduskokkuleppe (UNFSA) artiklitega 5 ja 6 ning artikli 8 lõigetega 1 ja 2.
(11)
Nelja rannikuäärse riigi ja Fääri saarte kehtestatud püügi piirnormide täimisel oleks kogupüük olnud 692 290 tonni, mis oleks soovitatud lubatud kogupüügiga võrreldes olnud ülepüük. 2013. aasta püügihooaja majandamise nõustamiseks ICESi antud hinnangute ja püügiprognooside (2) kohaselt viiks selline püük kudekarja biomassi (SSB) 2014. aasta alguseks 4 200 000 tonni tasemele, mis on tunduvalt madalam 5 000 000 tonni tasemest, mis aitaks maksimaalset jätkusuutlikku saagikust tagada.
(12)
Lisaks esitas ICES 2013. aasta mais uued avalikult kättesaadavad teaduslikud tõendid, (3) mis annavad kinnitust, et praeguseks väljatöötatud pikaajaline majandamiskava (millele eesmärk on kalastussuremus 0,125) vastab ettevaatusprintsiibile, samas kui kalastussuremuse tõusu väärtus 0,15, mis vastab Fääri saarte soovitud suurendamisele, muudab kava ettevaatusprintsiibi tühiseks, mis omakorda suurendab varude hävinemise ohtu.
(13)
Määruse (EL) nr 1026/2012 artikli 3 kohaselt võib riiki lugeda mittesäästvat kalapüüki lubavaks riigiks a) kui ta ei tee koostööd ühist huvi pakkuvate kalavarude majandamisel täies vastavuses Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 10. detsembri 1982. aasta mereõiguste konventsiooni (UNCLOS) sätetega ja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 10. detsembri 1982. aasta mereõiguste konventsiooni piirialade kalavarude ja pika rändega kalavarude kaitset ja majandamist käsitlevate sätete 4. augusti 1995. aasta rakenduskokkuleppega (UNFSA) või muude rahvusvaheliste lepingute või rahvusvaheliste õigusnormidega ning b) kui see riik kas: i) ei ole võtnud vajalikke meetmeid kalavarude majandamiseks või ii) on kalavarude majandamise meetmeid võtnud teiste riikide ja liidu õigusi, huve ja kohustusi vajalikul määral arvestamata ning need kalavarude majandamise meetmed koostoimes teiste riikide ja liidu võetud meetmetega põhjustavad püüki, mille tulemuseks võib olla kalavarude jätkusuutmatu seisund.
(14)
Eespool esitatud asjaolude seisukohalt vastavad Fääri saared kõikidele kriteeriumidele, mis võimaldavad käsitada neid mittesäästvat kalapüüki lubava riigina, ning seetõttu võib komisjon olla sunnitud võtma määrusega (EL) nr 1026/2012 ette nähtud meetmeid.
(15)
Kooskõlas määruse (EL) nr 1026/2012 artikliga 6 otsustas komisjon teavitada Fääri saarte kohalikku valitsust ja Taani valitsust 17. mai 2013. aasta otsusega (4) ja sama kuupäevaga kirjaga oma kavatsusest käsitada Fääri saari mittesäästvat kalapüüki lubava riigina, tuues esile selle otsuse põhjused ning kirjeldades meetmeid, mida võidakse kõnealuse määruse kohaselt võtta. Fääri saarte kohalik valitsus kinnitas kirja kättesaamist samal päeval.
(16)
Fääri saarte kohalik valitsus vastas 17. juunil 2013 teavitamisele sellega, et seadis komisjoni poolt esitatud argumendid kahtluse alla ja esitas oma argumendid, nimelt, et nad ei ole oma isikut nõupidamistelt tagandanud, et nad soovivad jätkuvalt leida läbirääkimiste teel lahendust kalavarude jagamisele ja et ELil ei ole õigust sunnimeetmeid kasutusele võtta. Kuid nad ei väljendanud siiski soovi muuta oma otsust 2013. aasta mittesäästva püügi piirnormide kohta ega esitanud muud selget põhjendust oma kõrge püügilimiidi kohta 2013. aastaks, kui kinnitamata väite, et „kõnealuseid varusid on Fääri saarte jurisdiktsiooni all olevatel merealadel viimastel aastatel rohkem esinenud”.
