NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 608/2013
ze dne 12. června 2013
o vymáhání práv duševního vlastnictví celními orgány a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1383/2003
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve svém usnesení ze dne 25. září 2008 o komplexním evropském plánu boje proti padělání a pirátství Rada požádala, aby bylo přezkoumáno nařízení Rady (ES) č. 1383/2003 ze dne 22. července 2003 o přijímání opatření celních orgánů proti zboží podezřelému z porušení určitých práv duševního vlastnictví a o opatřeních, která mají být přijata proti zboží, o kterém bylo zjištěno, že tato práva porušilo (2).
(2)
Uvádění zboží porušujícího práva duševního vlastnictví na trh způsobuje značnou škodu držitelům práv, uživatelům nebo skupinám producentů a výrobcům a obchodníkům, kteří dodržují právní předpisy. Takové uvádění může rovněž klamat spotřebitele a v některých případech by mohlo ohrozit jejich zdraví a bezpečnost. Takovému zboží by měl být pokud možno zamezen přístup na trh Unie a měla by být přijata opatření v zájmu řešení tohoto protiprávního uvádění na trh, aniž by jimi byl ztěžován legitimní obchod.
(3)
Přezkum nařízení (ES) č. 1383/2003 ukázal, že jsou s ohledem na vývoj v hospodářské, obchodní a právní oblasti nezbytná určitá zlepšení právního rámce, která posílí vymáhání práv duševního vlastnictví celními orgány a zajistí rovněž dostatečně jasnou právní úpravu.
(4)
Celní orgány by měly mít pravomoc vymáhat práva duševního vlastnictví, pokud jde o zboží, které podle celních předpisů Unie podléhá celnímu dohledu nebo celní kontrole, a provádět odpovídající kontroly tohoto zboží, aby zabránily operacím, které jsou v rozporu s právními předpisy v oblasti duševního vlastnictví. Vymáhání práv duševního vlastnictví na hranicích, bez ohledu na to, kde zboží je nebo by mělo být pod celním dohledem nebo celní kontrolou, je účinným způsobem, jak rychle a účelně poskytnout držiteli práva i uživatelům nebo skupinám producentů právní ochranu. Pokud je propuštění zboží pozastaveno nebo je zboží zadrženo na hranicích celními orgány, mělo by být zapotřebí jen jediné řízení, zatímco u zboží nalezeného na trhu, které bylo rozděleno a doručeno maloobchodníkům, by k dosažení stejné úrovně vymáhání práva mělo být zapotřebí několik oddělených řízení. Měla by být zavedena výjimka pro zboží propuštěné do volného oběhu v režimu konečného použití, protože takové zboží zůstává pod celním dohledem, i když bylo propuštěno do volného oběhu. Toto nařízení by se nemělo vztahovat na zboží v osobních zavazadlech cestujících, pokud je určeno pro jejich vlastní osobní potřebu a nic nenaznačuje, že se jedná o obchodní dopravu.
(5)
Nařízení (ES) č. 1383/2003 se nevztahuje na některá práva duševního vlastnictví a z oblasti jeho působnosti jsou vyloučena některá porušení. Za účelem posílení vymáhání práv duševního vlastnictví by měl být zásah celních orgánů rozšířen na další druhy porušení, na které se nevztahuje nařízení (ES) č. 1383/2003. Do oblasti působnosti tohoto nařízení by proto měly být zahrnuty kromě práv, která jsou již zahrnuta v nařízení (ES) č. 1383/2003, také obchodní názvy, pokud jsou podle vnitrostátních právních předpisů chráněny jako výlučná vlastnická práva, topografie polovodičových výrobků a užitné vzory a zařízení, jež jsou navržena, vyráběna nebo přizpůsobena především proto, aby umožnila nebo usnadnila obcházení technických opatření.
(6)
Porušení související s takzvaným nelegálním paralelním obchodem a s nadlimitním zbožím („overruns“) jsou z oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1383/2003 vyloučena. Zboží určené pro nelegální paralelní obchod, totiž zboží, které sice bylo vyrobeno se souhlasem držitele práva, ale bylo v Evropském hospodářském prostoru poprvé uvedeno na trh bez jeho souhlasu, a nadlimitní zboží, totiž zboží, které osoba, jež je držitelem práv řádně zmocněna k výrobě určitého množství zboží, vyrobila nad rámec množství dohodnutého mezi touto osobou a držitelem práv, je vyráběno jako pravé zboží, a tudíž není vhodné, aby celní orgány na toto zboží zaměřovaly své úsilí. Nelegální paralelní obchod a nadlimitní zboží by tedy měly být z oblasti působnosti tohoto nařízení rovněž vyloučeny.
(7)
Členské státy ve spolupráci s Komisí by měly za účelem zajištění správného uplatňování tohoto nařízení celním úředníkům poskytovat vhodnou odbornou přípravu.
(8)
Toto nařízení, bude-li plně uplatňováno, dále přispěje k dosažení vnitřního trhu, který zajišťuje účinnější ochranu držitelů práv, podporuje tvořivost a inovace a poskytuje spotřebitelům spolehlivé a vysoce kvalitní výrobky, což by mělo následně posílit přeshraniční transakce mezi spotřebiteli, podniky a obchodníky.
(9)
Členské státy čelí stále omezenějším zdrojům v oblasti celních služeb. Je proto nutné podpořit prosazování nových technologií a strategií řízení rizik, aby byly v maximální míře využity zdroje, jež jsou celním orgánům k dispozici.
(10)
Toto nařízení obsahuje pouze procesní pravidla pro celní orgány. Toto nařízení nezavádí ani žádná kritéria pro zjištění, zda nedošlo k porušení práva duševního vlastnictví.
(11)
Podle „prohlášení o dohodě TRIPS a veřejném zdraví“ přijatého Konferencí ministrů WTO v Dohá dne 14. listopadu 2001, může být a měla by být Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (dále jen „dohoda TRIPS“) vykládána a prováděna tak, aby podporovala právo členů WTO na ochranu veřejného zdraví, a obzvláště právo na podporu přístupu k lékům pro všechny. V souladu s mezinárodními závazky Unie a její politikou v oblasti rozvojové spolupráce a s ohledem na léčivé přípravky v tranzitu přes území Unie v případech, kdy je průchod tímto územím, ať s překládáním, skladováním, rozdělováním nákladu nebo změnami druhu dopravy či dopravních prostředků, či bez těchto úkonů, pouze částí celé cesty začínající i končící mimo území Unie, by proto celní orgány měly při posuzování rizika porušení práv duševního vlastnictví zvážit, zda existuje významná pravděpodobnost, že budou tyto léčivé přípravky přesměrovány na trh Unie.
(12)
Tímto nařízením by neměla být dotčena ustanovení o pravomoci soudů, zejména ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (3).
(13)
Osoby, uživatelé nebo skupiny producentů, kteří mohou vlastním jménem zahájit soudní řízení o možném porušení práva duševního vlastnictví, by měli být oprávněni podat žádost.
(14)
Aby bylo zajištěno, že práva duševního vlastnictví budou vymáhána v celé Unii, je třeba stanovit, že se mohou osoby a subjekty domáhající se práva duševního vlastnictví vztahujícího se na celé území Unie obracet se svou žádostí na celní orgány v jednom členském státě. Tito žadatelé by měli mít možnost požádat tyto celní orgány, aby přijaly rozhodnutí požadující přijetí opatření k vymáhání práva duševního vlastnictví jak ve svém členském státě, tak v jakémkoli jiném členském státě.
(15)
Za účelem zajištění rychlého vymáhání práv duševního vlastnictví by mělo být stanoveno, že pokud mají celní orgány na základě dostatečných náznaků podezření, že zboží pod jejich dohledem porušuje práva duševního vlastnictví, mohou buď z vlastního podnětu, nebo na žádost pozastavit propuštění zboží či zboží zadržet, aby osoba nebo subjekt oprávněný podat žádost mohly zahájit řízení o tom, zda bylo právo duševního vlastnictví porušeno.
(16)
Nařízení (ES) č. 1383/2003 členským státům dovolilo stanovit postup umožňující zničení určitých druhů zboží, aniž by vznikla povinnost zahájit řízení ke zjištění, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví. Jak uvádí usnesení Evropského parlamentu ze dne 18. prosince 2008 o dopadu padělatelství na mezinárodní obchod (4), tento postup se v členských státech, kde je k dispozici, velice osvědčil. Proto by měl být takovýto postup povinný u veškerých porušení práv duševního vlastnictví a měl by se používat, pokud deklarant nebo držitel zboží s tímto zničením souhlasí. Tento postup by kromě toho měl zajistit, aby celní orgány mohly mít za to, že deklarant nebo držitel zboží souhlasí se zničením zboží, jestliže ve stanovené lhůtě nevznesl výslovně proti zničení námitky.
(17)
Za účelem snížení administrativní zátěže a nákladů na minimum by měl být pro malé zásilky padělků nebo nedovolených napodobenin zaveden zvláštní postup, který by umožnil toto zboží zničit bez výslovného souhlasu žadatele v každém jednotlivém případě. Za účelem uplatnění tohoto postupu by se však mělo požadovat, aby žadatel uvedl tento požadavek v žádosti. Celní orgány by rovněž měly mít možnost požadovat, aby žadatel pokryl náklady, které v souvislosti s uplatňováním tohoto postupu vzniknou.
(18)
Z důvodu větší právní jistoty je vhodné pozměnit lhůty pro pozastavení propuštění zboží podezřelého z porušení práva duševního vlastnictví a podmínky, za kterých by měly celní orgány držitelům práv, uživatelům nebo skupinám producentů předávat informace o zadrženém zboží, stanovené v současnosti v nařízení (ES) č. 1383/2003.
(19)
Při zohlednění prozatímní a preventivní povahy opatření, která celní orgány přijímají při uplatňování tohoto nařízení, a protichůdných zájmů stran dotčených těmito opatřeními by měly být některé aspekty postupů upraveny tak, aby bylo zajištěno bezproblémové provádění tohoto nařízení a aby byla současně dodržována práva dotčených stran. S ohledem na různá oznámení stanovená v tomto nařízení by tedy měly celní orgány zasílat oznámení příslušné osobě, a to na základě dokumentů týkajících se celního zacházení nebo situace, ve které se zboží nachází. Protože z postupu pro zničení zboží vyplývá, že jak deklarant nebo držitel zboží, tak i držitel rozhodnutí by měli sdělit své možné námitky vůči zničení současně, mělo by být mimoto zajištěno, aby držitel rozhodnutí měl možnost reagovat na potenciální námitku vůči zničení, kterou vznese deklarant nebo držitel zboží. Je tudíž potřeba zajistit, aby deklarantu nebo držiteli zboží bylo oznámeno pozastavení propuštění zboží nebo jeho zadržení nejpozději téhož dne, kdy toto bylo oznámeno držiteli rozhodnutí.
(20)
Celní orgány a Komise se vyzývají, aby v rámci svých příslušných pravomocí spolupracovaly s Evropským střediskem pro sledování porušování práv duševního vlastnictví.
(21)
S cílem odstranit mezinárodní obchod se zbožím porušujícím práva duševního vlastnictví stanoví dohoda TRIPS, že členové WTO mají podporovat výměnu informací mezi celními orgány týkajících se takového obchodu. V souladu s tím by mělo být možné, aby Komise a celní orgány členských států sdílely informace o podezřeních týkajících se porušování práv duševního vlastnictví s příslušnými orgány třetích zemí, včetně informací o zboží, které je v tranzitu přes území Unie a pochází z těchto třetích zemí, nebo je pro ně určeno.
(22)
V zájmu účinnosti by se mělo použít nařízení Rady (ES) č. 515/97 ze dne 13. března 1997 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních a zemědělských předpisů (5).
(23)
Odpovědnost celních orgánů by se měla řídit právními předpisy členských států, avšak schválení žádosti celními orgány by nemělo zakládat nárok držitele rozhodnutí na náhradu škody v případě, že zboží podezřelé z porušování práv duševního vlastnictví není celními orgány odhaleno a je propuštěno nebo není přijato žádné opatření k jeho zadržení.
(24)
Vzhledem k tomu, že celní orgány po schválení žádosti přijmou opatření, je vhodné stanovit, že držitel rozhodnutí by měl uhradit veškeré náklady, které celním orgánům při přijímání opatření k vymáhání jeho práv duševního vlastnictví vzniknou. To by ovšem držiteli rozhodnutí nemělo bránit v tom, aby požadoval náhradu škody od porušovatele nebo jiných osob, které podle právních předpisů členského státu, v němž bylo zboží nalezeno, mohou být považovány za odpovědné. Mezi tyto osoby mohou patřit případně i zprostředkovatelé. Náklady a škody, jež vzniknou osobám jiným než celním orgánům v důsledku opatření celních orgánů, při nichž je pozastaveno propuštění zboží nebo je zboží zadrženo na základě nároku třetí osoby vycházejícího z duševního vlastnictví, by se měly řídit zvláštními právními předpisy použitelnými na každý jednotlivý případ.
(25)
Toto nařízení zavádí pro celní orgány možnost povolit, aby zboží, které má být zničeno, bylo přepraveno pod celním dohledem mezi různými místy na celním území Unie. Celní orgány mohou navíc rozhodnout, že toto zboží propustí do volného oběhu za účelem další recyklace nebo vyřazení mimo obchodní toky, mimo jiné i za účelem zvyšování povědomí, odborné přípravy a vzdělávání.
(26)
Vymáhání práv duševního vlastnictví celními orgány vyžaduje výměnu údajů o rozhodnutích týkajících se žádostí. Takové zpracování údajů zahrnuje také osobní údaje, a mělo by proto probíhat v souladu s právem Unie, jak je stanoví zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (6) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (7).
(27)
Informace týkající se rozhodnutí o žádostech a opatření celních orgánů by měly být vyměňovány prostřednictvím ústřední databáze. Je třeba definovat subjekt, který bude kontrolovat a řídit databázi, a subjekty odpovědné za zajištění bezpečnosti zpracovávání údajů, jež databáze obsahuje. Zavedení všech druhů možné interoperability nebo výměn by mělo být v první řadě v souladu se zásadou omezení účelu, konkrétně by údaje měly být použity pro účely, pro které databáze byla vytvořena, a neměla by být povolena žádná další výměna nebo propojení nad rámec tohoto účelu.
(28)
Aby mohla být upravena definice malých zásilek, pokud se ukáže jako nepraktická, při zohlednění potřeby zajistit účinné fungování postupu nebo případně zabránit jakémukoli obcházení tohoto postupu, pokud jde o složení zásilek, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o změny jiných než podstatných prvků definice malých zásilek, zejména určitých množství stanovených v uvedené definici. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(29)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení ustanovení ohledně definování prvků praktických opatření pro výměnu údajů se třetími zeměmi a ustanovení týkajících se formulářů žádosti a formulářů žádosti o prodloužení lhůty, ve které mají celní orgány přijmout opatření, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, zejména za účelem definování těchto prvků praktických opatření a zavedení příslušných formulářů. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (8). Přestože předmět ustanovení tohoto nařízení, která se mají provést, spadá do působnosti společné obchodní politiky, měl by být vzhledem k povaze a účinkům těchto prováděcích aktů pro zavedení standardních formulářů použit při jejich přijímání poradní postup, jelikož veškeré podrobnosti ohledně toho, které informace mají být ve formulářích uvedeny, přímo vyplývají ze znění tohoto nařízení. Tyto prováděcí akty tudíž zavedou pouze vzor a strukturu formuláře a na společnou obchodní politiku Unie nebudou mít žádný další dopad.
(30)
Nařízení (ES) č. 1383/2003 by mělo být zrušeno.
(31)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 45/2001 a vydal stanovisko dne 12. října 2011 (9),
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví podmínky a postupy, za kterých celní orgány přijímají opatření, pokud zboží podezřelé z porušení práva duševního vlastnictví podléhá nebo by mělo podléhat na celním území Unie celnímu dohledu nebo celní kontrole podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (10), zejména jedná-li se o zboží v těchto situacích:
a)
pokud je v celním prohlášení navrženo k propuštění do volného oběhu, k vývozu nebo zpětnému vývozu;
b)
pokud vstupuje na celní území Unie nebo je opouští;
c)
pokud je umístěno do režimu s podmíněným osvobozením od cla nebo do svobodného pásma či svobodného skladu.
2. Ohledně zboží podléhajícího celnímu dohledu nebo celní kontrole, a aniž jsou dotčeny články 17 a 18, provádějí celní orgány vhodné celní kontroly a přijímají přiměřená opatření k identifikaci zboží, jak je stanoveno v čl. 13 odst. 1 a v článku 72 nařízení (EHS) č. 2913/92, v souladu s kritérii analýzy rizik s cílem zabránit jednání, které je v rozporu s právními předpisy v oblasti práva duševního vlastnictví platnými na území Unie, a s cílem spolupracovat se třetími zeměmi na prosazování práv duševního vlastnictví.
3. Toto nařízení se nevztahuje na zboží, které bylo propuštěno do volného oběhu v režimu konečného použití.
4. Toto nařízení se nevztahuje na zboží neobchodní povahy v osobních zavazadlech cestujících.
5. Toto nařízení se nevztahuje na zboží, které bylo vyrobeno se souhlasem držitele práva, a ani na zboží, které osoba, jež je držitelem práva řádně zmocněna k výrobě určitého množství zboží, vyrobila nad rámec množství dohodnutého mezi touto osobou a držitelem práva.
