PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 19. března 2014,
kterým se stanoví zvláštní kontrolní a inspekční program pro rybolov populací tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, mečouna obecného ve Středozemním moři a pro rybolov populací sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře
(oznámeno pod číslem C(2014) 1717)
(2014/156/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (1), a zejména na článek 95 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1224/2009 se vztahuje na veškeré činnosti provozované v rámci společné rybářské politiky na území členských států nebo ve vodách Unie nebo rybářskými plavidly Unie nebo, aniž je dotčena prvořadá odpovědnost členského státu vlajky, státními příslušníky členských států, a zejména stanoví, že členské státy zajistí, aby kontrola, inspekce a vynucování probíhaly bez diskriminace jakýchkoli odvětví, plavidel nebo osob a na základě řízení rizik.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 302/2009 (2) stanoví obecná pravidla, podle nichž Unie uplatňuje víceletý plán obnovy populace tuňáka obecného (Thunnus thynnus), který doporučila Mezinárodní komise pro ochranu tuňáků v Atlantiku (ICCAT).
(3)
Nařízení Rady (ES) č. 1967/2006 (3) stanoví pravidla týkající se technických opatření, plánů řízení a zvláštních opatření pro vysoce stěhovavé druhy pro účely zachování, řízení a využívání živých vodních zdrojů.
(4)
Na 37. výročním zasedání v květnu 2013 Generální komise pro rybolov ve Středozemním moři (GFCM) schválila doporučení GFCM 37/2013/1 (4) k víceletému plánu řízení pro rybolov malých pelagických populací v zeměpisné podoblasti GFCM 17 (severní oblast Jaderského moře) a přechodným opatřením pro zachování zdrojů při rybolovu malých pelagických populací v zeměpisné podoblasti 18 (jižní oblast Jaderského moře).
(5)
Na výročním zasedání v roce 2011 přijala komise ICCAT doporučení [11-03] (5) k opatřením pro řízení mečouna obecného ve Středozemním moři. Ustanovení doporučení schválená regionálními organizacemi pro řízení rybolovu jsou pro členské státy závazná, a tudíž relevantní pro toto rozhodnutí, které se zabývá způsobem, jakým mají členské státy plánovat, časově rozvrhnout a provést kontrolní a inspekční činnosti prováděné v rámci oblasti působnosti SRP.
(6)
Článek 95 nařízení (ES) č. 1224/2009 stanoví, že Komise může ve shodě s dotčenými členskými státy stanovit, na které oblasti rybolovu se má zvláštní kontrolní a inspekční program vztahovat. Tento zvláštní kontrolní a inspekční program musí obsahovat cíle, priority a postupy, jakož i standardy inspekčních činností, které se stanoví na základě řízení rizik a po provedení analýzy dosažených výsledků jsou pravidelně revidovány. Dotčené členské státy jsou povinny přijmout nezbytná opatření s cílem zajistit provádění stanoveného kontrolního a inspekčního programu, zejména pokud jde o požadované lidské a materiální zdroje i období a oblasti, v nichž mají být tyto zdroje využity.
(7)
Ustanovení čl. 95 odst. 2 nařízení (ES) č. 1224/2009 stanoví, že zvláštní kontrolní a inspekční program uvádí standardy inspekční činnosti, které mají být stanoveny na základě řízení rizik. Za tímto účelem je vhodné stanovit pro činnosti v oblasti kontroly, inspekce a ověřování společná kritéria posouzení a řízení rizik, aby bylo možno provést včas analýzy rizik a celkové posouzení příslušných informací o kontrolách a inspekcích. Cílem společných kritérií je zajistit ve všech členských státech harmonizovaný přístup k inspekcím a ověřování a rovné podmínky pro všechny provozovatele.
(8)
Zvláštní kontrolní a inspekční program by měl být stanoven pro období od 16. března 2014 do 15. března 2018 a měl by se provádět v Chorvatsku, na Kypru, ve Francii, Řecku, Itálii, na Maltě, v Portugalsku, ve Slovinsku a Španělsku.
(9)
Ustanovení čl. 98 odst. 1 a 3 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 404/2011 (6) stanoví, že aniž jsou dotčena ustanovení obsažená ve víceletých plánech, musejí příslušné orgány členských států přijmout přístup založený na posouzení míry rizika pro výběr cílů inspekce, a to s využitím všech dostupných informací, a podle strategie kontroly a vymáhání práva založené na posouzení míry rizika provádět nezbytné inspekční činnosti objektivním způsobem, tak aby se zabránilo uchovávání na palubě, překládce, vykládce, zpracování, přepravě, skladování, uvádění na trh a prodeji produktů rybolovu pocházejících z činností, které nejsou v souladu s pravidly SRP.
(10)
Evropská agentura pro kontrolu rybolovu, zřízená nařízením Rady (ES) č. 768/2005 (7), (dále jen „EFCA“) koordinuje provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu prostřednictvím plánu společného nasazení, který naplňuje cíle, priority, postupy a standardy pro inspekční činnosti určené zvláštním kontrolním a inspekčním programem, a určuje kontrolní a inspekční prostředky, které by každý dotčený členský stát mohl vyčlenit. Proto by se měly upřesnit vztahy mezi postupy stanovenými zvláštním kontrolním a inspekčním programem a postupy stanovenými v plánu společného nasazení.
