PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1194/2013
ze dne 19. listopadu 2013
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 27. května 2013 Evropská komise (dále jen „Komise“) rozhodla o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (dále jen „dotčené země“) prostřednictvím nařízení (EU) č. 490/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“)
(2)
Řízení bylo zahájeno dne 29. srpna 2012 (3) na základě podnětu, který byl podán jménem výrobců v Unii (dále jen „žadatelé“) představujících více než 60 % celkové výroby bionafty v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 5. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění základních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímního antidumpingového cla (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), se některé ze zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemně vyjádřily. Stranám, které požádaly o slyšení, bylo vyhověno.
(5)
Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, jež považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Byly zváženy ústní i písemné připomínky zúčastněných stran a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(6)
Následně byly všem stranám sděleny základní skutečnosti a úvahy, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly k uvedenému poskytnutí konečných informací předložit své připomínky.
(7)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
B. VÝBĚR VZORKU
(8)
Jelikož k výběru vzorku vyvážejících výrobců v Argentině a Indonésii nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 10. až 14. a 16. až 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(9)
Jedna zúčastněná strana požádala o podrobnější informace týkající se reprezentativnosti vzorků výrobců v Unii, a to jak ve fázi prozatímního výběru, jak je uvedeno ve 23. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tak ve fázi konečného výběru, jak je uvedeno v 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(10)
Vzorek výrobců v Unii vybraných v rámci prozatímního výběru pokrýval 32,5 % výroby bionafty v Unii v období šetření. Po změnách vysvětlených ve 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení zahrnoval konečný vzorek osm společností pokrývajících 27 % výroby v Unii. Vzorek se proto považuje za reprezentativní pro výrobní odvětví Unie.
(11)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dva výrobci v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku, by vzhledem ke svým vztahům s argentinskými vyvážejícími výrobci měli být ze vzorku vyřazeni. Údajné vztahy byly před uložením prozatímních opatření přezkoumány a závěry Komise byly již zveřejněny v 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(12)
Veškerá údajná spojení mezi argentinskými vyvážejícími výrobci a dvěma výše uvedenými společnostmi ve vzorku byla znovu přezkoumána a nebyla mezi nimi zjištěna žádná přímá vazba takové povahy, aby kterýkoli z těchto výrobců v Unii měl být ze vzorku vyřazen. Vzorek proto zůstal beze změny.
(13)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že postup, který Komise použila při výběru vzorku výrobců v Unii, byl chybný, jelikož Komise navrhla vzorek před zahájením šetření.
(14)
Uvedené tvrzení se zamítá. Komise nevybrala konečný vzorek dříve, než bylo zahájeno šetření, a učinila to zcela v souladu s ustanoveními základního nařízení.
(15)
Jelikož nebyla předložena žádná další tvrzení nebo připomínky, potvrzuje se obsah 22. až 25. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Úvod
(16)
Jak je uvedeno v 29. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jsou dotčeným výrobkem, jak byl prozatímně definován, monoalkylestery mastných kyselin a/nebo parafínovaný plynový olej ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy, nefosilního původu, buď v čisté formě, nebo obsažené ve směsi, pocházející z Argentiny a Indonésie, v současnosti kódů KN ex 1516 20 98, ex 1518 00 91, ex 1518 00 95, ex 1518 00 99, ex 2710 19 43, ex 2710 19 46, ex 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97, 3826 00 10 a ex 3826 00 90 (dále jen „dotčený výrobek“ běžně označovaný jako „bionafta“).
2. Tvrzení
(17)
Jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 34. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, metylester z palmového oleje (dále jen „PME“) vyráběný v Indonésii není obdobný výrobek jako metylester z řepkového oleje (dále jen „RME“) a jiné bionafty vyráběné v Unii nebo metylester ze sójového oleje (dále jen „SME“) vyráběný v Argentině, protože PME má mnohem vyšší filtrovatelnost při nízkých teplotách (CFPP), což znamená, že před použitím v Unii se musí mísit.
(18)
Toto tvrzení se zamítá. PME vyráběný v Indonésii konkuruje bionaftě vyráběné v Unii, což není pouze RME, ale také bionafta vyráběná z palmového oleje a jiných surovin. Díky mísení s jinými druhy bionafty před použitím může být PME používán v celé Unii po celý rok stejným způsobem jako RME a SME. PME je tedy vzájemně zaměnitelný s bionaftou vyráběnou v Unii, a je proto obdobným výrobkem.
(19)
Ve 35. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je uvedeno tvrzení jednoho indonéského výrobce, že z oblasti působnosti tohoto řízení by měly být vyloučeny frakcionované metylestery. Tentýž výrobce uvedl tento požadavek ve svých připomínkách k poskytnutí prozatímních informací a zopakoval tak svou námitku vznesenou před poskytnutím prozatímních informací.
(20)
Výrobní odvětví Unie však toto tvrzení zpochybnilo a uvedlo, že frakcionované metylestery jsou bionaftou a měly by i nadále spadat do definice výrobku.
(21)
Na základě připomínek obdržených po prozatímní fázi se potvrzuje rozhodnutí Komise uvedené v 36. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Nehledě na to, že metylestery mastných kyselin mají různá čísla Chemical Abstracts Service (dále jen „CAS“), že uvedené estery se vyrábějí za pomoci různých postupů a že mohou mít různá použití, jsou frakcionované metylestery přece metylestery mastných kyselin a lze je používat jako palivo. Vzhledem k tomu, že v místě dovozu je bez chemické analýzy obtížné rozlišit jeden metylester mastné kyseliny od druhého a že v důsledku toho existuje možnost obcházení cla, je-li bionafta deklarována jako frakcionovaný metylester vyráběný z palmového oleje, toto tvrzení se i nadále zamítá.
(22)
V 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se uvádí, že jeden evropský dovozce metylesteru mastných kyselin z oleje z palmových jader (dále jen „PKE“) požádal, aby mu bylo uděleno osvobození pro koncového uživatele pro dovoz tohoto výrobku, nebo aby byl vyloučen z oblasti působnosti tohoto řízení.
(23)
Po poskytnutí prozatímních informací předložilo výrobní odvětví Unie připomínky týkající se uplatnění osvobození pro koncového uživatele na dovoz PKE a možnosti obcházení navrženého cla. Vyslovilo se proti tomu, aby Komise povolila uplatnění takového systému osvobození od antidumpingových cel vzhledem k zaměnitelnosti bionafty; bionafta deklarovaná pro jiné použití než jako palivo by jako palivo mohla být používána, protože má stejné fyzikální vlastnosti. PKE lze použít jako palivo; nenasycený mastný alkohol, který se z PKE získává, také může být dále zpracován na bionaftu; a možnost kontroly, již mohou uplatňovat celní orgány vůči dovozu prováděnému v rámci osvobození pro koncového uživatele, je omezená a ekonomická zátěž plynoucí z tohoto systému je značná.
(24)
Po konzultacích k této otázce a s ohledem na skutečnost, že bionafta deklarovaná pro jiné použití než jako palivo má stejné fyzikální vlastnosti jako bionafta, která má být použita jako palivo, není v daném případě vhodné povolit osvobození pro koncového uživatele pro dovoz PKE.
(25)
Jeden německý dovozce znovu zopakoval svou žádost o vyloučení výrobku a/nebo o osvobození pro koncového uživatele pro konkrétní metylester mastných kyselin vyráběný z PKE, který byl v EU určen pro jiné užití nežli jako palivo. Připomínky byly opakováním stanoviska, které bylo v prozatímní fázi zamítnuto, a nebyl předložen žádný nový důkaz, který by změnil závěr, že osvobození pro koncového uživatele by uděleno být nemělo a že PKE by měl zůstat ve stejné kategorii výrobků.
(26)
Jeden indonéský vyvážející výrobce se rovněž dovolával svého nároku na osvobození pro koncového uživatele na frakcionované metylestery a žádal o osvobození pro koncového uživatele na tento dovoz za účelem výroby nasyceného mastného alkoholu. Jak již bylo vysvětleno výše, všechny žádosti o osvobození pro koncového uživatele byly zamítnuty a argumenty vznesené touto zúčastněnou stranou uvedený závěr nezměnily.
3. Závěr
(27)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 29. až 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
D. DUMPING
1. Úvodní poznámky
(28)
V 44. a 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že trhy s bionaftou jsou v Argentině a v Indonésii silně regulovány státem, a prodej na domácím trhu tudíž nebyl považován za prodej uskutečněný v běžném obchodním styku. V důsledku toho běžná hodnota obdobného výrobku musela být určena v souladu s čl. 2 odst. 3 a 6 základního nařízení. Uvedené zjištění žádná ze zúčastněných stran nezpochybnila, a proto se potvrzuje.
(29)
Běžná hodnota určená pro Argentinu i Indonésii byla v prozatímní fázi vypočtena na základě vlastních skutečných (a zaznamenaných) výrobních nákladů společností během období šetření, vzniklých prodejních, správních a režijních nákladů a přiměřeného ziskového rozpětí. Ve 45. a 63. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo zejména poukázáno na to, že Komise bude dále zkoumat tvrzení, že systémy rozdílné vývozní daně v Argentině a Indonésii zkreslují ceny surovin, a že zaznamenané výrobní náklady proto přiměřeně neodrážejí náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku.
(30)
Další šetření prokázalo, že systémy rozdílné vývozní daně skutečně snižují ceny hlavních surovinových vstupů na domácím trhu v Argentině a Indonésii na uměle nízkou úroveň, jak je vysvětleno dále v 35. bodě odůvodnění v případě Argentiny a v 66. bodě odůvodnění v případě Indonésie, a v důsledku toho ovlivňují náklady výrobců bionafty v obou dotčených zemích. Vzhledem k tomuto zjištění se považuje za vhodné, aby při stanovení běžné hodnoty v obou zemích bylo toto zkreslení nákladů u hlavních surovin vzato v úvahu s ohledem na zvláštní situaci, která převládá na trhu jak v Argentině, tak v Indonésii.
(31)
Tribunál rozhodl (4), že jsou-li ceny surovin regulovány takovým způsobem, že jsou na domácím trhu uměle nízké, je nutné dospět k závěru, že náklady na výrobu dotčeného výrobku byly ovlivněny narušením trhu. Tribunál konstatoval, že za takových okolností orgány Unie mohou dospět k závěru, že jeden z údajů uvedených v záznamech není možné považovat za přiměřený, a proto je možné takovou položku upravit.
(32)
Tribunál rovněž dospěl k závěru, že z čl. 2 odst. 5 prvního pododstavce základního nařízení vyplývá, že účetní údaje dotčené strany se nevezmou za základ pro výpočet běžné hodnoty, pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku v těchto záznamech přiměřeně neodrážejí. V tomto případě se podle druhé věty uvedeného pododstavce náklady upraví nebo stanoví na základě jiných zdrojů informací, než jsou uvedené záznamy. Tyto informace mohou být získány z nákladů vynaložených jinými výrobci nebo vývozci, nebo pokud nejsou posledně uvedené informace dostupné nebo nemohou být použity, ze všech ostatních přiměřených zdrojů informací, včetně informací pocházejících z jiných reprezentativních trhů.
(33)
V prozatímních výpočtech byla k výpočtu výrobních nákladů na výrobu u vyvážejících výrobců v Argentině použita skutečná nákupní cena sójových bobů na domácím trhu a u vyvážejících výrobců v Indonésii skutečné náklady na výrobu surového palmového oleje uvedené v účetnictví.
(34)
Vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že určité náklady, a sice ceny hlavní suroviny (sójového oleje a sójových bobů v Argentině a surového palmového oleje v Indonésii) jsou zkreslené, byly stanoveny na základě referenčních cen zveřejněných příslušnými orgány dotčených zemí. Tyto ceny odrážejí úroveň cen na mezinárodních trzích.
2. Argentina
2.1 Běžná hodnota
(35)
Jak bylo uvedeno výše, Komise nyní dospěla k závěru, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině zkresluje výrobní náklady výrobců bionafty v této zemi. Šetřením se zjistilo, že během období šetření byly vývozní daně na suroviny (35 % na sójové boby a 32 % na sójový olej) značně vyšší než vývozní daně na hotové výrobky (nominální sazba daně na bionaftu ve výši 20 % a skutečná sazba daně 14,58 % po zohlednění slevy na dani). Rozdíl vývozní daně u sójových bobů a bionafty během období šetření ve skutečnosti činil 20,42 procentních bodů a u sójového oleje a bionafty 17,42 procentních bodů.
(36)
Pro účely stanovení výše vývozní daně na sójové boby a sójový olej zveřejňuje argentinské ministerstvo zemědělství, živočišné výroby a rybolovu každodenně cenu FOB sójových bobů a sójového oleje - tzv. referenční cenu (5). V této referenční ceně se odráží úroveň cen na mezinárodních trzích (6) a FOB se používá při výpočtu výše vývozní daně, kterou je třeba zaplatit daňovým orgánům.
(37)
Domácí ceny však sledují trendy mezinárodních cen. Šetřením bylo zjištěno, že rozdíl mezi mezinárodní a domácí cenou sójových bobů a sójového oleje tvoří vývozní daň na tyto výrobky a další výdaje vzniklé při jejich vývozu. Domácí referenční ceny sójových bobů a sójového oleje argentinské ministerstvo zemědělství zveřejňuje také, a to jako tzv. teoretickou cenu FAS (7). Výrobci sójových bobů a sójového oleje tak získávají stejnou čistou cenu bez ohledu na to, zda prodávají na vývoz nebo pro domácí trh.
(38)
Závěrem je nutno konstatovat, že bylo zjištěno, že domácí ceny hlavní suroviny používané výrobci bionafty v Argentině jsou uměle nižší než mezinárodní ceny v důsledku zkreslení způsobeného argentinským systémem vývozní daně, a že náklady na hlavní surovinu se tudíž přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech argentinských výrobců, jichž se týká šetření ve smyslu čl. 2 odst. 5 základního nařízení podle výkladu Tribunálu, jak bylo vysvětleno výše.
(39)
Komise proto rozhodla, že je třeba revidovat 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení a nebrat v úvahu skutečné náklady na sójové boby (hlavní surovinu nakupovanou a používanou při výrobě bionafty) tak, jak jsou dotčenými společnostmi zaznamenány v jejich účetních knihách, nýbrž nahradit je cenou, za jakou by tyto společnosti sójové boby nakupovaly, kdyby takové zkreslení neexistovalo.
(40)
Ke stanovení ceny, za kterou by dotčené společnosti nakupovaly sójové boby, kdyby takové zkreslení neexistovalo, Komise použila průměr referenčních cen sójových bobů uveřejněných během období šetření argentinským ministerstvem zemědělství pro účely stanovení vývozní ceny FOB Argentina (8).
(41)
Asociace argentinských vyvážejících výrobců (CARBIO) a argentinské úřady tvrdily, že úprava nákladů, které společnosti nesou, podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení je možná jen tehdy, pokud účetní záznamy, a nikoli náklady vzniklé společnostem, neodrážejí přiměřeně náklady spojené s výrobou a prodejem dotčeného výrobku. Uvedly, že ve skutečnosti Komise přičetla vývozní daně k cenám, které společnosti platí, když nakupují sójové boby, a tudíž zahrnují do výrobních nákladů položku, která není spojena s výrobou nebo prodejem dotčeného výrobku. Doplnily, že rozhodnutí Tribunálu ve věci „Acron“ citované v dokumentu se zveřejněnými informacemi (9) je založeno na chybném výkladu článku 2.2.1.1 antidumpingové dohody (ADA) WTO, v současnosti se proti němu podává odvolání k Soudnímu dvoru a jeho skutkové okolnosti jsou v každém případě odlišné od okolností dotčeného případu, neboť ceny surovin v Argentině nejsou „regulovány“ tak, jak je regulována cena plynu v Rusku, a nejsou zkresleny, ale jsou určovány svobodně bez jakékoli státní intervence, a proto v Argentině neexistuje taková zvláštní tržní situace, která by Komisi umožnila použít čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Prohlásily, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině neodporuje žádným pravidlům obchodování. Navíc tvrdily, že jelikož při stanovování vývozní ceny nebyly zohledněny vývozní daně, Komise neprovedla správné srovnání mezi početně zjištěnou běžnou hodnotou (která bere v úvahu vývozní daně) a vývozní cenou.
Kromě toho tvrdily, že použitím mezinárodní ceny sójových bobů, jak byla stanovena na komoditní burze v Chicagu (CBOT) při určování běžné hodnoty, a nezapočtením zisků či ztrát spojených se zajišťováním na CBOT, když se určovala vývozní cena (viz níže), opět Komise neprovedla správné srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou. Navíc asociace CARBIO tvrdila, že Komise tím, že mezinárodními cenami pouze nahradila náklady zaznamenané šetřenými společnostmi, nevzala v úvahu přirozenou konkurenční výhodu argentinských výrobců. Na závěr si asociace CARBIO stěžovala na to, že Komise nepřihlédla ke skutečnosti, že není-li v Argentině v platnosti systém rozdílné vývozní daně, měla by být cena sójových bobů stanovená na CBOT mnohem nižší.
(42)
Tato tvrzení je třeba odmítnout. I když nejsou okolnosti ve věci „Acron“ stejné jako okolnosti v dotčeném případu, Tribunál stanovil právní zásadu, že pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech dotčených společností, neslouží jako základ pro výpočet běžné hodnoty. Ve věci „Acron“ se náklady přiměřeně neodrážely v záznamech dotčené společnosti, protože cena plynu byla regulována. V aktuálně projednávaném případu bylo zjištěno, že se náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech společností, neboť jsou uměle nízké v důsledku zkreslení způsobeného argentinským systémem rozdílné vývozní daně. To platí, ať už systém rozdílné vývozní daně jako takový obecně je či není v rozporu s dohodou WTO. Navíc se Komise domnívá, že Tribunál vycházel ze správného výkladu dohody ADA. Ve skutečnosti porota ve věci čínských opatření vztahujících se na brojlery z USA (10) zjistila, že ačkoli článek 2.2.1.1 dohody ADA stanovuje předpoklad, že účetní knihy a záznamy odpůrce se obvykle používají k výpočtu nákladů na výrobu, vyšetřující orgán si ponechává právo je nepoužít, pokud zjistí, že buď i) nejsou v souladu s obecně uznávanými účetními postupy, nebo ii) přiměřeně neodrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem šetřeného výrobku. Nicméně pokud se činí taková odchylka od normy, vyšetřující orgán musí vysvětlit důvody, které ho k tomuto postupu vedou. V souladu s touto interpretací, pokud jde o zkreslení způsobené systémem rozdílné vývozní daně, který vyvolává zvláštní situaci na trhu, Komise nahradila náklady na nákup hlavní suroviny v Argentině, jak je dotčené společnosti zaznamenaly, cenou, kterou by zaplatily, pokud by zjištěné zkreslení neexistovalo. Ze skutečnosti, že numericky vyjde podobný výsledek, nevyplývá, že metodika, kterou Komise použila, spočívá v pouhém přičtení vývozní daně k nákladům na surovinu. Mezinárodní ceny komodit se stanovují na základě nabídky a poptávky a neexistuje žádný důkaz toho, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině ovlivňuje ceny na komoditní burze v Chicagu. Proto veškerá tvrzení a nařčení, že použitím mezinárodních cen Komise provedla nesprávné srovnání běžné hodnoty s cenou vývozní, jsou nepodložená. Totéž platí o tvrzení, že Komise nevzala v úvahu přirozenou konkurenční výhodu argentinských výrobců, neboť nahrazení nákladů zaznamenaných společnostmi bylo odůvodněno abnormálně nízkou cenou surovin na domácím trhu, a nikoliv komparativní výhodou.