6. Tímto nařízením není dotčeno vnitrostátní právo ani právo Unie týkající se práv duševního vlastnictví a ani právní předpisy členských států upravující trestní řízení.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„právem duševního vlastnictví“:
a)
ochranná známka;
b)
(průmyslový) vzor;
c)
autorské právo nebo jakékoli související právo stanovené vnitrostátními nebo unijními právními předpisy;
d)
zeměpisné označení;
e)
patent stanovený vnitrostátními nebo unijními právními předpisy;
f)
dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (11);
g)
dodatkové ochranné osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin (12);
h)
odrůdové právo Společenství stanovené v nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (13);
i)
odrůdové právo stanovené vnitrostátními právními předpisy;
j)
topografie polovodičového výrobku stanovená vnitrostátními nebo unijními právními předpisy;
k)
užitný vzor, pokud je vnitrostátními nebo unijními právními předpisy chráněn jako právo duševního vlastnictví;
l)
obchodní název, pokud je vnitrostátními nebo unijními předpisy chráněn jako výlučné právo duševního vlastnictví;
2)
„ochrannou známkou“:
a)
ochranná známka Společenství stanovená v nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (14);
b)
ochranná známka zapsaná v členském státě nebo v případě Belgie, Lucemburska či Nizozemska u Úřadu Beneluxu pro duševní vlastnictví;
c)
ochranná známka zapsaná na základě mezinárodní přihlášky s účinky pro členský stát nebo Unii;
3)
„(průmyslovým) vzorem“:
a)
průmyslový vzor Společenství stanovený v nařízení (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (15);
b)
průmyslový vzor zapsaný v členském státě nebo v případě Belgie, Lucemburska či Nizozemska u Úřadu Beneluxu pro duševní vlastnictví;
c)
průmyslový vzor zapsaný na základě mezinárodní přihlášky s účinky pro členský stát nebo Unii;
4)
„zeměpisným označením“:
a)
zeměpisné označení nebo chráněné označení původu zemědělských produktů a potravin stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (16);
b)
označení původu nebo zeměpisné označení vína stanovené v nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (17);
c)
zeměpisné označení aromatizovaných vinných nápojů stanovené v nařízení Rady (EHS) č. 1601/91 ze dne 10. června 1991, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu aromatizovaných vín, aromatizovaných, vinných nápojů a aromatizovaných vinných koktejlů (18);
d)
zeměpisné označení lihovin stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin (19);
e)
zeměpisné označení produktů, na něž se nevztahují písmena a) až d), pokud je vnitrostátními nebo unijními právními předpisy stanoveno jako výlučné právo duševního vlastnictví;
f)
zeměpisné označení stanovené v dohodách mezi Unií a třetími zeměmi, které je v těchto dohodách uvedeno;
5)
„padělky“:
a)
zboží, které je předmětem činu porušujícího práva k ochranné známce v členském státě, kde se zboží nachází, a nese neoprávněně značku, která je totožná s ochrannou známkou platně zapsanou pro stejný druh zboží nebo která nemůže být od této ochranné známky ve svých podstatných znacích odlišena;
b)
zboží, které je předmětem činu porušujícího práva k zeměpisnému označení v členském státě, kde se zboží nachází, a je označené nebo popsané názvem nebo výrazem chráněným ve vztahu k danému zeměpisnému označení;
c)
jakýkoli obal, etiketa, nálepka, leták, návod k použití, doklad o záruce nebo jiná podobná věc, i když je předkládána samostatně, která je předmětem činu porušujícího ochrannou známku nebo zeměpisné označení a která obsahuje značku, název nebo výraz totožný s platně zapsanou ochrannou známkou nebo chráněným zeměpisným označením nebo která nemůže být ve svých podstatných znacích odlišena od této ochranné známky nebo zeměpisného označení a jež může být použita pro stejný druh zboží, jako je ten, pro nějž byly ochranná známka nebo zeměpisné označení zapsány;
6)
„nedovolenými napodobeninami“ zboží, které je v členském státě, v němž se zboží nachází, předmětem činu porušujícího autorské právo nebo právo s ním související nebo (průmyslový) vzor a které představuje nebo obsahuje kopie pořízené bez souhlasu držitele autorského práva nebo práva s ním souvisejícího nebo (průmyslového) vzoru, nebo bez souhlasu osoby oprávněné tímto držitelem v zemi výroby;
7)
„zbožím podezřelým z porušení práva duševního vlastnictví“ zboží, u něhož existují dostatečné náznaky, že v členském státě, ve kterém se zboží nachází, představuje prima facie:
a)
zboží, které je předmětem činu porušujícího právo duševního vlastnictví v daném členském státě;
b)
zařízení, výrobky nebo součástky, jež jsou primárně navrženy, vyráběny nebo přizpůsobeny především proto, aby umožnily nebo usnadnily obcházení jakékoli technologie, zařízení nebo součástky, jež při své obvyklé funkci zamezuje nebo omezuje úkony ve vztahu k dílům, ke kterým nebylo uděleno svolení držitele jakéhokoli autorského práva nebo práva s ním souvisejícího, a jež souvisejí s některým z činů porušujících v daném členském státě tato práva;
c)
jakoukoli formu nebo matrici, které jsou zvláště určeny nebo přizpůsobeny pro výrobu zboží, jež představuje porušení práva duševního vlastnictví, pokud tato forma nebo matrice souvisejí s některým z činů porušujících v daném členském státě právo duševního vlastnictví;
8)
„držitelem práv“ držitel některého práva duševního vlastnictví;
9)
„žádostí“ žádost o přijetí opatření celních orgánů ve vztahu ke zboží podezřelému z porušení práva duševního vlastnictví podaná příslušnému celnímu útvaru;
10)
„vnitrostátní žádostí“ žádost, ve které se od celních orgánů členského státu požaduje, aby přijaly opatření v tomto členském státě;
11)
„unijní žádostí“ žádost podaná v jednom členském státě, ve které se požaduje, aby celní orgány tohoto členského státu a jednoho nebo více jiných členských států přijaly opatření v příslušných členských státech;
12)
„žadatelem“ osoba nebo subjekt, jehož jménem je žádost podána;
13)
„držitelem rozhodnutí“ držitel rozhodnutí o schválení žádosti;
14)
„držitelem zboží“ osoba, která je vlastníkem zboží podezřelého z porušení práva duševního vlastnictví nebo která má podobné právo nakládat s tímto zbožím nebo má nad ním fyzickou kontrolu;
15)
„deklarantem“ deklarant ve smyslu čl. 4 bodu 18 nařízení (EHS) č. 2913/92;
16)
„zničením“ fyzické zničení, recyklace nebo vyřazení zboží z obchodních toků tak, aby se zabránilo způsobení škody držiteli rozhodnutí;
17)
„celním územím Unie“ celní území Společenství ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 2913/92;
18)
„propuštěním zboží“ propuštěním zboží ve smyslu čl. 4 bodu 20 nařízení (EHS) č. 2913/92;
19)
„malou zásilkou“ poštovní zásilka nebo expresní zásilka doručovaná kurýrní službou, která:
a)
neobsahuje více než tři jednotky
nebo
b)
má hrubou hmotnost nižší než dva kilogramy.
Pro účely písmene a) se „jednotkou“ rozumí zboží klasifikované podle kombinované nomenklatury v souladu s přílohou I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (20), pokud je nebalené, nebo balíček takového zboží určeného pro maloobchodní prodej konečnému spotřebiteli.
Pro účely této definice se samostatné zboží spadající pod tentýž kód kombinované nomenklatury považuje za různé jednotky a zboží uváděné jako sady klasifikované v rámci jednoho kódu kombinované nomenklatury se považuje za jednu jednotku;
20)
„zbožím podléhajícím zkáze“ jakékoli zboží, o kterém se celní orgány domnívají, že by se při skladování kratším než 20 dní ode dne pozastavení propuštění nebo zadržení znehodnotilo;
21)
„výlučnou licencí“ licence (ať již všeobecná, nebo omezená), na jejímž základě je nabyvatel licence oprávněn užívat právo duševního vlastnictví způsobem, který licence povoluje, s vyloučením všech ostatních osob, včetně osoby udělující licenci.
KAPITOLA II
ŽÁDOSTI
ODDÍL 1
Podávání žádostí
Článek 3
Oprávnění podat žádost
Následující osoby a subjekty jsou oprávněny v rozsahu, v jakém jsou oprávněny zahájit řízení o tom, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví, v členském státě nebo členských státech, kde mají celní orgány přijmout opatření, podat:
1)
vnitrostátní nebo unijní žádost:
a)
držitelé práv;
b)
kolektivní správci práv duševního vlastnictví podle čl. 4 odst. 1 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o vymáhání práv duševního vlastnictví (21);
c)
profesní subjekty ochrany práv podle čl. 4 odst. 1 písm. d) směrnice 2004/48/ES;
d)
seskupení ve smyslu čl. 3 bodu 2 a čl. 49 odst. 1 nařízení (EU) č. 1151/2012, skupiny výrobců ve smyslu článku 118e nařízení (ES) č. 1234/2007 nebo podobné skupiny producentů uvedené v právních předpisech Unie o zeměpisných označeních, zejména v nařízeních (EHS) č. 1601/91 a (ES) č. 110/2008, které zastupují producenty produktů používajících zeměpisná označení, nebo zástupci takovýchto skupin, a hospodářské subjekty oprávněné používat zeměpisné označení, jakož i kontrolní subjekty nebo orgány příslušné pro takové zeměpisné označení;
2)
vnitrostátní žádost:
a)
osoby nebo subjekty, které mají oprávnění užívat práva duševního vlastnictví a které držitel práva formálně zmocnil k podání návrhu na zahájení řízení o tom, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví;
b)
skupiny producentů stanovené v právních přepisech členských států o zeměpisných označeních, které zastupují producenty produktů používajících zeměpisná označení, nebo zástupci takovýchto skupin, a hospodářské subjekty oprávněné používat zeměpisné označení, jakož i kontrolní subjekty nebo orgány příslušné pro takové zeměpisné označení.
3)
unijní žádost: držitelé výlučné licence vztahující se na celé území dvou nebo více členských států, pokud je držitel práva formálně zmocnil v těchto členských státech k podání návrhu na zahájení řízení o tom, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví.
Článek 4
Práva duševního vlastnictví, kterých se může týkat unijní žádost
Unijní žádost může být podána pouze ve vztahu k právům duševního vlastnictví založeným na právních předpisech Unie majících účinky v celé Unii.
Článek 5
Podávání žádostí
1. Každý členský stát určí celní útvar příslušný k přijímaní a vyřizování žádostí („příslušný celní útvar“). Členský stát o tom náležitě uvědomí Komisi, která zveřejní seznam příslušných celních útvarů určených členskými státy.
2. Žádosti se podávají u příslušného celního útvaru. Žádost se podává na formuláři uvedeném v článku 6 a musí obsahovat informace požadované v uvedeném článku.
3. Je-li žádost podána po oznámení celních orgánů o pozastavení propuštění nebo o zadržení zboží v souladu s čl. 18 odst. 3, musí splňovat tyto požadavky:
a)
je podána příslušnému celnímu útvaru do čtyř pracovních dní od oznámení o pozastavení propuštění nebo o zadržení zboží;
b)
jedná se o vnitrostátní žádost;
c)
obsahuje informace podle čl. 6 odst. 3. Žadatel však nemusí vždy uvádět údaje podle písmen g) až i) uvedeného odstavce.
4. S výjimkou případů uvedených v čl. 3 bodu 3 může být podána za každý členský stát na totéž právo duševního vlastnictví chráněné v daném členském státě pouze jedna vnitrostátní žádost a jedna unijní žádost. V případech uvedených v čl. 3 bodu 3 je možné podat více než jednu unijní žádost.
5. Pokud je schválena unijní žádost pro členský stát, na který se již vztahuje jiná schválená unijní žádost týkající se téhož žadatele a stejného práva duševního vlastnictví, přijmou celní orgány tohoto členského státu opatření na základě prvně schválené unijní žádosti. O tom informují příslušný celní útvar členského státu, v němž byla schválena jakákoli následná unijní žádost, a ten toto rozhodnutí o schválení této následné unijní žádosti změní nebo zruší.
6. Jsou-li pro účely přijímání a vyřizování žádostí k dispozici počítačové systémy, podávají se žádosti i přílohy pomocí postupů elektronického zpracování údajů. Členské státy a Komise tyto systémy vytvoří, udržují a využívají v souladu s víceletým strategickým plánem uvedeným v čl. 8 odst. 2 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 70/2008/ES ze dne 15. ledna 2008 o bezpapírovém prostředí pro celnictví a obchod (22).
Článek 6
Formulář žádosti
1. Formulář žádosti stanoví Komise prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 34 odst. 2.
2. Formulář žádosti obsahuje informace, které musí být poskytnuty subjektu údajů v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 a s vnitrostátními právními předpisy provádějícími směrnici 95/46/ES.
3. Komise zajistí, aby se ve formuláři od žadatele vyžadovalo:
a)
údaje o žadateli;
b)
postavení žadatele ve smyslu článku 3;
c)
dokumenty, které příslušnému celnímu útvaru přesvědčivě doloží, že žadatel je oprávněn žádost podat;
d)
pokud žadatel podává žádost prostřednictvím zástupce, podrobné údaje o osobě, která jej zastupuje, a doklad o jejím zmocnění jednat jako zástupce v souladu s právními předpisy členského státu, v němž je žádost podávána;
e)
právo nebo práva duševního vlastnictví, která se mají vymáhat;
f)
v případě unijní žádosti členské státy, ve kterých má být podle žádosti přijato opatření celních orgánů;
g)
zvláštní a technické údaje o pravém zboží, v příslušných případech včetně značení, jako je například čárový kód, a vyobrazení;
h)
informace potřebné k tomu, aby celní orgány dotyčné zboží snadno rozpoznaly;
i)
informace nezbytné pro celní orgány k tomu, aby mohly provést analýzu a posouzení rizika porušení dotčeného práva nebo práv duševního vlastnictví, jako jsou například informace o oprávněných distributorech;
j)
sdělení, zda informace poskytované podle písmen g), h) nebo i) tohoto odstavce mají v souladu s čl. 31 odst. 5 podléhat pouze omezenému použití;
k)
údaje o zástupcích žadatele, keré žadatel zmocnil k právním a technickým záležitostem;
l)
závazek žadatele oznámit příslušnému celnímu útvaru kteroukoli ze situací uvedených v článku 15;
m)
závazek žadatele předat a aktualizovat veškeré informace nezbytné pro celní orgány k tomu, aby mohly provést analýzu a posouzení rizika porušení dotčených práv duševního vlastnictví;
n)
závazek žadatele převzít odpovědnost za podmínek stanovených v článku 28;
o)
závazek žadatele, že ponese náklady uvedené v článku 29 za podmínek stanovených v témže článku;
p)
souhlas žadatele, že údaje, které poskytl, může zpracovávat Komise a členské státy;
q)
sdělení, zda žadatel požaduje, aby byl použit postup uvedený v článku 26, a zda, pokud to celní orgány požadují, souhlasí s tím, že uhradí náklady spojené se zničením zboží v rámci tohoto postupu.
ODDÍL 2
Rozhodnutí o žádostech
Článek 7
Vyřizování neúplných žádostí
1. Jestliže příslušný celní útvar po obdržení žádosti shledá, že žádost neobsahuje všechny požadované informace podle čl. 6 odst. 3, vyzve žadatele, aby chybějící informace doplnil do 10 pracovních dní ode dne oznámení této výzvy.
V těchto případech se běh lhůty uvedené v čl. 9 odst. 1 pozastaví do doby, než jsou příslušné informace obdrženy.
2. Pokud žadatel ve lhůtě uvedené v odst. 1 prvním pododstavci chybějící informace neposkytne, příslušný celní útvar žádost zamítne.
Článek 8
Poplatky
Žadateli se neukládá poplatek za účelem úhrady správních nákladů na vyřízení žádosti.
Článek 9
Oznamování rozhodnutí o schválení nebo zamítnutí žádostí
1. Příslušný celní útvar oznámí žadateli své rozhodnutí o schválení nebo zamítnutí žádosti do 30 pracovních dní od jejího obdržení. V případě zamítnutí žádosti příslušný celní útvar své rozhodnutí odůvodní a uvede poučení o postupu pro podání odvolání.
2. Pokud bylo žadateli oznámeno pozastavení propuštění nebo zadržení zboží celními orgány před podáním žádosti, příslušný celní útvar své rozhodnutí o schválení nebo zamítnutí žádosti žadateli oznámí do dvou pracovních dní od obdržení žádosti.
Článek 10
Rozhodnutí o žádostech
1. Rozhodnutí o schválení vnitrostátní žádosti a rozhodnutí o jeho zrušení nebo změně nabývají v členském státě, v němž byla vnitrostátní žádost podána, účinku dnem následujícím po dni jejich přijetí.
Rozhodnutí o prodloužení lhůty, ve které mají celní orgány přijmout opatření, nabývají v členském státě, ve kterém byla vnitrostátní žádost podána, účinku dnem následujícím po dni uplynutí lhůty, která má být prodloužena.
2. Rozhodnutí o schválení unijní žádosti a rozhodnutí o jeho zrušení nebo změně nabývají účinku takto:
a)
v členském státě, ve kterém byla žádost podána, dnem následujícím po dni jejich přijetí;
b)
ve všech ostatních členských státech, v nichž se požaduje přijetí opatření celních orgánů, dnem následujícím po dni, kdy celní orgány obdrží oznámení podle čl. 14 odst. 2, a za předpokladu, že držitel rozhodnutí splnil své povinnosti podle čl. 29 odst. 3 ohledně nákladů na překlad.
Rozhodnutí o prodloužení lhůty, ve které mají celní orgány přijmout opatření, nabývají účinku v členském státě, ve kterém byla unijní žádost podána, a ve všech ostatních členských státech, v nichž se požaduje přijetí opatření celních orgánů, dnem následujícím po dni uplynutí lhůty, která má být prodloužena.
Článek 11
Lhůta, ve které mají celní orgány přijmout opatření
1. Pokud příslušný celní útvar žádost schválí, stanoví lhůtu, ve které mají celní orgány přijmout opatření.
Tato lhůta začíná běžet dnem, kdy nabývá účinku rozhodnutí o schválení žádosti podle článku 10, a její délka nepřekročí jeden rok ode dne následujícího po dni přijetí.
2. Pokud žádost podaná po oznámení celních orgánů o pozastavení propuštění nebo o zadržení zboží podle čl. 18 odst. 3 neobsahuje údaje uvedené v čl. 6 odst. 3 písm. g) až i), schválí se pouze pro účely pozastavení propuštění nebo zadržení uvedeného zboží, ledaže jsou tyto údaje poskytnuty do 10 pracovních dní od oznámení o pozastavení propuštění zboží nebo jeho zadržení.
3. Pokud právo duševního vlastnictví pozbude účinku nebo pokud žadatel z jiných důvodů přestane být oprávněn podat žádost, nepřijmou celní orgány žádné opatření. Příslušný celní útvar, který vydal rozhodnutí o schválení žádosti, toto rozhodnutí zruší nebo příslušným způsobem změní.
Článek 12
Prodloužení lhůty, ve které mají celní orgány přijmout opatření
1. Po uplynutí lhůty, ve které mají celní orgány přijmout opatření, a za podmínky, že držitel rozhodnutí předtím uhradil veškeré dluhy, které měl vůči celním orgánům podle tohoto nařízení, může příslušný celní útvar, jenž přijal původní rozhodnutí, tuto lhůtu na žádost držitele rozhodnutí prodloužit.
2. Pokud příslušný celní útvar obdržel žádost o prodloužení lhůty, ve které mají celní orgány přijmout opatření, méně než 30 pracovních dní před uplynutím lhůty, která má být prodloužena, může tuto žádost zamítnout.
3. Příslušný celní útvar oznámí své rozhodnutí o prodloužení lhůty držiteli rozhodnutí do 30 pracovních dní od obdržení této žádosti uvedené v odstavci 1. Příslušný celní útvar stanoví lhůtu, ve které mají celní orgány přijmout opatření.