(11)
V zájmu harmonizace kontrolních a inspekčních postupů u rybolovných činností zaměřených na populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, mečouna obecného ve Středozemním moři a populace sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře a v zájmu zajištění úspěchu víceletých plánů pro tyto populace a příslušné rybolovné oblasti je vhodné, aby byla vypracována společná pravidla pro kontrolní a inspekční činnosti, které mají provádět příslušné orgány dotčených členských států, včetně vzájemného přístupu k příslušným údajům. Za tímto účelem by cílové standardy a cíle měly stanovit intenzitu a priority kontrolních a inspekčních činností.
(12)
Společné inspekční a dohledové činnosti by měly dotčené členské státy případně provádět v souladu s plány společného nasazení vypracovanými agenturou EFCA, aby se tak zvýšila jednotnost kontrolních, inspekčních a dohledových postupů a aby se přispělo k rozvoji koordinace činností v oblasti kontroly, inspekce a sledování mezi příslušnými orgány těchto členských států.
(13)
Výsledky získané prováděním zvláštního kontrolního a inspekčního programu by se měly hodnotit prostřednictvím ročních hodnotících zpráv, které každý dotčený členský stát předá Komisi a agentuře EFCA.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím byla zavedena ve shodě s dotčenými členskými státy. Toto rozhodnutí by proto mělo být určeno těmto členských státům.
(15)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a definice
Toto rozhodnutí stanoví zvláštní kontrolní a inspekční program pro rybolov populací tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, mečouna obecného ve Středozemním moři a pro rybolov populací sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře.
Na východní Atlantik, Středozemní moře, severní oblast Jaderského moře se dále odkazuje jako na „dotčené oblasti“.
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
a)
„Severní oblastí Jaderského moře“ se rozumí oblast definovaná v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1343/2011 (8).
b)
„Středozemním mořem“ se rozumí podoblasti 37.1, 37.2 a 37.3 Organizace pro výživu a zemědělství (FAO).
c)
„Východním Atlantikem“ se rozumí oblasti VII, VIII, IX a X Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) definované v příloze III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 218/2009 (9) a divize 34.1.2 FAO.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Zvláštní kontrolní a inspekční program se zejména vztahuje na tyto činnosti:
a)
rybolovné činnosti ve smyslu čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1224/2009 v dotčených oblastech;
b)
činnosti spojené s rybolovem, včetně chovu, vážení, zpracování, uvádění na trh, přepravy a uskladnění produktů rybolovu;
c)
sportovní a rekreační rybolov;
d)
dovoz ve smyslu definice uvedené v čl. 2 odst. 11 nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 (10);
e)
vývoz ve smyslu definice uvedené v čl. 2 odst. 13 nařízení (ES) č. 1005/2008.
2. Zvláštní kontrolní a inspekční program se použije do 15. března 2018.
3. Zvláštní kontrolní a inspekční program provádí Chorvatsko, Kypr, Francie, Řecko, Itálie, Malta, Portugalsko, Slovinsko a Španělsko (dále jen „dotčené členské státy“).
KAPITOLA II
CÍLE, PRIORITY, POSTUPY A STANDARDY
Článek 3
Cíle
1. Zvláštní kontrolní a inspekční program zajišťuje jednotné a účinné provádění opatření pro zachování zdrojů a kontrolních opatření, která se vztahují na populace uvedené v článku 1.
2. Kontrolní a inspekční činnosti prováděné v rámci zvláštního kontrolního a inspekčního programu se zejména zaměřují na zajištění dodržování těchto ustanovení:
a)
řízení rybolovných práv a jakékoli související zvláštní podmínky, včetně sledování čerpání kvót, režimu intenzity rybolovu a technických opatření v dotčených oblastech;
b)
oznamovací povinnosti týkající se rybolovných činností, zejména pokud jde o spolehlivost zaznamenaných a oznámených informací;
c)
povinnost vykládky všech úlovků populací a oblasti, jichž se týká toto rozhodnutí, na něž se vztahuje povinnost vykládky v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 (11);
d)
zvláštní ustanovení schválená regionálními organizacemi pro řízení rybolovu týkající se populací a oblastí, na něž se vztahuje toto rozhodnutí.
Článek 4
Priority
1. Dotčené členské státy provádějí kontrolní a inspekční činnosti týkající se rybolovných činností prováděných rybářskými plavidly a činností spojených s rybolovem prováděných jinými provozovateli na základě strategie řízení rizik v souladu s čl. 4 odst. 18 nařízení (ES) č. 1224/2009 a článkem 98 prováděcího nařízení (EU) č. 404/2011.
2. Kontrola a inspekce se u každé populace uvedené v článku 1 vztahuje na každé rybářské plavidlo, skupinu rybářských plavidel, kategorii lovného zařízení, provozovatele nebo činnost související s rybolovem v souladu s úrovní priority podle odstavce 3.
3. Každý dotčený členský stát přidělí úroveň priority na základě výsledků posouzení rizik provedeného v souladu s postupy stanovenými v článku 5.
Článek 5
Postupy posouzení rizik
1. Dotčené členské státy posuzují rizika s ohledem na dotčené populace a dotčenou oblast / dotčené oblasti na základě tabulky uvedené v příloze I.
2. V posouzení rizik prováděném každým dotčeným členským státem se na základě zkušeností z minulosti a za využití všech dostupných a relevantních informací zváží, s jakou pravděpodobností by mohlo dojít k nedodržení předpisů, a možný důsledek/možné důsledky, pokud by k tomu došlo. Spojením těchto prvků odhadne každý dotčený členský stát úroveň rizika („velmi nízká“, „nízká“, „střední“, „vysoká“ nebo „velmi vysoká“) pro každou kategorii inspekce uvedenou v čl. 4 odst. 2.