(43)
Ve 45. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že vzhledem k tomu, že prodej na domácím trhu nebyl považován za prodej uskutečněný v běžném obchodním styku, musela být běžná hodnota určena se započtením přiměřeného zisku ve výši 15 % v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení. Někteří vyvážející výrobci tvrdili, že procentní podíl použitý Komisí k vyjádření přiměřeného zisku (15 %) při výpočtu běžné hodnoty je nereálně vysoký a představuje radikální změnu v zavedené praxi používané v řadě jiných šetření na obdobných komoditních trzích (tj. kdy byl použit zisk přibližně ve výši 5 %).
(44)
Toto tvrzení je třeba zamítnout. Především není pravda, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá 5 % ziskové rozpětí. Každá situace je posuzována podle své vlastní podstaty, přičemž jsou zohledňovány konkrétní okolnosti daného případu. Například u případu týkajícího se bionafty, který byl veden proti Spojeným státům v roce 2009, byla použita různá zisková rozpětí, přičemž vážený průměrný zisk značně přesahoval 15 %. Zadruhé Komise přihlédla také k výši krátkodobé a střednědobé výpůjční úrokové sazby v Argentině, jež podle údajů Světové banky činí přibližně 14 %. Zajisté je přiměřené očekávat, že při obchodování na domácích trzích s bionaftou bude dosaženo vyššího ziskového rozpětí, než jsou výpůjční náklady na kapitál. Navíc je tento zisk ještě nižší než zisk, jakého v období šetření dosahovali výrobci dotčeného výrobku, ačkoli je tato úroveň výsledkem zkreslení nákladů způsobeného rozdílnou vývozní daní a domácími cenami bionafty, jež jsou regulovány státem. Z tohoto důvodu a z důvodů vysvětlených výše se má za to, že 15 % představuje přiměřenou výši zisku, jaké může být dosaženo v poměrně novém, kapitálově náročném výrobním odvětví v Argentině.
(45)
Po poskytnutí konečných informací asociace CARBIO a argentinské úřady tvrdily, že i) odkaz na úroveň zisku ve věci USA byl neopodstatněný, ii) odkaz týkající se střednědobých úrokových sazeb nemá logiku, nikdy v minulosti nebyl použit, a pokud by mělo být takové měřítko použito, pak ne na Argentinu, neboť investice byly uskutečněny v USD společně se zahraničními subjekty, iii) zisk, který skutečně vydělali argentinští výrobci, nemohl být zohledněn vzhledem ke zvláštním okolnostem na trhu a iv) v porovnání s výrobním odvětvím v Unii dosáhl cílový zisk 11 %.
(46)
Tato tvrzení musí být odmítnuta. Komise považovala 15 % ziskové rozpětí za přiměřené pro odvětví bionafty v Argentině, protože v této zemi během období šetření šlo stále o mladé a kapitálově náročné výrobní odvětví. Odkaz na ziskové rozpětí v případu USA byl uveden, aby se vyvrátilo tvrzení, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá ziskové rozpětí ve výši 5 %. Odkaz na střednědobou úrokovou sazbu rovněž nebyl zamýšlen jako stanovení měřítka, ale měl otestovat přiměřenost použitého rozpětí. Totéž platí o zisku, kterého společnosti zařazené do vzorku skutečně dosáhly. Na druhé straně pokud by byl smysl určování běžné hodnoty odlišný od výpočtu cílového zisku výrobního odvětví Unie bez existence dumpingového dovozu, jakékoli srovnání těchto dvou hodnot by bylo bezpředmětné. Proto se potvrzuje 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(47)
Jeden vyvážející výrobce vyrábí bionaftu zčásti ve vlastních podnicích a zčásti u nezávislého výrobce za smluvní poplatek. Tento vyvážející výrobce požádal, aby jeho výrobní náklady byly přepočítány za použití jiného váženého průměru jeho vlastních výrobních nákladů a výrobních nákladů nezávislého výrobce, než který v prozatímní fázi použila Komise. Tato žádost byla přezkoumána a bylo shledáno, že je oprávněná, a výrobní náklady dotčené společnosti byly odpovídajícím způsobem nově vypočteny.
(48)
Komise obdržela i jiná méně významná tvrzení týkající se jednotlivých společností, avšak po změně metodiky výpočtu běžné hodnoty, jak bylo vysvětleno výše, se tato tvrzení stala bezpředmětnými. Proto se tímto potvrzují zjištění uvedená v 40. až 46. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, s úpravami vysvětlenými výše.
2.2 Vývozní cena
(49)
V 49. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že pokud prodej na vývoz do Unie probíhal prostřednictvím obchodních společností ve spojení se sídlem v Unii, byly provedeny úpravy vývozní ceny včetně úpravy o zisk obchodníka ve spojení v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Pro účely tohoto výpočtu se považovala za přiměřenou úroveň zisku obchodníka ve spojení v Unii ve výši 5 %. Dva vyvážející výrobci tvrdili, že ziskové rozpětí 5 % pro obchodníka ve spojení v Unii je v obchodu s komoditami příliš vysoké a že by neměl být uplatněn žádný zisk nebo nižší procento zisku (do 2 % v závislosti na společnostech).
(50)
Na podporu tohoto tvrzení nebyly poskytnuty žádné důkazy. Za takových okolností byla 5 % úroveň zisku pro obchodníky ve spojení se sídlem v Unii potvrzena.
(51)
Po poskytnutí konečných informací asociace CARBIO trvá na tom, že ziskové rozpětí 5 % bylo příliš vysoké pro oblast obchodování s komoditami, a odkazuje se na studii, kterou připravila společnost KPMG výhradně pro tento účel a předložila Komisi dne 1. července 2013 po zveřejnění prozatímního nařízení. Komise usoudila, že závěry studie nejsou spolehlivé vzhledem k omezením analýzy, na niž se studie odkazovala, a která vedla k výběru omezeného počtu obchodujících společností, z nichž polovina neprodává zemědělské produkty. Proto je poskytnutý důkaz považován za nepřesvědčivý. V důsledku toho se 5 % ziskové rozpětí pro obchodníky ve spojení v EU potvrzuje.
(52)
Jeden vyvážející výrobce si stěžoval, že Komise při stanovení vývozní ceny nezohlednila tzv. výsledky zajištění, tj. zisk nebo ztráty výrobce při prodeji a nákupu budoucích smluv na dodávky sójového oleje na burze Chicago Board of Trade (CBOT). Společnost tvrdila, že zajištění je nezbytným prvkem obchodu s bionaftou vzhledem k nestálosti ceny suroviny a že čistým výnosem pro prodejce bionafty není pouze cena zaplacená kupujícím, ale také zisk (nebo ztráta) z příslušných zajišťovacích operací.
(53)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto, protože čl. 2 odst. 8 základního nařízení jasně stanoví, že vývozní cena je cena skutečně zaplacená nebo cena, kterou je třeba zaplatit, za výrobek prodaný za účelem vývozu, bez ohledu na jakékoli oddělené - byť související - zisky nebo ztráty spojené se zajišťovací praxí.
(54)
Jelikož k vývozním cenám nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 47. až 49. bod odůvodnění prozatímního nařízení, se změnami uvedenými výše.
2.3 Srovnání
(55)
V 53. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že pokud se prodej na vývoz uskutečnil prostřednictvím obchodních společností ve spojení se sídlem mimo EU, zkoumala Komise, zda by tito obchodníci ve spojení měli být považováni za obchodní zástupce pracující za provizi, či nikoli, a pokud se ukázalo, že by za obchodní zástupce považováni být měli, byla provedena úprava v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, aby se zohlednily teoretické přirážky obchodníka.
(56)
Jedna společnost tvrdila, že ziskové rozpětí použité Komisí jako teoretická přirážka obchodníka ve spojení se sídlem mimo EU je příliš vysoké a že přiměřenější by bylo nižší ziskové rozpětí.
(57)
Komise pečlivě přezkoumala námitky vznesené vyvážejícím výrobcem, dospěla však k závěru, že s ohledem na rozsáhlé činnosti, jež obchodníci ve spojení uskutečňují, je ziskové rozpětí 5 % považováno za přiměřené. Uvedené tvrzení proto musí být zamítnuto.
(58)
Jelikož ke srovnání nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 50. až 55. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Dumpingová rozpětí
(59)
Všichni spolupracující argentinští vyvážející výrobci požádali, aby v případě uložení antidumpingového cla na dovoz bionafty z Argentiny existovala jediná celní sazba pro všechny spolupracující vyvážející výrobce založená na váženém průměru antidumpingového cla všech vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Tuto žádost podpořili tvrzením, že všichni výrobci zařazení do vzorku mají mezi sebou navzájem obchodní nebo jiná spojení, vyrábějí, prodávají, půjčují či vyměňují si bionaftu mezi sebou a často jsou výrobky různých společností společně nakládány do téže zaoceánské lodi a přepravovány do EU a celní orgány již nemohou identifikovat a rozlišit výrobky různých výrobců. Za těchto specifických okolností je, jak bylo řečeno, uložení individuálních cel neproveditelné.
(60)
Bez ohledu na to, že tato žádost pochází od všech vyvážejících výrobců, dokonce i těch, jejichž individuální dumpingové rozpětí je nižší než vážené průměrné rozpětí, a nehledě na možné zjednodušení z hlediska celních orgánů by tato žádost měla být zamítnuta. Údajné praktické obtíže by se totiž neměly používat jako omluva pro odchylku od ustanovení základního nařízení, pokud to není nevyhnutelné. V tomto případě praxe firem spočívající ve výměně, půjčování nebo jiném zaměňování dotčeného výrobku sama o sobě nečiní uložení individuálních cel neproveditelným ve smyslu čl. 9 odst. 6 základního nařízení.
(61)
Tři společnosti požádaly o zařazení do seznamu spolupracujících vyvážejících výrobců, aby tak mohly využít antidumpingové celní sazby pro spolupracující společnosti, jež nebyly zařazeny do vzorku, a nepodléhaly zbytkovému antidumpingovému clu pro „všechny ostatní společnosti“.
(62)
Dvě z těchto tří společností během období šetření již vyráběly bionaftu pro domácí trh nebo na základě dohod o poplatcích za zpracování pro jiné vyvážející výrobce, avšak samy do Unie nevyvážely. Třetí společnost v období šetření bionaftu nevyráběla, neboť její závod byl v té době ještě ve výstavbě.
(63)
Komise má za to, že v případě tří výše uvedených společností nejsou splněny podmínky pro to, aby mohly být považovány za spolupracující vyvážející výrobce. Týká se to nejen společnosti, která během období šetření bionaftu vůbec nevyráběla, ale i společností, které spolupracovaly s šetřením formou vyplnění formuláře pro výběr vzorku, protože v dotazníku pro výběr vzorku uvedly, že vyrábějí pro domácí trh nebo pro třetí strany, avšak že vlastním jménem bionaftu do Unie nevyvážejí.
(64)
Tato žádost musí být proto zamítnuta a na tři dotyčné společnosti by se mělo vztahovat „zbytkové“ antidumpingové clo.
(65)
S ohledem na provedené úpravy běžné hodnoty a vývozní ceny, jak bylo uvedeno výše, a jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, tabulka uvedená v 59. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se nahrazuje tímto a konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento ceny CIF s dodáním na hranice EU před proclením jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Louis Dreyfus Commodities S.A.
46,7 %
Skupina „Renova“ (Molinos Río de la Plata S.A., Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. a Vicentin S.A.I.C.)
49,2 %
Skupina „T6“ (Aceitera General Deheza S.A., Bunge Argentina S.A.)
41,9 %
Ostatní spolupracující společnosti
46,8 %
Všechny ostatní společnosti
49,2 %
3. Indonésie
3.1 Běžná hodnota
(66)
Jak je uvedeno v 28. až 34. bodě odůvodnění, dospěla nyní Komise k závěru, že systém rozdílné vývozní daně v Indonésii zkresluje výrobní náklady výrobců bionafty v uvedené zemi, a že proto náklady spojené s výrobou a prodejem dotčeného výrobku se přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech indonéských výrobců, jichž se týká šetření.
(67)
Komise proto rozhodla, že je třeba revidovat 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení a nebrat v úvahu skutečné náklady na surový palmový olej (CPO), hlavní surovinu nakupovanou a používanou ve výrobě bionafty, které jsou dotčenými společnostmi zaznamenány v jejich účetních knihách, a že je třeba je nahradit cenou, za jakou by tyto společnosti CPO nakupovaly, kdyby takové zkreslení neexistovalo.
(68)
Šetření potvrdilo, že úroveň cen CPO obchodovaného na domácím trhu je výrazně nižší ve srovnání s „mezinárodní“ referenční cenou, přičemž výše rozdílu se velmi blíží vývozní dani uložené na CPO. Protože systém rozdílné vývozní daně omezuje možnosti vývozu CPO, způsobuje zároveň, že na domácím trhu je větší množství CPO, což snižuje jeho domácí ceny. Tím vzniká zvláštní situace na trhu.
(69)
Během období šetření byla sazba vývozní daně na vývoz bionafty mezi 2 % a 5 %. Ve stejném období se sazba vývozní daně na vývoz CPO pohybovala mezi 15-20 % a vývozní daň na rafinovaný, bělený, dezodorizovaný palmový olej (RBDPO) se pohybovala mezi 5 % a 18,5 %. Tyto různé celní sazby jsou uplatňovány v souladu s odpovídajícím rozmezím referenčních cen (jež sledují trendy na mezinárodních trzích a nemají nic společného s rozdíly v jakosti). Vývozní daň na palmové plody je paušálně stanovena na 40 %.
(70)
Z výše uvedených důvodů byl 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení zrevidován a náklady na hlavní surovinu (CPO) zaznamenané dotčenými společnostmi byly v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení nahrazeny referenční vývozní cenou (HPE) (11) CPO, již zveřejňují indonéské orgány a která je založena na zveřejňovaných mezinárodních cenách (Rotterdam, Malajsie a Indonésie). Tato úprava se týká CPO, který byl nakoupen od společností ve spojení i od společností, které nejsou ve spojení. Náklady vynaložené na vlastní výrobu CPO v rámci stejného právního subjektu jsou uznány, neboť nebyly zjištěny žádné důkazy o tom, že náklady na vlastní výrobu CPO v rámci stejného právního subjektu jsou ovlivněny zkreslením.
(71)
Všichni vyvážející výrobci z Indonésie a rovněž indonéská vláda prohlašují, že nahrazení nákladů na surový palmový olej, jak jsou uvedeny v účetních záznamech společností, referenční vývozní cenou CPO v Indonésii nejenže není přípustné podle pravidel WTO, ale ani podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení, a tudíž je nezákonné. Indonéská vláda v této souvislosti tvrdila, že Komise nesprávně považovala Indonéskou republiku za zemi bez tržního hospodářství. Argumenty, které společnosti na podporu svého tvrzení předložily, lze shrnout takto. Zaprvé, Komise nesdělila jediný důvod, proč nepoužila skutečné zaznamenané náklady nebo proč tyto náklady neodrážejí přiměřeně náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku, ale místo toho jednoduše oznámila, že náklady v účetních záznamech jsou v porovnání s mezinárodními cenami uměle nízké, a tudíž by měly být nahrazeny.
To je v rozporu s pravidly WTO, podle nichž je testem toho, zda určité náklady mohou být použity při výpočtu výrobních nákladů, otázka, zda jsou tyto náklady spojeny s výrobou a prodejem výrobku, a nikoli zda přiměřeně odrážejí tržní hodnotu výrobku. Zadruhé, i když čl. 2 odst. 5 základního nařízení zdánlivě umožňuje provést úpravu, uplatnění tohoto článku by se mělo omezit na situace, kdy stát přímo zasahuje do tržních mechanismů stanovováním cen na uměle nízké úrovni nebo jejich regulací v tomto směru. Nicméně v tomto konkrétním případě Komise tvrdí, že domácí cena CPO je na uměle nízké úrovni nikoli v důsledku státní regulace, ale kvůli vývozní dani uložené na CPO. I kdyby to byla pravda, jakýkoli vliv na domácí cenu může být náhodný nebo jde pouze o vedlejší účinek systému vývozní daně. Zatřetí se Komise nesprávně opírá o rozsudek ve věci „Acron“, aby zdůvodnila zákonnost úpravy nákladů na CPO. Tento rozsudek je v současné době napaden, a proto jej nelze používat jako precedens. V každém případě faktické okolnosti ve věci „Acron“ byly jiné, protože se vztahovaly k situaci, kdy ceny plynu reguloval stát, na rozdíl od cen CPO v Indonésii, které byly stanoveny svobodně na trhu. Indonéská vláda také tvrdila, že úprava podle čl. 2 odst. 5 byla provedena jen proto, aby se zvýšila dumpingová rozpětí způsobená rozdílným zdaněním.
(72)
Tvrzení, že úprava podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení je podle pravidel WTO a/nebo pravidel EU nezákonná, musí být zamítnuto. Základní nařízení provádí antidumpingovou dohodu WTO (ADA), a má se tudíž za to, že všechna ustanovení tohoto nařízení, včetně čl. 2 odst. 5, jsou v souladu se závazky Unie vyplývajícími z dohody ADA. Na tomto místě je třeba připomenout, že čl. 2 odst. 5 základního nařízení je stejným způsobem použitelný na tržní i netržní hospodářství. Jak bylo uvedeno výše (42. bod odůvodnění), Tribunál stanovil ve věci „Acron“ právní zásadu, že pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku neodrážejí přiměřeně v účetních záznamech společností, nepoužijí se jako základ pro výpočet běžné hodnoty a takové náklady mohou být nahrazeny náklady odrážejícími cenu stanovenou tržními mechanismy v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Skutečnost, že ve věci „Acron“ šlo o ceny, které byly regulovány státem, však nemůže být vykládána tak, že Komise nesmí použít ustanovení čl. 2 odst. 5 v případě jiných státních intervencí, které zkreslují, přímo či nepřímo, určitý trh tím, že stlačují ceny na uměle nízkou úroveň. Porota ve věci čínských opatření vztahujících se k brojlerům z USA nedávno dospěla k podobnému závěru při výkladu článku 2.2.1.1 dohody ADA. V případě CPO Komise zjistila, že náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku se neodrážejí přiměřeně v účetních záznamech dotčených společností, protože jsou uměle nízké působením indonéského systému rozdílné vývozní daně. Ze strany Komise tedy bylo zcela oprávněné, že upravila náklady na CPO podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení. K tvrzení indonéské vlády je třeba uvést, že úprava podle čl. 2 odst. 5 vychází z prokázaného rozdílu mezi domácími a mezinárodními cenami CPO, a nikoli z rozdílů ve zdanění.
(73)
Dva vyvážející výrobci v Indonésii tvrdili, že Komise neprokázala, že je cena CPO na domácím trhu v Indonésii zkreslená. Argumentovali tím, že základní předpoklad Komise, že systém rozdílné vývozní daně omezuje možnost vývozu CPO, v důsledku čehož je na domácím trhu větší objem CPO, což následně snižuje jeho domácí ceny, je fakticky nesprávný, neboť surového palmového oleje (CPO) se vyváží velké množství (70 % z celkové produkce). V každém případě, i kdyby bylo možno považovat domácí trh CPO za zkreslený působením systému rozdílné vývozní daně, pak by stejným způsobem byla zkreslena i referenční vývozní cena, protože vychází z mezinárodních vývozních cen, do nichž je započtena vývozní daň. Proto nelze referenční vývozní cenu CPO použít jako vhodné cenové měřítko při stanovování nákladů na CPO.