4. Prodloužená lhůta, ve které mají celní orgány přijmout opatření, začne běžet dnem následujícím po dni, kdy uplyne předchozí lhůta, a její délka nepřekročí jeden rok.
5. Pokud právo duševního vlastnictví pozbude účinku nebo pokud žadatel z jiných důvodů přestane být osobou oprávněnou podat žádost, nepřijmou celní orgány žádné opatření. Příslušný celní útvar, který vydal rozhodnutí o prodloužení lhůty, toto rozhodnutí zruší nebo příslušným způsobem změní.
6. Držiteli rozhodnutí se neukládá poplatek za účelem úhrady správních nákladů na vyřízení žádosti o prodloužení.
7. Formulář žádosti o prodloužení stanoví Komise prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 34 odst. 2.
Článek 13
Změna rozhodnutí, která se týká práv duševního vlastnictví
Příslušný celní útvar, který přijal rozhodnutí o schválení žádosti, může na žádost držitele tohoto rozhodnutí změnit seznam práv duševního vlastnictví, jenž je v tomto rozhodnutí uveden.
Pokud má být doplněno nové právo duševního vlastnictví, musí žádost obsahovat informace uvedené v čl. 6 odst. 3 písm. c), e), g), h) a i).
V případě rozhodnutí o schválení unijní žádosti se jakékoli změny spočívající v doplnění práv duševního vlastnictví mohou týkat pouze práv duševního vlastnictví, na která se vztahuje článek 4.
Článek 14
Oznamovací povinnosti příslušného celního útvaru
1. Příslušný celní útvar, u kterého byla podána vnitrostátní žádost, předá celním úřadům svého členského státu neprodleně po jejich přijetí tato rozhodnutí:
a)
rozhodnutí o schválení žádosti;
b)
rozhodnutí o zrušení rozhodnutí o schválení žádosti;
c)
rozhodnutí o změně rozhodnutí o schválení žádosti;
d)
rozhodnutí o prodloužení lhůty, ve které mají celní orgány přijmout opatření.
2. Příslušný celní útvar, u kterého byla podána unijní žádost, předá příslušnému celnímu útvaru členského státu nebo příslušným celním útvarům členských států uvedených v unijní žádosti neprodleně po jejich přijetí tato rozhodnutí:
a)
rozhodnutí o schválení žádosti;
b)
rozhodnutí o zrušení rozhodnutí o schválení žádosti;
c)
rozhodnutí o změně rozhodnutí o schválení žádosti;
d)
rozhodnutí o prodloužení lhůty, ve které mají celní orgány přijmout opatření.
Příslušný celní útvar členského státu nebo příslušné celní útvary členských států uvedených v unijní žádosti předají uvedená rozhodnutí neprodleně po jejich obdržení svým celním úřadům.
3. Příslušný celní útvar členského státu nebo členských států uvedených v unijní žádosti může požádat příslušný celní útvar, který přijal rozhodnutí o schválení žádosti, o poskytnutí dodatečných informací, jež považuje za nezbytné k provedení tohoto rozhodnutí.
4. Příslušný celní útvar předá své rozhodnutí o pozastavení opatření celních orgánů podle čl. 16 odst. 1 písm. b) a čl. 16 odst. 2 celním úřadům svého členského státu neprodleně po jeho přijetí.
Článek 15
Oznamovací povinnosti držitele rozhodnutí
Držitel rozhodnutí neprodleně oznámí příslušnému celnímu útvaru, který schválil žádost:
a)
že právo duševního vlastnictví, na které se žádost vztahuje, pozbývá účinku;
b)
že držitel rozhodnutí z jiných důvodů přestává být oprávněn podat žádost;
c)
změny v informacích uvedených v čl. 6 odst. 3.
Článek 16
Neplnění povinností ze strany držitele rozhodnutí
1. Jestliže držitel rozhodnutí použije informace, které mu byly poskytnuty celními orgány, jinak než pro účely stanovené v článku 21, může příslušný celní útvar členského státu, ve kterém byly informace poskytnuty nebo zneužity:
a)
zrušit jakékoli rozhodnutí, které přijal ohledně schválení vnitrostátní žádosti podané držitelem rozhodnutí, a zamítnout prodloužení lhůty, ve které mají celní orgány přijmout opatření;
b)
pozastavit na svém území během lhůty, ve které mají celní orgány přijmout opatření, jakékoli rozhodnutí o schválení unijní žádosti podané držitelem rozhodnutí.
2. Příslušný celní útvar může rozhodnout o pozastavení platnosti opatření celních orgánů ve lhůtě, ve které mají tyto orgány přijmout opatření, pokud držitel rozhodnutí:
a)
neplní oznamovací povinnosti podle článku 15;
b)
nesplnil povinnosti podle čl. 19 odst. 3, pokud jde o vracení vzorků;
c)
neplní povinnosti podle čl. 29 odst. 1 a 3 týkající se nákladů a překladů;
d)
bez závažného důvodu nezahájí řízení stanovená v čl. 23 odst. 3 nebo čl. 26 odst. 9.
V případě unijní žádosti vyvolává rozhodnutí o pozastavení platnosti opatření celních orgánů účinky pouze v členském státě, ve kterém bylo toto rozhodnutí přijato.
KAPITOLA III
OPATŘENÍ CELNÍCH ORGÁNŮ
ODDÍL 1
Pozastavení propuštění nebo zadržení zboží podezřelého z porušení práva duševního vlastnictví
Článek 17
Pozastavení propuštění nebo zadržení zboží po schválení žádosti
1. Pokud celní orgány identifikují zboží podezřelé z porušení práva duševního vlastnictví, na které se vztahuje rozhodnutí o schválení žádosti, pozastaví propuštění tohoto zboží nebo je zadrží.
2. Před pozastavením propuštění nebo zadržením zboží mohou celní orgány požádat držitele rozhodnutí o veškeré důležité informace týkající se zboží. Celní orgány mohou rovněž držiteli rozhodnutí poskytnout informace o skutečném nebo předpokládaném množství zboží a jeho skutečné nebo domnělé povaze, případně jeho vyobrazení.
3. Celní orgány oznámí deklarantovi nebo držiteli zboží pozastavení propuštění zboží nebo jeho zadržení do jednoho pracovního dne od pozastavení propuštění zboží nebo jeho zadržení.
Pokud se celní orgány rozhodnou provést oznámení držiteli zboží a za držitele zboží se považuje více osob, nejsou celní orgány povinny provést oznámení více než jedné osobě.
Celní orgány oznámí pozastavení propuštění zboží nebo jeho zadržení držiteli rozhodnutí téhož dne, nebo bezodkladně poté, co bylo oznámeno deklarantovi nebo držiteli zboží.
Oznámení musí obsahovat informace o postupech stanovených v článku 23.
4. U zboží, jehož propuštění bylo pozastaveno nebo které bylo zadrženo, informují celní orgány držitele rozhodnutí, jakož i deklaranta nebo držitele zboží, o skutečném nebo předpokládaném množství zboží a jeho skutečné nebo domnělé povaze, případně včetně jeho dostupných vyobrazení. Celní orgány rovněž sdělí držiteli rozhodnutí, na jeho žádost, a jsou-li jim známy, jména a adresy příjemce, odesílatele, deklaranta nebo držitele zboží, jehož propuštění bylo pozastaveno nebo které bylo zadrženo, jakož i celní režim, původ, místo, odkud bylo dovezeno, a místo určení tohoto zboží.
Článek 18
Pozastavení propuštění nebo zadržení zboží před schválením žádosti
1. Pokud celní orgány identifikují zboží podezřelé z porušení práva duševního vlastnictví, na které se nevztahuje rozhodnutí o schválení žádosti, mohou, s výjimkou zboží podléhajícího zkáze, pozastavit propuštění tohoto zboží nebo je mohou zadržet.
2. Před pozastavením propuštění nebo zadržením zboží podezřelého z porušení práva duševního vlastnictví mohou celní orgány, aniž sdělí jakékoli informace kromě skutečného nebo předpokládaného množství zboží, jeho skutečné nebo domnělé povahy a případně jeho vyobrazení, požádat jakoukoli osobu nebo subjekt, které by mohly být potenciálně oprávněny podat žádost týkající se údajného porušení práv duševního vlastnictví, o veškeré důležité informace.
3. Celní orgány oznámí deklarantovi nebo držiteli zboží pozastavení propuštění zboží nebo jeho zadržení do jednoho pracovního dne od pozastavení propuštění zboží nebo jeho zadržení.
Pokud se celní orgány rozhodnou provést oznámení držiteli zboží a za držitele zboží se považuje více osob, nejsou celní orgány povinny provést oznámení více než jedné osobě.
Celní orgány oznámí osobám nebo subjektům oprávněným podat žádost týkající se údajného porušení práv duševního vlastnictví pozastavení propuštění zboží nebo jeho zadržení téhož dne, nebo bezodkladně poté, co bylo oznámeno deklarantovi nebo držiteli zboží.
Celní orgány mohou za účelem zjištění osob nebo subjektů oprávněných podat žádost konzultovat příslušné veřejné orgány.
Oznámení musí obsahovat informace o postupech stanovených v článku 23.
4. Celní orgány schválí propuštění zboží nebo ukončí jeho zadržení ihned poté, co jsou splněny všechny celní formality:
a)
pokud se nepodaří určit osobu oprávněnou podat žádost týkající se údajného porušení práv duševního vlastnictví do jednoho pracovního dne od pozastavení propuštění nebo zadržení zboží;
b)
pokud neobdrží žádost podle čl. 5 odst. 3 nebo pokud takovou žádost zamítnou.
5. Pokud byla žádost schválena, sdělí celní orgány držiteli rozhodnutí, na jeho žádost, a jsou-li jim známy, jména a adresy příjemce, odesílatele, deklaranta nebo držitele zboží, jehož propuštění bylo pozastaveno nebo které bylo zadrženo, jakož i celní režim, původ, místo, odkud bylo dovezeno, a místo určení tohoto zboží.
Článek 19
Kontrola a odběr vzorků zboží, jehož propuštění bylo pozastaveno nebo které bylo zadrženo
1. Celní orgány umožní držiteli rozhodnutí a deklarantovi nebo držiteli zboží, aby zkontrolovali zboží, jehož propuštění bylo pozastaveno nebo které bylo zadrženo.
2. Celní orgány mohou odebrat reprezentativní vzorky zboží. Tyto vzorky mohou předat nebo zaslat držiteli rozhodnutí, pokud o to požádá, a to výhradně za účelem analýzy a pro usnadnění dalšího postupu ve vztahu k padělkům či nedovoleným napodobeninám. Každá analýza těchto vzorků se provede na výhradní odpovědnost držitele rozhodnutí.
3. Držitel rozhodnutí, pokud to okolnosti dovolí, vrátí vzorky uvedené v odstavci 2 po dokončení technické analýzy celním orgánům, a to nejpozději předtím, než je zboží propuštěno nebo jeho zadržení ukončeno.
Článek 20
Podmínky skladování
Podmínky skladování zboží během doby pozastavení propuštění nebo zadržení stanoví celní orgány.
Článek 21
Dovolené použití určitých informací držitelem rozhodnutí
Pokud držitel rozhodnutí obdržel informace uvedené v čl. 17 odst. 4, čl. 18 odst. 5, článku 19 nebo čl. 26 odst. 8, může tyto informace sdělit nebo použít pouze pro tyto účely:
a)
k zahájení řízení o tom, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví, a k uplatnění v rámci takového řízení;
b)
v souvislosti s vyšetřováním trestných činů týkajících se porušení práva duševního vlastnictví, které vedou orgány veřejné moci v členském státě, v němž se zboží nachází;
c)
k zahájení trestního řízení a k uplatnění v rámci takového řízení;
d)
k uplatnění nároků na náhradu škody vůči porušovateli nebo jiným osobám;
e)
k dosažení dohody s deklarantem nebo držitelem zboží o tom, že zboží může být zničeno podle čl. 23 odst. 1;
f)
k dosažení dohody s deklarantem nebo držitelem zboží o výši jistoty podle čl. 24 odst. 2 písm. a).
Článek 22
Sdílení informací a údajů mezi celními orgány
1. Aniž jsou dotčena příslušná ustanovení o ochraně údajů v Unii a s cílem přispět k zamezení mezinárodnímu obchodu se zbožím porušujícím práva duševního vlastnictví, mohou Komise a celní orgány členských států sdílet určité údaje a informace, které mají k dispozici, s příslušnými orgány třetích zemí v souladu s praktickými opatřeními podle odstavce 3.
2. Údaje a informace uvedené v odstavci 1 se vyměňují takovým způsobem, aby bylo možné rychle zasáhnout proti zásilkám zboží porušujícího právo duševního vlastnictví. Tyto údaje a informace se mohou týkat zajištění, trendů a informací o obecných rizicích, včetně informací o zboží, které je v tranzitu přes území Unie a pochází z území třetích zemí, nebo je pro toto území určeno. Tyto údaje a informace mohou případně zahrnovat:
a)
povahu a množství zboží;
b)
domněle porušená práva duševního vlastnictví;
c)
původ zboží, místo, odkud bylo dovezeno, a místo určení zboží;
d)
informace o pohybu dopravních prostředků, zejména:
i)
název plavidla nebo registrační značku dopravního prostředku,
ii)
referenční čísla nákladního listu nebo jiného přepravního dokladu,
iii)
počet kontejnerů,
iv)
hmotnost nákladu,
v)
popis nebo kód zboží,
vi)
číslo rezervace,
vii)
číslo pečeti,
viii)
místo první nakládky,
ix)
místo poslední vykládky,
x)
místa překládky,
xi)
předpokládané datum příjezdu na místo poslední vykládky;
e)
informace o pohybu kontejnerů, zejména:
i)
číslo kontejneru,
ii)
stav ložení kontejneru,
iii)
datum pohybu,
iv)
druh pohybu (naložený, vyložený, přeložený, vstup, výstup atd.),
v)
název plavidla nebo registrační značku dopravního prostředku,
vi)
číslo cesty,
vii)
místo,
viii)
nákladní list nebo jiný přepravní doklad.
3. Komise přijme prováděcí akty definující prvky praktických opatření nezbytných k výměně údajů a informací podle odstavců 1 a 2 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 34 odst. 3.
ODDÍL 2
Zničení zboží, zahájení řízení a okamžité propuštění zboží
Článek 23
Zničení zboží a zahájení řízení
1. Zboží podezřelé z porušení práva duševního vlastnictví může být zničeno pod celní kontrolou, aniž je nutné rozhodnout o tom, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví podle právních předpisů členského státu, ve kterém se zboží nachází, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
držitel rozhodnutí celním orgánům písemně potvrdil do 10 pracovních dní nebo, v případě zboží podléhajícího zkáze, do tří pracovních dní od oznámení o pozastavení propuštění zboží nebo o jeho zadržení, že podle jeho přesvědčení bylo porušeno právo duševního vlastnictví;
b)
držitel rozhodnutí celním orgánům písemně potvrdil do 10 pracovních dní nebo, v případě zboží podléhajícího zkáze, do tří pracovních dní od oznámení o pozastavení propuštění zboží nebo o jeho zadržení svůj souhlas se zničením zboží;
c)
deklarant nebo držitel zboží celním orgánům písemně potvrdil do 10 pracovních dní nebo, v případě zboží podléhajícího zkáze, do tří pracovních dní od oznámení o pozastavení propuštění zboží nebo o jeho zadržení, svůj souhlas se zničením zboží. Pokud deklarant nebo držitel zboží celním orgánům nepotvrdí svůj souhlas se zničením zboží ani jim neoznámí svůj nesouhlas se zničením v uvedených lhůtách, mohou mít celní orgány za to, že deklarant nebo držitel zboží potvrdil svůj souhlas se zničením zboží.
Celní orgány zboží propustí, nebo ukončí jeho zadržení ihned po splnění všech celních formalit, pokud ve lhůtách uvedených v prvním pododstavci písmenech a) a b) neobdrží jak písemné potvrzení od držitele rozhodnutí, že podle jeho přesvědčení bylo příslušné právo duševního vlastnictví porušeno, tak jeho souhlas se zničením zboží, ledaže tyto orgány byly náležitě informovány o zahájení řízení o tom, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví.
2. Zničení zboží se provede pod celní kontrolou a na odpovědnost držitele rozhodnutí, nestanoví-li jinak právní předpisy členského státu, kde se zničení zboží provádí. Před zničením zboží mohou příslušné orgány odebrat vzorky. Vzorky odebrané před zničením zboží mohou být použity ke vzdělávacím účelům.
3. Pokud ve lhůtách stanovených v odst. 1 prvním pododstavci písm. c) deklarant nebo držitel zboží písemně nepotvrdí svůj souhlas se zničením zboží a pokud se v souladu s odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) nemá za to, že deklarant nebo držitel zboží svůj souhlas se zničením zboží potvrdil, oznámí celní orgány tuto skutečnost neprodleně držiteli rozhodnutí. Držitel rozhodnutí do 10 pracovních dní nebo, v případě zboží podléhajícího zkáze, do tří pracovních dní od oznámení o pozastavení propuštění zboží nebo o jeho zadržení zahájí řízení o tom, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví.
4. Ve vhodných případech na řádně odůvodněnou žádost držitele rozhodnutí, a pokud se nejedná o zboží podléhající zkáze, mohou celní orgány prodloužit lhůtu uvedenou v odstavci 3, a to nanejvýš o 10 pracovních dní.
5. Celní orgány zboží propustí, případně ukončí jeho zadržení ihned po splnění všech celních formalit, pokud jim ve lhůtách uvedených v odstavcích 3 a 4 nebylo náležitě oznámeno v souladu s odstavcem 3 zahájení řízení o tom, zda bylo porušeno příslušné právo duševního vlastnictví.
Článek 24
Okamžité propuštění zboží
1. Pokud bylo celním orgánům oznámeno zahájení řízení o tom, zda došlo k porušení (průmyslového) vzoru, patentu, užitného vzoru, topografie polovodičového výrobku nebo odrůdového práva, může deklarant nebo držitel zboží celní orgány požádat, aby zboží propustily nebo ukončily jeho zadržení před skončením tohoto řízení.
2. Celní orgány zboží propustí nebo ukončí jeho zadržení, pouze pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
deklarant nebo držitel zboží složil jistotu, která je dostatečně vysoká, aby chránila práva držitele rozhodnutí;
b)
orgán příslušný k určení, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví, nenařídil předběžná opatření;
c)
byly splněny všechny celní formality.
3. Složením jistoty uvedené v odst. 2 písm. a) nejsou dotčeny ostatní nástroje právní ochrany, které má držitel rozhodnutí k dispozici.