3. V případě, že v oblasti/oblastech uvedené/uvedených v článku 1 provozuje činnost rybářské plavidlo plující pod vlajkou členského státu, který není dotčeným členským státem, nebo rybářské plavidlo třetí země, přiřadí se mu úroveň rizika v souladu s odstavcem 3. V případě, že chybějí informace a orgány jeho státu vlajky neposkytnou v rámci článku 9 výsledky vlastního posouzení rizika provedeného podle čl. 4 odst. 2 a odstavce 3 tohoto článku, které stanoví odlišnou úroveň rizika, považuje se za rybářské plavidlo s „velmi vysokou“ úrovní rizika.
Článek 6
Strategie řízení rizik
1. Na základě svého posouzení rizik vymezí každý dotčený členský stát strategii řízení rizik zaměřenou na to, aby se zajistilo dodržování předpisů. Tato strategie zahrnuje určení, popis a rozdělení vhodných nákladově efektivních kontrolních nástrojů a inspekčních prostředků podle povahy a odhadované míry každého rizika a dosažení cílových standardů.
2. Strategie řízení rizik uvedená v odstavci 1 se na regionální úrovni koordinuje prostřednictvím plánu společného nasazení podle čl. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 768/2005.
Článek 7
Vztah k postupům plánů společného nasazení
1. V rámci plánu společného nasazení případně každý dotčený členský stát sdělí agentuře EFCA výsledky svého posouzení rizik provedeného v souladu s čl. 5 odst. 3, a zejména seznam odhadovaných úrovní rizika s odpovídajícími cíli inspekcí.
2. Seznam úrovní rizika a cílů uvedený v odstavci 1 se případně aktualizuje s využitím informací získaných během společných inspekčních a dohledových činností. Po dokončení každé aktualizace se neprodleně informuje EFCA.
3. EFCA použije informace získané od dotčených členských států ke koordinaci strategie řízení rizik na regionální úrovni v souladu s čl. 6 odst. 2.
Článek 8
Cílové standardy
1. Aniž jsou dotčeny cílové standardy vymezené v příloze I nařízení (ES) č. 1224/2009 a v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1005/2008, cílové standardy pro rybářská plavidla, pasti nebo jiné provozovatele s „vysokou“ a „velmi vysokou“ úrovní rizika jsou uvedeny v příloze II.
2. U některých druhů, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, jsou v příloze II uvedeny pro všechny úrovně rizika cíle v oblasti kontroly.
3. Cílové standardy pro rybářská plavidla, pasti nebo jiné provozovatele s „velmi nízkou“, „nízkou“ a „střední“ úrovní rizika určují dotčené členské státy prostřednictvím národních kontrolních akčních programů uvedených v článku 46 nařízení (ES) č. 1224/2009 a vnitrostátních opatření uvedených v čl. 95 odst. 4 uvedeného nařízení.
4. Odchylně od odstavců 1 a 2 mohou členské státy případně použít odlišné cílové standardy, vyjádřené jako vyšší úroveň dodržování předpisů, pokud:
a)
podrobná analýza rybolovných činností nebo činností spojených s rybolovem a otázky spojené s prosazováním předpisů odůvodňují potřebu stanovit cílové standardy v podobě vyšší úrovně dodržování předpisů;
b)
standardy vyjádřené jako vyšší úrovně dodržování předpisů jsou oznámeny Komisi, která vůči nim do 90 dnů nevznese námitky, nejsou diskriminační a nenarušují cíle, priority a postupy založené na posouzení rizika vymezeném zvláštním kontrolním a inspekčním programem.
5. Všechny cílové standardy a cíle se každoročně posuzují na základě hodnotících zpráv uvedených v čl. 13 odst. 1 a případně se odpovídajícím způsobem revidují v rámci hodnocení uvedeného v čl. 13 odst. 4.
6. Cílové standardy uvedené v tomto článku případně provádí plán společného nasazení.
KAPITOLA III
PROVÁDĚNÍ
Článek 9
Spolupráce mezi členskými státy a se třetími zeměmi
1. Dotčené členské státy spolu navzájem při provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu spolupracují.
2. S dotčenými členskými státy případně spolupracují všechny ostatní členské státy.
3. Členské státy mohou při provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu spolupracovat s příslušnými orgány třetích zemí.
Článek 10
Společné inspekční a dohledové činnosti
1. Za účelem zvýšení efektivity a účinnosti svých vnitrostátních systémů kontroly rybolovu provádějí dotčené členské státy ve vodách spadajících pod jejich jurisdikci a případně na svém území společné inspekční a dohledové činnosti. Tyto činnosti se případně provádějí v rámci plánů společného nasazení uvedených v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 768/2005.
2. Pro účely společných inspekčních a dohledových činností každý dotčený členský stát:
a)
zajistí, aby byli úředníci z ostatních dotčených členských států přizváni k účasti na společných inspekčních a dohledových činnostech;
b)
stanoví společné provozní postupy pro využívání svých plavidel pro dohled;
c)
případně určí kontaktní místa uvedená v čl. 80 odst. 5 nařízení (ES) č. 1224/2009.
3. Společných inspekčních a dohledových činností se mohou účastnit úředníci a inspektoři Unie.
Článek 11
Výměna údajů
1. Pro účely provádění zvláštního kontrolního a inspekčního programu zajistí každý dotčený členský stát přímou elektronickou výměnu údajů uvedených v článku 111 nařízení (ES) č. 1224/2009 a příloze XII prováděcího nařízení (EU) č. 404/2011 s jinými dotčenými členskými státy a s agenturou EFCA.