(74)
Navzdory skutečnosti, že se surový palmový olej vyváží z Indonésie ve velkém množství, šetření odhalilo, že domácí cena CPO je uměle nízká v porovnání s mezinárodními cenami. Navíc zjištěný rozdíl v ceně se blíží vývozní dani zavedené systémem rozdílné vývozní daně. Proto lze důvodně usuzovat, že nízká cenová hladina na domácím trhu je výsledkem zkreslení vyvolaného systémem rozdílné vývozní daně. Kromě toho mezinárodní ceny komodit včetně CPO jsou určovány nabídkou a poptávkou, která odráží dynamiku tržních sil. Nebyl uveden žádný důkaz, který by naznačoval, že by tyto tržní síly přestaly působit vlivem indonéského systému rozdílné vývozní daně, nebo že by jím byly zkresleny. Proto se tvrzení, že HPE je nevhodným měřítkem, zamítá.
(75)
Jeden vyvážející výrobce, u něhož bylo zjištěno, že nemá reprezentativní domácí prodej (60. bod odůvodnění prozatímního nařízení), tvrdil, že Komise chybně provedla zkoušku reprezentativnosti na základě prodeje společností ve spojení jednotlivě, a nikoli na celkovém prodeji všech společností v rámci skupiny. Uznává nicméně, že tato údajná chyba neměla žádný dopad na prozatímní zjištění učiněná k této otázce. Připomíná se, že pokud jde o tohoto vyvážejícího výrobce, zkoušce reprezentativnosti nevyhověla jednotlivě žádná ze společností ve spojení. Proto, i kdyby bylo toto tvrzení podložené, je jasné, že zkouška reprezentativnosti na základě celkového objemu domácího prodeje všech těchto společností ve spojení by, jak uznal vyvážející výrobce, nemohla ovlivnit prozatímní zjištění. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 60. až 62. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(76)
Jedna strana tvrdila, že pokud jde o 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení, byly v jejím případě použity nadhodnocené prodejní, správní a režijní náklady. Po přezkoumání tohoto tvrzení se ukázalo, že do výpočtu běžné hodnoty byly zahrnuty prodejní, správní a režijní náklady při domácím prodeji i při prodeji na vývoz. Proto byly provedeny nezbytné úpravy, aby byly použity pouze prodejní, správní a režijní náklady při domácím prodeji.
(77)
Jedna strana zpochybnila výpočet běžné hodnoty, a zejména volbu metodiky podle čl. 2 odst. 6, jak bylo uvedeno v 65. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Ustanovení čl. 2 odst. 6 zmiňuje tři alternativní metodiky ke stanovení prodejních, správních a režijních nákladů v případě, že není možné použít skutečné údaje dané společnosti. Tato strana tvrdila, že zmíněné tři metodiky musí být zvažovány v pořadí, v jakém jsou uvedeny, a že by se proto mělo nejprve zvážit použití čl. 2 odst. 6 písm. a) a čl. 2 odst. 6 písm. b).
(78)
Ukázalo se, že v prozatímním nařízení byla uplatněna pouze metodika uvedená v čl. 2 odst. 6 písm. c), avšak v dalších bodech odůvodnění se podrobně uvádí, proč v tomto případě není možné použít čl. 2 odst. 6 písm. a) a čl. 2 odst. 6 písm. b).
(79)
Ustanovení čl. 2 odst. 6 písm. a) nelze použít vzhledem k tomu, že u žádné indonéské (a argentinské) společnosti zařazené do vzorku nebyly zjištěny žádné skutečné částky, neboť neprodávají v běžném obchodním styku. Proto nejsou k dispozici žádné údaje týkající se skutečných částek kteréhokoli jiného vývozce nebo výrobce (v rámci vzorku), aby bylo možné použít čl. 2 odst. 6 písm. a).
(80)
Ustanovení čl. 2 odst. 6 písm. b) nelze použít z toho důvodu, že žádná z indonéských (a argentinských) společností v rámci vzorku neprodává výrobky ze stejné obecné skupiny výrobků v běžném obchodním styku.
(81)
Pokud jde o čl. 2 odst. 6 písm. b), tato strana rovněž tvrdila, že základní nařízení není v souladu s nařízením Světové obchodní organizace (WTO), neboť v čl. 2 odst. 6 písm. b) obsahuje požadavek, aby se prodeje uskutečňovaly v běžném obchodním styku. Avšak, jak je uvedeno v 72. bodě odůvodnění, základní nařízení provádí antidumpingovou dohodu WTO, a má se tudíž za to, že všechna ustanovení tohoto nařízení včetně čl. 2 odst. 6 jsou v souladu se závazky Unie vyplývajícími z dohody ADA a že i prodeje jsou v naprostém souladu s prvky běžného obchodního styku.
(82)
Volba spočívající v uplatnění čl. 2 odst. 6 písm. c) při použití jakékoli jiné přiměřené metody určení ziskového rozpětí se proto potvrzuje.
(83)
Některé strany dále považovaly ziskové rozpětí ve výši 15 %, které bylo použito při výpočtu běžné hodnoty, za příliš vysoké. Tvrdily, že prozatímní nařízení nevysvětluje, jak Komise tuto 15 % hodnotu vypočítala, a vyvozují z toho, že Komise převzala 15 % hodnotu ze ziskového rozpětí použitého ve výpočtech újmy. Tvrdily, že v několika jiných případech týkajících se komodit použila Komise ziskové rozpětí okolo 5 %. Některé strany navrhly, aby bylo použito ziskové rozpětí jako v případě bioetanolu ze Spojených států. Jedna strana také navrhla použití nižšího ziskového rozpětí pro prodej směsi bionafty a minerální nafty. Indonéská vláda navíc tvrdila, že dochází k duplikaci, když se cena CPO nahradí na základě čl. 2 odst. 5 základního nařízení a zároveň se použije 15 % ziskové rozpětí podle čl. 2 odst. 6 písm. c), což by odpovídalo ziskovému rozpětí na nedeformovaném trhu.
(84)
Především není pravda, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá 5 % ziskové rozpětí. Každá situace je posuzována podle své vlastní podstaty, přičemž jsou zohledňovány konkrétní okolnosti daného případu. Například v řízení týkajícím se bionafty, jež bylo v roce 2009 vedeno proti Spojeným státům, byla použita různá zisková rozpětí, přičemž vážený průměrný zisk značně přesahoval 15 %. Zadruhé vzhledem k tomu, že krátkodobá a střednědobá výpůjční úroková sazba v Indonésii podle údajů Světové banky je kolem 12 %, lze přiměřeně očekávat, že ziskové rozpětí v obchodování na domácím trhu bionafty by bylo vyšší než výpůjční náklady na kapitál. Odkaz na střednědobou výpůjční úrokovou sazbu není míněn jako prahová hodnota, ale jako test přiměřenosti použitého rozpětí. Zatřetí, ať už patří prodej směsi bionafty a minerální nafty do stejné obecné skupiny zboží, čl. 2 odst. 6 písm. b) základního nařízení stanoví, jak bylo již uvedeno v 80. bodě odůvodnění, že takový prodej by se měl uskutečňovat v běžném obchodním styku. Protože prodej bionafty na domácím trhu nelze považovat za prodej v běžném obchodním styku, pak ani prodej směsi bionafty s minerální naftou logicky nelze považovat za prodej v běžném obchodním styku. Z těchto důvodů a z důvodů vysvětlených výše je 15 % zisk přiměřenou mírou, jaké lze dosáhnout v poměrně novém, kapitálově náročném výrobním odvětví v Indonésii. Indonéskou vládou předložený argument týkající se duplikačního účinku nelze přijmout, neboť cenová úprava podle čl. 2 odst. 5 a přiměřený zisk podle čl. 2 odst. 6 písm. c) jsou dvě zcela odlišné věci. Proto se potvrzuje 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(85)
Jedna strana prohlásila, že jelikož referenční vývozní cena CPO zahrnuje náklady na dopravu do zahraničí a smyslem úpravy domácí ceny CPO na úroveň mezinárodní ceny CPO je dosáhnou nezkreslené výše domácí ceny CPO, měla by být referenční vývozní cena CPO upravena směrem dolů tak, aby se vyloučily náklady na dopravu do zahraničí.
(86)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto. Komise zvažovala řadu alternativ při výběru nejvhodnější ceny, která by měla být použita jako mezinárodní referenční cena. Je třeba připomenout, že samy indonéské úřady používají referenční vývozní cenu jako měřítko pro stanovení úrovně zkreslení nákladů na výrobu bionafty v Indonésii.
(87)
Dvě strany předložily námitku, že Komise nevzala v úvahu, že vyrábějí „bionaftu ze suroviny, která je odlišná od CPO, tzn. z destilátu palmových mastných kyselin („PFAD“), rafinovaného palmového oleje („RPO“) a rafinovaného palmového stearinu („RST“). Vzhledem k tomu, že nebyla brána v úvahu skutečná surovina, kterou strany používají při výrobě bionafty, byla úprava nákladů na CPO (popsaná v 70. bodě odůvodnění) uplatněna na nesprávnou surovinu, a tudíž vedla k nesprávnému určení výše běžné hodnoty.
(88)
Uvedená tvrzení musí být zamítnuta. Je třeba zdůraznit, že Komise nahradila pouze cenu surového palmového oleje od dodavatelů, kteří jsou i nejsou ve spojení, zakoupeného na výrobu bionafty. Pokud jde o vedlejší produkty, jako jsou PFAD, RPO a RST, které vznikají při zpracování zakoupeného CPO a které jsou dále zpracovávány při výrobě bionafty, žádné úpravy nebyly použity.
(89)
Tři strany tvrdily, že Komise neuznala, že by se s jejich nákupem CPO od společností ve spojení mělo zacházet stejně jako s vnitropodnikovou výrobou, a tudíž by na něj neměla být uplatněna žádná úprava podle čl. 2 odst. 5 (jak bylo vysvětleno v 70. bodě odůvodnění). Strany tvrdí, že transakce uvnitř skupiny se uskutečnila za obvyklých tržních podmínek, a náklady na ni by tudíž neměly být upraveny nebo nahrazeny mezinárodní cenou. Navíc jeden vyvážející výrobce tvrdil, že početně zjištěná běžná hodnota by se měla během období šetření počítat jednou za měsíc.
(90)
Protože cenu při vnitřním převodu nelze spolehlivě posoudit, Komise standardně ověřuje, zda transakce mezi stranami ve spojení skutečně proběhly za obvyklých tržních podmínek. Za tím účelem Komise porovnává cenu použitou mezi stranami ve spojení se základní tržní cenou. Protože základní cena na domácím trhu je zkreslena, Komise nemůže takové ověření provést. Proto Komise musí nahradit tuto málo hodnověrnou cenu cenou přiměřenou, která by byla použitelná za obvyklých tržních podmínek v nezkresleném tržním prostředí. V tomto případě mezinárodní cenou. Pokud jde o požadavek na měsíční frekvenci výpočtů, jimiž se zjišťuje běžná hodnota, poskytnuté a ověřené informace nejsou dostatečně podrobné, aby takový výpočet umožňovaly. Oba požadavky se proto zamítají.
(91)
Výrobní odvětví Unie tvrdilo, že náklady na CPO vlastní výroby v rámci téhož právního subjektu by měly rovněž být upraveny podle č. 2 odst. 5 základního nařízení, protože jsou také ovlivněny zkreslením způsobeným systémem rozdílné vývozní daně.
(92)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto. I když surovina prochází při procesu výroby bionafty různými stadii rafinace/zpracování, náklady na tato výrobní stadia lze považovat za hodnověrné, pokud jsou uskutečněny v rámci téhož právního subjektu, a otázka nehodnověrné ceny převodů, jak byla popsána výše, vůbec nevyvstane.
(93)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise by měla z početně zjištěné běžné hodnoty odečíst tzv. cenové úpravy. Uvedené tvrzení nelze přijmout. Početně zjištěná běžná hodnota byla odvozena z nákladů. Proto by bylo nepatřičné činit jakékoli úpravy na základě úvah o ceně.
3.2 Vývozní cena
(94)
Jedna strana zpochybnila stanovení vývozní ceny, přičemž tvrdila, že by měly být zohledněny zajišťovací zisky a ztráty, a poukázala na údajně nekonzistentní postup účtování zajišťovacích zisků a ztrát z bionafty.
(95)
Tvrzení, že by měla být zohledněny zajišťovací zisky a ztráty, musí být zamítnuto. V čl. 2 odst. 8 základního nařízení je jasně stanoveno, že vývozní cena je cena skutečně zaplacená nebo cena, kterou je třeba zaplatit za výrobek prodaný za účelem vývozu, bez ohledu na jakékoli oddělené - byť související - zisky nebo ztráty spojené se zajišťovací praxí. Proto se potvrzuje metodika uvedená v 66. a 67. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(96)
Komise uznává, že v prozatímní fázi došlo u jedné strany k nekonzistentnímu postupu účtování zajišťovacích zisků a ztrát z bionafty. Toto tvrzení je přijato a byly provedeny nezbytné úpravy.
(97)
Pokud jde o 68. bod odůvodnění prozatímního nařízení, jedna strana tvrdila, že 5 % ziskové rozpětí použité u obchodních společností ve spojení se sídlem v Unii vede ve svých důsledcích k nadměrnému kapitálovému výnosu a nadhodnocuje zisk, jehož obvykle při prodeji bionafty dosahují obchodníci, kteří nejsou ve spojení. Tvrdí, že typický kapitálový výnos odpovídá ziskovému rozpětí ve výši 1,3-1,8 %.
(98)
Vzhledem k neexistující spolupráci ze strany dovozců, kteří nejsou ve spojení, a vzhledem k tomu, že obchodní společnosti jsou podniky působící v oblasti služeb bez významných kapitálových investic, což činí výše uvedené tvrzení týkající se kapitálového výnosu bezpředmětným, Komise uvedené tvrzení zamítá a považuje 5 % ziskové rozpětí v tomto případě za přiměřené. Potvrzuje se proto 68. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(99)
Pokud jde o 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení, jedna strana tvrdila, že k vývozní ceně by měla být připočtena prémie účtovaná u bionafty v rámci „dvojnásobného započtení“ vzhledem k tomu, že se jedná o pouhé provádění italského zákona.
(100)
I kdyby Komise toto tvrzení přijala a připočetla tyto prémie k vývozní ceně, musely by tyto prémie být opět odečteny podle čl. 2 odst. 10 písm. k), aby bylo možno porovnat vývozní cenu s běžnou hodnotou při náležitém zohlednění rozdílů, jež ovlivňují srovnatelnost cen. Jelikož v Indonésii žádná prémie za dvojnásobné započtení u bionafty neexistuje, vyšší vývozní cena v Itálii by proto nebyla přímo srovnatelná. Uvedené tvrzení se proto zamítá a 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
(101)
Po poskytnutí konečných informací tato strana zopakovala svůj požadavek. Nepředložila však žádné další podstatné argumenty, které by změnily posouzení Komise. Z tohoto důvodu se potvrzuje 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(102)
Po poskytnutí konečných informací několik vyvážejících výrobců upozornilo Komisi na údajné administrativní chyby ve výpočtech týkajících se dumpingu. Uvedená tvrzení byla prošetřena a v případech, kde byla opodstatněná, byly provedeny opravy výpočtů.
3.3 Srovnání
(103)
Jelikož ke srovnání nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 70. až 75. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.4 Dumpingová rozpětí
(104)
S ohledem na provedené úpravy v běžné hodnotě a vývozní ceně, jak jsou popsány v bodech odůvodnění výše, a jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF s dodáním na hranice EU před proclením jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan a PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
Ostatní spolupracující společnosti
20,1 %
Všechny ostatní společnosti
23,3 %
E. ÚJMA
1. Výroba v Unii a výrobní odvětví v Unii
(105)
Prozatímní nařízení v 80. až 82. bodě odůvodnění definovalo výrobní odvětví Unie a potvrdilo, že z definice výrobního odvětví Unie byly vyloučeny tři společnosti, a to z důvodu jejich závislosti na dovozu z dotčených zemí, tj. že dovážely podstatně více bionafty z dotčených zemí, než samy vyráběly.
(106)
Další dvě společnosti byly z definice výrobního odvětví Unie vyloučeny, jelikož během období šetření bionaftu nevyráběly.
(107)
Po zveřejnění prozatímního nařízení byly obdrženy připomínky, že z definice výrobního odvětví Unie by měly být vyloučeny další společnosti kvůli dovozu bionafty z dotčených zemí a také z důvodu jejich vztahů k vyvážejícím výrobcům v Argentině a Indonésii, kteří se tak chrání před nepříznivými důsledky dumpingu.
(108)
Uvedené připomínky byly zamítnuty. Po analýze tvrzení týkajícího se vztahu mezi vyvážejícími výrobci a výrobním odvětvím Unie bylo zjištěno, že určitá holdingová společnost měla v držení akcie jak jednoho argentinského vyvážejícího výrobce, tak jednoho výrobce v Unii.
(109)
Zaprvé bylo zjištěno, že tyto společnosti spolu navzájem otevřeně soutěží o stejné zákazníky na unijním trhu, čímž prokazují, že tento vztah neměl žádný vliv na obchodní praktiky ani argentinského vyvážejícího výrobce, ani výrobce z Unie.
(110)
Po poskytnutí konečných informací požadovala zúčastněná strana informaci o závěru Komise, že argentinští vývozci a výrobní odvětví Unie soutěží o stejné zákazníky na evropském trhu. Tato skutečnost se ukázala při šetření unijních výrobců a argentinských vývozců a nebyl poskytnut žádný důkaz, který by doložil obvinění, že se argentinští vývozci a evropští výrobci dohodli, že nebudou soutěžit na trhu s bionaftou pro koncové uživatele. Počet koncových uživatelů je relativně malý a jsou jimi hlavně velké ropné rafinérie, které nakupují jak od unijních výrobců, tak od dovozců.
(111)
Zadruhé bylo zjištěno, že hlavní zájem výrobce z Unie zmíněného v 108. bodě odůvodnění spočívá v Unii, konkrétně ve výrobě v Unii, v obchodních činnostech s touto výrobou spojených a také v oblasti výzkumu. Z toho vyplynul závěr, že výše zmíněný vztah není jako takový důvodem k vyloučení této společnosti z definice výrobního odvětví Unie podle čl. 4 odst. 1 písm. a) základního nařízení.
(112)
Skutečnost, že některá výrobní odvětví Unie dovážela bionaftu z dotčených zemí, není sama o sobě dostatečným důvodem pro změnu definice výrobního odvětví Unie. Jak bylo vysvětleno v prozatímním nařízení, dovoz výrobního odvětví Unie z dotčených zemí byl prováděn v sebeobraně. Navíc bylo zjištěno, že hlavní zájem některých výrobců z Unie, kteří dováželi z dotčených zemí, zůstával v Unii - tyto společnosti vyráběly větší objem pro trh v Unii, nežli vyvážely, a jejich výzkumné činnosti probíhaly na území Unie.
(113)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že výrobní odvětví Unie by mělo zahrnovat také ty společnosti, které nakupovaly bionaftu a mísily ji s minerální naftou, neboť tyto směsi jsou rovněž dotčeným výrobkem. Toto tvrzení se zamítá. Dotčeným výrobkem je bionafta, v čisté formě nebo obsažená ve směsi. Výrobci dotčeného výrobku jsou proto výrobci bionafty, a nikoli společnosti, jež míchají bionaftu s minerální naftou.