(17)
Komisjon uuris kõnealuse teema käsitlemist olemasolevas teaduskirjanduses, kuid leidis üksnes avaldusi, milles osutati, et hooajal esineb heeringat juhuslikult Fääri saarte vetes pikema aja jooksul, samas ei leidnud ta midagi, mis võimaldaks tõlgendada seda nähtust varude arvukuse stabiilsuse või pideva tõusuga. Fääri saarte argumendi kohta, et 2014. aastaks vähenevad varud igal juhul alla maksimaalset jätkusuutlikku saagikust ja seda mitte Fääri saarte osa ühepoolse suurendamise tõttu, tuleb märkida, et viimastes teaduslikes nõuannetes (vt eespool esitatud põhjendus 12) osutatakse, et sel ajal kui varud taastuvad maksimaalse jätkusuutliku saagikuseni, jäävad nad siiski pikaks ajaks alla seda taset ja on seda suuremas hävimisohus, kui kalavaru kalastussuremuse näitaja suureneb sellise väärtuseni nagu Fääri saarte suurendatud osast tuleneks.
(18)
Pärast Fääri saarte kohaliku valitsuse argumentide põhjalikku analüüsi tegi komisjon järelduse, et need ei lükka ümber komisjoni teatises esindatud põhjuseid, samuti ei ole need objektiivsed põhjused, mis õigustaksid selle riigi koostöövalmiduse puudumist. See kokkuvõte koos soovimatusega muuta ühepoolset 2013. aasta püügipiirangut on andnud komisjonile aluse järeldada, et Fääri saared vastavad jätkuvalt kriteeriumidele, mille kohaselt tuleb neid käsitleda mittesäästvat kalapüüki lubava riigina.
(19)
Seetõttu leiab komisjon, et on vaja vastu võtta määruse (EL) nr 1026/2012 artikli 4 kohased meetmed.
(20)
Et saavutada kaitseeesmärki ning mitte lasta Fääri saartel kasutada oma mittesäästval heeringapüügil liidu turu, sadamate ja rajatiste eeliseid, peavad kõnealused meetmed olema tõhusad ja proportsionaalsed.
(21)
Lisaks on komisjon hinnanud määruse (EL) nr 1026/2012 artikli 4 lõike 1 kohaselt vastu võetavate meetmete majandus-, keskkonna- ja sotsiaalset mõju lühikeses ja pikas perspektiivis, samuti nende rakendamisega seotud halduskoormust.
(22)
Selle hindamise põhjal oleks asjakohane võtta esimese sammuna vastu teatavad meetmed, mis on loetletud määruse (EL) nr 1026/2012 artikli 4 lõike 1 punktides c, d, e ja i. Kui kõnealused meetmed osutuvad ebatõhusaks ja Fääri saared jätkavad endiselt mittesäästvat kalapüüki, võib kehtestada täiendavaid meetmeid.
(23)
Fääri saarte heeringapüük pelaagiliste traaleritega võib olla aasta külmematel kuudel sihtpüük, kuid kevadel ja suvel on see segapüük, mil heeringat ja makrelli püütakse samaväärsetes kogustes. Nii võib ühe laeva püütud loomus, sama püügiretke või samast püügikohast kogu hooaja jooksul püütud saak sisaldada mõlemaid kalu. Makrell on seega heeringaga seotud liik. Seega kui Fääri saared jätkavad makrelli püüki ja eksporti, jätkavad nad ka suurel hulgal heeringa püüki, mis on paratamatu kaaspüük isegi juhul, kui heeringat ei saa liitu eksportida. Seega kui makrelliimport meetmetest välja jätta, ei ole heeringaimpordi keeld piisavalt tõhus meede, mis aitaks vältida edasist kahju tekitamist heeringavarude säästvale arengule. Makrelli ja heeringa elupaigad langevad ühte sellisel määral, et Fääri saarte kontrolli all olevates püügipiirkondades makrelli püüdes on alati oht püüda ka heeringat. Seetõttu võib arvata, et kogu Fääri saarte kontrolli all püütud makrellisaak sisaldab ka heeringat. Nii et selleks, et kaubandusmeetmed oleksid tulemuslikud, peaksid nad hõlmama nii heeringat kui ka makrelli.