2. Údaje uvedené v odstavci 1 se vztahují k rybolovným činnostem a činnostem spojeným s rybolovem v oblasti/oblastech, na kterou/které se vztahuje zvláštní kontrolní a inspekční program.
Článek 12
Informace
1. Do plného provedení hlavy XII kapitoly III nařízení (ES) č. 1224/2009 a v souladu s formátem stanoveným v příloze III tohoto rozhodnutí sděluje každý dotčený členský stát Komisi a agentuře EFCA elektronickou cestou tyto informace:
a)
označení, datum a druh každé provedené kontroly nebo inspekce;
b)
označení každého rybářského plavidla (číslo v rejstříku loďstva Unie), pasti, vozidla nebo provozovatele (název společnosti), u nichž byla kontrola nebo inspekce provedena;
c)
případně druh lovného zařízení, u kterého byla inspekce provedena, a
d)
v případě, že bylo zjištěno jedno nebo více porušení předpisů:
i)
druh/druhy porušení předpisů,
ii)
současný stav následných opatření po porušení/porušeních předpisů (zejména, zda se případ vyšetřuje, probíhá řízení nebo je podáno odvolání) a
iii)
sankce uložená/uložené na základě porušení předpisů: výši pokut, hodnotu zabavených ryb nebo zařízení, body přidělené v souladu s čl. 126 odst. 1 prováděcího nařízení (EU) č. 404/2011 nebo jiné druhy sankcí.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se poskytují pro každou kontrolu nebo inspekci a v každé zprávě se nadále uvádějí a aktualizují, dokud není přijato konečné opatření podle zákonů dotčeného členského státu. Pokud nebyla po zjištění závažného porušení předpisů přijata žádná opatření, uvede se vysvětlení.
3. V případě rybolovu populací tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři a mečouna obecného ve Středozemním moři se informace uvedené v odstavcích 1 a 2 zasílají Komisi a agentuře EFCA elektronickou cestou dne 15. září a aktualizují dne 31. ledna následujícího roku.
4. V případě rybolovu populací sardinky obecné a sardele obecné v severní oblasti Jaderského moře se informace uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku zasílají Komisi a agentuře EFCA elektronickou cestou dne 15. dubna a aktualizují dne 31. ledna následujícího roku.
Článek 13
Hodnocení
1. Každý dotčený členský stát zašle nejpozději do 31. března roku, který následuje po příslušném kalendářním roce, Komisi a agentuře EFCA hodnotící zprávu o účinnosti kontrolních a inspekčních činností provedených v rámci tohoto zvláštního kontrolního a inspekčního programu.
2. Hodnotící zpráva uvedená v odstavci 1 obsahuje alespoň informace uvedené v příloze IV. Dotčené členské státy mohou do svých hodnotících zpráv zařadit také jiné akce, jako např. školení nebo informační schůzky, jejichž smyslem je ovlivnit dodržování předpisů rybářskými plavidly, pastmi a jinými provozovateli.
3. Hodnotící zprávy uvedené v odstavci 1 zohledňuje EFCA ve svém každoročním hodnocení účinnosti plánů společného nasazení uvedeném v článku 14 nařízení (ES) č. 768/2005.
4. Komise svolá jedenkrát ročně zasedání Výboru pro rybolov a akvakulturu s cílem vyhodnotit na základě hodnotících zpráv uvedených v odstavci 1 vhodnost, přiměřenost a účinnost zvláštního kontrolního a inspekčního programu a jeho celkový dopad na dodržování předpisů rybářskými plavidly, pastmi a jinými provozovateli. Cílové standardy a cíle uvedené v příloze II mohou být podle toho přezkoumány.
Článek 14
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 19. března 2014.
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS,
19. märts 2014,
millega kehtestatakse kontrolli ja inspekteerimise eriprogramm seoses hariliku tuuni püügiga Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres, mõõkkala püügiga Vahemeres ning sardiini- ja anšoovisepüügiga Aadria mere põhjaosas
(teatavaks tehtud numbri C(2014) 1717 all)
(2014/156/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 20. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1224/2009, millega luuakse ühenduse kontrollisüsteem ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise tagamiseks, muudetakse määrusi (EÜ) nr 847/96, (EÜ) nr 2371/2002, (EÜ) nr 811/2004, (EÜ) nr 768/2005, (EÜ) nr 2115/2005, (EÜ) nr 2166/2005, (EÜ) nr 388/2006, (EÜ) nr 509/2007, (EÜ) nr 676/2007, (EÜ) nr 1098/2007, (EÜ) nr 1300/2008, (EÜ) nr 1342/2008 ning tunnistatakse kehtetuks määrused (EMÜ) nr 2847/93, (EÜ) nr 1627/94 ja (EÜ) nr 1966/2006, (1) eriti selle artiklit 95,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määrust (EÜ) nr 1224/2009 kohaldatakse kõigi ühise kalanduspoliitika valdkonda kuuluvate tegevuste suhtes, mis viiakse läbi liikmesriikide territooriumil või liidu vetes või mille viivad läbi liidu kalalaevad või, lipuriigi esmavastutust piiramata, liikmesriikide kodanikud, ning selles on eelkõige sätestatud, et liikmesriigid tagavad, et kontroll, inspektsioon ja jõustamine toimub riskijuhtimise põhjal ning sektoreid, laevu või isikuid diskrimineerimata.