Článek 25
Zboží určené ke zničení
1. Zboží, které má být zničeno podle článků 23 nebo 26, nesmí být:
a)
propuštěno do volného oběhu, ledaže celní orgány se souhlasem držitele rozhodnutí rozhodnou, že je to nezbytné, pokud má být zboží recyklováno nebo vyřazeno z obchodních toků, včetně použití pro osvětové účely, odbornou přípravu a vzdělávání. Podmínky, za kterých může být zboží propuštěno do volného oběhu, stanoví celní orgány;
b)
přepraveno mimo celní území Unie;
c)
vyvezeno;
d)
zpětně vyvezeno;
e)
propuštěno do režimu s podmíněným osvobozením od cla;
f)
umístěno do svobodného pásma nebo svobodného skladu.
2. Celní orgány mohou povolit, aby zboží uvedené v odstavci 1 bylo přepraveno pod celním dohledem mezi různými místy na celním území Unie za účelem jeho zničení pod celní kontrolou.
Článek 26
Postup pro zničení zboží v malých zásilkách
1. Tento článek se na zboží použije, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
u zboží existuje podezření, že jde o padělky nebo nedovolené napodobeniny;
b)
nejedná se o zboží podléhající zkáze;
c)
na zboží se vztahuje rozhodnutí o schválení žádosti;
d)
držitel rozhodnutí v žádosti požádal o využití postupu uvedeného v tomto článku;
e)
zboží je přepravováno v malých zásilkách.
2. Použije-li se postup podle tohoto článku, čl. 17 odst. 3 a 4 a čl. 19 odst. 2 a 3 se nepoužijí.
3. Celní orgány oznámí deklarantovi nebo držiteli zboží pozastavení propuštění zboží nebo jeho zadržení do jednoho pracovního dne od pozastavení propuštění zboží nebo jeho zadržení. Oznámení o pozastavení propuštění zboží nebo o jeho zadržení obsahuje tyto informace:
a)
zda celní orgány zamýšlejí zboží zničit;
b)
práva deklaranta nebo držitele zboží podle odstavců 4, 5 a 6.
4. Deklarant nebo držitel zboží musí mít možnost vyjádřit své stanovisko do 10 pracovních dní od oznámení o pozastavení propuštění zboží nebo o jeho zadržení.
5. Dotčené zboží může být zničeno, pokud deklarant nebo držitel zboží do 10 pracovních dní od oznámení o pozastavení propuštění zboží nebo o jeho zadržení potvrdí celním orgánům svůj souhlas se zničením zboží.
6. Pokud deklarant nebo držitel zboží ve lhůtě uvedené v odstavci 5 nepotvrdí celním orgánům svůj souhlas se zničením zboží ani jim neoznámí svůj nesouhlas se zničením zboží, mohou mít celní orgány za to, že deklarant nebo držitel zboží potvrdil svůj souhlas se zničením zboží.
7. Zničení se provede pod celní kontrolou. Celní orgány poskytnou držiteli rozhodnutí, pokud o to požádá a pokud je to vhodné, informace o skutečném či odhadovaném množství zničeného zboží a o jeho povaze.
8. Pokud deklarant nebo držitel zboží nepotvrdil svůj souhlas se zničením zboží a pokud se podle odstavce 6 nemá za to, že deklarant nebo držitel zboží takový souhlas potvrdil, celní orgány neprodleně oznámí držiteli rozhodnutí tuto skutečnost, jakož i množství zboží a jeho povahu, případně včetně jeho vyobrazení. Celní orgány rovněž sdělí držiteli rozhodnutí, na jeho žádost, a jsou-li jim známy, jména a adresy příjemce, odesílatele, deklaranta nebo držitele zboží, jehož propuštění bylo pozastaveno nebo které bylo zadrženo, jakož i celní režim, původ, místo, odkud bylo dovezeno, a místo určení tohoto zboží.
9. Celní orgány zboží propustí, nebo ukončí jeho zadržení ihned poté, co jsou splněny všechny celní formality, pokud od držitele rozhodnutí do 10 pracovních dní od oznámení podle odstavce 8 neobdrží informaci o zahájení řízení o tom, zda bylo porušeno právo duševního vlastnictví.
10. Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 35, kterými se mění množství v definici malých zásilek, jestliže se uvedená definice vzhledem k potřebě zajistit účinné fungování postupu stanoveného v tomto článku ukáže jako nepraktická nebo je-li třeba zabránit jakémukoli obcházení tohoto postupu, pokud jde o složení zásilek.
KAPITOLA IV
ODPOVĚDNOST, NÁKLADY A SANKCE
Článek 27
Odpovědnost celních orgánů
Aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy, nezakládá rozhodnutí o schválení žádosti pro jeho držitele nárok na náhradu škody v případě, že zboží podezřelé z porušení práva duševního vlastnictví není celním úřadem odhaleno a je propuštěno nebo není přijato žádné opatření k jeho zadržení.
Článek 28
Odpovědnost držitele rozhodnutí
Pokud je postup řádně zahájený podle tohoto nařízení zastaven v důsledku jednání nebo opomenutí držitele rozhodnutí, pokud vzorky odebrané podle čl. 19 odst. 2 nejsou vráceny nebo jsou poškozeny a jsou nepoužitelné v důsledku jednání nebo opomenutí držitele rozhodnutí nebo pokud se následně zjistí, že dotyčné zboží neporušuje právo duševního vlastnictví, je držitel rozhodnutí odpovědný v souladu se zvláštními právními předpisy za škodu způsobenou držiteli zboží nebo deklarantovi.
Článek 29
Náklady
1. Na žádost celních orgánů uhradí držitel rozhodnutí náklady, které vznikly celním orgánům nebo jiným subjektům jednajícím jménem celních orgánů od okamžiku zadržení zboží nebo pozastavení jeho propuštění, včetně nákladů na skladování zboží a manipulaci s ním, v souladu s čl. 17 odst. 1, čl. 18 odst. 1 a čl. 19 odst. 2 a 3, nebo v důsledku použití nápravných opatření, jako je například zničení zboží podle článků 23 a 26.
Držiteli zboží, kterému bylo oznámeno pozastavení propuštění nebo zadržení zboží, poskytnou celní orgány na jeho žádost informace o tom, kde a jakým způsobem je toto zboží skladováno a jaké jsou odhadované náklady na skladování podle tohoto odstavce. Informaci o odhadovaných nákladech lze vyjádřit časem, výrobky, objemem, hmotností nebo službou, v závislosti na způsobu skladování a povaze zboží.
2. Tímto článkem není dotčeno právo držitele rozhodnutí dovolávat se náhrady škody od porušovatele nebo jiných osob v souladu s příslušnými právními předpisy.
3. Držitel rozhodnutí o schválení unijní žádosti zajistí a zaplatí veškeré překlady vyžadované příslušným celním útvarem nebo celními orgány, které mají přijmout opatření týkající se zboží podezřelého z porušení práva duševního vlastnictví.
Článek 30
Sankce
Členské státy zajistí, aby držitelé rozhodnutí plnili povinnosti stanovené tímto nařízením, a to i stanovením vhodných sankcí. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy Komisi neprodleně oznámí takto stanovené sankce a jakékoli následné související změny.
KAPITOLA V
VÝMĚNA INFORMACÍ
Článek 31
Výměna údajů o rozhodnutích týkajících se žádostí a zadržení mezi členskými státy a Komisí
1. Příslušné celní útvary neprodleně Komisi oznámí:
a)
rozhodnutí o schválení žádosti, včetně žádosti a jejích příloh;
b)
rozhodnutí o prodloužení lhůty, ve které mají celní orgány přijmout opatření, a rozhodnutí o zrušení nebo změně rozhodnutí o schválení žádosti;
c)
veškerá pozastavení platnosti rozhodnutí o schválení žádosti.
2. Aniž je dotčen čl. 24 písm. g) nařízení (ES) č. 515/97, celní orgány v případě pozastavení propuštění zboží nebo jeho zadržení předají Komisi veškeré důležité informace, kromě osobních údajů, včetně informací o počtu a druhu zboží, jeho hodnotě, právech duševního vlastnictví, celních režimech, o zemi, odkud bylo zboží dovezeno, zemi původu a určení a o dopravních trasách a prostředcích.
3. Předávání informací uvedených v odstavcích 1 a 2 tohoto článku a všechny výměny údajů týkající se rozhodnutí o žádostech podle článku 14 mezi celními orgány členských států se uskutečňují prostřednictvím ústřední databáze Komise. Informace a údaje se ukládají do této databáze.
4. Pro účely zajištění zpracování informací uvedeného v odstavcích 1 až 3 se ústřední databáze uvedená v odstavci 3 zřídí v elektronické formě. Ústřední databáze obsahuje informace, včetně osobních údajů, uvedené v čl. 6 odst. 3, článku 14 a v tomto článku.
5. Celní orgány členských států a Komise mají přístup k informacím obsaženým v ústřední databázi pro účely plnění svých povinností podle tohoto nařízení. Přístup k informacím označeným podle čl. 6 odst. 3 jako informace pro omezené použití je vyhrazen celním orgánům členských států, v nichž se požaduje přijetí opatření. Pokud je to pro uplatňování tohoto nařízení naprosto nezbytné, mohou celní orgány členských států umožnit Komisi na její odůvodněnou žádost přístup k těmto informacím.
6. Celní orgány vloží do ústřední databáze informace týkající se žádostí podaných příslušnému celnímu útvaru. Celní orgány, které vložily informace do ústřední databáze, tyto informace případně pozmění, doplní, opraví nebo odstraní. Každý celní orgán, který informace do ústřední databáze vložil, je odpovědný za jejich přesnost, přiměřenost a relevanci.
7. Komise přijme a provádí vhodná technická a organizační opatření k zajištění spolehlivého a bezpečného fungování ústřední databáze. Celní orgány členských států přijmou a provádějí vhodná technická a organizační opatření k zajištění důvěrnosti a bezpečnosti zpracování informací, pokud jde o zpracování prováděné jejich celními orgány a o terminály ústřední databáze umístěné na území daného členského státu.
Článek 32
Zřízení ústřední databáze
Komise zřídí ústřední databázi uvedenou v článku 31. Tato databáze bude zprovozněna co nejdříve, nejpozději 1. ledna 2015.
Článek 33
Ustanovení o ochraně údajů
1. Zpracování osobních údajů v ústřední databázi Komise se provádí v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 a pod dohledem evropského inspektora ochrany údajů.
2. Zpracování osobních údajů příslušnými orgány v členských státech se provádí v souladu se směrnicí 95/46/ES a pod dohledem nezávislého veřejného orgánu členského státu uvedeného v článku 28 uvedené směrnice.
3. Osobní údaje jsou shromažďovány a používány výhradně pro účely tohoto nařízení. Takto shromážděné osobní údaje musí být přesné a musí být aktualizovány.
4. Každý celní orgán, který vložil osobní údaje do ústřední databáze, provádí dohled nad jejich zpracováním.
5. Subjekt údajů má právo na přístup k osobním údajům, jež se ho týkají a jež jsou zpracovávány prostřednictvím ústřední databáze, a případně i právo na opravu, vymazání či zablokování těchto údajů v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 či s vnitrostátními právními předpisy, kterými se provádí směrnice 95/46/ES.
6. Všechny žádosti o využití práva na přístup k údajům a na jejich opravu, vymazání či zablokování se podávají celním orgánům, které je zpracují. Pokud subjekt údajů předložil žádost o využití tohoto práva Komisi, postoupí Komise tuto žádost příslušným celním orgánům.
7. Osobní údaje se uchovávají nejdéle po dobu šesti měsíců ode dne, kdy bylo zrušeno příslušné rozhodnutí o schválení žádosti, nebo ode dne, kdy uplynulo příslušné období, během nějž měly celní orgány přijmout opatření.
8. Pokud držitel rozhodnutí zahájil řízení podle čl. 23 odst. 3 nebo čl. 26 odst. 9 a oznámil zahájení tohoto řízení celním orgánům, uchovávají se osobní údaje po dobu šesti měsíců ode dne, kdy bylo v rámci tohoto řízení s konečnou platností rozhodnuto o tom, zda bylo právo duševního vlastnictví porušeno.
KAPITOLA VI
VÝBOR, PŘENESENÍ PRAVOMOCI A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 34
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený články 247a a 248a nařízení (EHS) č. 2913/92. Uvedený výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 35
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 26 odst. 10 je svěřena Komisi na dobu neurčitou počínaje dnem 19. července 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 26 odst. 10 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 26 odst. 10 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament ani Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud před uplynutím této lhůty Evropský parlament i Rada informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 36
Vzájemná správní pomoc
Na toto nařízení se použije obdobně nařízení (ES) č. 515/97.
Článek 37
Zprávy
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení do 31. prosince 2016. V případě potřeby se zpráva doplní vhodnými doporučeními.
Ve zprávě se uvedou veškeré příslušné případy týkající se léčivých přípravků v tranzitu přes celní území Unie, ke kterým může dojít podle tohoto nařízení, včetně posouzení jeho možného dopadu na závazky Unie v oblasti přístupu k léčivým přípravkům podle „prohlášení o dohodě TRIPS a veřejném zdraví“ přijatého Konferencí ministrů WTO v Dohá dne 14. listopadu 2001, a opatření přijatá k vyřešení jakékoli situace, která by v tomto ohledu vyvolala nepříznivě účinky.
Článek 38
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1383/2003 se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2014.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze.
Článek 39
Přechodná ustanovení
Žádosti schválené v souladu s nařízením (ES) č. 1383/2003 zůstávají v platnosti po dobu stanovenou v rozhodnutí o schválení žádosti, během níž mají celní orgány přijmout opatření a která nebude prodloužena.
Článek 40
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2014 s výjimkou:
a)
článku 6, čl. 12 odst. 7 a čl. 22 odst. 3, které se použijí ode dne 19. července 2013;
b)
čl. 31 odst. 1 a 3 až 7 a článku 33, které se použijí ode dne zprovoznění ústřední databáze uvedené v článku 32. Komise datum tohoto zprovoznění zveřejní.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Štrasburku dne 12. června 2013.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 608/2013,
12. juuni 2013,
mis käsitleb intellektuaalomandi õiguskaitse tagamist tollis ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1383/2003
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 207,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (1)
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu nõudis oma 25. septembri 2008. aasta resolutsioonis Euroopa võltsimise ja piraatluse vastase võitluse üldise kava kohta, et läbi vaadataks nõukogu 22. juuli 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1383/2003 teatavate intellektuaalomandi õiguste rikkumises kahtlustatavate kaupade suhtes võetava tollimeetme ja kõnealuseid õigusi rikkuvaks tunnistatud kaupade suhtes võetavate meetmete kohta (2).
(2)
Intellektuaalomandi õigusi rikkuva kauba turustamine kahjustab olulisel määral õiguste omajaid, kasutajaid ja tootjarühmi ning seadusi järgivaid tootjaid ja kauplejaid. Selline turustamine võib eksitada ka tarbijaid ning võib mõnel juhul ohustada nende tervist ja turvalisust. Selline kaup tuleks hoida liidu turult eemal niivõrd kui võimalik ning tuleks vastu võtta meetmed sellise ebaseadusliku turustamise takistamiseks, piiramata seejuures seaduslikku kauplemist.
(3)
Määruse (EÜ) nr 1383/2003 läbivaatamine näitas, et majandus-, kaubandus- ja õigusvaldkonna arengut arvestades tuleb õiguslikku raamistikku teha teatavad parandused, et tugevdada intellektuaalomandi õiguskaitset tolliasutuste poolt ja tagada asjakohane õiguskindlus.
(4)
Tolliasutused peaksid olema pädevad tagama intellektuaalomandi õiguskaitse selliste kaupade puhul, mille suhtes liidu tollialaste õigusaktide kohaselt kohaldatakse tollijärelevalvet või -kontrolli, ning tegema selliste kaupade puhul piisavaid kontrolle, et ära hoida tegevust, millega rikutakse intellektuaalomandi õigusi käsitlevaid õigusakte. Intellektuaalomandi õiguskaitse piiril, kus kaup tollijärelevalve või -kontrolli all asub või asuma peaks, on tõhus viis pakkuda kiiret ja tulemuslikku õiguskaitset õiguste omajatele ning kasutajatele ja tootjarühmadele. Kui toll kauba vabastamise peatab või peab kauba piiril kinni, peaks olema nõutav vaid üks õiguslik menetlus, samas kui turult avastatud kauba korral, mis on jaotatud partiideks ja jaemüüjatele tarnitud, peaks sama õiguskaitse taseme saavutamiseks kasutama mitut eri menetlust. Erand tuleks teha eesmärgipärase kasutamise korra alusel vabasse ringlusse lubatud kaubale, kuna selline kaup jääb tollijärelevalve alla isegi siis, kui see on lubatud vabasse ringlusse. Käesolevat määrust ei peaks kohaldama kauba suhtes, mida reisijad toovad kaasa isiklikus pagasis, juhul kui see kaup on nende isiklikuks tarbeks ja puuduvad märgid selle kohta, et see tuuakse riiki kaubanduslikul eesmärgil.
(5)
Määrus (EÜ) nr 1383/2003 ei hõlma teatavaid intellektuaalomandi õigusi ning selle reguleerimisalast on välja jäetud teatavad rikkumised. Selleks et intellektuaalomandi õiguskaitse tagamist tugevdada, tuleks tolli sekkumist laiendada rikkumiste muudele liikidele, mida määrus (EÜ) nr 1383/2003 ei hõlma. Käesolev määrus peaks seega hõlmama lisaks määrusega (EÜ) nr 1383/2003 juba hõlmatud õigustele ka kaubanimed, kui need on asjaomaste riigisiseste õigusaktide kohaselt kaitstud intellektuaalomandi ainuõigustega, pooljuhttoodete topoloogia, kasulikud mudelid ja seadmed, mis on eelkõige kavandatud, toodetud või kohandatud tehnilistest meetmetest kõrvalehoidmise võimaldamiseks või hõlbustamiseks.
(6)
Määruse (EÜ) nr 1383/2003 reguleerimisalast on välja jäetud nn ebaseaduslikust paralleelkaubandusest ja nn ületootmisest tulenevad rikkumised. Ebaseadusliku paralleelkaubandusega hõlmatud kauba (st kaup, mis on toodetud õiguste omaja nõusolekul, kuid on Euroopa Majanduspiirkonnas esmakordselt turule lastud ilma tema nõusolekuta) ning nn ületootmise käigus toodetud kauba (mis on toodetud isiku poolt, keda õiguste omaja on nõuetekohaselt volitanud tootma teataval hulgal kaupa ning kes toodab seda kaupa kõnealuse isiku ja õiguste omaja vahel kokku lepitud kogustest suuremas koguses) puhul on tegemist ehtsa kaubaga ning seetõttu ei ole asjakohane keskendada tolliasutuste jõupingutusi nendele. Seetõttu tuleks ka ebaseaduslik paralleelkaubandus ja nn ületootmine käesoleva määruse reguleerimisalast välja jätta.