(24)
Kui komisjon hindas meetmete proportsionaalsust, eelkõige selleks, et otsustada, kas heeringapüügi peamise liigi kaubanduspiirangutest rääkides tuleks piirduda teatava kogusega või peaks keelustama kogu impordi, uuris komisjon, kas proportsionaalsemate meetmetena võiksid tulla kõne alla ka muud alternatiivsed meetmed kui heeringast ja makrellist valmistatud või seda sisaldavate toodete keelamine. Hinnati kolme järgmist võimalust: i) kõikide toodete koguseline piirang, piirates importi traditsioonilise kaubavahetuse tasemeni, ii) üksnes värskete, külmutatud ja konserveeritud kala täielik keelustamine, jättes kõrvale töödeldud tooted, näiteks kalajahu ja -õli ning iii) impordikeeld piirduks üksnes heeringa ja heeringatoodetega. Olgugi, et esimene neist kolmest võimalusest võiks olla äärmiselt tõhus, arvestades et kalajahul on Fääri saarte ekspordis Euroopa Liitu oluline tähtsus, on see antud etapis siiski liiga koormav, eriti kui võtta arvesse, et ühest küljest võib see avaldada mõju Fääri saarte kalandussektori neile sektoritele, mis ei ole otseselt pelaagilise püügi sektorid ning teisest küljest tekitab see suure halduskoormuse, kuna selleks, et teha kindlaks kalajahu ja -õli sisaldus eri tooteliikides, tuleb nende proove spetsialiseeritud laboratooriumides analüüsida. Kolmandat eespool esitatud võimalust peetakse ebatõhusaks, kuna selle potentsiaalseid majanduslikke tagajärgi saab kergesti kompenseerida makrelliekspordiga. Teise võimaluse puhul on meetmete ja nende soovitud mõju omavaheline tasakaal parim, samuti ei ole meetmed vajaliku tulemuse saavutamiseks liiga koormavad.
(25)
Proportsionaalsuse hindamisel uuris komisjon ka seda, kas muud meetmed kui impordipiirangud, eelkõige sadamate kasutamise piirangud on vajalikud. Kuna sadamate kasutamine tankimiseks, lossimiseks, meeskonna vahetamiseks, remondiks ja puhkeajaks on heeringapüügiga seotud tavapärased ja vajalikud tegevused, jõudis komisjon järeldusele, et just sellised ning mitte vähem piiravad alternatiivsed meetmed on vajalikud, et ära hoida ELi vahendite kasutamist Fääri saarte laevastiku mittesäästval heeringapüügil.
(26)
Hinnates keskkonna-, kaubandusliku, majandusliku ja sotsiaalse mõju meetmeid lühikeses ja pikas perspektiivis ning nende rakendamisega seotud halduskoormust, võib järeldada, et meetmed on põhjendatud, neil ei ole lubamatut mõju ning need ei loo liigset koormust. Meetmed avaldavad soodsat keskkonnamõju, sest peaksid aitama parandada heeringavarude jätkusuutlikkust. Meetmete kaubandusmõju on mõõdukas, ehkki otsene majanduslik mõju on ootuspärane, keskpikas perspektiivis võib leida alternatiivseid mehhanisme ja kokkuvõttes ole ELi piires varude puudust karta. Meetmete majanduslik ja sotsiaalne mõju lühiajalises perspektiivis on tõenäoliselt mõõdukas, kuna sellega kaasneb mõju kaubandusele, kuid keskpikas ja pikas perspektiivis on mõju juhul, kui meede annab oodatud tulemusi, väga positiivne, seda eriti mitmete selliste laevastike jaoks, kelle majandus on pelaagilisest püügist väga sõltuv. Meetmetest tulenev halduskoormus on võrdlemisi madal, kui arvestada, et enamik kontrollimeetmeid, sealhulgas meetmete liikmesriikides jõustamiseks vajalikud töötajad on juba olemas.
(27)
Komisjon uuris ka meetmete vastavust rahvusvahelisele õigusele ja jõudis järeldusele, et kuna meetmed on liidu enda kaitsemeetmete kaudu seotud väljasurevate kalavarude kaitsega, siis on need rahvusvahelise õigusega vastavuses ja nende eesmärk on kalavarude ülekasutamise vältimine, kuna kõnealuste meetmete eesmärk on hoida atlandi-skandinaavia heeringa varud ohututes bioloogilistes piirides. Need meetmed jõustatakse koostoimes liidu omade, määruse (EL) nr 1026/2012 artikli 5 lõike 1 punkti b kohaste kaitsemeetmetega. Eelkõige on liit vähendanud püüki 26 % vastavalt Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) soovitusele, samuti kohaldab liit täiel määral neid tingimusi ja piiranguid pikaajalises majandamiskavas, milles rannikuäärsed riigid on kokku leppinud ja kohaldavad alates 1999. aastast ning mille kohta ICES on 2013. aasta mais uuesti kinnitanud, et püügi hoidmine ohututes bioloogilistes piirides on kooskõlas ettevaatuspõhimõttega ja ka õige lähenemisviis majandamisele. Samuti ei ole veenvaid teaduslikke tõendeid, mis viitaksid, et Fääri saartel peaks olema õigus suuremale osalusele atlandi-skandinaavia heeringapüügis, seepärast oleks asjakohane vähendada nende püüki vastavalt ICESi soovitusele 2013. aastaks.