(2)
Nõukogu määruses (EÜ) nr 302/2009 (2) on sätestatud Rahvusvahelise Atlandi Tuunikaitse Komisjoni (ICCAT) soovitatud hariliku tuuni (Thunnus thynnus) varude taastamise mitmeaastase kava liidus kohaldamise üldeeskirjad.
(3)
Nõukogu määruses (EÜ) nr 1967/2006 (3) on vee-elusressursside säilitamise, majandamise ja kasutamise eesmärgil sätestatud eeskirjad, milles käsitletakse pika rändega siirdekalade kaitseks võetavaid tehnilisi meetmeid, majandamiskavasid ja erimeetmeid.
(4)
Vahemere üldine kalanduskomisjon (GFCM) kiitis 37. aastakoosolekul 2013. aasta mais heaks soovituse GFCM 37/2013/1, (4) milles käsitletakse väikeste pelaagiliste kalavarude mitmeaastasi majandamiskavasid seoses nende püügiga GFCM geograafilises allpiirkonnas 17 (Aadria mere põhjaosa) ja üleminekuaja kaitsemeetmeid seoses väikeste pelaagiliste kalavarude püügiga geograafilises allpiirkonnas 18 (Aadria mere lõunaosa).
(5)
ICCAT võttis 2011. aasta koosolekul vastu soovituse [11-03] (5) Vahemere mõõkkalavarude majandamise meetmete kohta. Piirkondlike kalavarude majandamise organisatsioonide heaks kiidetud soovitused on liikmesriikidele siduvad ning seetõttu olulised käesoleva otsuse jaoks, milles keskendutakse sellele, kuidas liikmesriigid kavandavad, koostavad ajakava ja viivad ellu kontrolli ja inspekteerimist ühise kalanduspoliitika reguleerimisalas.
(6)
Määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikliga 95 on komisjonile ette nähtud võimalus määrata asjaomaste liikmesriikidega kooskõlastatult kindlaks, milliste püügipiirkondade suhtes kohaldatakse kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammi. Kõnealuses kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammis tuleb sätestada inspektsioonitegevuse eesmärgid, prioriteedid ja kord ning kriteeriumid. Need kehtestatakse riskijuhtimise põhjal ja vaadatakse korrapäraselt läbi pärast saavutatud tulemuste analüüsi. Asjaomased liikmesriigid on kohustatud võtma vajalikke meetmeid, et tagada kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammi rakendamine, eelkõige seoses nõutavate inimressursside ja materiaalsete vahenditega ning perioodide ja piirkondadega, kus need kasutusele võetakse.
(7)
Määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 95 lõikes 2 on sätestatud, et kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammis sätestatakse kriteeriumid, mis kehtestatakse riskijuhtimise põhjal. Asjakohase kontrolli- ja inspekteerimisteabe õigeaegse riskianalüüsi ja üldise hindamise võimaldamiseks on seega asjakohane sätestada läbivaatamiste, inspekteerimiste ja kontrollimiste tegemiseks ühised riskihindamise ja -juhtimise kriteeriumid. Ühiste kriteeriumidega püütakse tagada ühtlustatud lähenemine inspekteerimisele ja kontrollimisele kõigis liikmesriikides ning luua kõigi ettevõtjate jaoks võrdsed võimalused.
(8)
Kontrolli ja inspekteerimise eriprogramm tuleks kehtestada ajavahemikuks 16. märtsist 2014 kuni 15. märtsini 2018 ning selle peaksid rakendama Hispaania, Horvaatia, Itaalia, Kreeka, Küpros, Malta, Portugal, Prantsusmaa ja Sloveenia.
(9)
Komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 404/2011 (6) artikli 98 lõigetes 1 ja 3 on sätestatud, et ilma et see piiraks mitmeaastaste kavade sätete kohaldamist, võtavad liikmesriikide pädevad asutused inspekteerimiseesmärkide valimiseks kasutusele riskipõhise lähenemisviisi, kasutades kogu kättesaadavat teavet, ning teostavad vastavalt riskipõhisele kontrolli- ja jõustamisstrateegiale vajalikke inspekteerimistegevusi objektiivselt, et vältida ühise kalanduspoliitika eeskirjadele mittevastava tegevusega saadud kalandustoodete pardalejätmist, ümberlaadimist, lossimist, töötlemist, transporti, ladustamist, turustamist ja vesiviljelusrajatisse asustamist.
(10)
Nõukogu määrusega (EÜ) nr 768/2005 (7) asutatud Euroopa Kalanduskontrolli Amet (EFCA) koordineerib kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammi rakendamist ühiskasutuskava kaudu, millega jõustatakse kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammis sätestatud inspektsioonitegevuse eesmärgid, prioriteedid, kord ja kriteeriumid ning milles määratletakse kontrolli- ja inspekteerimisvahendid, mida asjaomased liikmesriigid võivad ühiselt kasutada. Seetõttu tuleks selgitada kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammis ning ühiskasutuskavas määratletud korra vahelisi seoseid.
(11)
Atlandi ookeani idaosa ja Vahemere hariliku tuuni varude, Vahemere mõõkkala- ning Aadria mere põhjaosa sardiini- ja anšoovisevarude püügi kontrollimise ja inspekteerimise korra ühtlustamiseks ning kõnealuste kalavarude püügi ja majandamise mitmeaastaste kavade edukuse tagamiseks on asjakohane koostada eeskirjad, milles käsitletakse asjaomaste liikmesriikide pädevate asutuste teostatavat kontrolli ja inspekteerimist, sealhulgas vastastikust juurdepääsu asjaomastele andmetele. Sel eesmärgil tuleks sihtkriteeriumide ja eesmärkidega määrata kindlaks kontrolli ja inspekteerimise sagedus ja prioriteedid.