(7)
Liikmesriigid peaksid koostöös komisjoniga pakkuma tolliametnikele asjakohast koolitust, et tagada käesoleva määruse nõuetekohane rakendamine.
(8)
Kui käesolev määrus täielikult rakendatakse, toetab see täiendavalt siseturgu, mis tagab õiguste omajatele tõhusama kaitse, ergutab loovust ja innovatsiooni ning pakub tarbijatele usaldusväärseid ja kvaliteetseid tooteid, mis peaks omakorda tugevdama piiriüleseid tehinguid tarbijate, ettevõtjate ja kauplejate vahel.
(9)
Liikmesriikide vahendid tolli valdkonnas on üha piiratumad. Seepärast tuleks toetada riskijuhtimistehnoloogia ja ressursside maksimaalse kasutamise strateegiate propageerimist tolliasutuste seas.
(10)
Käesolevas määruses on sätestatud üksnes menetluseeskirjad tolliasutuste jaoks. Seega ei kehtestata käesoleva määrusega mingeid kriteeriume intellektuaalomandi õiguse rikkumise kindlakstegemiseks.
(11)
14. novembril 2001 Dohas toimunud WTO ministrite konverentsil vastu võetud TRIPSi lepingut ja rahvatervist käsitleva Doha deklaratsiooni kohaselt saab ning tuleks intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingut (TRIPSi leping) tõlgendada ja rakendada viisil, mis toetab WTO liikmesriikide õigust kaitsta rahva tervist, ning eelkõige soodustada kõigi juurdepääsu ravimitele. Järelikult ja kooskõlas liidu rahvusvaheliste kohustustega ning arengukoostöö poliitikaga peaksid tolliasutused selliste ravimite korral, mille puhul liidu tolliterritooriumi läbimine ladustamisega või ladustamiseta, ümberlaadimisega või veoliigi või -vahendi vahetamisega on ainult osa tervest teekonnast, mis algab ja lõpeb väljaspool liidu territooriumi, intellektuaalomandi õiguste rikkumise ohtu hinnates kaaluma, kas on tõenäoline, et sellised ravimid suunatakse liidu turule.
(12)
Käesolev määrus ei peaks mõjutama sätteid, mis käsitlevad kohtute pädevust, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 (kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades) (3) sätteid.
(13)
Igal isikul, kasutajal, organil ja tootjarühmal, kellel on võimalik algatada oma nimel kohtumenetlus seoses intellektuaalomandi õiguse võimaliku rikkumisega, peaks olema õigus esitada taotlus.
(14)
Selleks et tagada intellektuaalomandi õiguskaitse kogu liidus, on asjakohane võimaldada isikutel ja üksustel, kes soovivad intellektuaalomandi õigusele liiduülest kaitset, esitada taotlus ühe liikmesriigi tolliasutusele. Sellistel taotlejatel peaks olema võimalik taotleda, et nimetatud asutused otsustaksid, et meetmed intellektuaalomandi õiguste kaitsmiseks võetakse nii nende enda liikmesriigis kui ka mis tahes teises liikmesriigis.
(15)
Selleks et tagada intellektuaalomandi õiguskaitses riikliku sunni kiire kohaldamine, tuleks ette näha, et kui tolliasutusel on põhjendatud viidete alusel põhjust kahtlustada, et tema järelevalve all olev kaup rikub mõnda intellektuaalomandi õigust, võib see tolliasutus omal algatusel või taotluse alusel peatada kauba ringlusse lubamise või selle kinni pidada, et võimaldada isikul või üksusel, kellel on õigus taotlus esitada, algatada menetlus intellektuaalomandi õiguse rikkumise kindlakstegemiseks.
(16)
Määrus (EÜ) nr 1383/2003 võimaldas liikmesriikidel näha ette menetluskorra, mille kohaselt lubatakse hävitada teatavat kaupa ilma igasuguse kohustuseta algatada menetlus intellektuaalomandi õiguse rikkumise kindlakstegemiseks. Nagu tunnistati Euroopa Parlamendi 18. detsembri 2008. aasta resolutsioonis võltsimise mõju kohta rahvusvahelisele kaubandusele, (4) on selline menetluskord osutunud väga edukaks liikmesriikides, kus seda on olnud võimalik kasutada. Seepärast tuleks kõnealune menetluskord teha kohustuslikuks kõigi intellektuaalomandi õiguste rikkumiste puhul ning seda kohaldada, kui deklarant või kauba valdaja nõustub hävitamisega. Peale selle tuleks kõnealuses menetluskorras ette näha, et tolliasutused võivad lugeda, et deklarant või kauba valdaja on nõustunud kaupade hävitamisega, kui ta ei ole hävitamist ettenähtud tähtaja jooksul sõnaselgelt vaidlustanud.
(17)
Selleks et halduskoormust ja kulusid nii palju kui võimalik vähendada, tuleks võltsitud või piraatkauba väikeste partiide suhtes kehtestada erimenetlus, mis võimaldaks kauba hävitada ilma iga kaasuse taotleja sõnaselge nõusolekuta. Kõnealuse menetluse kohaldamiseks tuleks taotlejalt taotlemisel siiski nõuda üldtaotlust. Veelgi enam, tolliasutustel peaks olema võimalus nõuda, et taotleja kannaks kõnealuse menetluse kohaldamisel tekkinud kulud.
(18)
Suurema õiguskindluse huvides on asjakohane muuta intellektuaalomandi õiguse rikkumise kahtlusega kauba vabastamise peatamise või kinnipidamise tähtaegu ning tingimusi, mille alusel tolliasutused edastavad teavet kinnipeetud kauba kohta asjaomastele isikutele ja üksustele, nagu on ette nähtud määruses (EÜ) nr 1383/2003.
(19)
Võttes arvesse tolliasutuste poolt käesoleva määruse kohaldamisel vastu võetud meetmete ajutist ja ennetavat iseloomu ning meetmetest mõjutatud isikute vastandlikke huve, tuleks menetluste teatavaid aspekte kohandada, et tagada käesoleva määruse sujuv kohaldamine, austades samal ajal asjaomaste isikute õigusi. Seega peaksid tolliasutused seoses käesolevas määruses ette nähtud mitmesuguste teatamistega teavitama tollikäitlust või kauba olukorda käsitlevate dokumentide alusel asjaomast isikut. Peale selle, kuna kauba hävitamise menetlus eeldab, et nii deklarant või kauba valdaja kui otsuse saaja peaksid oma võimalikud vastuväited esitama paralleelselt, tuleks tagada, et otsuse saajale antakse võimalus reageerida deklarandi või kauba valdaja võimalikele vastuväidetele kauba hävitamise kohta. Seetõttu tuleks tagada, et deklarandile või kauba valdajale teatatakse kauba vabastamise peatamisest või selle kinnipidamisest enne või samal päeval kui otsuse saajale.
(20)
Tolliasutusi ja komisjoni julgustatakse tegema oma vastava pädevuse raames koostööd intellektuaalomandiga seotud õigusrikkumiste Euroopa vaatluskeskusega.
(21)
TRIPSi leping, mille eesmärk on kõrvaldada rahvusvaheline kauplemine intellektuaalomandi õigusi rikkuvate kaupadega, näeb ette, et WTO liikmed peavad edendama tolliasutustevahelist teabevahetust sellise kauplemise kohta. Seega peaks komisjonil ja liikmesriikide tolliasutustel olema võimalik jagada kolmandate riikide asjaomaste asutustega teavet intellektuaalomandi õiguste rikkumise kahtluste kohta, sealhulgas kaupade kohta, mis liiguvad transiidina läbi liidu territooriumi ning mis on pärit nendest kolmandatest riikidest või suunatakse sinna.
(22)
Tõhususe huvides tuleks kohaldada nõukogu 13. märtsi 1997. aasta määruse (EÜ) nr 515/97 (liikmesriikide haldusasutuste vastastikusest abist ning haldusasutuste ja komisjoni vahelisest koostööst tolli- ja põllumajandusküsimusi käsitlevate õigusaktide nõutava kohaldamise tagamiseks) (5) sätteid.
(23)
Tolliasutuste vastutust tuleks reguleerida liikmesriikide õigusaktidega, kuigi asjaolu, et tolliasutused on rahuldanud taotluse, ei tohiks anda otsuse saajale õigust kompensatsiooniks juhul, kui intellektuaalomandi õiguse rikkumise kahtlusega kaupa ei ole tolliasutus avastanud ja see lubatakse ringlusse või kui ei võeta meetmeid selle kinnipidamiseks.
(24)
Kui tolliasutused võtavad meetmeid taotluse alusel, on asjakohane ette näha, et otsuse saaja peaks hüvitama kõik kulud, mis tolliasutused on kandnud seoses tema intellektuaalomandi õiguste maksmapanekuks võetud meetmetega. See ei tohiks siiski takistada otsuse saajal nõuda hüvitist rikkujalt või muudelt isikutelt, keda võib selle liikmesriigi õigusaktide alusel pidada vastutavaks, kust kaubad avastati. See võib vajaduse korral hõlmata vahendajaid. Kulusid ja kahju, mis on tekkinud muudele isikutele kui tolliasutustele sellise tollimeetme tagajärjel, mille puhul kauba vabastamine peatatakse või kaup peetakse kinni kolmanda isiku kaebuse alusel seoses intellektuaalomandi õigusega, tuleks reguleerida iga konkreetse juhtumi puhul kohaldatava konkreetse õigusaktiga.
(25)
Käesolevas määruses sätestatakse tolliasutuste jaoks võimalus lubada hävitamisele kuuluva kauba toimetamist tollijärelevalve all liidu territooriumil ühest kohast teise. Lisaks võivad tolliasutused teha otsuse lubada selline kaup vabasse ringlusesse, et see seejärel turustuskanaleist väljaspool ringlusse võtta või kõrvaldada, sealhulgas teadlikkuse suurendamise, koolituse ja hariduslikel eesmärkidel.
(26)
Intellektuaalomandi õiguskaitse tagamine tollis hõlmab taotlusi käsitlevate otsustega seotud andmete vahetamist. Selline andmete töötlemine hõlmab ka isikuandmeid ja peaks toimuma kooskõlas liidu õigusega, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivis 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (6) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määruses (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (7).
(27)
Taotlusi käsitlevate otsuste ja tollimeetmetega seotud andmevahetus peaks toimuma keskse elektroonilise andmebaasi kaudu. Üksus, mis seda andmebaasi kontrollib ja haldab, ning üksused, mille ülesandeks on tagada andmebaasis sisalduvate andmete töötlemise turvalisus, tuleks kindlaks määrata. Võimaliku koostalitlusvõime või andmevahetuse kehtestamisel tuleks eelkõige järgida eesmärgikohasuse põhimõtet, nimelt tuleks andmeid kasutada eesmärgil, milleks andmebaas on loodud, ning mingisugust täiendavat andmevahetust ega andmete ühendamist ei tohiks muudel eesmärkidel lubada.
(28)
Selleks et tagada väikeste kaubapartiide määratluse kohandamine, kui see määratlus osutub ebapraktiliseks, arvestades vajadust tagada menetluse tõhus toimimine või vajaduse korral ära hoida kõrvalehoidumine kõnealusest menetlusest seoses kaubapartiide koostisega, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu muid kui seadusandlikke üldkohaldatavaid akte väikeste kaubasaadetiste määratluse vähemoluliste osade, nimelt kõnealuses määratluses esitatud konkreetsete koguste muutmise kohta. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(29)
Selleks et tagada ühetaolised tingimused nende sätete rakendamiseks, mis käsitlevad kolmandate riikidega toimuva andmevahetuse praktilise korra elementide kindlaksmääramist, ning nende sätete rakendamiseks, mis käsitlevad taotlusvorme ja tolliasutuste võetavate meetmete tähtaja pikendamistaotluste vorme, tuleks komisjonile anda rakendusvolitused kõnealuse praktilise korra elementide kindlaksmääramiseks ja standardvormide kehtestamiseks. Kõnealuseid volitusi tuleks kasutada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusele (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (8). Kuigi käesoleva määruse rakendatavate sätete sisu kuulub ühise kaubanduspoliitika reguleerimisalasse, tuleks rakendusaktide olemust ja mõju silmas pidades kasutada standardvormide kehtestamise puhul nende vastuvõtmiseks nõuandemenetlust, kuna üksikasjad kõnealustel vormidel esitatavate andmete kohta tulenevad otseselt käesolevast määrusest. Seega kehtestatakse nende rakendusaktidega üksnes standardvormi vorm ja struktuur ning need ei avalda täiendavat mõju liidu ühisele kaubanduspoliitikale.
(30)
Määrus (EÜ) nr 1383/2003 tuleks seetõttu kehtetuks tunnistada.
(31)
Euroopa andmekaitseinspektoriga konsulteeriti kooskõlas määruse (EÜ) nr 45/2001 artikli 28 lõikega 2 ning ta esitas arvamuse 12. oktoobril 2011 (9),
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
REGULEERIMISESE JA -ALA NING MÕISTED
Artikkel 1
Reguleerimisese ja -ala
1. Käesolevas määruses sätestatakse tingimused ja menetlused, mille alusel tolliasutused võtavad meetmeid, kui intellektuaalomandi õiguse rikkumise kahtlusega kaup kuulub või oleks pidanud kuuluma nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) (10) kohaselt liidu tolliterritooriumil tollijärelevalve või tollikontrolli alla, eelkõige seoses järgmiste olukordadega:
a)
kui kaup on deklareeritud vabasse ringlusse lubamiseks, ekspordiks või reekspordiks;
b)
kui kaup siseneb liidu tolliterritooriumile või lahkub sealt;
c)
kui kaup suunatakse peatamismenetlusele või paigutatakse vabatsooni või -lattu.
2. Kauba suhtes, mis kuulub tollijärelevalve või tollikontrolli alla ning ilma et see piiraks artiklite 17 ja 18 kohaldamist, viivad tolliasutused läbi piisavaid tollikontrolle ning võtavad määruse (EMÜ) nr 2913/92 artikli 13 lõikes 1 ja artiklis 72 sätestatud proportsionaalseid identifitseerimismeetmeid vastavalt riskianalüüsi kriteeriumidele, et ära hoida liidu territooriumil kohaldatavate intellektuaalomandit käsitlevate õigusaktide rikkumisega seotud tegusid ning teha koostööd kolmandate riikidega intellektuaalomandi õiguskaitse tagamisel.
3. Käesolevat määrust ei kohaldata kauba suhtes, mis on vabasse ringlusse lubatud eesmärgipärase kasutamise korra alusel.
4. Käesolevat määrust ei kohaldata reisijate isiklikus pagasis oleva mittekaubanduslikku laadi kauba suhtes.
5. Käesolevat määrust ei kohaldata kauba suhtes, mis on toodetud õiguste omaja nõusolekul või kauba suhtes, mis on toodetud isiku poolt, keda õiguste omaja on nõuetekohaselt volitanud tootma teataval hulgal kaupu, kuid mille puhul on ületatud selle isiku ja õiguste omaja vahel kokku lepitud koguseid.