(114)
Proto se potvrzuje definice výrobního odvětví Unie, jak je uvedena v 80. až 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a stejně tak i objem výroby během období šetření, jak je uveden v 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(115)
Po poskytnutí prozatímních informací provedlo výrobní odvětví Unie menší opravu, pokud jde o jeho prodeje za rok 2009, čímž došlo k úpravě spotřeby v Unii za uvedený rok. Touto opravou se nezměnil ani trend, ani závěry učiněné na základě údajů, jež obsahovalo prozatímní nařízení. Opravená tabulka 1 je uvedena níže. Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 84. až 86. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
Spotřeba v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Tuny
11 151 172
11 538 511
11 159 706
11 728 400
Index 2009 = 100
100
103
100
105
Zdroj: Eurostat, údaje od výrobního odvětví Unie.
3. Souhrnné posouzení účinků dovozu z dotčených zemí
(116)
V 88. až 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise určila, že byly splněny podmínky pro provedení souhrnného posouzení účinků dovozu z Argentiny a Indonésie. To bylo zpochybněno jednou zúčastněnou stranou, která uvedla, že PME z Indonésie nekonkuruje bionaftě vyrobené v Unii na stejném základě jako SME z Argentiny a že PME je levnější než bionafta vyrobená v Unii proto, že výchozí surovina pro její výrobu je levnější v Indonésii než v Unii.
(117)
Uvedené námitky se zamítají. SME i PME se do Unie dovážejí a v Unii se rovněž vyrábějí a před jejich prodejem nebo mísením s minerální naftou jsou míseny s RME a jinými druhy bionafty vyráběnými v Unii. Subjekty, které mísení provádějí, si mohou zvolit, zda za účelem výroby konečného výrobku nakoupí bionaftu z různých surovin a různého původu, a to na základě tržních a klimatických podmínek existujících v průběhu roku. PME se prodává ve větším množství v letních měsících a v menším množství během zimních měsíců, stále však konkuruje RME a bionaftě vyrobené v Unii a rovněž SME z Argentiny.
(118)
Proto se potvrzuje 90. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Objem dumpingového dovozu z dotčených zemí, jeho cena a podíl na trhu
(119)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila údaje o dovozu uvedené v tabulce 2 prozatímního nařízení a uvedla, že dovoz z Indonésie byl mnohem nižší, než se udává v tabulce. Údaje o dovozu obsažené v tabulce 2 vycházely z údajů Eurostatu, jež byly pečlivě prověřeny, a bylo zjištěno, že jsou správné a v souladu s údaji shromážděnými od indonéských vývozců. Bionafta je poměrně nový výrobek a kódy celní nomenklatury používané u dovozu bionafty se v posledních letech měnily. Při čerpání údajů z Eurostatu musí být proto použity kódy používané v dané době, aby se zajistila přesnost údajů. Tím se vysvětluje, proč údaje čerpané touto zúčastněnou stranou nejsou úplné a ukazují na nižší vývoz, než úplné údaje předložené v tabulce 2.
(120)
V důsledku menší změny ve spotřebě Unie provedené v tabulce 1 se také podíl na trhu za rok 2009 u Argentiny v tabulce 2 poněkud změnil, kdežto u Indonésie k žádné změně nedošlo. Trendy, jež tyto údaje ukazují, ani závěry, které z nich byly vyvozeny, se tím nemění. Podíl na trhu je opraven níže:
2009
2010
2011
Období šetření
Dovoz z Argentiny
Podíl na trhu
7,7 %
10,2 %
12,7 %
10,8 %
Index 2009 = 100
100
135
167
141
Zdroj: Eurostat.
5. Cenové podbízení
(121)
Jak bylo uvedeno v 94. až 96. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, za účelem zjištění cenového podbízení byla cena dovozu z Argentiny a Indonésie srovnána s prodejní cenou výrobního odvětví v Unii, přičemž byly použity údaje od společností zařazených do vzorku. Při tomto srovnání byla z výpočtů v souvislosti s cenovým podbízením vyloučena bionafta dovážená výrobním odvětvím Unie za účelem dalšího prodeje.
(122)
Zúčastněné strany poukázaly na to, že použitá metodika, tj. srovnání na základě filtrovatelnosti při nízkých teplotách (dále jen „CFPP“), nebyla stejná jako metodika použitá při předchozím antidumpingovém šetření, které se týkalo bionafty z USA, kdy bylo provedeno srovnání podle suroviny.
(123)
Na rozdíl od vyvážejících výrobců v Argentině a Indonésii neprodává výrobní odvětví Unie bionaftu vyrobenou z jedné suroviny, ale mísí několik surovin dohromady k výrobě konečné bionafty, která se prodává. Konečný zákazník nezná a ani ho nezajímá složení toho, co kupuje, jakmile výrobek splňuje požadovanou CFPP. Co je pro zákazníka důležité, je CFPP, bez ohledu na to, jaké suroviny byly použity. Za těchto okolností se považovalo za vhodné provést při tomto řízení cenové srovnání na základě CFPP.
(124)
U dovozů z Indonésie, kde CFPP má hodnotu 13 nebo vyšší, byla provedena úprava, tj. rozdíl v ceně mezi prodejem bionafty s CFPP o hodnotě 13 uskutečňovaným výrobním odvětvím Unie a prodejem bionafty s CFPP o hodnotě 0 uskutečňovaným výrobním odvětvím Unie, s cílem porovnat bionaftu s CFPP o hodnotě 13 a vyšší z Indonésie s bionaftou s CFPP o hodnotě 0 vyráběnou a mísenou v Unii. Jeden indonéský vyvážející výrobce poukázal na to, že prodeje bionafty s CFPP o hodnotě 13 uskutečňované výrobním odvětvím Unie jsou prováděny v malých množstvích na jednu transakci, a tyto ceny by proto měly být srovnávány s podobně velkými transakcemi s bionaftou s CFPP o hodnotě 0. Při kontrole transakcí s bionaftou s CFPP o hodnotě 0 zahrnujících podobné množství na jednu transakci byl zjištěný rozdíl v ceně v souladu s rozdílem při posuzování všech transakcí s bionaftou s CFPP o hodnotě 0, přičemž rozdíly v ceně byly vyšší i nižší než průměrný cenový rozdíl. V důsledku toho nedošlo k žádné změně v úrovni cenového podbízení, která byla zjištěna v 97. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(125)
Jeden indonéský vyvážející výrobce požadoval, aby Komise zveřejnila plná kontrolní čísla výrobku (PCN) u směsí, které prodává výrobní odvětví Unie - podíly každé suroviny v prodeji, který výrobní odvětví Unie uskutečnilo ze své vlastní výroby. Vzhledem k tomu, že porovnání pro účely stanovení újmy bylo provedeno výhradně na základě filtrovatelnosti při nízkých teplotách, byla tato žádost zamítnuta.
(126)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že existuje rozdíl mezi cenou bionafty, která splňuje kritéria stanovená ve směrnici o energii z obnovitelných zdrojů (dále jen „certifikovaná podle směrnice RED“), a bionafty, která tato kritéria nesplňuje. Tvrdila, že vzhledem k tomu, že v případě dovozu z Indonésie se nejednalo o bionaftu certifikovanou podle směrnice RED a že cena bionafty certifikované podle směrnice RED byla vyšší, měla by být provedena úprava.
(127)
Uvedené tvrzení bylo zamítnuto. Téměř veškerý dovoz z Indonésie v období šetření se týkal bionafty certifikované podle směrnice RED. V každém případě členské státy provedly kritéria udržitelnosti stanovená ve směrnici RED do svého vnitrostátního práva až v průběhu roku 2012, takže to, zda se jednalo o bionaftu certifikovanou podle směrnice RED, či nikoli, nemělo po většinu období šetření žádný vliv.
(128)
Po poskytnutí konečných informací se jeden indonéský vyvážející výrobce vyjádřil k výpočtům cenového podbízení a požadoval, aby se PME dovážený z Indonésie porovnával se všemi prodeji výrobního odvětví Unie. Ve skutečnosti se při výpočtu podbízení porovnával prodej PME z Indonésie se všemi prodeji PME výrobního odvětví Unie s CFPP0, přičemž cena dovozů PME z Indonésie byla navýšena o cenový faktor vypočítaný srovnáním prodejů PME s CFPP0 výrobního odvětví Unie s prodeji PME s CFPP13. Požadavek byl proto zamítnut. Tvrzení téže zúčastněné strany, že výpočet újmy zahrnuje dovezený výrobek, je fakticky nesprávné, a proto se zamítá. V každém případě dovezená bionafta a bionafta vyrobená v Unii byly smíseny a prodány za stejnou cenu jako směsi, které neobsahovaly žádnou dovezenou bionaftu.
(129)
Jeden indonéský vyvážející výrobce také zpochybnil výpočet nákladů po dovozu. Tyto náklady ale byly ověřeny odečtením nákladů na přepravu do cílového místa od skutečných nákladů na dovoz bionafty a žádná změna nebyla potřeba.
6. Makroekonomické ukazatele
(130)
Jak bylo uvedeno ve 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na základě získaných údajů, které zahrnují celé výrobní odvětví Unie, byly analyzovány tyto makroekonomické ukazatele: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, rozsah dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu.
(131)
Po poskytnutí prozatímních informací výrobní odvětví Unie poukázalo na to, že údaje týkající se kapacity, jež byly použity v tabulce 4 prozatímního nařízení, zahrnovaly kapacitu, která nebyla demontována, ale nebyla v takovém stavu, aby ji v období šetření nebo v předchozích letech bylo možno využít k výrobě bionafty. Odděleně určilo tuto kapacitu jako „nevyužitou kapacitu“, která by neměla být započítána jako využitelná kapacita. Údaje o využití kapacity uvedené v tabulce 4 byly proto podhodnoceny. Po podrobném přezkoumání těchto opětovně předložených údajů byly tyto údaje přijaty a upravená tabulka 4 je uvedena níže. Míra využití kapacity, která podle údajů uvedených v prozatímním nařízení činila 43 % až 41 %, nyní činila 46 % až 55 %. Výrobní odvětví Unie opravilo rovněž údaje o výrobě v roce 2009, jsou uvedeny v této tabulce:
2009
2010
2011
Období šetření
Výrobní kapacita (v tunách)
18 856 000
18 583 000
16 017 000
16 329 500
Index 2009 = 100
100
99
85
87
Objem výroby (v tunách)
8 729 493
9 367 183
8 536 884
9 052 871
Index 2009 = 100
100
107
98
104
Využití kapacity
46 %
50 %
53 %
55 %
Index 2009 = 100
100
109
115
120
(132)
V 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byly analyzovány údaje týkající se využití kapacity v předcházejícím období a bylo konstatováno, že výroba se zvyšovala, avšak kapacita zůstala stabilní. S ohledem na revidované údaje se výroba ve stejném období opět zvyšuje, avšak využitelná kapacita se snížila. To ukazuje, že výrobní odvětví Unie vystavené zvýšenému dovozu z Argentiny a Indonésie snižovalo využitelnou kapacitu a reagovalo tak na signály trhu. Tyto revidované údaje jsou nyní více v souladu s veřejnými prohlášeními výrobního odvětví Unie a výrobců v Unii, kteří uváděli, že během posuzovaného období byla výroba v několika závodech zastavena a že nebylo možno okamžitě použít dříve instalovanou kapacitu nebo ji bylo možno využít pouze za cenu významných dalších investic.
(133)
Několik zúčastněných stran zpochybnilo upravenou kapacitu a údaje o využití kapacity. Avšak žádná ze zúčastněných stran nepředložila nějakou alternativu. Revize je založena na upravených údajích o kapacitě, které poskytl žadatel a jež pokrývají celé výrobní odvětví Unie. Revidované údaje jsou opatřeny odkazy na veřejně dostupné údaje týkající se zejména nevyužité kapacity a kapacity výrobců, kteří zastavili provoz kvůli finančním potížím. Jak bylo vysvětleno výše v oddílu 6 „Makroekonomické ukazatele“, revidované údaje poskytují mnohem přesnější soubor údajů o kapacitě, která je k dispozici pro výrobu bionafty během posuzovaného období, nežli byly údaje původně poskytnuté a zveřejněné v prozatímním nařízení.
(134)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že výrobní odvětví Unie nebylo poškozeno, jelikož objemy výroby rostly v souladu se spotřebou. Tato námitka se zamítá, protože jiné důležité ukazatele újmy jasně nasvědčují, že k újmě došlo, zejména ke ztrátě podílu na trhu ve prospěch dovozu z dotčených zemí a k trendu k nižší ziskovosti vedoucímu ke ztrátám.
(135)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie nebylo poškozeno, porovnáme-li trendy pouze od roku 2011 do konce období šetření na rozdíl od porovnání trendů v období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (tj. posuzované období). Vzhledem k tomu, že období šetření zahrnuje polovinu roku 2011, není srovnání mezi rokem 2011 a obdobím šetření přesné. Navíc, má-li mít nějaké srovnání smysl, je nezbytné zkoumat trendy významné pro posouzení újmy během období, které je dosti dlouhé, jak bylo provedeno v tomto případě. Toto tvrzení se proto zamítá.
(136)
Stejná zúčastněná strana poukázala na to, že Komise v prozatímním nařízení nezveřejnila celkovou hodnotu prodeje výrobního odvětví Unie, a žádala, aby tento údaj byl zveřejněn. Zkoumány byly všechny relevantní činitele uvedené v čl. 3 odst. 5 základního nařízení umožňující plně posoudit újmu. Údaje týkající se hodnoty prodeje byly shromážděny od společností zařazených do vzorku, jež byly reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie, a byly ověřeny.
(137)
Stejná strana poukázala také na to, že výrobní odvětví Unie bylo schopno zvýšit zaměstnanost, a že proto v období šetření nedošlo k žádnému negativnímu účinku na výrobní odvětví Unie.
(138)
Jak bylo však vysvětleno ve 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je zaměstnanost v tomto kapitálově náročném výrobním odvětví poměrně nízká. I menší změny v počtu zaměstnaných mohou proto způsobit velké změny indexovaných údajů. Zvýšení celkové zaměstnanosti nepopírá újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, kterou dokládají jiné ukazatele.
(139)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 103. až 110. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. Mikroekonomické ukazatele
(140)
Jak bylo uvedeno ve 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na základě údajů, jež byly ověřeny u výrobců Unie zařazených do vzorku, byly analyzovány tyto mikroekonomické ukazatele: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, pracovní náklady, zásoby, výnosnost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost navýšit kapitál.
(141)
Jelikož nebyly vzneseny žádné relevantní připomínky, potvrzuje se 111. až 117. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8. Závěr ohledně újmy
(142)
Několik stran vyjádřilo nesouhlas se závěrem ohledně újmy předloženým v prozatímním nařízení na základě toho, že v době mezi rokem 2011 a obdobím šetření se některé ukazatele zřejmě zlepšily. Je sice pravda, že některé ukazatele mezi rokem 2011 a obdobím šetření vykazovaly vzestupnou tendenci (např. výroba a prodej), avšak výrobní odvětví se v tomto období nebylo schopno vyrovnat s růstem nákladů, jak bylo uvedeno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. To mělo za následek další zhoršení postavení výrobního odvětví, a to ze ztráty ve výši 0,2 % v roce 2011 ke ztrátě ve výši 2,5 % v období šetření. Proto se má za to, že i kdyby se analýza újmy měla omezit na období od roku 2011 do konce období šetření, bylo by přesto zjištěno, že výrobní odvětví utrpělo podstatnou újmu.
(143)
Jelikož nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 118. až 120. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingového dovozu
(144)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovoz z Argentiny nemohl být příčinou újmy, jelikož objem dovozu od roku 2010 do konce období šetření zůstal stabilní a od roku 2011 do konce období šetření mírně poklesl.
(145)
Tyto údaje byly převzaty z tabulky 2 prozatímního nařízení a jsou přesné. Analýza Komise se však týká doby od začátku posuzovaného období do konce období šetření a podle těchto údajů dovoz vzrostl o 48 % při růstu podílu na trhu o 41 %. Navíc, jak bylo vysvětleno v 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byl zohledněn nejen dovoz z Argentiny, ale také dovoz z Indonésie.
(146)
Pokud jde o meziroční srovnání cen, stejná zúčastněná strana poukázala na to, že ceny dovozu z Argentiny rostly rychleji než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Dovoz z Argentiny se však stále podbízel vůči cenám výrobního odvětví Unie, což by vysvětlovalo, proč ceny Unie nemohly růst tak rychle.
(147)
Jelikož k účinku dumpingového dovozu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 123. až 128. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Dovoz z jiných třetích zemí nežli ze zemí dotčených
(148)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se závěr, že dovoz z jiných zemí nezpůsobil újmu, jak je uvedeno v 129. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.2 Nedumpingový dovoz z dotčených zemí
(149)
Po uplatnění čl. 2 odst. 5, jak je uvedeno v 38. a 70. bodě odůvodnění výše, nebyl zjištěn žádný nedumpingový dovoz z dotčených zemí. Proto se potvrzuje 130. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3 Jiní výrobci v Unii
(150)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 131. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Dovoz výrobního odvětví Unie
(151)
Jak bylo uvedeno v 132. až 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobní odvětví Unie v posuzovaném období dováželo značné množství bionafty z dotčených zemí, až 60 % veškerého dovozu v období šetření pocházelo z těchto zemí.
(152)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že tento dovoz zdaleka nebyl prováděn v sebeobraně, nýbrž že byl součástí „pečlivě uvážené dlouhodobé strategie“ výrobního odvětví Unie, a sice investovat do Argentiny a získávat odtud bionaftu.
(153)
Uvedla rovněž, že nikdy nebylo ekonomicky odůvodněné dovážet do Unie sójový olej a zpracovávat ho na bionaftu v rámci Unie a že jediný ekonomicky proveditelný způsob je zpracovávat sójový olej v Argentině a vyvážet hotovou bionaftu.
(154)
Tato tvrzení je třeba zamítnout. Nebyly poskytnuty žádné důkazy o takové „dlouhodobé strategii“ a výrobní odvětví Unie to popřelo. Je jasné, že kdyby strategií výrobního průmyslu Unie bylo nahradit svou výrobu bionafty výrobou v Argentině a dovážet hotový výrobek, bylo by pak nesmyslné a nelogické podávat proti takovému dovozu stížnost.
(155)
Jedna zúčastněná strana znovu zopakovala, že dovoz bionafty výrobním odvětvím Unie, který byl uskutečněn v sebeobraně, byl ve skutečnosti součástí dlouhodobé obchodní strategie. Toto nařčení bylo zamítnuto jako neopodstatněné. Existenci takové strategie nepodporovaly žádné důkazy, jen nepodložená tvrzení. Také se zdá nelogické, že by dotčení výrobci z Unie podporovali žadatele a v některých případech navýšili svou kapacitu v Unii a zároveň by své výrobní potřeby ze strategických důvodů pokrývali dovozem.
(156)
Stejná zúčastněná strana také prohlašovala, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu by měl být vypočítán tak, že se započítá i dovoz uskutečněný v sebeobraně. Tento návrh byl zamítnut, protože výpočty podílu na trhu musí odrážet prodej zboží, které výrobní odvětví Unie samo vyrobí, a ne jeho obchodní aktivity s konečným výrobkem motivované rostoucím objemem dumpingových dovozů.