(12)
Liikmesriigid peaksid teostama ühiseid inspekteerimis- ja järelevalvetoiminguid, vajaduse korral kooskõlas EFCA kehtestatud ühiskasutuskavadega, et suurendada kontrolli, inspekteerimise ja järelevalve ühtsust ning arendada asjaomaste liikmesriikide pädevate asutuste kontrolli-, inspekteerimis- ja järelevalvetegevusega seonduvat koostööd.
(13)
Kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammi kohaldamise tulemusi tuleks hinnata iga-aastaste hindamisaruannetega, mille iga asjaomane liikmesriik esitab komisjonile ja EFCA-le.
(14)
Käesoleva otsusega ette nähtud meetmed on kehtestatud kooskõlas asjaomaste liikmesriikidega. Seetõttu tuleks käesolev otsus adresseerida kõnealustele liikmesriikidele.
(15)
Käesoleva otsusega ette nähtud meetmed on kooskõlas kalanduse ja vesiviljeluse korralduskomitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
I PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Reguleerimisese ja mõisted
Käesoleva otsusega kehtestatakse kontrolli ja inspekteerimise eriprogramm, mida kohaldatakse seoses hariliku tuuni püügiga Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres, mõõkkalapüügiga Vahemeres ning sardiini- ja anšoovisepüügiga Aadria mere põhjaosas.
Atlandi ookeani idaosa, Vahemerd ja Aadria mere põhjaosa nimetatakse edaspidi „asjaomased piirkonnad”.
Käesolevas otsuses on kasutatud järgmisi mõisteid:
a)
„Aadria mere põhjaosa” - piirkond, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1343/2011 (8) I lisas;
b)
„Vahemeri” - Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) jaotuse allpiirkonnad 37.1, 37.2 ja 37.3;
c)
„Atlandi ookeani idaosa” - Rahvusvahelise Mereuurimise Nõukogu (ICES) VII, VIII, IX, X piirkond, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 218/2009 (9) III lisas, ning FAO rajoon 34.1.2.
Artikkel 2
Reguleerimisala
1. Kontrolli ja inspekteerimise eriprogramm hõlmab eelkõige järgmisi tegevusvaldkondi:
a)
püügitegevus asjaomastes piirkondades määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 4 punkti 1 tähenduses;
b)
kalapüügiga seonduv tegevus, sealhulgas kalakasvatus, kalandustoodete kaalumine, töötlemine, turustamine, transport ja ladustamine;
c)
sportlik ja harrastuskalapüük;
d)
import nõukogu määruse (EÜ) nr 1005/2008 (10) artikli 2 punkti 11 määratluse kohaselt;
e)
eksport nõukogu määruse (EÜ) nr 1005/2008 artikli 2 punkti 13 määratluse kohaselt.
2. Kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammi kohaldatakse kuni 15. märtsini 2018.
3. Kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammi rakendavad Hispaania, Horvaatia, Itaalia, Kreeka, Küpros, Malta, Portugal, Prantsusmaa ja Sloveenia (edaspidi „asjaomased liikmesriigid”).
II PEATÜKK
EESMÄRGID, PRIORITEEDID, KORD JA KRITEERIUMID
Artikkel 3
Eesmärgid
1. Kontrolli ja inspekteerimise eriprogramm tagab artiklis 1 osutatud varude suhtes kohaldatavate kaitse- ja kontrollimeetmete ühtse ja tulemusliku rakendamise.
2. Kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammi raames teostatavate kontrolli- ja inspekteerimistoimingute eesmärk on eelkõige tagada järgmiste sätete järgimine:
a)
kalapüügivõimaluste haldamine ja nendega seotud eritingimused, sealhulgas kvoodi täituvuse, püügikoormuse reguleerimise korra ja kohaldatud tehniliste meetmete järelevalve asjaomastes piirkondades;
b)
püügitegevuse suhtes kohaldatav aruandluskohustus, eelkõige seoses registreeritud ja edastatud teabe usaldusväärsusega;
c)
kogu saagi lossimise kohustus käesolevas otsuses käsitletavate kalavarude ja piirkondade puhul, mille suhtes kohaldatakse lossimiskohustust kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1380/2013 (11);
d)
piirkondlike kalavarude majandamise organisatsioonide poolt heaks kiidetud erisätted käesolevas otsuses käsitletud kalavarude ja piirkondade kohta.
Artikkel 4
Prioriteedid
1. Asjaomased liikmesriigid kontrollivad ja inspekteerivad kalalaevade püügitegevust ja muude ettevõtjate kalapüügiga seonduvat tegevust riskijuhtimisstrateegia põhjal vastavalt määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 4 punktile 18 ja rakendusmääruse (EL) nr 404/2011 artiklile 98.
2. Iga kalalaeva, kalalaevade rühma, püügivahendi kategooriat, ettevõtjat või kalapüügiga seonduvat tegevust kontrollitakse ja inspekteeritakse iga artiklis 1 osutatud kalavaru puhul vastavalt lõike 3 kohaselt omistatud prioriteeditasemele.
3. Asjaomased liikmesriigid omistavad prioriteeditaseme artiklis 5 sätestatud korra kohaselt tehtud riskianalüüsi tulemuste põhjal.