6. Käesolev määrus ei mõjuta mingil määral intellektuaalomandit käsitlevaid siseriiklikke või liidu õigusakte ega kriminaalmenetlusega seotud liikmesriikide õigusakte.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) „intellektuaalomandi õigus”-
a)
kaubamärk;
b)
disainilahendus;
c)
siseriiklike või liidu õigusaktidega ette nähtud autoriõigus või muu sellega seotud õigus;
d)
geograafiline tähis;
e)
siseriiklike või liidu õigusaktidega ette nähtud patent;
f)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta määruses (EÜ) nr 469/2009 (ravimite täiendava kaitse tunnistuse kohta) (11) sätestatud ravimite täiendava kaitse tunnistus;
g)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. juuli 1996. aasta määruses (EÜ) nr 1610/96 (taimekaitsevahendite täiendava kaitsesertifikaadi kasutuselevõtu kohta) (12) sätestatud taimekaitsevahendite täiendava kaitse tunnistus;
h)
nõukogu 27. juuli 1994. aasta määruses (EÜ) nr 2100/94 (ühenduse sordikaitse kohta) (13) sätestatud ühenduse sordikaitse;
i)
siseriiklikes õigusaktides sätestatud sordikaitse;
j)
siseriiklikes või liidu õigusaktides sätestatud pooljuhttoote topoloogia;
k)
kasulik mudel, kui see on siseriiklike või liidu õigusaktide raames kaitstud intellektuaalomandi õigusega;
l)
kaubanimi, kui see on siseriikliku või liidu õigusaktiga kaitstud intellektuaalomandi ainuõigustega;
2) „kaubamärk”-
a)
nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruses (EÜ) nr 207/2009 (ühenduse kaubamärgi kohta) (14) sätestatud ühenduse kaubamärk;
b)
kaubamärk, mis on registreeritud liikmesriigis või Belgia, Luksemburgi ja Madalmaade puhul Beneluxi intellektuaalomandi büroos;
c)
rahvusvaheliste kokkulepete alusel registreeritud kaubamärk, mis kehtib liikmesriigis või liidus;
3) „disainilahendus”-
a)
nõukogu 12. detsembri 2001. aasta määruses (EÜ) nr 6/2002 (ühenduse disainilahenduse kohta) (15) sätestatud ühenduse disainilahendus;
b)
disainilahendus, mis on registreeritud liikmesriikides või Belgia, Luksemburgi ja Madalmaade puhul Beneluxi intellektuaalomandi büroos;
c)
rahvusvaheliste kokkulepete alusel registreeritud disainilahendus, mis kehtib liikmesriigis või liidus;
4) „geograafiline tähis”-
a)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määruses (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) (16) sätestatud põllumajandustoodete ja toiduainete kaitstud geograafiline tähis või päritolunimetus;
b)
nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määruses (EÜ) nr 1234/2007 (millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus)) (17) sätestatud veini päritolunimetus või geograafiline tähis;
c)
nõukogu 10. juuni 1991. aasta määruses (EMÜ) nr 1601/91 (millega sätestatakse aromatiseeritud veinide, aromatiseeritud veinijookide ja aromatiseeritud veinikokteilide määratlemise, kirjeldamise ja esitlemise üldeeskirjad) (18) sätestatud aromatiseeritud veinijookide geograafiline märgistus;
d)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta määruses (EÜ) nr 110/2008 (piiritusjookide määratlemise, kirjeldamise, esitlemise, märgistamise ja geograafiliste tähiste kaitse kohta) (19) sätestatud piiritusjookide geograafiline tähis;
e)
punktidega a-d hõlmamata toodete geograafiline tähis, kui see on kehtestatud intellektuaalomandi ainuõigusena liikmesriigi või liidu õigusaktides;
f)
ELi ja kolmandate riikide vahel sõlmitud lepingutes sätestatud ja nendes lepingutes sellisena nimetatud geograafiline tähis;
5) „võltsitud kaup”-
a)
kaup, millega tehakse kaubamärki rikkuvaid tegusid liikmesriigis, kus see avastatakse, ja mis on ilma loata varustatud märgiga, mis on identne sama liiki kaupade õiguskaitse saanud kaubamärgiga või mida ei saa tema oluliste tunnuste poolest sellisest kaubamärgist eristada;
b)
kaup, millega tehakse geograafilist tähist rikkuvaid tegusid liikmesriigis, kus see avastatakse, ja millele on kantud seoses selle geograafilise tähisega kaitstud nimetus või mõiste või mida on sellise nimetuse või mõistega kirjeldatud;
c)
pakend, märgis, kleebis, brošüür, kasutusjuhend, garantiidokument või muu sarnane ese, isegi kui see on esitatud eraldi, millega tehakse kaubamärki või geograafilist tähist rikkuvaid toiminguid ja millel on õiguskaitse saanud kaubamärgiga või geograafilise tähisega identne märk, nimetus või mõiste või mida ei saa oluliste tunnuste poolest niisugusest kaubamärgist või geograafilisest tähisest eristada ja mida saab kasutada sama liiki kaupade jaoks nagu see, mille kaubamärk või geograafiline tähis on registreeritud;
6) „piraatkaup”- kaup, millega tehakse autoriõigust või autoriõigusega kaasnevat õigust või disainilahendust rikkuvaid tegusid liikmesriigis, kus see kaup avastatakse, ja mis on disainilahenduse omaniku nõusolekuta tehtud koopia või kaupu tootvas riigis asuva õiguste omaja volitatud isiku loata tehtud koopia, või kaup, mis sisaldab neid koopiaid;
7) „intellektuaalomandi õiguse rikkumise kahtlusega kaup”- kaup, mille kohta on põhjendatud viiteid, et esmapilgul on see kaup liikmesriigis, kus ta leitakse:
a)
kaup, millega tehakse intellektuaalomandi õigust rikkuvaid tegusid kõnealuses liikmesriigis;
b)
seadmed, tooted või komponendid, mis on eelkõige kavandatud, toodetud, kohandatud või mõeldud selleks, et võimaldada või hõlbustada kõrvalehoidumist tehnoloogiast, seadmest või komponendist, mis oma tavapärase toimimise käigus takistab või piirab teostega seotud tegevust, milleks autoriõiguse või autoriõigusega kaasnevate õiguste omaja ei ole luba andnud ning mis on seotud asjaomases liikmesriigis neid õigusi rikkuva teoga;
c)
vorm või matriits, mis on eriotstarbeliselt kujundatud või kohandatud intellektuaalomandi õigusi rikkuva kauba valmistamiseks kui nimetatud vormid või matriitsid on seotud asjaomases liikmesriigis intellektuaalomandi õigusi rikkuva teoga;
8) „õiguste omaja”- intellektuaalomandi õiguse omaja;
9) „taotlus”- pädevale tolliasutusele esitatud nõue tolliasutuste poolt meetmete võtmiseks seoses kaubaga, mille puhul kahtlustatakse intellektuaalomandi õiguse rikkumist;
10) „riigisisene taotlus”- taotlus, milles liikmesriigi tolliasutustelt nõutakse meetmete võtmist kõnealuses liikmesriigis;
11) „liidu taotlus”- ühes liikmesriigis esitatud taotlus, milles selle liikmesriigi tolliasutustelt ja ühe või enama muu liikmesriigi tolliasutustelt nõutakse meetmete võtmist oma liikmesriikides;
12) „taotleja”- isik või üksus, kelle nimel taotlus esitatakse;
13) „otsuse saaja”- isik, kes saab otsuse, millega taotlus rahuldatakse;
14) „kauba valdaja”- isik, kes on kauba, mille puhul kahtlustatakse intellektuaalomandi õiguse rikkumist, omanik või kellel on nimetatud kauba osas samaväärne käsutusõigus või tegelik kontroll;
15) „deklarant”- määruse (EMÜ) nr 2913/92 artikli 4 punktis 18 määratletud deklarant;
16) „hävitamine”- kauba füüsiline hävitamine, ringlussevõtt või kõrvaldamine turustuskanaleist viisil, mis välistab otsuse saajale kahju tekitamise;
17) „liidu tolliterritoorium”- määruse (EMÜ) nr 2913/92 artiklis 3 määratletud ühenduse tolliterritoorium;
18) „kauba vabastamine”- kauba vabastamine määruse (EMÜ) nr 2913/92 artikli 4 punktis 20 määratletud tähenduses;
19) „väike kaubapartii”- posti- või kiirkullerisaadetis, mis
a)
koosneb kolmest või vähemast ühikust
või
b)
on brutokaaluga vähem kui kaks kilogrammi.
Punkti a tähenduses on „ühik” kaup, mis on kombineeritud nomenklatuuris klassifitseeritud kooskõlas nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 (tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta) (20) I lisaga, juhul kui see on pakendamata või sellise kauba pakk, mis on mõeldud jaemüügiks lõpptarbijale.
Kõnealuse määratluse kohaselt loetakse sama kombineeritud nomenklatuuri koodi alla kuuluvad eri kaubad erinevateks ühikuteks ning kaubad, mis on kombineeritud nomenklatuuris klassifitseeritud komplektidena, loetakse üheks ühikuks;
20) „kergesti riknev kaup”- kaup, mille seisukord tolliasutuste arvates halveneb, kui seda hoitakse kuni 20 päeva pärast kauba ringlusse laskmise peatamist või kinnipidamist;
21) „ainulitsents”- (üldine või piiratud) litsents, millega lubatakse litsentsiomanikul erinevalt kõigist teistest isikutest, sealhulgas litsentsi andnud isik, kasutada intellektuaalomandi õigust litsentsiga lubatud viisil.
II PEATÜKK
TAOTLUSED
1. JAGU
Taotluste esitamine
Artikkel 3
Taotluse esitamise õigus
Järgmistel isikutel ja üksustel on selles osas, milles neil on õigus algatada menetlust, et kindlaks teha, kas intellektuaalomandi õigust on rikutud selles liikmesriigis või nendes liikmesriikides, kus tolliasutustelt taotletakse meetmete võtmist, õigus esitada:
1)
riigisisene või liidu taotlus:
a)
õiguste omajad;
b)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/48/EÜ (intellektuaalomandi õiguste jõustamise kohta) (21) artikli 4 lõike 1 punktis c nimetatud intellektuaalomandi õiguste kollektiivse haldamise organisatsioonid;
c)
direktiivi 2004/48/EÜ artikli 4 lõike 1 punktis d nimetatud kutselised intellektuaalomandi kaitse organisatsioonid;
d)
rühmad määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 3 punkti 2 ja artikli 49 lõike 1 tähenduses, tootjarühmad määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 118e tähenduses või sarnased tootjarühmad, mis on ette nähtud liidu geograafilisi tähiseid reguleerivate õigusaktidega ja mis esindavad geograafilise tähisega toodete tootjaid või selliste rühmade esindajad, eelkõige määruste (EMÜ) nr 1601/91 ja (EÜ) nr 110/2008 tähenduses ning ettevõtjad, kellel on õigus kasutada geograafilist tähist, samuti sellise geograafilise tähise osas pädevad kontrolliasutused;
2)
riigisisene taotlus:
a)
isikud ja üksused, kellel on intellektuaalomandi õiguste kasutamise luba ning keda õiguste omaja on ametlikult volitanud algatama menetlust, et teha kindlaks, kas intellektuaalomandi õigust on rikutud;
b)
tootjarühmad, kes on sätestatud liikmesriikide geograafilisi tähiseid reguleerivate õigusaktidega ja kes esindavad geograafilise tähisega toodete tootjaid, või selliste rühmade esindajad, ettevõtjad, kellel on õigus kasutada geograafilist tähist, samuti sellise geograafilise tähise osas pädevad kontrolliasutused;
3)
liidu taotlus: kahe või enama liikmesriigi territooriumi hõlmava ainulitsentsi omanikud, kui õiguste omaja on nad nimetatud liikmesriikides ametlikult volitanud algatama menetlust, et teha kindlaks, kas intellektuaalomandi õigust on rikutud.
Artikkel 4
Intellektuaalomandi õigused, mille suhtes saab esitada liidu taotluse
Liidu taotlust saab esitada üksnes seoses liidu õigusaktidel põhinevate intellektuaalomandi õigustega, mis avaldavad mõju kogu liidu territooriumil.
Artikkel 5
Taotluste esitamine
1. Iga liikmesriik nimetab tolliasutuse, kes on pädev taotlusi vastu võtma ja menetlema („pädev tolliasutus”). Liikmesriik teavitab sellest komisjoni ja komisjon avalikustab liikmesriikide määratud pädevate tolliasutuste loetelu.
2. Taotlus esitatakse pädevale tolliasutusele. Taotlus täidetakse artiklis 6 osutatud vormil ning see sisaldab selles nõutud teavet.
3. Kui taotlus on esitatud pärast seda, kui tolliasutused on teatanud kauba vabastamise peatamisest või kinnipidamisest vastavalt artikli 18 lõikele 3, peab see taotlus vastama järgmistele tingimustele:
a)
see tuleb esitada pädevale tolliasutusele nelja tööpäeva jooksul alates kauba vabastamise peatamisest või kinnipidamisest teatamisest;
b)
see peab olema riigisisene taotlus;
c)
see peab sisaldama artikli 6 lõikes 3 osutatud teavet. Taotleja võib siiski esitamata jätta nimetatud lõike punktides g, h või i osutatud teabe.
4. Ühe liikmesriigi kohta on õigus esitada vaid üks riigisisene taotlus ja üks liidu taotlus asjaomases liikmesriigis kaitstud intellektuaalomandi õiguse kohta, välja arvatud artikli 3 punktis 3 osutatud asjaoludel. Artikli 3 punktis 3 osutatud asjaoludel lubatakse esitada rohkem kui üks liidu taotlus.
5. Kui liidu taotlus rahuldatakse liikmesriigi kasuks, kus sama taotleja ja sama intellektuaalomandi õiguse jaoks on liidu taotlus juba rahuldatud, võtavad tolliasutused meetmeid esimesena rahuldatud liidu taotluse alusel. Nad teavitavad selle liikmesriigi pädevat tolliasutust, kus järgmine liidu taotlus rahuldati, ning see tolliasutus lükkab nimetatud järgmist liidu taotlust rahuldava otsuse tagasi, muudab seda või tunnistab selle kehtetuks.
6. Kui taotluste kättesaamiseks ja töötlemiseks on võimalik kasutada arvutisüsteeme, tuleb taotlused ja nende lisad esitada elektrooniliste andmetöötlusvahendite abil. Liikmesriigid ja komisjon töötavad sellised süsteemid välja ning hooldavad ja kasutavad neid kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta otsuse nr 70/2008/EÜ (tolli ja kaubanduse paberivaba keskkonna kohta) (22) artikli 8 lõikes 2 osutatud mitmeaastase strateegilise plaaniga.
Artikkel 6
Taotluse vorm
1. Komisjon kehtestab taotluse vormi rakendusaktidega. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 34 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusele.
2. Taotluse vorm sisaldab teavet, mis tuleb andmesubjektile esitada vastavalt määrusele (EÜ) nr 45/2001 ja siseriiklikele õigusaktidele, millega rakendatakse direktiivi 95/46/EÜ.
3. Komisjon tagab, et taotluse vormis nõutakse taotlejalt järgmise teabe esitamist:
a)
taotleja andmed;
b)
taotleja staatus artikli 3 tähenduses;
c)
dokumendid, mis tõendavad tolliasutusele, et taotlejal on taotluse esitamise õigus;
d)
kui taotleja esitab taotluse esindaja kaudu, esitatakse teda esindava isiku andmed ja tõend kõnealuse isiku esindajana tegutsemise volituste kohta kooskõlas selle liikmesriigi õigusaktidega, kus taotlus esitatakse;
e)
õiguskaitse tagamist vajav(ad) intellektuaalomandi õigus(ed);
f)
liidu taotluse korral liikmesriigid, kus tolli sekkumist taotletakse;
g)
konkreetsed ja tehnilised andmed autentse kauba kohta, sealhulgas vajaduse korral märgistus, nt vöötkood ja pildid;
h)
vajalik teave, mis võimaldab tolliasutustel kõnealuse kauba hõlpsasti tuvastada;
i)
asjakohane teave, mis võimaldab tolliasutustel analüüsida ja hinnata asjakohas(t)e intellektuaalomandi õigus(t)e rikkumise ohtu, nagu andmed volitatud turustajate kohta;
j)
kas kooskõlas käesoleva lõike punktidega g, h ja i esitatud teave tuleb lugeda piiratult käsitletavaks kooskõlas artikli 31 lõikega 5;
k)
taotleja määratud selle isiku andmed, kes vastutab juriidiliste ja tehniliste küsimuste eest;
l)
taotleja kinnitus selle kohta, et ta teavitab pädevat tolliasutust artiklis 15 kirjeldatud olukorrast;
m)
taotleja kinnitus selle kohta, et ta edastab ja ajakohastab kogu asjakohase teabe, mis võimaldab tolliasutustel analüüsida ja hinnata asjakohas(t)e intellektuaalomandi õigus(t)e rikkumise ohtu;
n)
taotleja kinnitus vastutuse võtmise kohta artiklis 28 sätestatud tingimustel;
o)
taotleja kinnitus selle kohta, et ta kannab artiklis 29 nimetatud kulud vastavalt kõnealuses artiklis sätestatud tingimustele;
p)
taotleja nõusolek selle kohta, et komisjon ja liikmesriigid võivad töödelda tema esitatud andmeid;
q)
kas taotleja soovib artiklis 26 osutatud menetluse kasutamist ning kas ta nõustub kandma selle menetluse kohaselt kauba hävitamisega seotud kulusid, kui tolliasutused seda taotlevad.
2. JAGU
Taotlusi käsitlevad otsused
Artikkel 7
Ebatäielike taotluste läbivaatamine
1. Kui pädev tolliasutus leiab taotluse kättesaamisel, et selles ei ole esitatud kogu artikli 6 lõikes 3 nõutud teave, nõuab pädev tolliasutus taotlejalt puuduva teabe esitamist kümne tööpäeva jooksul pärast taotlusest teatamist.
Sellistel juhtudel peatatakse artikli 9 lõikes 1 nimetatud tähtaja kulgemine seni, kuni asjakohane teave on kätte saadud.
2. Kui taotleja ei esita puuduvat teavet lõike 1 esimeses lõigus nimetatud ajavahemiku jooksul, lükkab pädev tolliasutus taotluse tagasi.
Artikkel 8
Tasu
Taotlejalt ei küsita tasu taotluse läbivaatamisega kaasnevate halduskulude katmiseks.
Artikkel 9
Taotluste rahuldamise või tagasilükkamise otsustest teatamine
1. Pädev tolliasutus teavitab taotlejat oma otsusest taotlus rahuldada või tagasi lükata 30 tööpäeva jooksul alates taotluse saamisest. Tagasilükkamise korral põhjendab pädev tolliasutus oma otsust ja annab teavet kaebemenetluse kohta.
2. Kui tolliasutused on taotlejat enne taotluse esitamist teavitanud kauba vabastamise peatamisest või kinnipidamisest, teavitab pädev tolliasutus taotlejat oma otsusest taotlus rahuldada või tagasi lükata kahe tööpäeva jooksul alates taotluse saamisest.
Artikkel 10
Taotlusi käsitlevad otsused
1. Riigisisese taotluse rahuldamise otsus ja sellise otsuse kehtetuks tunnistamise või muutmise otsus jõustub riigisisese taotluse esitamise liikmesriigis alates otsuse vastuvõtmise kuupäevale järgnevast päevast.
Otsus, millega pikendatakse ajavahemikku, mille jooksul tolliasutused peavad meetmeid võtma, jõustub riigisisese taotluse esitamise liikmesriigis pikendatava ajavahemiku viimasele päevale järgneval päeval.
2. Liidu taotluse rahuldamist käsitlev otsus ja sellise otsuse kehtetuks tunnistamist või muutmist käsitlev otsus jõustub järgmiselt:
a)
taotluse esitamise liikmesriigis vastuvõtmise kuupäevale järgneval päeval;
b)
kõigis muudes liikmesriikides, kus tolli sekkumist nõutakse, sellele kuupäevale järgneval päeval, mil tolliasutusi artikli 14 lõike 2 kohaselt teavitatakse, eeldusel et otsuse saaja on täitnud artikli 29 lõike 3 kohased tõlkekulusid käsitlevad kohustused.
Otsus, millega pikendatakse ajavahemikku, mille jooksul tolliasutused peavad meetmeid võtma, jõustub liidu taotluse esitamise liikmesriigis ja kõigis teistes liikmesriikides, kus nõutakse tolliasutuste sekkumist, pikendatava ajavahemiku viimasele päevale järgneval päeval.
Artikkel 11
Ajavahemik, mille jooksul tolliasutus peab meetmeid võtma
1. Kui taotlus rahuldatakse, määrab pädev tolliasutus kindlaks ajavahemiku, mille jooksul tolliasutused peavad meetmeid võtma.
Kõnealune ajavahemik algab taotluse rahuldamist käsitleva otsuse jõustumise kuupäeval vastavalt artiklile 10 ning see ei kesta kauem kui üks aasta alates otsuse vastuvõtmisele järgnevast päevast.
2. Kui taotlus, mis on esitatud pärast seda, kui tolliasutused on taotlejat eelnevalt teavitanud kauba vabastamise peatamisest või kinnipidamisest vastavalt artikli 18 lõikele 3, ei sisalda artikli 6 lõike 3 punktides g, h või i nimetatud teavet, rahuldatakse see ainult kõnealuse kauba vabastamise peatamiseks või kinnipidamiseks, välja arvatud juhul, kui see teave esitatakse kümne tööpäeva jooksul pärast kauba vabastamise peatamisest või kinnipidamisest teavitamist.
3. Kui intellektuaalomandi õigus kaotab kehtivuse või kui taotleja ei ole muudel põhjustel enam taotluse esitamiseks õigustatud isik, tolliasutus meetmeid ei võta. Taotluse rahuldanud tolliasutus tunnistab taotluse rahuldamise otsuse kehtetuks või muudab seda.
Artikkel 12
Selle ajavahemiku pikendamine, mille jooksul tolliasutus peab meetmeid võtma
1. Kui ajavahemik, mille jooksul tolliasutus peab meetmeid võtma, lõppeb, võib esialgse otsuse vastu võtnud pädev tolliasutus seda otsuse saaja taotlusel pikendada, kui kõik käesoleva määruse kohased otsuse saaja võlad tolliasutustele on tasutud.