(157)
Výrobní odvětví Unie rovněž sdělilo, že v předchozích letech dovoz sójového oleje - a palmového oleje - ke zpracování na bionaftu byl ekonomicky životaschopný. Zúčastněná strana neposkytla žádný důkaz o opaku. Jen díky narušujícímu účinku rozdílné vývozní daně, která činí vývoz bionafty levnějším než dovoz suroviny, se dovoz hotového výrobku stává ekonomicky citlivým.
(158)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že tento dovoz způsobil újmu pouze proto, že výrobní odvětví Unie mělo kapacitu pro mísení SME z Argentiny a PME z Indonésie s bionaftou vyrobenou v Unii za účelem dalšího prodeje naftovým rafinériím. Toto tvrzení není pravdivé. Mísení je jednoduchý postup, který jsou mnohé obchodní společnosti schopny provádět ve svých skladovacích zásobnících. Nebyl předložen žádný důkaz, že takové mísení jsou schopni provádět pouze výrobci v Unii, a toto tvrzení jako takové bylo zamítnuto.
(159)
Jeden indonéský vyvážející výrobce dále tvrdil, že dovoz, který uskutečnilo výrobní odvětví Unie, nebyl činěn v sebeobraně, a srovnal údaje za kalendářní rok 2011 s údaji za období šetření, které zahrnovalo šest měsíců stejného roku. Srovnání mezi těmito údaji proto není přesné, jelikož není možné rozdělit období šetření na dvě poloviny. Tento argument byl proto zamítnut.
(160)
Jelikož k vývozu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 132. až 136. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.5 Kapacita výrobního odvětví Unie
(161)
Ve 137. až 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo poukázáno na to, že během posuzovaného období zůstalo využití kapacity výrobního odvětví Unie na nízké úrovni, avšak že situace společností zařazených do vzorku se během tohoto období zhoršovala, přičemž využití jejich kapacity se nicméně v takovém rozsahu nesnižovalo.
(162)
Byl proto učiněn prozatímní závěr, že nízká míra využití kapacity, jakožto trvalý jev, nezapříčinila újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(163)
Jedna zúčastněná strana vznesla připomínku k údajům uvedeným v prozatímním nařízení a poukázala na to, že i kdyby vůbec žádný dovoz neexistoval, využití kapacity výrobního odvětví Unie během období šetření by dosáhlo pouze 53 %. Poukázala rovněž na růst výrobní kapacity od roku 2009 do konce období šetření, který vedl ke snížení využití kapacity v posuzovaném období.
(164)
Tato zúčastněná strana však nepředložila žádný důkaz, z něhož by vyplývalo, že toto nízké využití kapacity způsobilo tak velkou újmu, aby narušilo příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a zhoršením situace výrobního odvětví Unie. Fixní náklady tvoří jen malou část (přibližně 5 %) celkových výrobních nákladů, z čehož vyplývá, že nízké využití kapacity bylo pouze jedním z činitelů újmy, avšak nikoli činitelem rozhodujícím. Jednou z příčin této nízké míry využití kapacity je i skutečnost, že výrobní odvětví Unie v důsledku konkrétní situace na trhu samo dováželo hotový výrobek.
(165)
Po vložení revidovaných údajů týkajících se kapacity a jejího využití se navíc ukázalo, že v posuzovaném období výrobní odvětví Unie svou kapacitu snížilo a zvýšilo využití kapacity ze 46 % na 55 %. Z toho vyplývá, že při neexistenci dumpingového dovozu by využití kapacity výrobního odvětví Unie bylo značně vyšší než výše uvedených 53 %.
(166)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zpochybnilo závěr, že nízké využití kapacity nebylo rozhodujícím faktorem způsobujícím újmu. Tvrdily, že fixní náklady v odvětví bionafty byly mnohem vyšší, než představuje nízká procentuální hodnota uvedená výše. Avšak toto své tvrzení nepodpořily žádnými důkazy. Proto bylo zamítnuto. V každém případě fixní náklady nemají žádný vztah k míře využití kapacity. Ověření u společností zařazených do vzorku poskytlo poměr fixních nákladů k celkovým nákladům na výrobu ve výši 3-10 % v průběhu období šetření.
(167)
V této souvislosti bylo předloženo tvrzení, že nadměrná kapacita výrobního odvětví Unie byla tak vysoká, že dokonce i za nepřítomnosti dovozu by odvětví nebylo dostatečně ziskové. Toto tvrzení nebylo podloženo žádným důkazem a skutečnost, že výrobní odvětví Unie bylo v roce 2009 výdělečné při nízkém využití kapacity, naznačuje, že za nepřítomnosti dumpingových dovozů by jeho ziskovost byla ještě vyšší.
(168)
Navíc se objevil názor, že právě snížení kapacity výrobního odvětví Unie bylo příčinou újmy vzhledem k nákladům na uzavření výrobních závodů a na snížení kapacity závodů, které pokračovaly ve výrobě. Toto tvrzení nebylo opodstatněné a nebyl předložen žádný důkaz, který by potvrdil, že by náklady na snížení kapacity nebo na uzavření celých závodů či společností představovaly významné částky.
(169)
Na závěr bylo ohledně kapacity předloženo tvrzení, že každá společnost, která během posuzovaného období zvýšila kapacitu výroby bionafty, učinila nezodpovědné obchodní rozhodnutí. Toto tvrzení nebylo podpořeno žádným důkazem. Navíc skutečnost, že některé společnosti byly schopny svou kapacitu zvýšit i za přítomnosti rostoucího dovozu dumpingové bionafty z Argentiny a Indonésie, ukazuje, že na trhu je poptávka po jejich konkrétních výrobcích.
(170)
Revidované makroekonomické ukazatele rovněž ukazují, že v tomto období společnosti snižovaly kapacitu pro možné použití a blíže ke konci období šetření zahájily proces uzavírání podniků, které již nejsou životaschopné. Důvodem zvyšování kapacity na úrovni jednotlivých společností je také rozšíření takzvaných závodů na výrobu bionafty „druhé generace“ z odpadních olejů nebo z hydrogenovaných rostlinných olejů (dále jen „HVO“). Výrobní odvětví Unie se proto nacházelo a nachází v procesu racionalizace své kapacity tak, aby splňovala potřeby Unie.
(171)
Jelikož ke kapacitě výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 137. až 140. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.6 Nedostatečný přístup k surovinám a vertikální integrace
(172)
Jelikož k přístupu k surovinám nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 141. a 142. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.7 Dvojnásobné započtení
(173)
Ve 143. až 146. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se posuzovalo tvrzení, že výrobnímu odvětví Unie nebo alespoň těm výrobcům v Unii, kteří vyrábějí bionaftu z panenských olejů, způsobil újmu systém „dvojnásobného započtení“, kdy v některých členských státech se pro splnění požadavků na mísení bionafta vyrobená z odpadních olejů započítává dvojnásobně.
(174)
Jedna zúčastněná strana poukázala na připomínku jednoho výrobce z Unie, že během roku 2011 přišel o prodej ve prospěch jiných výrobců, kteří vyráběli bionaftu způsobilou pro dvojnásobné započtení.
(175)
Negativní dopad na tohoto jednoho výrobce byl však omezený, dočasný a týkal se pouze části období šetření, jelikož systém dvojnásobného započtení byl v členském státě, v němž má tato společnost sídlo, přijat až v září 2011. Jelikož finanční výsledky společností zařazených do vzorku se po září 2011 zhoršily a tato společnost byla zařazena do vzorku, nemůže být dvojnásobné započtení považováno za zdroj újmy.
(176)
Jelikož se výrobní odvětví Unie skládá jak ze společností vyrábějících bionaftu z odpadních olejů, jež v některých členských státech využívají dvojnásobného započtení, tak také ze společností vyrábějících bionaftu z panenských olejů, změna v poptávce zůstává omezena na výrobní odvětví Unie. Vzhledem k tomu, že je k dispozici jen omezené množství použitých olejů, které jsou potřebné pro výrobu bionafty s dvojnásobným započtením, je značné zvýšení výroby bionafty s dvojím započtením obtížné. Proto stále existuje silná poptávka po bionaftě první generace. Během posuzovaného období nebyl zjištěn žádný významný dovoz bionafty způsobilé k dvojnásobnému započtení, což potvrzuje, že dvojnásobné započtení přesouvá poptávku v rámci výrobního odvětví Unie, a nevytváří poptávku po dovozu. Komise od zúčastněné strany neobdržela žádné údaje prokazující, že v posuzovaném období bionafta s dvojnásobným započtením způsobila pokles ceny bionafty z panenského oleje. Ve skutečnosti z údajů vyplývá, že bionafta s dvojnásobným započtením má určité malé cenové zvýhodnění oproti bionaftě z panenského oleje, jejíž cena je spojena s cenou minerální nafty.
(177)
Pokles výkonnosti výrobního odvětví Unie, které tvoří oba typy výrobců, nemůže být přičítán režimu dvojnásobného započtení, který platí v některých členských státech. Z toho, že pokles výkonnosti vykazují také společnosti zařazené do vzorku vyrábějící bionaftu s dvojím započtením, jak bylo uvedeno ve 145. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zejména vyplývá, že újma způsobená dumpingovým dovozem postihuje celé výrobní odvětví.
(178)
Několik zúčastněných stran po poskytnutí konečných informací tvrdilo, že množství dvojnásobně započtené bionafty bylo podhodnocené. Nicméně množství dvojnásobně započtené bionafty dostupné na trhu v Unii bylo omezené v porovnání s celkovým prodejem bionafty během období šetření. Kromě toho pokud by v členském státě byl v platnosti režim dvojího započtení, bionafta způsobilá k dvojímu započtení by byla vyrobena v Unii, a tudíž poptávka po ní by zůstala uvnitř výrobního odvětví Unie. Nebyl poskytnut žádný nový důkaz, který by změnil tento závěr.
(179)
Jelikož k regulačním ukazatelům nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 143. až 146. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.8 Jiné regulační činitele
(180)
Ve 147. až 153. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se projednává tvrzení zúčastněných stran, že omezení v členských státech, jako je systém kvót a daňové režimy, měla za cíl omezit dovoz z dotčených zemí, což znamená, že jakákoli újma způsobená výrobnímu odvětví Unie, zejména v některých členských státech, nemohla být způsobena dovozem.
(181)
Tyto námitky byly prozatímně zamítnuty, mimo jiné proto, že dumpingový dovoz z dotčených zemí je přítomen ve většině členských států. Poté, co byly tyto výrobky dovezeny do jednoho z členských států, mohly být přepraveny a prodávány i v jiných členských státech.
(182)
Jedna zúčastněná strana poukázala na malé množství bionafty z Argentiny celně odbavené francouzskou celní kontrolou v roce 2011 a také na malé množství, jež bylo ve stejném období deklarováno k dovozu do Německa.
(183)
Zaprvé, jak bylo vysvětleno výše, bionafta celně odbavená celními orgány v jednom členském státě může být snadno prodávána v jiném členském státě, což činí tyto údaje nespolehlivými. Zadruhé, společnosti z Francie a Německa zařazené do vzorku byly schopny prokázat cenovou soutěž mezi svou výrobou a dovozem z dotčených zemí a újmu, kterou v důsledku toho utrpěly.
(184)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že zrušení systémů, jejichž cílem bylo zvýhodnit odvětví výroby bionafty v mnoha členských státech, snížilo příjem společností v odvětví výroby bionafty v posuzovaném období, což vedlo k újmě. Poukázala zejména na postupné rušení daňových pobídek ve Francii a daně z ekologických paliv v Německu.
(185)
Neexistuje však žádná časová souvislost mezi těmito změnami a zhoršením finančních výsledků výrobního odvětví Unie. Mnohé z těchto pobídek byly zaměřeny na uživatele biopaliv, a nikoli na výrobce, a většina z nich byla v období šetření stále v platnosti. Nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že změny v politice členských států znamenající přechod směrem k závazným požadavkům na mísení způsobily újmu výrobnímu odvětví Unie.
(186)
Jeden indonéský vyvážející výrobce zaznamenal probíhající šetření vedené Generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž ve věci údajně zkreslených cen olejů a biopaliv, které měli přispěvatelé poskytnout společnosti Platts, která zpracovává cenová hodnocení, a požadoval, aby se předmět tohoto vyšetřování považoval za možnou příčinu újmy. Tento požadavek byl zamítnut, protože vyšetřování probíhá a žádné nálezy ještě nebyly zveřejněny.
(187)
Jelikož k politice členských států nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 147. až 153. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(188)
Dovoz dotčených výrobků z dotčených zemí během období šetření byl dumpingový a nepříznivě ovlivnil prodej výrobního odvětví Unie. Mezi nárůstem objemu dumpingového dovozu a zhoršením situace výrobního odvětví Unie existuje zjevná časová souvislost. Dumpingový dovoz přímo konkuroval výrobě výrobního odvětví Unie a v důsledku toho v posuzovaném období výrobní odvětví Unie ztrácelo ziskovost a podíl na trhu. Je sice možné, že výsledky výrobního odvětví Unie do jisté míry ovlivnily i jiné činitele, ale faktem zůstává, že dumpingový dovoz z dotčených zemí způsobuje újmu výrobnímu odvětví Unie.
(189)
Nebyly předloženy žádné nové důkazy, jež by mohly změnit závěr, že účinek jiných činitelů, ať už posuzovaných jednotlivě nebo souborně, nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Jelikož k závěru ohledně příčinné souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 154. až 157. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
G. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(190)
Jelikož k zájmu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 159. až 161. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení
(191)
Jeden vyvážející výrobce z Indonésie uvedl, že navržená cla by měla negativní dopad na dovozce a obchodníky, avšak pro toto tvrzení neposkytl žádné důkazy. Z jeho tvrzení ve skutečnosti vyplýval pravý opak, a sice že clo by mohlo být přeneseno na uživatele a spotřebitele v podobě vyšších cen, což by pravděpodobně na dovozce a obchodníky nemělo vůbec žádný dopad.
(192)
Ze strany dovozců nebo obchodníků s bionaftou nebyly po zveřejnění prozatímních opatření obdrženy žádné připomínky.
(193)
Jelikož k zájmu dovozců/obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 162. a 163. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem uživatelů a spotřebitelů
(194)
Jeden indonéský vyvážející výrobce uvedl, že navržená cla by zvýšila cenu bionafty, a snížila by tedy pobídku pro spotřebitele, aby kupovali vozidla, jež k provozu využívají biopaliva.
(195)
Uvedené tvrzení se zamítá. Hlavní využití bionafty spočívá v tom, že se přimíchává do minerální nafty určené k prodeji spotřebitelům, takže ti nemusí kupovat žádná zvláštní vozidla, která mohou jezdit na čistá biopaliva.
(196)
I kdyby cena prvku bionafty, pokud by tato bionafta byla dovezena z Argentiny nebo Indonésie, vzrostla, jak bylo uvedeno v prozatímním nařízení, jelikož podíl bionafty v naftě prodávané spotřebitelům je malý, růst ceny by byl také malý a pro spotřebitele zanedbatelný.
(197)
Jak je vysvětleno výše, očekává se, že případný vliv opatření na konečnou cenu nafty pro spotřebitele bude malý a neohrozí cíle směrnice o obnovitelných zdrojích energie.
(198)
K prozatímnímu nařízení se nevyjádřili žádní uživatelé ani spotřebitelé nebo skupiny či sdružení zastupující uživatele nebo spotřebitele.
(199)
Jelikož k zájmu spotřebitelů nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 164. až 166. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem dodavatelů surovin
(200)
Jelikož k zájmu dodavatelů surovin nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 167. až 169. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Závěr ohledně zájmu Unie
(201)
Nebyly obdrženy žádné připomínky, které by změnily analýzu zájmu Unie uvedenou v prozatímním nařízení, a proto je i nadále v zájmu Unie, aby byla uložena opatření. Proto se potvrzuje 170. a 171. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
H. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(202)
Několik zúčastněných stran zpochybnilo uplatnění cílového zisku výrobního odvětví Unie ve výši 15 %, jak bylo uvedeno ve 175. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a uvedlo, že takový předpoklad je pro odvětví bionafty v Unii nereálně vysoký.
(203)
Většina těchto zúčastněných stran však poté navrhla nahradit cílový zisk ve výši 15 % jiným údajem z jiných období nebo z jiných šetření, aniž by vysvětlila, proč je jedno období nebo jedno šetření vhodnější než jiné.
(204)
Jak bylo vysvětleno v prozatímním nařízení, ziskové rozpětí ve výši 15 % je zisk vyjádřený jako procentní podíl z obratu, jehož výrobní odvětví Unie dosáhlo v období let 2004 až 2006, kdy dumpingový dovoz neexistoval. Bylo to poslední období, v němž bylo dosaženo zisku při neexistenci dumpingového dovozu, jelikož od roku 2006 byl tento dovoz vždy přítomen na trhu Unie, nejprve z USA a poté z Argentiny a Indonésie.
(205)
Trh s bionaftou v Unii se však od období let 2004-2006 významně rozvíjí v mnoha směrech. V letech 2004 až 2006 měl dumpingový dovoz zanedbatelný podíl na trhu a jiný dovoz byl rovněž nízký. Během období šetření měl dumpingový dovoz podíl na trhu ve výši 19 %. V období let 2004-2006 tvořilo výrobní odvětví Unie 40 společností a nyní se rozšířilo na více než 200, což zvýšilo míru konkurence.
(206)
V období od roku 2004 do roku 2006 spotřeba prudce vzrostla z 2 milionů tun na 5 milionů tun, zatímco v šetřeném období se spotřeba zvýšila jen mírně a využití kapacity, které v období 2004-2006 činilo 90 %, dosáhlo v období šetření 55 %.
(207)
V důsledku toho se považuje za vhodné vzít v úvahu výše popsaný vývoj a odpovídajícím způsobem upravit cílový zisk tak, aby odrážel zisk, jehož dosažení mohlo výrobní odvětví Unie předpokládat za stávajících podmínek na trhu.
(208)
Proto nebyl použit procentuální zisk, ale byl vypočítán skutečný zisk za tyto tři roky v eurech za prodanou tunu. Tento zisk za každý rok byl upraven s ohledem na ceny roku 2011 a poté určen průměr. V procentním vyjádření k obratu činí cílový zisk výrobního odvětví Unie v období šetření 11,0 %.
(209)
Rozpětí pro odstranění újmy bylo proto vypočítáno znovu na tomto základě.
(210)
Po poskytnutí konečných informací týkajících se výpočtu rozpětí újmy jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovozní clo ve výši 5,1 %, jemuž podléhá dezodorizovaný palmový olej dovážený do Unie, by mělo být vyjmuto z výrobních nákladů výrobců v Unii, kteří dovážejí palmový olej, a mělo by tudíž být zohledněno.
(211)
Jeden indonéský vyvážející výrobce zpochybnil výpočet cílového zisku výrobního odvětví Unie a použití údajů z let 2004-2006 a poté učinil návrh, aby se k výpočtu cílového zisku použily údaje pouze z roku 2004. Při předchozím vyšetřování v případě dovozu ze Spojených států se však zjistilo, že průměr za tři roky byl mnohem přesnější nežli údaje pouze za rok 2004. Nebyly předloženy žádné protiargumenty, které by vedly k jinému závěru.
(212)
Po poskytnutí konečných informací žadatelé zastávali názor, že by cílový zisk ve výši 15 %, jak byl navrhován v prozatímní fázi, měl být zachován. Ale argumenty, které žadatelé předložili, nesouvisejí s účelem, pro nějž má být cílový zisk stanoven, tj. že má představovat zisk, kterého by výrobní odvětví Unie dosáhlo, pokud by neexistoval dumpingový dovoz. Jejich argumenty byly proto zamítnuty.