Artikkel 5
Riskianalüüsi kord
1. Asjaomased liikmesriigid analüüsivad hõlmatud varude ja piirkonnaga (piirkondadega) seotud riske I lisas esitatud tabeli alusel.
2. Liikmesriikide riskianalüüsi puhul hinnatakse varasemate kogemuste ning kogu kättesaadava ja asjakohase teabe põhjal nõuetele mittevastavuse tõenäosust ning selle võimalikke tagajärgi. Nimetatud elemente kombineerides hindavad liikmesriigid riskitaset („väga madal”, „madal”, „keskmine”, „kõrge” või „väga kõrge”) iga artikli 4 lõikes 2 osutatud inspekteeritava kategooria puhul.
3. Kui artiklis 1 osutatud piirkonnas (piirkondades) tegutseb mõne muu liikmesriigi kui asjaomase liikmesriigi lipu all sõitev kalalaev või kolmanda riigi kalalaev, omistatakse sellele riskitase lõike 3 kohaselt. Kõnealust kalalaeva peetakse väga kõrge riskitasemega kalalaevaks, kui puudub teave ning kui selle lipuriigi ametiasutused ei esita artikli 9 kohaselt vastavalt artikli 4 lõikele 2 ja käesoleva artikli lõikele 3 tehtud riskianalüüsi tulemusi, mis viitaksid teistsugusele riskitasemele.
Artikkel 6
Riskijuhtimisstrateegia
1. Asjaomased liikmesriigid määravad oma riskianalüüsi põhjal kindlaks nõuetele vastavuse tagamisele suunatud riskijuhtimisstrateegia. Selline strateegia hõlmab asjakohaste kulutasuvate kontrolli- ja inspekteerimisvahendite määratlust, kirjeldust ja jaotust vastavalt iga riski iseloomule ja hinnangulisele tasemele ning sihtkriteeriumide täitmist.
2. Lõikes 1 osutatud riskijuhtimisstrateegiat koordineeritakse piirkondlikul tasandil määruse (EÜ) nr 768/2005 artikli 2 punktis c määratletud ühiskasutuskava kaudu.
Artikkel 7
Seos ühiskasutuskavade korraga
1. Asjaomased liikmesriigid esitavad ühiskasutuskava raames EFCA-le vajaduse korral artikli 5 lõike 3 kohaselt tehtud riskianalüüsi tulemused ja eelkõige loetelu hinnangulistest riskitasemetest ning vastavatest inspekteerimiseesmärkidest.
2. Lõikes 1 osutatud riskitasemete ja eesmärkide loetelusid ajakohastatakse vajaduse korral, kasutades ühiste inspekteerimis- ja järelevalvetoimingute käigus kogutud teavet. EFCAt teavitatakse viivitamata pärast iga ajakohastamise lõpuleviimist.
3. EFCA kasutab asjaomastelt liikmesriikidelt saadud teavet riskijuhtimisstrateegia koordineerimiseks piirkondlikul tasandil artikli 6 lõike 2 kohaselt.
Artikkel 8
Sihtkriteeriumid
1. Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 1224/2009 I lisas ja määruse (EÜ) nr 1005/2008 artikli 9 lõikes 1 määratletud sihtkriteeriumide kohaldamist, on sihtkriteeriumid riskitasemega „kõrge” ja „väga kõrge” kalalaevade, mõrdade või teiste ettevõtjate puhul määratletud II lisas.
2. Mõne käesolevas otsuses käsitletud liigi puhul on kõigi riskitasemete kontrolli eesmärgid sätestatud II lisas.
3. Riskitasemega „väga madal”, „madal” ja „keskmine” kalalaevade, mõrdade või muude ettevõtjate puhul määravad asjaomased liikmesriigid sihtkriteeriumid kindlaks määruse (EÜ) nr 1224/2009 artiklis 46 osutatud riiklike kontrollimeetmete programmide ja sama määruse artikli 95 lõikes 4 osutatud riiklike meetmete kaudu.
4. Erandina lõigetest 1 ja 2 võivad liikmesriigid kohaldada teistsuguseid sihtkriteeriume, mis on väljendatud parandatud nõuete täitmise tasemetena, tingimusel et
a)
parandatud nõuete täitmise tasemetena sihtkriteeriumide kehtestamise vajadus on põhjendatud püügitegevuse või kalapüügiga seonduva tegevuse üksikasjaliku analüüsi ja jõustamisega seotud küsimustega;
b)
parandatud nõuete täitmise tasemetena väljendatud kriteeriumidest teavitatakse komisjoni ning komisjon ei esita neile 90 päeva jooksul vastuväiteid, kriteeriumid ei ole diskrimineerivad ega mõjuta kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammiga määratletud eesmärke, prioriteete ega riskipõhist korda.
5. Kõiki sihtkriteeriume ja eesmärke hinnatakse igal aastal artikli 13 lõikes 1 osutatud hindamisaruannete põhjal ning vajaduse korral vaadatakse need üle artikli 13 lõikes 4 osutatud hindamise käigus.
6. Vajaduse korral jõustatakse käesolevas artiklis osutatud sihtkriteeriumid ühiskasutuskava kaudu.
III PEATÜKK
RAKENDAMINE
Artikkel 9
Liikmesriikidevaheline ja kolmandate riikidega tehtav koostöö
1. Asjaomased liikmesriigid teevad omavahel koostööd kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammi rakendamiseks.
2. Vajaduse korral teevad kõik muud liikmesriigid koostööd asjaomaste liikmesriikidega.
3. Liikmesriigid võivad kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammi rakendamiseks teha koostööd kolmandate riikide pädevate asutustega.