2. Kui asjaomane pädev tolliasutus saab taotluse selle ajavahemiku pikendamiseks, mille jooksul tolliasutustel tuleb meetmeid võtta, vähem kui 30 tööpäeva enne pikendatava ajavahemiku lõppu, võib ta jätta taotluse rahuldamata.
3. Pädev tolliasutus teavitab otsuse saajat pikendamisotsusest 30 tööpäeva jooksul alates lõikes 1 osutatud taotluse kättesaamisest. Pädev tolliasutus määrab kindlaks ajavahemiku, mille jooksul tolliasutused peavad meetmeid võtma.
4. Pikendatud ajavahemik, mille jooksul tolliasutus peab meetmeid võtma, algab pikendatava ajavahemiku viimasele päevale järgnevast päevast ning ei tohi olla pikem kui üks aasta.
5. Kui intellektuaalomandi õigus kaotab kehtivuse või kui taotleja ei ole muudel põhjustel enam taotluse esitamiseks õigustatud, tolliasutus meetmeid ei võta. Pikendamistaotluse rahuldanud pädev tolliasutus tunnistab pikendamistaotluse rahuldamise otsuse kehtetuks või muudab seda.
6. Otsuse saajalt ei küsita tasu pikendamistaotluse läbivaatamisega kaasnevate halduskulude katmiseks.
7. Komisjon kehtestab rakendusaktidega pikendamistaotluse vormi. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 34 lõikes 2 osutatud nõuandemenetlusele.
Artikkel 13
Otsuse muutmine seoses intellektuaalomandi õigustega
Pädev tolliasutus, kes võttis vastu taotluse rahuldamise otsuse, võib kõnealuse otsuse saaja taotlusel muuta intellektuaalomandi õiguste loetelu selles otsuses.
Uue intellektuaalomandi õiguse lisamise korral peab taotlus sisaldama artikli 6 lõike 3 punktides c, e, g, h ja i osutatud teavet.
Liidu taotluse rahuldamise otsuse korral piirduvad kõik intellektuaalomandi õiguste lisamises seisnevad muudatused artikliga 4 hõlmatud intellektuaalomandi õigustega.
Artikkel 14
Pädeva tolliasutuse teatamiskohustused
1. Pädev tolliasutus, kellele riigisisene taotlus esitati, edastab oma liikmesriigi tolliasutustele järgmised otsused kohe pärast nende vastuvõtmist:
a)
taotluse rahuldamise otsused;
b)
taotluse rahuldamise otsuste kehtetuks tunnistamise otsused;
c)
taotluse rahuldamise otsuseid muutvad otsused;
d)
otsused selle ajavahemiku pikendamise kohta, mille jooksul tolliasutustel tuleb meetmeid võtta.
2. Pädev tolliasutus, kellele liidu taotlus esitati, edastab liidu taotluses osutatud liikmesriigi või liikmesriikide pädevatele tolliasutustele järgmised otsused kohe pärast nende vastuvõtmist:
a)
taotluste rahuldamise otsused;
b)
taotluse rahuldamise otsuste kehtetuks tunnistamise otsused;
c)
taotluse rahuldamise otsuseid muutvad otsused;
d)
otsused selle ajavahemiku pikendamise kohta, mille jooksul tolliasutus peab meetmeid võtma.
Liidu taotluses osutatud liikmesriigi või liikmesriikide pädev tolliasutus edastab pärast nimetatud otsuste kättesaamist need viivitamata oma tolliasutustele.
3. Liidu taotluses osutatud liikmesriigi või liikmesriikide pädev tolliasutus võib nõuda taotluse rahuldamise otsuse vastu võtnud pädevalt tolliasutuselt, et see esitaks täiendavat teavet, mis on vajalik nimetatud otsuse täitmiseks.
4. Pädev tolliasutus edastab oma otsuse, millega artikli 16 lõike 1 punkti b ja lõike 2 kohaselt peatatakse tolliasutuste sekkumine, oma liikmesriigi tolliasutustele kohe pärast selle vastuvõtmist.
Artikkel 15
Otsuse saaja teatamiskohustused
Otsuse saaja peab viivitamata teavitama taotluse rahuldanud pädevat tolliasutust järgmistest asjaoludest:
a)
tema taotlusega hõlmatud intellektuaalomandi õigus kaotab kehtivuse;
b)
otsuse saaja ei ole muudel põhjustel enam taotluse esitamiseks õigustatud;
c)
artikli 6 lõikes 3 osutatud teabe muudatused.
Artikkel 16
Kohustuste täitmata jätmine otsuse saaja poolt
1. Kui otsuse saaja kasutab tolliasutustelt saadud teavet muul kui artiklis 21 sätestatud eesmärgil, võib selle liikmesriigi pädev tolliasutus, kus teave esitati või seda väärkasutati,
a)
kehtetuks tunnistada kõik pädeva tolliasutuse vastu võetud otsused, millega rahuldati kõnealuse isiku esitatud riigisisene taotlus, ning keelduda selle ajavahemiku pikendamisest, mille jooksul tolliasutused peavad meetmeid võtma;
b)
peatada oma territooriumil selleks ajavahemikuks, mille jooksul tolliasutus peab meetmeid võtma, otsuse, millega rahuldatakse kõnealuse otsuse saaja poolt esitatud liidu taotlus.
2. Pädev tolliasutus võib otsustada peatada tolliasutuste sekkumise kuni selle ajavahemiku lõppemiseni, mille jooksul tolliasutus peab meetmeid võtma, kui otsuse saaja:
a)
ei täida artiklis 15 sätestatud teatamiskohustusi;
b)
ei täida artikli 19 lõikes 3 sätestatud kohustust näidised tagastada;
c)
ei täida artikli 29 lõigetes 1 ja 3 sätestatud kohustusi seoses kulude ja tõlkimisega;
d)
ei algata ilma mõjuva põhjuseta artikli 23 lõikes 3 või artikli 26 lõikes 9 sätestatud menetlusi.
Liidu taotluse korral jõustub otsus tolliasutuste sekkumise peatamise kohta ainult selles liikmesriigis, kus selline otsus vastu võetakse.
III PEATÜKK
TOLLIASUTUSTE SEKKUMINE
1. JAGU
Intellektuaalomandi õiguse rikkumise kahtlusega kauba vabastamise peatamine ja kinnipidamine
Artikkel 17
Taotluse rahuldamisele järgnev kauba vabastamise peatamine ja kinnipidamine
1. Kui tolliasutused tuvastavad kauba, mida kahtlustatakse taotluse rahuldamise otsusega hõlmatud intellektuaalomandi õiguse rikkumises, peatavad nad selle kauba vabastamise või peavad kauba kinni.
2. Enne kauba vabastamise peatamist või kauba kinnipidamist võivad tolliasutused nõuda, et otsuse saaja esitaks kauba kohta asjakohase teabe. Tolliasutused võivad samuti anda otsuse saajale teavet kauba tegeliku või arvatava koguse ja selle tegeliku või arvatava laadi kohta ning vajaduse korral selle pildid.
3. Tolliasutused teavitavad deklaranti või kauba valdajat kauba vabastamise peatamisest või kauba kinnipidamisest ühe tööpäeva jooksul alates nimetatud peatamisest või kinnipidamisest.
Kui tolliasutused eelistavad teavitada kauba valdajat ning kauba valdajaks peetakse ühte või mitut isikut, ei ole tolliasutused kohustatud teavitama rohkem kui ühte neist isikutest.
Tolliasutused teavitavad kauba vabastamise peatamise või kauba kinnipidamise otsuse saajat samal päeval või vahetult pärast seda, kui on teavitatud deklaranti või kauba valdajat.
Nimetatud teavitamine hõlmab teavet artiklis 23 sätestatud menetluse kohta.
4. Tolliasutused teavitavad otsuse saajat ja deklaranti või kauba valdajat selle kauba tegelikust või hinnangulisest kogusest ja tegelikust või arvatavast laadist, mille vabastamine on peatatud või mis on kinni peetud, lisades vajaduse korral nende kaupade olemasolevad pildid. Tolliasutused teatavad samuti taotluse korral ja juhul, kui see teave on neile kättesaadav, otsuse saajale kaubasaaja, kaubasaatja, deklarandi või kauba valdaja nimed ja aadressid ning teabe sellise kauba tolliprotseduuri ja päritolu, lähte- ja sihtkoha kohta, mille vabastamine on peatatud või mis on kinni peetud.
Artikkel 18
Kauba vabastamise peatamine või kinnipidamine enne taotluse rahuldamist
1. Kui tolliasutused tuvastavad oma tegevuse käigus kauba, mida kahtlustatakse intellektuaalomandi õiguse rikkumises ning mille suhtes ei ole tehtud taotluse rahuldamise otsust, võivad nad, juhul kui ei ole tegu kergesti rikneva kaubaga, peatada selle kauba vabastamise või kauba kinni pidada.
2. Enne sellise kauba vabastamise peatamist või kauba kinnipidamist, mida kahtlustatakse intellektuaalomandi õiguse rikkumises, võivad tolliasutused ilma muud teavet kui kauba tegelik või arvatav kogus, nende tegelik või arvatav laad ja vajaduse korral pildid avaldamata nõuda igalt võimalikult intellektuaalomandi õiguste väidetavat rikkumist käsitleva taotluse esitamiseks õigustatud isikult kogu asjakohase teabe esitamist.
3. Tolliasutused teavitavad deklaranti või kauba valdajat kauba vabastamise peatamisest või kinnipidamisest ühe tööpäeva jooksul alates nimetatud peatamisest või kinnipidamisest.
Kui tolliasutused eelistavad teavitada kauba valdajat ning kauba valdajaks peetakse ühte või mitut isikut, ei ole tolliasutused kohustatud teavitama rohkem kui ühte neist isikutest.
Tolliasutused teavitavad intellektuaalomandi õiguste väidetavat rikkumist käsitleva taotluse esitamiseks õigustatud isikuid ja üksusi kauba vabastamise peatamisest või kauba kinnipidamisest samal päeval või vahetult pärast seda, kui on teavitatud deklaranti või kauba valdajat.
Tolliasutused võivad konsulteerida pädevate ametiasutustega, et kindlaks teha isikud ja üksused, kellel on õigus taotlus esitada.
Nimetatud teavitamine hõlmab teavet artiklis 23 sätestatud menetluse kohta.
4. Tolliasutused peavad kauba vabastama või selle kinnipidamise lõpetama kohe pärast kõigi tolliformaalsuste täitmist järgmistel juhtudel:
a)
kui nad ei ole ühe tööpäeva jooksul alates kauba vabastamise peatamisest või kauba kinnipidamisest kindlaks teinud ühtegi isikut ega üksust, kellel on õigus esitada intellektuaalomandi õiguste väidetavat rikkumist käsitlevat taotlust;
b)
kui nad ei ole saanud kooskõlas artikli 5 lõikega 3 taotlust või kui nad on sellise taotluse tagasi lükanud.
5. Kui taotlus rahuldatakse, teatavad tolliasutused taotluse korral ning juhul, kui see teave on neile kättesaadav, otsuse saajale kaubasaaja, kaubasaatja, deklarandi või kauba valdaja nimed ja aadressid ning teabe sellise kauba tolliprotseduuri ja päritolu, lähte- ja sihtkoha kohta, mille vabastamine on peatatud või mis on kinni peetud.
Artikkel 19
Sellise kauba kontrollimine, mille vabastamine on peatatud või mis on kinni peetud, ning selle näidiste võtmine
1. Tolliasutused peavad andma otsuse saajale ja deklarandile või kauba valdajale võimaluse kontrollida kaupa, mille vabastamine on peatatud või mis on kinni peetud.
2. Tolliasutused võivad võtta kauba näidiseid, mis on selle kauba puhul representatiivsed. Nad võivad anda või edastada näidiseid otsuse saajale tema taotlusel ainult analüüsimiseks ning selleks, et lihtsustada järgnevat menetlust seoses võltsitud ja piraatkaubaga. Kõnealuseid näidiseid analüüsitakse otsuse saaja omal vastutusel.
3. Kui asjaolud lubavad, tagastab otsuse saaja lõikes 2 osutatud näidised tolliasutusele, kui tehniline analüüs on lõpule viidud ja hiljemalt enne seda, kui kaup vabastatakse või selle kinnipidamine lõpetatakse.
Artikkel 20
Ladustamise tingimused
Tolliasutused määravad kauba vabastamise peatamise või kauba kinnipidamise ajaks kindlaks kauba ladustamise tingimused.
Artikkel 21
Otsuse saaja luba kasutada teatavat teavet
Kui otsuse saaja on kätte saanud artikli 17 lõikes 4, artikli 18 lõikes 5, artiklis 19 või artikli 26 lõikes 8 osutatud teabe, võib ta seda avaldada või kasutada üksnes järgmistel eesmärkidel:
a)
menetluste algatamiseks, et kindlaks teha, kas intellektuaalomandi õigust on rikutud, ja selliste menetluste käigus;
b)
intellektuaalomandi õiguse rikkumise suhtes algatatud kriminaalmenetluses, mille viivad läbi nende liikmesriikide ametiasutused, kus kõnealune kaup avastatakse;
c)
kriminaalmenetluse algatamiseks ja sellise menetluse käigus;
d)
rikkujalt või muudelt isikutelt hüvitise nõudmiseks;
e)
deklarandi või kauba valdajaga sellise kokkuleppe sõlmimiseks, millega kaup hävitatakse vastavalt artikli 23 lõikele 1;
f)
deklarandi või kauba valdajaga artikli 24 lõike 2 punktis a osutatud tagatise suurust käsitleva kokkuleppe sõlmimiseks.
Artikkel 22
Teabe ja andmete vahetamine tolliasutuste vahel
1. Ilma et see piiraks liidu andmekaitsealaste sätete kohaldamist ning selleks, et aidata kõrvaldada rahvusvaheline kauplemine intellektuaalomandi õigusi rikkuvate kaupadega, võivad komisjon ja liikmesriikide tolliasutused jagada teatavaid neile kättesaadavaid andmeid ja teavet kolmandate riikide asjaomaste ametiasutustega lõikes 3 osutatud praktilise korra alusel.
2. Lõikes 1 osutatud andmeid ja teavet vahetatakse selleks, et oleks võimalik kiiresti ja tõhusalt rakendada õiguskaitsevahendeid selliste kaubasaadetiste puhul, mis rikuvad mõnda intellektuaalomandi õigust. Sellised andmed ja teave võivad sisaldada kauba kinnipidamist, suundumusi ja üldist riske käsitlevat teavet, sealhulgas kauba kohta, mida transporditakse läbi liidu territooriumi ning mis pärineb kolmandate riikide territooriumilt või suunatakse sinna. Kõnealused andmed ja teave võivad vajaduse korral hõlmata järgmist:
a)
kauba laad ja kogus;
b)
intellektuaalomandi õigus, mille rikkumist kahtlustatakse;
c)
kauba päritolu, lähte- ja sihtkoht;
d)
teave transpordivahendite liikumise kohta, eelkõige:
i)
laeva nimi või transpordivahendi registreerimisnumber,
ii)
saatekirja või muu veodokumendi viitenumbrid,
iii)
konteinerite arv,
iv)
veose kaal,
v)
kauba kirjeldus ja/või kood,
vi)
broneeringu number,
vii)
pitseri number,
viii)
esimese lastimise koht,
ix)
lõpliku mahalaadimise koht,
x)
ümberlaadimise kohad,
xi)
lõpliku mahalaadimise kohta jõudmise eeldatav kuupäev;
e)
teave konteinerite liikumise kohta, eelkõige:
i)
konteineri number,
ii)
konteineris sisalduva veose staatus,
iii)
liikumise kuupäev,
iv)
liikumise tüüp (lastitud, mahalaaditud, ümberlaaditud, sisenemine, väljumine jne),
v)
laeva nimi või transpordivahendi registreerimisnumber,
vi)
reisi number,
vii)
koht,
viii)
saatekiri või muu veodokument.
3. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, millega määratakse kindlaks praktiline kord, mis on vajalik käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 osutatud andmete ja teabe vahetamiseks. Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 34 lõikes 3 osutatud nõuandemenetlusele.
2. JAGU
Kauba hävitamine, menetluse algatamine ja kauba enneaegne vabastamine
Artikkel 23
Kauba hävitamine ja menetluse algatamine
1. Intellektuaalomandi õiguse rikkumise kahtlusega kaupa võib tolli järelevalve all hävitada, ilma et oleks vaja kindlaks määrata, kas intellektuaalomandi õigust on rikutud selle liikmesriigi õiguse alusel, kus kaup avastatakse, kui täidetud on kõik järgmised tingimused:
a)
otsuse saaja on tolliasutustele kümne tööpäeva jooksul või kergesti rikneva kauba korral kolme tööpäeva jooksul alates kauba vabastamise peatamisest või kauba kinnipidamisest teatamisest kirjalikult kinnitanud, et ta on veendunud, et intellektuaalomandi õigust on rikutud;
b)
otsuse saaja on tolliasutustele kümne tööpäeva jooksul või kergesti rikneva kauba korral kolme tööpäeva jooksul alates kauba vabastamise peatamisest või kauba kinnipidamisest teatamisest kirjalikult kinnitanud oma nõusolekut kaup hävitada;
c)
deklarant või kauba valdaja on tolliasutustele kümne tööpäeva jooksul või kergesti rikneva kauba korral kolme tööpäeva jooksul alates kauba vabastamise peatamisest või kauba kinnipidamisest teavitamisest kirjalikult kinnitanud oma nõusolekut kaup hävitada. Kui deklarant või kauba valdaja ei ole nimetatud tähtaegade jooksul kinnitanud oma nõusolekut kauba hävitamiseks ega ole tolliasutustele teatanud oma vastuseisust sellele, võivad tolliasutused lugeda, et deklarant või kauba valdaja on kinnitanud oma nõusolekut nimetatud kaup hävitada.
Tolliasutused annavad loa kauba vabastamiseks või lõpetavad selle kinnipidamise kohe pärast kõigi tolliformaalsuste täitmist, kui nad ei ole esimese lõigu punktides a ja b osutatud ajavahemiku jooksul saanud otsuse saajalt kirjalikku kinnitust selle kohta, et ta on veendunud, et asjakohast intellektuaalomandi õigust on rikutud, ja tema nõusolekut kauba hävitamiseks, välja arvatud juhul, kui neid tolliasutusi on nõuetekohaselt teavitatud menetluse algatamisest, et kindlaks teha, kas intellektuaalomandi õigust on rikutud.
2. Kauba hävitamine toimub tollikontrolli all ja otsuse saaja vastutusel, välja arvatud juhul, kui selle liikmesriigi õigusaktides, kus kaup hävitatakse, on ette nähtud teisiti. Enne hävitamist võib kaubast võtta näidiseid. Enne hävitamist kaubast võetud näidiseid võib kasutada hariduslikel eesmärkidel.