(213)
Jelikož k úrovni pro odstranění újmy nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 176. až 177. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(214)
Vzhledem k dosaženým závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být uložena konečná antidumpingová opatření na dovoz dotčeného výrobku, a to buď na úrovni dumpingového rozpětí, nebo rozpětí újmy, podle toho, které je nižší, v souladu s pravidlem nižšího cla.
(215)
Sazby antidumpingového cla byly stanoveny srovnáním rozpětí pro odstranění újmy a dumpingového rozpětí. V důsledku toho jsou konečné sazby antidumpingového cla vyjádřené jako cena CIF s dodáním na hranice Unie před proclením tyto:
Země
Společnost
Dumpingové rozpětí
Rozpětí újmy
Sazba antidumpingového cla
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
41,9 %
22,0 %
22,0 %
(216,64 EUR)
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
46,7 %
24,9 %
24,9 %
(239,35 EUR)
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Ostatní spolupracující společnosti
46,8 %
24,6 %
24,6 %
(237,05 EUR)
Všechny ostatní společnosti
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Indonésie
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
19,7 %
8,8 %
(76,94 EUR)
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
16,9 %
16,9 %
(151,32 EUR)
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
20,5 %
16,8 %
(145,14 EUR)
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
20,0 %
20,0 %
(174,91 EUR)
Ostatní spolupracující společnosti
20,1 %
18,9 %
18,9 %
(166,95 EUR)
Všechny ostatní společnosti
23,3 %
20,5 %
20,5 %
(178,85 EUR)
(216)
Jelikož se však antidumpingové clo použije jak na směsi, které obsahují bionaftu (v poměru k jejich obsahu bionafty podle hmotnosti), tak na čistou bionaftu, bude pro správné uplatňování cla celními orgány členských států přesnější a přiměřenější vyjádřit clo jako pevnou částku v EUR/t netto a použít ji na dovezenou čistou bionaftu nebo na podíl bionafty ve směsi.
(217)
Ve 183. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se konstatuje, že byla zavedena celní evidence dovozu bionafty z dotčených zemí, takže clo by v případě potřeby mohlo být vybíráno za období až 90 dní před zavedením prozatímních opatření.
(218)
Tento výběr cel z evidovaných výrobků je možný pouze v případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 10 odst. 4 základního nařízení. Kontrolou statistických údajů týkajících se dovozu, pokud jde o dovoz uskutečněný po zavedení celní evidence, bylo zjištěno, že před zavedením prozatímních opatření nedošlo k dalšímu podstatnému růstu dovozu, avšak že dovoz významně poklesl. Uvedené podmínky tedy splněny nejsou, a proto nebudou vybírána žádná cla z celně evidovaného dovozu.
(219)
Individuální sazby antidumpingového cla stanovené pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během tohoto šetření. Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátního cla použitelného na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto použitelné výlučně na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí a vyrobeného uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení spolu se svým jménem, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“.
(220)
Veškeré žádosti o uplatňování těchto sazeb antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (12) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. V případě potřeby bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(221)
Všem stranám byly sděleny základní skutečnosti a úvahy, na nichž byl založen záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, v níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit.
(222)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
3. Závazky
(223)
Dva indonéští vyvážející výrobci nabízeli podobné cenové závazky v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Je třeba připomenout, že s ohledem na významné cenové variace suroviny se výrobek nepovažuje za vhodný pro pevně stanovený cenový závazek. V této souvislosti obě společnosti navrhly, aby minimální dovozní ceny (MIP) byly pravidelně indexovány v závislosti na pohybu cen surového palmového oleje s použitím koeficientu upravujícího náklady na tuto surovinu.
(224)
V souvislosti s nabídkami dvou vyvážejících výrobců se připomíná, že má-li se zavést smysluplné indexování MIP, mělo by zohledňovat četné další parametry, které hrají významnou roli a odrážejí proměnlivost trhu s bionaftou. Trh s bionaftou je značně nestálý a obchodování s bionaftou je ovlivňováno četnými dodatečnými faktory, jako jsou složitost systému obchodování s bionaftou, cenový rozdíl mezi plynovým olejem a bionaftou, nestálost a vývoj trhů s rostlinnými oleji a vzájemná provázanost různých druhů rostlinných olejů, ale také vývoj směnného kurzu USD vůči euru. Takové faktory vyžadují velmi složitou mnohonásobnou každodenní indexaci, aby odpovídala skutečnosti. Proto se indexace pouze na ceny CPO jednou za měsíc, jak bylo navrhováno, považuje za nevhodnou a má se za to, že by nedosáhla očekávaného výsledku.
(225)
Navíc byla zjištěna významná rizika křížové kompenzace ve vztahu k těmto indonéským výrobcům a jejich zákazníkům, protože kromě bionafty jsou do Unie vyváženy ještě další výrobky a také vzhledem k úvěrům a swapům na bionaftu, CPO a další výrobky uzavíraným mezi společnostmi, což je v tomto odvětví podnikání běžné.
(226)
Proto způsobují výše uvedené faktory mimořádné obtíže při efektivním uplatňování a sledování závazků, pokud je přímo neznemožňují. Následně z důvodů výše uvedených nemohou být tyto nabídky závazků přijaty.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(227)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v prozatímní fázi vyskytly některé administrativní chyby ve výpočtech dumpingového rozpětí, a že pokud by k těmto chybám nedošlo, bylo by dumpingové rozpětí de minimis. V důsledku toho tato zúčastněná strana požadovala, aby prozatímní antidumpingové clo vůbec nebylo vybíráno. Tento požadavek musí být zamítnut, protože konečné antidumpingové clo je jednoznačně vyšší nežli clo prozatímní.
(228)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz monoalkylesterů mastných kyselin a/nebo parafínovaného plynového oleje ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy, nefosilního původu, buď v čisté formě nebo obsažených ve směsi, v současnosti kódů KN ex 1516 20 98 (kódy TARIC 1516209821, 1516209829 a 1516209830), ex 1518 00 91 (kódy TARIC 1518009121, 1518009129 a 1518009130), ex 1518 00 95 (kód TARIC 1518009510), ex 1518 00 99 (kódy TARIC 1518009921, 1518009929 a 1518009930), ex 2710 19 43 (kódy TARIC 2710194321, 2710194329 a 2710194330), ex 2710 19 46 (kódy TARIC 2710194621, 2710194629 a 2710194630), ex 2710 19 47 (kódy TARIC 2710194721, 2710194729 a 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97 (kódy TARIC 3824909701, 3824909703 a 3824909704), 3826 00 10 a ex 3826 00 90 (kódy TARIC 3826009011, 3826009019 a 3826009030), pocházejících z Argentiny a Indonésie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi je stanovena takto:
Země
Společnost
Celní sazba EUR/t netto
Doplňkový kód TARIC
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
216,64
B782
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
239,35
B783
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
245,67
B784
Ostatní spolupracující společnosti:
Cargill S.A.C.I., Buenos Aires; Unitec Bio S.A., Buenos Aires; Viluco S.A., Tucuman
237,05
B785
Všechny ostatní společnosti
245,67
B999
Indonésie
PT Ciliandra Perkasa, Jakarta
76,94
B786
PT Musim Mas, Medan
151,32
B787
PT Pelita Agung Agrindustri, Medan
145,14
B788
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
174,91
B789
Ostatní spolupracující společnosti:
PT Cermerlang Energi Perkasa, Jakarta
166,95
B790
Všechny ostatní společnosti
178,85
B999
3. Antidumpingové clo pro směsi se použije úměrně celkovému hmotnostnímu obsahu monoalkylesterů mastných kyselin a parafínovaného plynového oleje ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy nefosilního původu (tj. obsahu bionafty) ve směsi.
4. V případech, kdy došlo k poškození zboží před vstupem do volného oběhu, a skutečně zaplacená nebo splatná cena je proto poměrně rozdělena za účelem stanovení celní hodnoty podle článku 145 nařízení (EHS) č. 2454/93 (13), musí být výše antidumpingového cla vypočtená na základě výše popsaných částek snížena o procentní podíl odpovídající poměrnému rozdělení skutečně zaplacené nebo splatné ceny.
5. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle nařízení Komise (EU) č. 490/2013 z dovozu bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie se s konečnou platností vyberou.
Článek 3
Pokud případný nový vyvážející výrobce v Argentině nebo Indonésii poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
nevyvážel do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1 během období šetření (od 1. července 2011 do 30. června 2012),
-
není ve spojení s žádným vývozcem nebo výrobcem v Argentině nebo Indonésii, na které se vztahují opatření uložená tímto nařízením,
-
skutečně vyvezl do Unie dotčený výrobek po skončení období šetření, na kterém jsou založena příslušná opatření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie,
mohou být ustanovení čl. 1 odst. 2 změněna zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná celní sazba pro dotčenou zemi.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. listopadu 2013.
NÕUKOGU RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1194/2013,
19. november 2013,
millega kehtestatakse Argentinast ja Indoneesiast pärit biodiisli impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse nimetatud impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (1) (edaspidi „algmäärus”), eriti selle artiklit 9,
võttes arvesse ettepanekut, mille Euroopa Komisjon esitas pärast konsulteerimist nõuandekomiteega,
ning arvestades järgmist:
A. MENETLUS
1. Ajutised meetmed
(1)
27. mail 2013 kehtestas Euroopa Komisjon (edaspidi „komisjon”) määrusega (EL) nr 490/2013 (2) (edaspidi „ajutine määrus”) ajutise dumpinguvastase tollimaksu Argentinast ja Indoneesiast (edaspidi „vaatlusalused riigid”) pärit biodiisli impordi suhtes.
(2)
Menetlus algatati 29. augustil 2012 (3) kaebuse põhjal, mis esitati liidu tootjate nimel (edaspidi „kaebuse esitajad”), kelle toodang moodustab rohkem kui 60 % liidu biodiisli kogutoodangust.
(3)
Nagu on kirjeldatud ajutise määruse põhjenduses 5, hõlmas dumpingu ja kahju uurimine ajavahemikku 1. juuli 2011 kuni 30. juuni 2012 (edaspidi „uurimisperiood”). Kahju hindamise seisukohalt oluliste suundumuste uurimine hõlmas ajavahemikku 1. jaanuarist 2009 kuni uurimisperioodi lõpuni (edaspidi „vaatlusalune periood”).
2. Järgnenud menetlus
(4)
Pärast oluliste asjaolude ja kaalutluste avalikustamist, mille alusel otsustati kehtestada ajutine dumpinguvastane tollimaks (edaspidi „esialgsete järelduste avalikustamine”), esitas mitu huvitatud isikut kirjalikud esildised, milles nad avaldasid oma seisukohti esialgsete järelduste suhtes. Isikutele, kes taotlesid ärakuulamist, anti selleks võimalus.
(5)
Komisjon jätkas niisuguse teabe otsimist ja kontrollimist, mida ta pidas lõplike järelduste jaoks oluliseks. Kaaluti huvitatud isikute esitatud suulisi ja kirjalikke märkusi ja vajaduse korral tehti esialgsetes järeldustes asjakohased parandused.
(6)
Seejärel teavitati kõiki huvitatud isikuid olulistest asjaoludest ja kaalutlustest, mille alusel kavatseti soovitada lõpliku dumpinguvastase tollimaksu kehtestamist Argentinast ja Indoneesiast pärit biodiisli impordi suhtes ja ajutise tollimaksu alusel tagatud summade lõplikku sissenõudmist (edaspidi „lõplike järelduste avalikustamine”). Kõigile huvitatud isikutele anti aega märkuste esitamiseks lõplike järelduste avalikustamise kohta.
(7)
Huvitatud isikute märkusi kaaluti ja võeti võimaluse korral arvesse.
B. VÄLJAVÕTTELINE UURING
(8)
Kuna Argentina ja Indoneesia eksportivate tootjate väljavõttelise uuringu kohta märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendustes 10-14 ja 16-20 tehtud esialgsed järeldused.
(9)
Üks huvitatud isik palus lisateavet liidu tootjate valimi esindavuse kohta nii esialgse valimi (ajutise määruse põhjendus 23) kui ka lõpliku valimi etapis (ajutise määruse põhjendus 83).
(10)
Liidu tootjate esialgne valim moodustas uurimisperioodil 32,5 % biodiisli kogutoodangust liidus. Pärast ajutise määruse põhjenduses 24 selgitatud muudatusi sisaldas lõplik valim kaheksat äriühingut, kes esindasid 27 % liidu kogutoodangust. Valimit peeti seega liidu tootmisharu jaoks tüüpiliseks.
(11)
Üks huvitatud isikutest väitis, et valimisse kuulunud kaks liidu tootjat tuleks sellest välja jätta, kuna neil on sidemed Argentina eksportivate tootjatega. Väidetavaid sidemeid kontrolliti enne ajutiste meetmete kehtestamist ja komisjoni järelduste avaldamist ajutise määruse põhjenduses 82.
(12)
Kõiki väidetavaid sidemeid Argentina eksportivate tootjate ja kahe valimisse kuulunud ettevõtja vahel analüüsiti veel kord, kuid ei tuvastatud sellist vahetut sidet, mis annaks alust kummagi eemaldamiseks valimist. Seepärast valimit ei muudetud.
(13)
Üks huvitatud isik väitis, et komisjoni menetlus liidu tootjate valimi koostamiseks on vigane, kuna komisjon esitas valimi juba enne uurimise algatamist.
(14)
Kõnealune väide lükatakse tagasi. Komisjon valis lõpliku valimi välja alles pärast uurimise algatamist ning tegi seda täielikult kooskõlas algmäärusega.
(15)
Kuna muid väiteid või märkusi eiesitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 22-25.
C. VAATLUSALUNE TOODE JA SAMASUGUNE TOODE
1. Sissejuhatus
(16)
Nagu on esitatud ajutise määruse põhjenduses 29, on vaatlusalune toode esialgu määratletud kui Argentinast ja Indoneesiast pärit, mittefossiilse päritoluga, sünteesi ja/või hüdrogeenimise teel toodetud rasvhappe monoalküülestrid ja/või parafiinsed gaasiõlid kas puhtal kujul või osana segust, mis praegu kuuluvad CN-koodide ex 1516 20 98, ex 1518 00 91, ex 1518 00 95, ex 1518 00 99, ex 2710 19 43, ex 2710 19 46, ex 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97, 3826 00 10 ja ex 3826 00 90 alla (edaspidi „vaatlusalune toode”, üldtuntud nimetusega „biodiisel”).
2. Väited
(17)
Üks Indoneesia eksportiv tootja väitis, et vastupidiselt ajutise määruse põhjendusele 34 ei ole Indoneesias toodetud palmi metüülester samasugune kui liidus toodetud rapsi metüülester ja muud biodiislid või Argentinas toodetud sojaõlist saadud metüülester, seda põhjusel, et palmi metüülestri biodiisli külmfiltri ummistuspunkt on palju kõrgem, mistõttu tuleb seda enne liidus kasutamist segada.
(18)
Kõnealune väide lükatakse tagasi. Indoneesias toodetud palmi metüülestri biodiisel konkureerib liidus toodetud biodiisliga, mis ei ole üksnes rapsi metüülester, vaid võib olla saadud ka palmiõlist või muust lähteainest. Palmi metüülestrit saab kasutada liidus aastaringselt - seda saab enne kasutamist segada muude biodiislitega samamoodi nagu rapsi metüülestrit või sojaõli metüülestrit. Seega on palmi metüülester asendatav liidus valmistatud biodiisliga ning tegemist on samasuguse tootega.
(19)
Ajutise määruse põhjenduses 35 on märgitud, et üks Indoneesia tootja taotles fraktsioneeritud metüülestrite väljajätmist menetlusega hõlmatud tootevalikust. Oma märkustes esialgsete järelduste avalikustamise kohta säilitas sama tootja nimetatud taotluse, korrates oma argumenti, mille ta esitas enne esialgsete järelduste avalikustamist.
(20)
Liidu vastava tootmisharu esindajad aga vaidlustasid selle väite ning kinnitasid, et fraktsioneeritud metüülestrid kujutavad endast biodiislit ning peavad ka edaspidi kuuluma toote määratluse alla.
(21)
Võttes arvesse pärast esialgset etappi saadud märkusi, kinnitatakse ajutise määruse põhjenduses 36 esitatud komisjoni otsus. Hoolimata asjaolust, et rasvhapete metüülestritel on erinevad Chemical Abstracts Service’i (CAS) registrinumbrid, et nimetatud estrite tootmisel kasutatakse eri protsesse ning neid on võimalik kasutada eri eesmärkidel, jäävad fraktsioneeritud metüülestrid siiski rasvhapete metüülestriteks ning neid saab kasutada kütusena. Väite tagasilükkamine jäeti jõusse, võttes arvesse raskusi rasvhapete metüülestrite üksteisest eristamisel impordikohas ilma keemilise analüüsita ning sellest tulenevat võimalikku tollimaksudest kõrvalehoidmist, samuti asjaolu, et palmi metüülestri biodiislit deklareeritakse palmiõlist saadud fraktsioneeritud metüülestrina.
(22)
Ajutise määruse põhjenduses 37 on märgitud, et üks Euroopa importija, kes impordib Indoneesiast palmituumaõlil põhinevat rasvhapete metüülestrit, taotles lõppkasutusest tulenevat soodustust oma impordi jaoks või vastasel korral oma toote väljajätmist menetluse tootevalikust.
(23)
Liidu tootmisharu esindajad esitasid pärast esialgsete järelduste avaldamist oma märkused seoses lõppkasutusest tuleneva soodustusega palmituumaõlil põhineva rasvhapete metüülestri impordi suhtes ning võimalusega hoiduda kavandatud maksudest kõrvale. Nad avaldasid vastuseisu komisjoni loale sellist dumpinguvastase tollimaksu soodusskeemi kasutada, tuues põhjuseks biodiisli samaväärsuse; muuks otstarbeks kui kütusena kasutamiseks deklareeritud biodiislit saab tegelikkuses kasutada kütusena, kuna sellel on samad füüsikalised omadused. Palmituumaõlil põhinevat rasvhapete metüülestrit saab kasutada kütusena ning sellest saadava küllastumata rasvalkoholi töötlemine annab samuti biodiisli, samuti on tolliasutuste kontrollivõimalused lõppkasutusest tuleneva soodustusega hõlmatud importkauba puhul piiratud ning skeemi kasutamisest tekkiv majanduslik koormus endiselt märkimisväärne.
(24)
Võttes arvesse selleteemalisi konsultatsioone ning asjaolu, et muuks otstarbeks kui kütusena kasutamiseks deklareeritud biodiisli füüsikalised omadused on samad, mis kütusena kasutataval biodiislil, ei ole kohane lubada käesoleval juhul palmituumaõli metüülestri suhtes lõppkasutusest tuleneva soodustuse kohaldamist.
(25)
Üks Saksa importija kordas oma taotlust jätta teatav palmituumaõlist toodetud rasvhappe metüülester, mis oli ette nähtud ELis kasutamiseks muul otstarbel kui kütusena, toote määratluse alt välja ja/või kohaldada selle suhtes lõppkasutusest tulenevat soodustust. Oma märkustes kordas ta seisukohta, mis lükati tagasi juba esialgses etapis, ega esitanud uusi tõendeid, mis muutnuksid järeldust, et lõppkasutusest tulenevat soodustust ei võimaldata ja et palmituumaõli metüülester peaks jääma toote määratluse sisse.