Artikkel 10
Ühine inspekteerimine ja järelevalve
1. Riiklike kalanduskontrollisüsteemide tõhususe ja mõjususe suurendamiseks teostavad asjaomased liikmesriigid ühist inspekteerimist ja järelevalvet oma jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes ja vajaduse korral oma territooriumil. Vajaduse korral tehakse kõnealused toimingud määruse (EÜ) nr 768/2005 artikli 9 lõikes 1 osutatud ühiskasutuskavade raames.
2. Ühise inspekteerimise ja järelevalve eesmärgil teevad asjaomased liikmesriigid järgmist:
a)
tagavad, et ühises inspekteerimises ja järelevalves kutsutakse osalema teiste asjaomaste liikmesriikide ametnikud;
b)
kehtestavad ühise tegevuskorra, mida kohaldatakse neile kuuluvate järelevalvet teostavate aluste suhtes;
c)
määravad vajaduse korral kindlaks määruse (EÜ) nr 1224/2009 artikli 80 lõikes 5 osutatud kontaktasutused.
3. Ametnikud ja liidu inspektorid võivad osaleda ühises inspekteerimises ja järelevalves.
Artikkel 11
Andmevahetus
1. Kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammi rakendamiseks tagavad asjaomased liikmesriigid määruse (EÜ) nr 1224/2009 artiklis 111 ja rakendusmääruse (EL) nr 404/2011 XII lisas osutatud andmete vahetu ja elektroonilise vahetuse teiste asjaomaste liikmesriikide ja EFCAga.
2. Lõikes 1 osutatud andmed seonduvad kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammiga hõlmatud piirkonnas (piirkondades) toimuva püügitegevuse ja kalapüügiga seonduva tegevusega.
Artikkel 12
Teave
1. Kuni määruse (EÜ) nr 1224/2009 XII jaotise III peatüki täies mahus rakendamiseni edastavad asjaomased liikmesriigid vastavalt käesoleva otsuse III lisas sätestatud vormile komisjonile ja EFCA-le järgmise teabe:
a)
tehtud kontrollide või inspekteerimiste identifitseerimistunnus, kuupäev ja liik;
b)
iga kontrollitava või inspekteeritava kalalaeva (liidu laevastikuregistri number), mõrra, sõiduki või ettevõtja identifitseerimistunnus (nimi);
c)
vajaduse korral inspekteeritud püügivahendi liik ning
d)
ühe või mitme rikkumise avastamisel:
i)
rikkumis(t)e liik;
ii)
rikkumis(t)e järelkontrolli hetkeolukord (eelkõige kui juhtum on uurimisel, menetluses, edasikaebamisel) ning
iii)
rikkumis(t)e järelkontrollina määratud sanktsioon(id): trahvide suurus, konfiskeeritud kala või püügivahendite väärtus, rakendusmääruse (EL) nr 404/2011 artikli 126 lõike 1 kohaselt määratud karistuspunktid või muud sanktsioonid.
2. Lõikes 1 osutatud teave esitatakse iga kontrolli või inspekteerimise puhul ning kantakse igasse aruandesse ja seda ajakohastatakse kuni meetmete lõpetamiseni asjaomase liikmesriigi õigusnormide kohaselt. Kui pärast tõsise rikkumise avastamist ei ole meetmeid võetud, tuleb lisada selgitus.
3. Hariliku tuuni varude püügi kohta Atlandi ookeani idaosas ja Vahemeres ja mõõkkala püügi kohta Vahemeres edastatakse lõigetes 1 ja 2 osutatud teave elektrooniliselt komisjonile ja EFCA-le 15. septembriks ja ajakohastatakse järgmise aasta 31. jaanuariks.
4. Sardiini- ja anšoovisevarude püügi kohta Aadria mere põhjaosas edastatakse lõigetes 1 ja 2 osutatud teave elektrooniliselt komisjonile ja EFCA-le 15. aprilliks ja ajakohastatakse järgmise aasta 31. jaanuariks.
Artikkel 13
Hindamine
1. Asjaomased liikmesriigid saadavad komisjonile ja EFCA-le asjaomasele kalendriaastale järgneva aasta 31. märtsiks hindamisaruande kõnealuse kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammi raames tehtud kontrolli- ja inspekteerimistoimingute tõhususe kohta.
2. Lõikes 1 osutatud hindamisaruanne hõlmab vähemalt IV lisas loetletud teavet. Asjaomased liikmesriigid võivad lisada oma hindamisaruandele ka muid meetmeid, nagu näiteks koolitus- või teabetunde, mille eesmärk on parandada eeskirjade järgimist kalalaevade, mõrdade ja muude ettevõtjate puhul.
3. EFCA võtab määruse (EÜ) nr 768/2005 artiklis 14 osutatud ühiskasutuskavade tõhususe iga-aastase hindamise puhul arvesse lõikes 1 osutatud hindamisaruandeid.
4. Komisjon kutsub kord aastas kokku kalanduse ja vesiviljeluse korralduskomitee koosoleku, et hinnata lõikes 1 osutatud hindamisaruannete põhjal kontrolli ja inspekteerimise eriprogrammi sobivust, asjakohasust ja tõhusust ning seda, kuidas see üldiselt mõjutab eeskirjade järgimist kalalaevade, mõrdade ja muude ettevõtjate puhul. II lisas sätestatud sihtkriteeriumid ja eesmärgid võidakse sellest lähtuvalt läbi vaadata.
Artikkel 14
Adressaadid
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 19. märts 2014