(28)
Järelikult peaksid esimese sammuna võetavad meetmed hõlmama järgmist: a) atlandi-skandinaavia varudesse kuuluva heeringa ja makrelli ning neid kalu sisaldavate kalatoodete impordi keelustamine; ning b) Euroopa Liidu sadamate kasutamise piiramine atlandi-skandinaavia heeringa ja makrelli varude püügiga või nendest varudest pärit kalade või kalandustoodete veoga tegelevatele Fääri saarte kontrolli all olevatele laevadele.Et hõlbustada nende laevade suhtes kohaldatavate meetmete võtmist, mis püüavad asjaomaseid heeringa- ja makrellivarusid või veavad kõnealustesse varudesse kuuluvaid kalu või kalatooteid, peaks liikmesriikidel olema kõnealuste laevade loetelu. Selleks et teha kindlaks, kas Fääri saarte kontrolli all on heeringat ja makrelli püütud, tuleks kasutada püügi sertifitseerimissüsteemi, mis on sätestatud nõukogu 29. septembri 2008. aasta määruse (EÜ) nr 1005/2008 (millega luuakse ühenduse süsteem ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügi vältimiseks, ärahoidmiseks ja lõpetamiseks ning muudetakse määrusi (EMÜ) nr 2847/93, (EÜ) nr 1936/2001 ja (EÜ) nr 601/2004 ning tunnistatakse kehtetuks määrused (EÜ) nr 1093/94 ja (EÜ) nr 1447/1999) (5) III peatükis.
(29)
Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas kalanduse ja vesiviljeluse korralduskomitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesolevas määruses käsitletakse Fääri saari atlandi-skandinaavia heeringa varude mittesäästvat püüki lubava riigina ja kehtestatakse Fääri saarte suhtes meetmed kõnealuse kalavaru pikaajalise kaitse tagamiseks.
Artikkel 2
Reguleerimisala ja eesmärgid
Käesolevat määrust kohaldatakse Fääri saarte poolt teostatavale atlandi-skandinaavia heeringa püügile. Selle eesmärk on tagada atlandi-skandinaavia heeringa varude pikaajaline jätkusuutlikkus.
Artikkel 3
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
„atlandi-skandinaavia heeringa varud” - heeringa (Clupea harengus) varud Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) alapiirkondades I, II, V, XII ja XIV (6);
b)
„atlandi-skandinaavia heeringas” - atlandi-skandinaavia heeringa varudesse kuuluvad kalad;
c)
„makrell” - liiki Scomber scombrus kuuluv kal a, mida püütakse atlandi-skandinaavia heeringa levikupiirkondades;
d)
„Fääri saarte kontrolli all toimuv püük” - püük, mida teostavad Fääri saarte lipu all sõitvad laevad või laevad, mis sõidavad sellise riigi lipu all, millel on lubatud püüda Fääri saarte majandusvööndis või mis on renditud Fääri saarte äriühingutele või Fääri saarte ametiasutustele.
Artikkel 4
Fääri saarte käsitamine
Fääri saari käsitatakse atlandi-skandinaavia heeringa varude mittesäästvat püüki lubava riigina.
Artikkel 5
Meetmed
1. Keelatud on tuua liidu territooriumile, sealhulgas sadamates ümberlaadimiseks, lisas loetletud kala või kalandustooteid, mis koosnevad või on valmistatud Fääri saarte kontrolli all püütud atlandi-skandinaavia heeringast või makrellist või sisaldavad neid.
2. Fääri saarte lipu all sõitvad laevad, mis püüavad atlandi-skandinaavia heeringat või makrelli, samuti laevad, mis veavad sellist atlandi-skandinaavia heeringat ja makrelli või neist liikidest valmistatud kalandustooteid, mille on püüdnud kas Fääri saarte lipu all sõitvad laevad või Fääri saarte volitatud laevad, mis sõidavad muu riigi lipu all, ei tohi liidu sadamaid kasutada. Kõnealust keeldu ei kohaldata vääramatu jõu või merehätta sattumise korral Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 1982. aasta mereõiguse konventsiooni artikli 18 tähenduses, kui tuleb osutada nimetatud olukordade leevendamiseks hädavajalikke teenuseid.
Artikkel 6
Rakendamine
1. Selleks et käesoleva määruse artikli 5 lõikes 1 sätestatud keeluga hõlmatud toodet tuvastada, kasutavad liikmesriikide pädevad asutused määruses (EÜ) nr 1005/2008 III peatükis sätestatud püügi sertifitseerimissüsteemi.
2. Selleks et hõlbustada artikli 5 lõikes 2 sätestatud keelu kohaldamist, antakse liikmesriikidele soovituslikud nimekirjad laevadest, mis usaldusväärsete andmete kohaselt on püüdnud või püüavad Fääri saarte kontrolli all olevat atlandi-skandinaavia heeringat või makrelli.
Artikkel 7
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 20. august 2013