(26)
Üks Indoneesia eksportiv tootja viitas samuti oma taotlusele saada fraktsioneeritud metüülestrile lõppkasutusest tulenev soodustus ja taotles lõppkasutusest tuleneva soodustuse võimaldamist selle toote importimisel küllastunud rasvalkoholi tootmiseks. Nagu on märgitud eespool, on kõik lõppkasutusest tuleneva soodustuse taotlused tagasi lükatud ja ka selle huvitatud isiku esitatud argumendid ei muutnud seda järeldust.
3. Järeldus
(27)
Kuna muid märkusi vaatlusaluse ja samasuguse toote kohta esitatud ei ole, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 29-39.
D. DUMPING
1. Sissejuhatavad märkused
(28)
Ajutise määruse põhjendustes 44 ja 64 on sedastatud, et Argentinas ja Indoneesias reguleerib biodiisli turgu tugevasti riik ning et omamaist müügitegevust ei käsitata tavapärase kaubandustegevuse käigus toimuvana. Seepärast tuli samasuguse toote normaalväärtus määrata algmääruse artikli 2 lõigete 3 ja 6 alusel. Et ükski huvitatud isik järeldust ei vaidlustanud, see kinnitatakse.
(29)
Nii Argentina kui ka Indoneesia puhul arvutati normaalväärtus esialgses etapis äriühingute endi tegelike (ja dokumenteeritud) tootmishindade alusel uurimisperioodil, võttes arvesse müügi-, üldisi ja halduskulusid ning mõistlikku kasumimarginaali. Ajutise määruse põhjendustes 45 ja 63 märgiti eelkõige, et komisjon uurib lähemalt väidet, et Argentina ja Indoneesia diferentseeritud ekspordimaksu süsteem lööb alla tooraine hinnad ning seetõttu ei kajastanud dokumenteeritud kulud mõistlikul viisil vaatlusaluse toote tootmisega seotud kulusid.
(30)
Edasisest uurimisest nähtus, et diferentseeritud ekspordimaksu süsteem viis peamise sisendtooraine hinnad nii Argentina kui ka Indoneesia puhul tõepoolest kunstlikult madalale, nagu on selgitatud allpool põhjenduses 35 ja edaspidi Argentina kohta ning põhjenduses 66 Indoneesia kohta, ning et see mõjutas mõlema riigi biodiislitootjate kulusid. Nimetatud tähelepaneku valguses peetakse asjakohaseks, et põhitoorainete hinnamoonutusi tuleks mõlema riigi puhul normaalväärtuse määramisel arvesse võtta, arvestades nii Argentinas kui ka Indoneesias valitsevat erilist turuolukorda.
(31)
Üldkohus on kinnitanud, (4) et kui tooraine hindu reguleeritakse viisil, mis viib need omamaisel turul kunstlikult madalale, võib eeldada, et vaatlusaluse toote tootmiskulu on moonutatud. Üldkohus leidis, et liidu institutsioonidel on sellises olukorras õigus järeldada, et ühte dokumenteeritud kirjet ei saa pidada mõistlikuks ning seetõttu võib seda kohandada.
(32)
Ühtlasi järeldas Üldkohus, et algmääruse artikli 2 lõike 5 esimesest lõigust ilmneb, et kui uuritava toote tootmiskulud ei kajastu mõistlikult uuritava isiku dokumentides, siis ei saa võtta selle isiku dokumente aluseks normaalväärtuse määramisel. Sama lõigu teise lause kohaselt tuleb sel juhul dokumentide korrigeerimiseks või koostamiseks võtta aluseks mõni muu teabeallikas. Aluseks võib võtta teiste tootjate või eksportijate kulud, kui aga selline teave ei ole kättesaadav või seda ei ole võimalik kasutada, võib valida mõne muu mõistliku aluse, sealhulgas teabe teiste tüüpiliste turgude kohta.
(33)
Esialgsetes arvutustes võeti Argentina ja Indoneesia eksportivate tootjate tootmiskulude kindlakstegemisel aluseks vastavalt sojaoa tavaline omamaine sisseostuhind ja toorpalmiõli tavaline dokumenteeritud kulu.
(34)
Arvestades, et teatavad tootmiskulud, täpsemalt põhitooraine (sojaõli ja sojauba Argentinas ning toorpalmiõli Indoneesias) hind, leiti olevat moonutatud, määrati tootmiskulud kindlaks vaatlusaluste riikide pädevate asutuste avaldatud võrdlushindade põhjal. Nimetatud hinnad kajastavad rahvusvahelisi hindu.
2. Argentina
2.1. Normaalväärtus
(35)
Nagu eespool öeldud, on komisjon jõudnud järeldusele, et diferentseeritud ekspordimaksu süsteem moonutab Argentinas biodiisli tootjate tootmiskulusid. Uurimise käigus tuvastati, et uurimisperioodil olid tooraine ekspordimaksud (sojauba 35 %, sojaõli 32 %) märkimisväärselt kõrgemad kui lõpptootel (biodiisli nominaalmäär 20 %, kusjuures kui võtta arvesse maksutoetust, siis oli tegelik määr 14,58 %). Uurimisperioodil oli sojaoa ja biodiisli ekspordimaksu vahe 20,42 protsendipunkti, sojaõli ja biodiisli vahe aga 17,42 protsendipunkti.
(36)
Sojaoa ja sojaõli ekspordimaksu määramiseks avaldab Argentina põllumajandus-, loomakasvatus- ja kalandusministeerium iga päev sojaoa ja sojaõli FOB-hinna - võrdlushinna (5). Võrdlushind kajastab rahvusvahelisi hindu (6) ja seda kasutatakse maksuametile tasutava ekspordimaksu arvutamiseks.
(37)
Omamaised hinnad järgivad rahvusvahelisi hinnasuundumusi. Uurimisel tuvastati, et sojaoa ja sojaõli rahvusvaheliste ja omamaiste hindade vahe on võrdne toodete vastavate ekspordimaksude ja muude ekspordikuludega. Argentina põllumajandusministeerium avaldab ka sojaoa ja sojaõli omamaiseid võrdlushindu nimetuse „teoreetilised FAS-hinnad” all (7). Sojaoa ja sojaõli tootjad saavad seega nii ekspordi- kui ka omamaise müügi puhul kätte sama netohinna.
(38)
Kokkuvõtteks võib öelda, et Argentina biodiislitootjate kasutatud peamiste toorainete omamaised hinnad osutusid rahvusvahelistest hindadest kunstlikult madalamaks Argentina ekspordimaksusüsteemi tekitatud moonutuse tõttu ning seepärast ei kajastunud peamise tooraine kulud vaatlusaluste Argentina tootjate dokumentides mõistlikult algmääruse artikli 2 lõike 5 tähenduses, nagu seda on vastavalt eespool osutatule tõlgendanud Üldkohus.
(39)
Seega otsustas komisjon vaadata läbi ajutise määruse põhjenduse 63 ning mitte võtta arvesse vaatlusaluste äriühingute arvepidamistes kajastuvaid sojaoa (kui peamise ostetava ja biodiisli tootmisel kasutatava tooraine) tegelikke kulusid, vaid asendada need hinnaga, mida asjaomased äriühingud oleksid maksnud sojaoa eest moonutuse puudumisel.
(40)
Selleks et määrata hind, mida asjaomased äriühingud oleksid maksnud sojaoa eest eespool kirjeldatud moonutuse puudumisel, arvutas komisjon välja Argentina põllumajandusministeeriumi poolt uurimisperioodil avaldatud sojaoa FOB-ekspordihindade keskmise (8).
(41)
Argentina eksportivate tootjate liit (CARBIO) ja Argentina ametiasutused väitsid, et äriühingute kantud kulude kohandamine algmääruse artikli 2 lõike 5 alusel on võimalik üksnes siis, kui dokumendid (mitte aga äriühingute kantud kulud) on need, kus vaatlusaluse toote tootmise ja müügiga seotud kulud ei kajastu mõistlikult. Nad väitsid, et praktikas lisas komisjon ekspordimaksud hinnale, mida äriühingud maksid sojaube ostes, arvates seega tootmiskulude hulka kulu, mis ei ole seotud vaatlusaluse toote tootmise või müügiga. Nad lisasid, et Üldkohtu otsus Acroni kohtuasjas, mida tsiteeriti järelduste avaldamise dokumendis, (9) põhineb WTO dumpinguvastase lepingu artikli 2.2.1.1 valel tõlgendamisel ning selle kohta on praegu esitatud Euroopa Kohtusse kaebus ja igal juhul on faktilised järeldused erinevad kui käesoleval juhul, sest Argentinas ei ole toormaterjali hinnad „reguleeritud” nagu gaasi hind Venemaal ning pole moonutatud, vaid kujunevad vabalt ilma riigi sekkumiseta ning seepärast ei valitse Argentinas mingi eriline turuolukord, mis võimaldaks komisjonil kohaldada algmääruse artikli 2 lõiget 5. Nad kinnitasid, et Argentina diferentseeritud ekspordimaksu süsteem ei ole vastuolus kaubandusreeglitega. Peale selle väitis CARBIO, et kuna ekspordihinna kindlaksmääramisel ekspordimakse ei arvestatud, ei olnud komisjoni võrdlus arvestusliku normaalväärtuse (milles võetakse arvesse ekspordimakse) ja ekspordihinna (milles ei võeta arvesse ekspordimakse) vahel õiglane.
Peale selle väitsid nad, et viidates normaalväärtuse kindlakstegemisel sojaoa rahvusvahelistele hindadele, mille määrab kindlaks Chicago kaubabörs, ent jättes ekspordihinna kindlakstegemisel arvestamata Chicago kaubabörsil tehtavate riskitehingute kasumid või kahjumid (vt allpool), on komisjoni võrdlus normaalväärtuse ja ekspordihinna vahel taas kord ebaõiglane. Lisaks väitis CARBIO, et juba pelgalt sellega, et uuritavate äriühingute kirjendatud kulud asendati rahvusvahelise hinnaga, ei võtnud komisjon arvesse Argentina tootjate loomulikku konkurentsieelist. Lõpuks kaebas CARBIO veel, et komisjon ei võtnud arvesse asjaolu, et kui Argentinas puudunuks diferentseeritud ekspordimaksu süsteem, olnuksid sojaubade hinnad Chicago kaubabörsil palju madalamad.
(42)
Need väited tuleb tagasi lükata. Isegi kui Acroni kohtuasja asjaolud ei ole samad kui käesoleva juhtumi puhul, on Üldkohus siiski määranud kindlaks õiguspõhimõtte, et kui uurimisaluse toote tootmisega seotud kulud ei kajastu mõistlikult äriühingute dokumentides, siis ei saa neid normaalväärtuse arvutamisel aluseks võtta. Acroni kohtuasjas ei olnud kulud asjaomase äriühingu dokumentides mõistlikult kajastatud, sest gaasihind oli reguleeritud. Käesoleval juhul leiti, et vaatlusaluse toote tootmisega seotud kulud ei kajastu mõistlikult asjaomaste äriühingute dokumentides, sest nad on Argentina diferentseeritud ekspordimaksu süsteemi põhjustatud moonutuste tõttu kunstlikult madalad. See tõsiasi kehtib, olenemata sellest, kas diferentseeritud ekspordimaksu süsteemid kui niisugused on vastuolus WTO lepinguga või mitte. Peale selle on komisjon seisukohal, et Üldkohus lähtus dumpinguvastase lepingu korrektsest tõlgendusest. Hiina kaebuses broilerite asjus (10) leidiski vaekogu, et ehkki dumpinguvastase lepingu artiklis 2.2.1.1 on loodud eeldus, et harilikult kasutatakse tootmiskulude arvutamisel kostja raamatupidamist ja dokumente, jätab uurimise korraldaja endale õiguse keelduda sellise raamatupidamise kasutamisest, kui ta teeb kindlaks, et see on i) vastuolus üldtunnustatud raamatupidamispõhimõtetega või ii) ei kajasta mõistlikult vaatlusaluse toote tootmise ja müügiga seotud kulusid. Ent kui uurimise korraldaja otsustab sel viisil normist kõrvale kalduda, peab ta esitama põhjused, miks ta seda teeb. Kooskõlas selle tõlgendusega ning arvestades diferentseeritud ekspordimaksu süsteemi põhjustatud moonutusi, mis tekitavad erilise turuolukorra, asendas komisjon asjaomaste äriühingute poolt Argentinas peamise tooraine ostuks tehtud kulud hinnaga, mis oleks tulnud maksta, kui kindlakstehtud moonutust poleks esinenud. Asjaolu, et puhtalt arvuliselt võttes on tulemused sarnased, ei tähenda, et komisjoni kasutatud metoodika seisneks lihtsalt ekspordimaksude lisamises tooraine kuludele. Rahvusvahelised kaubahinnad määratakse kindlaks pakkumise ja nõudluse põhjal ning ei ole tõendeid, et Argentina diferentseeritud ekspordimaksu süsteem mõjutaks Chicago kaubabörsi hindu. Seepärast on alusetud kõik väited ja kinnitused, et rahvusvahelist hinda kasutades ei võrrelnud komisjon normaalväärtust ja ekspordihinda õiglaselt. Sama kehtib ka väite suhtes, et komisjon ei võtnud arvesse Argentina tootjate loomulikku konkurentsieelist, sest äriühingute kajastatud kulude asendamine tulenes tooraine ebanormaalselt madalast hinnast riigi siseturul, mitte aga mingist konkurentsieelisest.
(43)
Ajutise määruse põhjenduses 45 selgitati, et kuna müüki ei käsitletud tavapärase kaubandustegevuse käigus toimunud müügina, tuli normaalväärtus määrata algmääruse artikli 2 lõike 6 punkti c alusel, kasutades mõistlikku kasumimarginaali 15 %. Mõned eksportivad tootjad väitsid, et komisjoni poolt normaalväärtuse määramisel kasutatud mõistlik kasumimarginaal 15 % oli ebarealistlikult kõrge ning et tegemist oli radikaalse hüppega, võrreldes väljakujunenud praktikaga arvukate muude uurimiste puhul, mis on viidud läbi sarnaste toorainega seotud turgude suhtes (nende puhul kasutati kasumimarginaali 5 %).
(44)
See väide tuleb tagasi lükata. Esiteks ei ole õige, et komisjon kasutab normaalväärtuse määramisel järjekindlalt 5 % kasumimarginaali. Iga juhtumit vaadeldakse eraldi ning arvesse võetakse selle kõiki asjaolusid. 2009. aastal kasutati näiteks Ameerika Ühendriike käsitlevas juhtumis erinevaid marginaale, mille kaalutud keskmine oli oluliselt rohkem kui 15 %. Teiseks vaatles komisjon ka lühikese ja keskmise tähtajaga laenude intressimäära Argentinas, mis on Maailmapanga andmetel umbes 14 %. Kindlasti tundub mõistlik eeldada omamaisel biodiisliturul tegutsedes kasumimarginaali, mis on suurem kui kapitali laenukulud. Lisaks on määratud kasum madalamgi kui vaatlusaluse toote tootjate uurimisperioodil saadud kasum, sest marginaal on saadud hinnamoonutuste alusel, mis kaasnesid diferentseeritud ekspordimaksu süsteemiga ning riigi reguleeritavate omamaiste biodiislihindadega. Sellel ning lisaks eespool kirjeldatud põhjustel jääb komisjon arvamusele, et 15 % kasumimarginaal on mõistlik määr, mis on Argentinas võrdlemisi uue ja kapitalimahuka tootmisharu jaoks saavutatav.
(45)
Pärast lõplike järelduste avalikustamist väitsid CARBIO ja Argentina ametivõimud, et i) viide USA kasumimääradele ei ole õigustatud, ii) viites keskpika perspektiivi laenuintressidele puudub loogika, seda pole kunagi varem kasutatud ja kui kasutada sellist võrdlustaset, ei peaks see olema Argentina intress, sest investeeringud tehti koos välismaiste üksustega USA dollarites, iii) Argentina tootjate tegelikult teenitud kasumeid ei saa erilise turuolukorra tõttu arvesse võtta ning iv) liidu tootmisharu sihtkasumimarginaaliks määrati 11 %.
(46)
Need väited tuleb tagasi lükata. Komisjon leidis, et 15 % kasumimarginaal on Argentina biodiislitööstuse jaoks mõistlik, sest nimetaud riigis oli see tootmisharu uurimisperioodil veel noor ja kapitalimahukas. Viide kasumimarginaalile USA juhtumi puhul esitati selleks, et lükata ümber väide, et komisjon kasutab normaalväärtuse arvutamisel süstemaatiliselt 5 % kasumimarginaali. Ka viide keskpika perspektiivi laenuintressidele ei olnud mõeldud võrdlustasemena, vaid selleks, et vaadata, kas kasutatud marginaal on mõistlik. Sama kehtib ka valimisse kaasatud äriühingute poolt tegelikult teenitud kasumi suhtes. Kuna aga normaalväärtust arvutatakse hoopis muul otstarbel kui liidu tootmise sihtkasumimarginaali dumpinguhinnaga impordi puudumise korral, ei puutu nende kahe omavaheline võrdlus üldse asjasse. Seega kinnitatakse ajutise määruse põhjendus 46.
(47)
Üks eksportiv tootja valmistab biodiislit osaliselt enda tootmisettevõtetes ning osaliselt ühe sõltumatu tootjaga sõlmitud töötlemislepingu alusel. Osutatud eksportiv tootja taotles oma tootmiskulu ümberarvutamist, see tähendab komisjoni poolt esialgses etapis kasutatud kaalutud keskmise asemel tema enda tootmiskuludel ning töötleja tootmiskuludel põhineva kaalutud keskmise kasutamist. Taotlust analüüsiti ja leiti, et see on õigustatud, mistõttu arvutati asjaomase äriühingu tootmiskulu vastavalt ümber.
(48)
Komisjoni laekus ka väiksemaid äriühinguspetsiifilisi väiteid, mis siiski muutusid pärast eespool selgitatud normaalväärtuse määramise meetodi muutmist tühiseks. Seetõttu kiidetakse heaks ajutise määruse põhjendused 40-46 eespool selgitatud muudetud kujul.
2.2. Ekspordihind
(49)
Ajutise määruse põhjenduses 49 selgitati, et kui eksportmüük liitu toimus liidus paiknevate seotud kaubandusettevõtete kaudu, kohandati ekspordihinda, sealhulgas vastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 9 hinna alusel, millega imporditud toode esimest korda seotud kaubandusettevõttele edasi müüdi, võttes arvesse kasumit. Kõnealuse arvutuse eesmärgil käsitleti mõistlikuna 5 % suurust kasumit liidus paiknevale seotud kaubandusettevõttele. Eksportivate tootjate väitel on 5 % kasumimarginaal liidus paikneva seotud kaubandusettevõtte suhtes asjaomase kauba turuga võrreldes liiga kõrge ning kasutada tuleks kas nullkasumit või madalamat protsendimäära (sõltuvalt äriühingust kuni 2 %).
(50)
Asjaomase väite kinnitamiseks ei esitatud ühtegi tõendit. Seepärast kinnitatakse liidus paiknevate seotud kaubandusettevõtete 5 % kasumimarginaal.