3. Kui deklarant või kauba valdaja ei ole kooskõlas lõike 1 esimese lõigu punktiga c ja selles osutatud tähtaja jooksul kirjalikult kinnitanud oma nõusolekut kaup hävitada või kui loetakse, et deklarant või kauba valdaja ei ole andnud nõusolekut kaup hävitada, teavitavad tolliasutused sellest viivitamata otsuse saajat. Otsuse saaja algatab kümne tööpäeva jooksul või kergesti rikneva kauba korral kolme tööpäeva jooksul alates kauba vabastamise peatamisest või kauba kinnipidamisest teavitamisest menetluse, et teha kindlaks, kas intellektuaalomandi õigust on rikutud.
4. Kui see on asjakohane, võivad tolliasutused otsuse saaja nõuetekohaselt põhjendatud taotlusel lõikes 3 osutatud tähtaega pikendada kuni kümne tööpäeva võrra, välja arvatud kergesti rikneva kauba puhul.
5. Tolliasutused annavad loa kauba vabastamiseks või lõpetavad selle kinnipidamise kohe pärast kõigi tolliformaalsuste täitmist, kui neid ei ole vastavalt lõikele 3 lõigetes 3 ja 4 osutatud tähtaegade jooksul nõuetekohaselt teavitatud menetluse algatamisest, et kindlaks teha, kas asjakohast intellektuaalomandi õigust on rikutud.
Artikkel 24
Kauba enneaegne vabastamine
1. Kui tolliasutusi on teavitatud menetluse algatamisest, et teha kindlaks, kas disainilahenduse, patendi-, või kasuliku mudeli õigust, pooljuhttoote topoloogiat või sordikaitset on rikutud, võib deklarant või kauba valdaja nõuda enne menetluse lõpetamist tolliasutustelt kauba vabastamist või kauba kinnipidamise lõpetamist.
2. Tolliasutused vabastavad kauba või lõpetavad selle kinnipidamise üksnes siis, kui täidetud on kõik järgmised tingimused:
a)
deklarant või kauba valdaja on esitanud tagatise, mille suurus on piisav, et kaitsta otsuse saaja huve;
b)
asutus, mis on pädev kindlaks tegema, kas intellektuaalomandi õigust on rikutud, ei ole kohaldanud esialgset õiguskaitset;
c)
kõik tolliformaalsused on täidetud.
3. Lõike 2 punktis a osutatud tagatise esitamine ei mõjuta muid otsuse saaja käsutuses olevaid õiguskaitsevahendeid.
Artikkel 25
Hävitamisele kuuluv kaup
1. Artikli 23 või 26 kohaselt hävitamisele kuuluvat kaupa ei tohi
a)
lubada vabasse ringlusse, kui tolliasutused otsuse saaja nõusolekul ei otsusta, et need on vaja turustuskanaleist väljaspool ringlusse võtta või kõrvaldada, sealhulgas teadlikkuse suurendamise, koolituse või hariduslikel eesmärkidel. Tingimused, mille puhul võib kauba lubada vabasse ringlusse, määravad kindlaks tolliasutused;
b)
viia välja liidu tolliterritooriumilt;
c)
eksportida;
d)
reeksportida;
e)
suunata peatamismenetlusele;
f)
paigutada vabatsooni või -lattu.
2. Tolliasutused võivad lubada lõikes 1 nimetatud kauba toimetamist tollijärelevalve all liidu tolliterritooriumil ühest kohast teise, selleks et need tollikontrolli all hävitada.
Artikkel 26
Väikeste kaubapartiide hävitamise menetlus
1. Käesolevat artiklit kohaldatakse kauba suhtes juhul, kui täidetud on kõik järgmised tingimused:
a)
kahtlustatakse, et tegemist on võltsitud või piraatkaubaga;
b)
tegemist ei ole kergesti rikneva kaubaga;
c)
kaup on hõlmatud taotluse rahuldamise otsusega;
d)
otsuse saaja on nõudnud oma taotluses käesolevas artiklis sätestatud menetluse kasutamist;
e)
kaup on tarnitud väikeste partiidena.
2. Käesolevas artiklis sätestatud menetlusele ei kohaldata artikli 17 lõikeid 3 ja 4 ning artikli 19 lõikeid 2 ja 3.
3. Tolliasutused teavitavad deklaranti või kauba valdajat kauba vabastamise peatamisest või kauba kinnipidamisest ühe tööpäeva jooksul alates kauba vabastamise peatamisest või kauba kinnipidamisest. Teave kauba vabastamise peatamise või kauba kinnipidamise kohta sisaldab järgmist:
a)
et tolliasutused kavatsevad kauba hävitada;
b)
deklarandi või kauba valdaja lõigete 4, 5 ja 6 kohased õigused.
4. Deklarandile või kauba valdajale antakse võimalus väljendada oma seisukohta kümne tööpäeva jooksul alates kauba vabastamise peatamisest või kauba kinnipidamisest teavitamisest.
5. Asjaomase kauba võib hävitada, kui deklarant või kauba valdaja on kümne tööpäeva jooksul alates kauba vabastamise peatamisest või kauba kinnipidamisest teavitamisest kinnitanud tolliasutustele, et ta on nõus kauba hävitamisega.
6. Kui deklarant või kauba valdaja ei ole lõikes 5 osutatud tähtaja jooksul kinnitanud, et ta on nõus kauba hävitamisega ega ole tolliasutustele teatanud ka oma vastuseisust sellele, võivad tolliasutused lugeda, et deklarant või kauba valdaja on kinnitanud, et ta on kauba hävitamisega nõus.
7. Kaup hävitatakse tollikontrolli all. Tolliasutused annavad otsuse saajale tema taotlusel teavet hävitatud kauba tegeliku või arvatava koguse ja laadi kohta, nagu see on kohane.
8. Kui deklarant või kauba valdaja ei ole kooskõlas lõikega 6 kinnitanud, et ta on nõus kauba hävitamisega ning kui loetakse, et deklarant või kauba valdaja ei ole kinnitanud, et ta on hävitamisega nõus, teavitavad tolliasutused sellest viivitamata otsuse saajat ning esitavad andmed kauba koguse ja laadi kohta, sealhulgas asjakohasel juhul kauba pildid. Tolliasutused teatavad samuti taotluse korral ja juhul, kui see teave on neile kättesaadav, otsuse saajale kaubasaaja, kaubasaatja, deklarandi või kauba valdaja nimed ja aadressid ning teabe sellise kauba tolliprotseduuri ja päritolu, lähte- ja sihtkoha kohta, mille vabastamine on peatatud või mis on kinni peetud.
9. Tolliasutused annavad loa vastavalt kas kauba vabastamiseks või lõpetavad selle kinnipidamise kohe pärast kõigi tolliformaalsuste täitmist, kui otsuse saaja ei ole neile kümne tööpäeva jooksul alates lõikes 8 osutatud teavitamisest teatanud, et ta on algatanud menetluse, et teha kindlaks, kas intellektuaalomandi õigust on rikutud.
10. Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 35 vastu delegeeritud õigusakte väikeste kaubapartiide määratluses esinevate koguste muutmise kohta, juhul kui määratlus leitakse olevat ebapraktiline, arvestades vajadust tagada käesolevas artiklis sätestatud menetluse tõhus toimimine või vajaduse korral selleks, et vältida kõrvalehoidumist kõnealusest menetlusest seoses kaubapartiide koostisega.
IV PEATÜKK
VASTUTUS, KULUD JA KARISTUSED
Artikkel 27
Tolliasutuste vastutus
Ilma et see piiraks liikmesriikide õiguse kohaldamist, ei anna taotluse rahuldamist käsitlev otsus selle saajale õigust hüvitisele juhul, kui tolliasutus ei avasta intellektuaalomandi õiguse rikkumise kahtlusega kaupa ja see lastakse ringlusse või kui ei võeta meetmeid selle kinnipidamiseks.
Artikkel 28
Otsuse saaja vastutus
Kui käesoleva määruse kohaselt algatatud menetlus katkestatakse otsuse saaja tegevuse või tegevusetuse tõttu, kui artikli 19 lõike 2 kohaselt võetud näidiseid ei tagastata või need on otsuse saaja tegevuse või tegevusetuse tulemusena kahjustunud ja kasutuskõlbmatud või kui hiljem leitakse, et kõnealuse kaubaga ei rikuta intellektuaalomandi õigust, vastutab otsuse saaja selles osas kahju kannatanud kauba valdaja või deklarandi ees kooskõlas konkreetse kohaldatava õigusaktiga.
Artikkel 29
Kulud
1. Tolliasutuste nõudmisel hüvitab otsuse saaja tolliasutuste või tolliasutuste nimel tegutsevate kolmandate isikute kantud kulud alates kauba kinnipidamisest või kauba vabastamise peatamisest, sealhulgas kauba ladustamise ja käitlemise kulud, kooskõlas artikli 17 lõikega 1, artikli 18 lõikega 1 ja artikli 19 lõigetega 2 ja 3 ning parandusmeetmete (nagu kauba hävitamine) võtmise kulud kooskõlas artiklitega 23 ja 26.
Kui otsuse saaja, keda on teavitatud kauba vabastamise peatamisest, seda taotleb, annavad tolliasutused talle teavet selle kohta, kus ja kuidas kõnealust kaupa ladustatakse ning käesolevas lõikes osutatud ladustamise hinnanguliste kulude kohta. Teavet hinnanguliste kulude kohta võib väljendada sellistes ühikutes nagu aeg, tooted, hulk, kaal või teenus, olenevalt ladustamise asjaoludest ja kauba laadist.
2. Käesolev artikkel ei mõjuta otsuse saaja õigust nõuda kohaldatavate õigusaktide alusel hüvitist õigusrikkujalt või muudelt isikutelt.
3. Liidu taotluse rahuldamise otsuse saaja esitab sellisele pädevale tolliasutusele või tolliasutustele nõutavad tõlked, kes peavad intellektuaalomandi õiguse rikkumise kahtlusega kauba puhul meetmeid võtma, ja ta kannab tõlkimisega seonduvad kulud.
Artikkel 30
Karistused
Liikmesriigid tagavad, et otsuse saajad täidavad käesolevas määruses sätestatud kohustusi, nähes sealhulgas vajaduse korral ette karistusi kehtestavad sätted. Kehtestatud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
Liikmesriigid teatavad komisjonile viivitamata need sätted ja kõik nende sätete muudatused.
V PEATÜKK
ANDMEVAHETUS
Artikkel 31
Taotluste ja kinnipidamisega seotud otsuseid käsitlevate andmete vahetamine liikmesriikide ja komisjoni vahel
1. Pädevad tolliasutused edastavad komisjonile viivitamata järgmise teabe:
a)
taotluste rahuldamise otsused, sealhulgas taotlus ja selle lisad;
b)
otsused, mis käsitlevad selle ajavahemiku pikendamist, mille jooksul tolliasutused peavad meetmeid võtma või tegema otsuse taotluse rahuldamise otsuse kehtetuks tunnistamise või muutmise kohta;
c)
taotluse rahuldamise otsuse peatamine.
2. Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 515/97 artikli 24 punkti g sätete kohaldamist, edastavad tolliasutused kauba ringlusse lubamise peatamisel või kauba kinnipidamisel komisjonile asjakohase teabe (välja arvatud isikuandmed), sh andmed kauba koguse ja liigi, väärtuse, intellektuaalomandi õiguste, tolliprotseduuride, päritolu-, lähte- ja sihtriikide ning teekonna ja transpordivahendite kohta.
3. Käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 osutatud teabe edastamine ja kogu andmevahetus tolliasutuste ja liikmesriikide vahel artiklis 14 osutatud taotlusi käsitlevate otsuste kohta toimub komisjoni keskandmebaasi kaudu. Teave ja andmed säilitatakse kõnealuses andmebaasis.
4. Selleks et tagada lõigetes 1-3 osutatud teabe töötlemine, luuakse lõikes 3 osutatud keskandmebaas elektroonilisel kujul. Keskandmebaas sisaldab artikli 6 lõikes 3, artiklis 14 ja käesolevas artiklis osutatud teavet, sealhulgas isikuandmeid.
5. Käesoleva määruse kohaldamisega seotud õiguslike kohustuste täitmiseks antakse liikmesriikide tolliasutustele ja komisjonile juurdepääs keskandmebaasis sisalduvale teabele. Juurdepääs teabele, mis on mõeldud piiratult käsitlemiseks kooskõlas artikli 6 lõikega 3, on piiratud nende liikmesriikide tolliasutustega, kus taotletakse meetmete võtmist. Komisjoni põhjendatud taotlusel võivad liikmesriikide tolliasutused anda komisjonile juurdepääsu sellisele teabele, kui see on rangelt vajalik käesoleva määruse kohaldamiseks.
6. Tolliasutused sisestavad keskandmebaasi pädevale tolliasutusele esitatud taotlustega seotud teabe. Tolliasutused, kes on sisestanud teabe keskandmebaasi, muudavad, täiendavad ja parandavad seda teavet või kustutavad selle. Kõik tolliasutused, kes on sisestanud teavet keskandmebaasi, vastutavad kõnealuse teabe täpsuse, piisavuse ja asjakohasuse eest.
7. Komisjon kehtestab piisava tehnilise ja organisatsioonilise korra keskandmebaasi usaldusväärse ja turvalise toimimise tagamiseks ning haldab seda. Iga liikmesriigi tolliasutused kehtestavad piisava tehnilise ja organisatsioonilise korra ning haldavad seda, et tagada teabe töötlemise konfidentsiaalsus ja turvalisus, kui nende tolliasutused teostavad teabetöötlust ning seoses kõnealuse liikmesriigi territooriumil asuvate keskandmebaasi terminalidega.
Artikkel 32
Andmekaitse sätted
Komisjon loob artiklis 31 osutatud keskandmebaasi. Nimetatud andmebaas käivitatakse niipea kui võimalik ja hiljemalt 1. jaanuaril 2015.
Artikkel 33
Andmekaitse sätted
1. Isikuandmete töötlemine komisjoni keskandmebaasis toimub vastavalt määrusele (EÜ) nr 45/2001 ning Euroopa andmekaitseinspektori järelevalve all.
2. Isikuandmete töötlemine liikmesriikide pädevates asutustes toimub vastavalt direktiivile 95/46/EÜ ja nimetatud direktiivi artiklis 28 osutatud liikmesriigi sõltumatu riigiasutuse järelevalve all.
3. Isikuandmeid kogutakse ja kasutatakse üksnes käesoleva määruse eesmärkide täitmiseks. Selliselt kogutud isikuandmed peavad olema täpsed ja neid ajakohastatakse jooksvalt.
4. Iga tolliasutus, kes sisestab isikuandmeid keskandmebaasi, on kõnealuse teabe vastutav töötleja.
5. Andmesubjektil on juurdepääs temaga seotud isikuandmetele, mida töödeldakse keskandmebaasis, ning vajaduse korral on tal õigus isikuandmeid parandada, kustutada või need sulgeda kooskõlas määrusega (EÜ) nr 45/2001 või siseriiklike õigusaktidega, millega rakendatakse direktiivi 95/46/EÜ.
6. Kõik taotlused andmetele juurdepääsu, nende parandamise, kustutamise või sulgemise õiguse kasutamiseks esitatakse tolliasutustele, kes neid taotlusi menetlevad. Kui andmesubjekt on esitanud komisjonile taotluse nimetatud õiguse kasutamiseks, edastab komisjon selle asjaomastele tolliasutustele.
7. Isikuandmeid ei säilitata kauem kui kuus kuud alates kuupäevast, mil taotluse rahuldamise otsus kehtetuks tunnistatakse, või kauem, kui ajavahemik, mil tolliasutused peavad meetmeid võtma, on lõppenud.
8. Kui otsuse saaja on algatanud menetluse kooskõlas artikli 23 lõikega 3 või artikli 26 lõikega 9 ning on teavitanud tolliasutusi sellise menetluse algatamisest, säilitatakse isikuandmeid kuus kuud pärast seda, kui menetlusega on lõplikult kindlaks tehtud, kas intellektuaalomandi õigust on rikutud.
VI PEATÜKK
KOMITEE, DELEGEERIMINE JA LÕPPSÄTTED
Artikkel 34
Komiteemenetlus
1. Komisjoni abistab määruse (EMÜ) nr 2913/92 artiklite 247a ja 248a alusel moodustatud tolliseadustiku komitee. Kõnealune komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 4.
3. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
Artikkel 35
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2. Artikli 26 lõikes 10 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile määramata ajaks alates 19. juulist 2013.
3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artikli 26 lõikes 10 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5. Artikli 26 lõike 10 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväiteid või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväiteid. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 36
Vastastikune haldusabi
Määruse (EÜ) nr 515/97 sätteid kohaldatakse mutatis mutandis käesoleva määruse suhtes.
Artikkel 37
Aruandlus
Komisjon esitab hiljemalt 31. detsembriks 2016 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse rakendamise kohta. Vajaduse korral lisatakse kõnealusele aruandele asjakohased soovitused.
Kõnealuses aruandes esitatakse teave kõigi asjakohaste juhtumite kohta seoses läbi liidu tolliterritooriumi transporditavate ravimitega, mis võivad käesoleva määruse alusel ette tulla, sealhulgas hinnang selle võimaliku mõju kohta liidu poolt 14. novembril 2001 Dohas toimunud WTO ministrite konverentsil vastu võetud TRIPSi lepingu ja rahvatervist käsitleva deklaratsiooni alusel võetud kohustustele seoses ravimitele juurdepääsuga, ning võetud meetmed, et käsitleda olukorda, mis avaldab selles suhtes ebasoodsat mõju.
Artikkel 38
Kehtetuks tunnistamine
Määrus (EÜ) nr 1383/2003 tunnistatakse kehtetuks alates 1. jaanuarist 2014.
Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele ning neid loetakse vastavalt lisas esitatud vastavustabelile.
Artikkel 39
Üleminekusätted
Määruse (EÜ) nr 1383/2003 kohaselt rahuldatud taotlused kehtivad taotluse rahuldamist käsitlevas otsuses täpsustatud ajavahemikul, mille jooksul tolliasutused peavad meetmeid võtma, ja neid ei pikendata.
Artikkel 40
Jõustumine ja kohaldamine
1. Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
2. Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014, välja arvatud
a)
artikkel 6, artikli 12 lõige 7 ja artikli 22 lõige 3, mida kohaldatakse alates 19. juulist 2013;
b)
artikli 31 lõige 1 ja lõiked 3-7 ning artikkel 33, mida kohaldatakse alates kuupäevast, mil avatakse artiklis 32 osutatud keskandmebaas. Komisjon teeb nimetatud kuupäeva teatavaks.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõigis liikmesriikides.
Strasbourg, 12. juuni 2013