(51)
Pärast lõplike järelduste avalikustamist kordas CARBIO seisukohta, et 5 % kasumimarginaal on börsikaubaga kauplemise puhul liiga kõrge, ning viitas uuringule, mille KPMG oli spetsiaalselt sel otstarbel koostanud ja 1. juulil 2013, pärast ajutise määruse avalikustamist, komisjonile esitanud. Komisjon leidis, et uuringu järeldustele ei saa tugineda uuringus endas osutatud analüüsi piirangute tõttu, mille tulemusena valiti piiratud arv kaubandusettevõtteid, millest pooled ei tegelenud põllumajandussaaduste müügiga. Seepärast leitakse, et esitatud tõendid ei ole veenvad. Seega kinnitatakse ELis asuvate seotud kaubandusettevõtete jaoks 5 % kasumimarginaal.
(52)
Ühe eksportiva tootja väite kohaselt ei võtnud komisjon ekspordihinna määramisel arvesse nn riskitehinguid, s.o tootja kasumit või kahjumit seoses sojaoa tulevaste ostu-müügitehingute sõlmimisega Chicago kaubabörsil. Äriühing rõhutas, et riskitehingud on tooraine hindade volatiilsuse tõttu biodiislikaubanduse oluline osa ning et biodiisli müüja netotulu ei koosne üksnes ostja makstud hinnast, vaid ka vastavate riskitehingute kasumist (või kahjumist).
(53)
Komisjon peab selle väite tagasi lükkama, sest algmääruse artikli 2 lõikes 8 on selgelt sätestatud, et ekspordihind on ekspordiriigist ühendusse ekspordiks müüdud toote eest tegelikult makstud või makstav hind, olenemata mis tahes muust (seotud) kasumist või kahjumist, mis kaasneb riskitehingutega.
(54)
Kuna täiendavaid märkusi ekspordihindade kohta esitatud ei ole, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 47-49 eespool selgitatud muudetud kujul.
2.3. Võrdlus
(55)
Ajutise määruse põhjenduses 53 selgitati, et kui ekspordimüük liitu toimus väljaspool liitu paiknevate seotud kaubandusettevõtete kaudu, uuris komisjon, kas neid seotud kaubandusettevõtteid tuleks käsitleda vahendustasu alusel töötava agendina; sellisel juhul tehti kohandus vastavalt algmääruse artikli 2 lõike 10 punktile i, et võtta arvesse müüja saadud oletatavat hinnalisandit.
(56)
Ühe äriühingu väitel oli komisjoni poolt väljaspool liitu paikneva seotud kaubandusettevõtte suhtes kasutatud kasumimarginaal kui müüja saadud oletatav hinnalisand liiga kõrge ning mõistlikum olnuks madalama kasumimarginaali määramine.
(57)
Komisjon analüüsis eksportiva tootja argumente väga põhjalikult, kuid tegi järelduse, et seotud kaubandusettevõtete ulatusliku tegevuse valguses peetakse 5 % kasumimarginaali mõistlikuks. Seega tuleb nimetatud väide tagasi lükata.
(58)
Kuna muid märkusi võrdluse kohta eiesitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 50-55.
2.4. Dumpingumarginaalid
(59)
Kõik koostööd tegevad Argentina tootjad taotlesid dumpinguvastase tollimaksu kehtestamise korral Argentinast pärit biodiisli impordi suhtes kõigile koostööd tegevatele eksportivatele tootjatele ühesugust tollimaksu, mis põhineks kõigi valimisse kaasatud eksportivate tootjate suhtes määratud eri dumpinguvastaste tollimaksude kaalutud keskmisel. Oma taotlust põhjendasid nad väitega, et kõigil valimisse kaasatud tootjatel on omavahel kaubanduslikud või muud sidemed, et nad toodavad, müüvad, laenavad või vahetavad üksteisele biodiislit ning et sageli lastitakse eri äriühingute tooted koos samale ookeanilaevale, et transportida need ELi, mistõttu ei ole tolliasutustel enam võimalik eri tootjate kaupa kindlaks teha ja eristada. Need erilised asjaolud muudaksid nende sõnul eraldi tollimaksud teostamatuks.
(60)
Olenemata asjaolust, et tegemist on kõigi eksportivate tootjate ühise taotlusega, mis hõlmas isegi tootjaid, kelle dumpingumarginaal oleks eraldi väiksem kui kaalutud keskmine, ning olenemata menetluse võimalikust lihtsustumisest tolliasutustele tuleb asjaomane taotlus tagasi lükata. Väidetavaid praktilisi probleeme ei tohiks kasutada vabandusena algmääruse eiramiseks, v.a juhul, kui see on vältimatu. Käesoleval juhul ei muuda äriühingute tavad seoses vaatlusaluse toote vahetamise, laenamise või muu toiminguga eraldi tollimaksu kehtestamist iseenesest teostamatuks algmääruse artikli 9 lõike 6 tähenduses.
(61)
Kolm äriühingut taotles enda lisamist koostööd tegevate eksportivate tootjate nimekirja, et nende suhtes kehtestataks valimisse kaasamata koostööd tegevate äriühingute dumpinguvastane tollimaksu määr ja mitte kõigile muudele äriühingutele kehtestatav jääktollimaks.
(62)
Kolmest nimetatud äriühingust kaks on juba uurimisperioodil tootnud biodiislit omamaisele turule või siis töötlemislepingute alusel eksportivatele tootjatele, kuid ise mitte eksportinud liitu. Kolmas äriühing ei tootnud uurimisperioodi ajal biodiislit, sest tema tootmisobjekt oli sel ajal veel ehitamisjärgus.
(63)
Komisjoni arvamusel ei ole nimetatud kolme äriühingu puhul täidetud tingimused nende käsitlemiseks koostööd tegevate eksportivate tootjatena. See kehtib nii äriühingu kohta, kes ei tootnud biodiislit terve uurimisperioodi vältel, kui ka äriühingute kohta, kes tegid uurimise ajal koostööd väljavõttelise uuringu vormi esitamise näol, kuna vormis esitatud vastustes selgitasid nad selgesõnaliselt, et tootsid kas omamaisele turule või kolmandatele isikutele, kuid ei eksportinud biodiislit liitu oma nime all.
(64)
Seega peab komisjon taotluse tagasi lükkama ja kehtestama kolme kõnealuse äriühingu suhtes kõigile ülejäänud äriühingutele kehtiva dumpinguvastase tollimaksu.
(65)
Võttes arvesse normaalväärtuses ja ekspordihinnas tehtud kohandusi, nagu on kirjeldatud eespool, ning kuna täiendavaid märkusi ei ole esitatud, asendatakse ajutise määruse põhjenduses 59 esitatud tabel järgmisega ning lõplikud dumpingumarginaalid, väljendatuna protsendimäärana CIF-hinnast liidu piiril enne tollimaksude tasumist, on järgmised:
Äriühing
Dumpingumarginaal
Louis Dreyfus Commodities S.A.
46,7 %
Kontsern „Renova” (Molinos Río de la Plata S.A., Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. ja Vicentin S.A.I.C.)
49,2 %
Kontsern „T6” (Aceitera General Deheza S.A., Bunge Argentina S.A.)
41,9 %
Muud koostööd tegevad äriühingud
46,8 %
Kõik muud äriühingud
49,2 %
3. Indoneesia
3.1. Normaalväärtus
(66)
Nagu on sätestatud eespool põhjendustes 28-34, on komisjon jõudnud järeldusele, et diferentseeritud ekspordimaksu süsteem moonutab Indoneesias biodiisli tootjate tootmiskulusid ning seetõttu ei kajastanud uuritavate Indoneesia tootjate dokumenteeritud kulud mõistlikul viisil vaatlusaluse toote tootmise ja müügiga seotud kulusid.
(67)
Seega otsustas komisjon vaadata läbi ajutise määruse põhjenduse 63 ning mitte võtta arvesse vaatlusaluste äriühingute arvepidamistes kajastuvaid toorpalmiõli (kui ostetud ja biodiisli tootmisel kasutatud peamise tooraine) tegelikke kulusid, vaid asendada need hinnaga, mida asjaomased äriühingud oleksid maksnud toorpalmiõli eest moonutuse puudumisel.
(68)
Uurimine kinnitas, et toorpalmiõli hinnad olid omamaisel turul oluliselt madalamad, kui oli rahvusvaheline võrdlushind, ning vahe oli väga sarnane toorpalmiõli suhtes kehtivale ekspordimaksule. Et diferentseeritud ekspordimaksu süsteem piirab toorpalmiõli eksportimise võimalusi, tähendab see suuremate koguste jäämist omamaisele turule ning see võtab maha toorpalmiõli riigisisese hinnasurve. See kujutab endast erilist turuolukorda.
(69)
Uurimisperioodil kehtis biodiisli ekspordi suhtes ekspordimaks suurusjärgus 2-5 %. Samal ajavahemikul kohaldati toorpalmiõli ekspordi suhtes 15-20 % ekspordimaksu, kusjuures RBDPO (rafineeritud, pleegitatud ja desodoreeritud palmiõli) ekspordimaks oli 5-18,5 %. Vastavate võrdlushindade, mis sõltuvad rahvusvahelise turu suundumustest ja mis ei näita mingil viisil kvaliteedierinevusi, alusel kohaldatakse eri tariifikvoote. Palmivilja ekspordimaksu kindlasummaline määr on 40 %.
(70)
Eespool nimetatud põhjustel on vaadatud läbi ajutise määruse põhjendus 63 ning vaatlusaluste äriühingute dokumentides sisalduv peamise tooraine (toorpalmiõli) hind on asendatud kooskõlas algmääruse artikli 2 lõikega 5 toorpalmiõli ekspordi võrdlushinnaga, (11) mida avaldavad Indoneesia pädevad asutused ja mis omakorda põhinevad avaldatud rahvusvahelistel hindadel (Rotterdam, Malaisia ja Indoneesia). Kohandamisel on arvestatud nii seotud kui ka sõltumatutelt äriühingutelt ostetud toorpalmiõli. Ühe ja sama juriidilise isiku sees toodetud toorpalmiõli kui omatoodangu hinda aktsepteeritakse, kuna ei ole leitud tõendeid selle kohta, et kõnealuse äriühingusiseselt toodetud toorpalmiõli kui omatoodangu hinda oleks moonutatud.
(71)
Kõik Indoneesia eksportivad tootjad ja ka Indoneesia valitsus väidavad, et äriühingute raamatupidamises kajastatud toorpalmi kulude asendamine Indoneesia toorpalmiõli võrdlushinnaga ei ole lubatud ei WTO reeglite ega algmääruse artikli 2 lõike 5 alusel ning on seetõttu ebaseaduslik. Sellega seoses väitis Indoneesia valitsus, et komisjon kohtleb Indoneesia Vabariiki ebaõigesti mitteturumajandusena. Äriühingute esitatud väited võib kokku võtta järgmiselt. Esiteks ei ole komisjon näidanud põhjust, miks ta tegelikest kajastatud kuludest kõrvale kaldub või miks need kulud ei kajasta mõistlikult vaatlusaluse toote tootmisega seotud kulusid, vaid on pelgalt väitnud, et kajastatud kulud on kunstlikult madalad, võrreldes rahvusvaheliste hindadega, ja tuleks seetõttu asendada.
See on vastuolus WTO reeglitega, mille kohaselt see, kas mingit konkreetset kulu saab kasutada tootmiskulude arvutamiseks, määratakse kindlaks selle järgi, kas see kulu on seotud toote tootmise ja müügiga, mitte aga selle järgi, kas see kulu kajastab mõistlikul määral turuväärtust. Teiseks, isegi kui algmääruse artikli 2 lõige 5 lubab näiliselt teha korrektsioone, piirdub selle artikli kohaldamine olukordadega, kus riik sekkub otseselt turu toimimisse, kehtestades või reguleerides hindu selliselt, et need on kunstlikult madalad. Antud juhul aga väidab komisjon, et toorpalmiõli omamaine hind ei ole mitte riigi poolt reguleeritud, vaid on kunstlikult madal lihtsalt seetõttu, et toorpalmiõlile on kehtestatud ekspordimaks. Isegi kui see vastaks tõele, tuleb selle mõju omamaisele hinnale pidada üksnes juhuslikuks või pelgaks ekspordimaksu kõrvalmõjuks. Kolmandaks tugineb komisjon ebaõigelt Acroni kohtuotsusele, et õigustada toorpalmiõli korrektsiooni õiguspärasust. Nimetatud otsus on praegu edasi kaevatud ja sellele ei saa tugineda kui pretsedendile. Igal juhul olid faktilised asjaolud Acroni juhtumis teistsugused, sest see oli seotud olukorraga, kus riik reguleeris gaasi hindu, erinevalt toorpalmiõli hindadest Indoneesias, mis kujunevad turul vabalt. Lõpuks väitis Indoneesia valitsus, et artikli 2 lõike 5 kohane korrektsioon tehti üksnes selleks, et maksuerinevuste tõttu suurendada dumpingumarginaale.
(72)
Väide, et algmääruse artikli 2 lõike 5 kohane korrektsioon on WTO ja/või liidu eeskirjade alusel ebaseaduslik, tuleb tagasi lükata. Algmäärusega võeti üle WTO dumpinguvastane leping ja seega ollakse seisukohal, et kõik nimetatud määruse sätted, kaasa arvatud artikli 2 lõige 5, on kooskõlas liidu kohustustega, mis tulenevad dumpinguvastasest lepingust. Sellega seoses meenutatakse, et algmääruse artikli 2 lõiget 5 kohaldatakse ühtmoodi nii turumajandusriikide kui ka mitteturumajandusriikide puhul. Nagu eespool (põhjenduses 42) mainitud, sedastas Üldkohus Acroni kohtuasjas õiguspõhimõtte, et kui uurimisaluse toote tootmisega seotud kulud ei kajasta mõistlikult äriühingu dokumentides, siis ei võeta neid normaalväärtuse arvutamisel aluseks ning sellised kulud võib algmääruse artikli 2 lõike 5 alusel asendada kuludega, mis kajastavad turujõudude kujundatud hinda. Asjaolu, et Acroni kohtuasi puudutas riigi poolt reguleeritud hindu, ei saa siiski tõlgendada selliselt, et komisjon ei saa kohaldada artikli 2 lõiget 5 juhtudel, kus riik sekkub mõnes muus vormis, moonutades otseselt või kaudselt mingit konkreetset turgu, surudes sealsed hinnad kunstlikult madalale. Vaekogu on Hiina kaebuses broilerite asjus hiljuti jõudnud samasugusele järeldusele, tõlgendades dumpinguvastase lepingu artiklit 2.2.1.1. Käesoleval juhul leidis komisjon, et vaatlusaluse toote tootmisega seotud kulud ei kajastu mõistlikult asjaomaste äriühingute dokumentides, sest nad on Indoneesia diferentseeritud ekspordimaksu süsteemi tõttu kunstlikult madalad. Seepärast korrigeeris komisjon täiesti õigustatult algmääruse artikli 2 lõike 5 alusel toorpalmiõli kulusid. Seoses Indoneesia valitsuse väitega märgitakse, et artikli 2 lõike 5 kohane korrektsioon põhineb tõendatud erinevusel toorpalmiõli omamaiste ja rahvusvaheliste hindade vahel, mitte aga maksustamise erinevustel.
(73)
Kaks Indoneesia eksportivat tootjat väitsid, et komisjon ei ole tõendanud, et Indoneesia omamaine toorpalmiõli hind on moonutatud. Nende väitel on ekslik komisjoni põhieeldus, et diferentseeritud ekspordimaksu süsteem piirab toorpalmiõli eksportimise võimalusi ja selle tulemusena on suuremad kogused toorpalmiõli saadaval riigi siseturul, mis viib alla toorpalmiõli omamaise hinna, sest toorpalmiõli eksporditakse suurtes kogustes (70 % kogu toodangust). Igal juhul isegi kui toorpalmiõliturgu tuleks diferentseeritud ekspordimaksu tõttu pidada moonutatuks, on ka ekspordi võrdlushind samavõrra moonutatud, sest see põhineb rahvusvahelistel ekspordihindadel, mis sisaldavad ekspordimaksu. Seepärast ei saa toorpalmiõli kulude korrigeerimisel pidada ekspordi võrdlushinda sobivaks toorpalmiõli sihthinnaks.
(74)
Olenemata asjaolust, et toorpalmiõli eksporditakse Indoneesiast suurtes kogustes, on uurimise käigus ilmnenud, et toorpalmiõli omamaine hind on rahvusvaheliste hindadega võrreldes kunstlikult madal. Peale selle on leitud hinnaerinevus lähedane diferentseeritud ekspordimaksu süsteemis kehtestatud ekspordimaksule. Seepärast on mõistlik järeldada, et omamaiste hindade madal tase tuleneb diferentseeritud ekspordimaksu tingitud moonutusest. Peale selle määratakse börsikaupade, s.h toorpalmiõli rahvusvahelised hinnad kindlaks nõudluse ja pakkumise põhjal, mis kajastab turujõudude dünaamikat. Ei ole esitatud mingeid uusi tõendeid selle kohta, et need turujõud oleksid Indoneesia diferentseeritud ekspordimaksu süsteemi tõttu moonutatud. Väide, et ekspordi võrdlushind ei ole sobiv sihthind, lükatakse seega tagasi.
(75)
Üks eksportiv tootja, kelle müüki omamaisel turul ei peetud piisavalt tüüpiliseks (ajutise määruse põhjendus 60), väitis, et komisjon on võtnud tüüpilisuse kontrolli aluseks ekslikult üksikute seotud äriühingute müügikogused, kuigi oleks pidanud võtma aluseks kõigi kontserni kuuluvate seotud äriühingute kogumüügi. Siiski tunnistas ta, et väidetav eksimus ei mõjutanud sellega seotud ajutist järeldust. Siinkohal tuletatakse meelde, et seoses nimetatud eksportiva tootjaga ei olnud ükski seotud üksik äriühing tüüpilisuse kontrollis edukas. Olenemata väite paikapidavusest on selge, et kõigi seotud äriühingute kogumüügil põhinev tüüpilisuse kontroll ei oleks mõjutanud ajutisi järeldusi, nagu tunnistas ka asjaomane eksportiv tootja. Kuna täiendavaid märkusi ei ole esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 60-62.
(76)
Ühe huvitatud isiku väitel on ajutise määruse põhjenduse 63 tähenduses tema müügi-, üld- ja halduskulud üle hinnatud. Väite kontrollimise järel selgus, et normaalväärtuse määramisel oli võetud arvesse nii omamaist kui ka eksportmüüki. Sellest tulenevalt tehti vajalikud korrektsioonid, et võtta müügi-, üld- ja halduskulude puhul arvesse üksnes omamaist müüki.
(77)
Üks huvitatud isik tõstatas küsimuse normaalväärtuse määramise kohta, eeskätt algmääruse artikli 2 lõike 6 kohase meetodi kasutamise kohta, nagu on märgitud ajutise määruse põhjenduses 65. Algmääruse artikli 2 lõikes 6 nähakse müügi-, üld- ja halduskulude ning kasumi määramiseks ette kolm alternatiivset meetodit juhuks, kui äriühingu tegelikke andmeid ei ole võimalik kasutada. Nimetatud huvitatud isiku väitel tuleks kõnealuseid kolme meetodit kasutada nende esitamise järjekorras ehk esimesena tuleks kohaldada artikli 2 lõike 6 punkte a ja b.
(78)
Kuna ajutises määruses käsitleti ilmselt ainult artikli 2 lõike 6 punktis c osutatud meetodit, selgitatakse alljärgnevates põhjendustes, miks ei ole artikli 2 lõike 6 punktid a ja b käesoleval juhul kohaldatavad.
(79)
Artikli 2 lõike 6 punkt a ei ole kohaldatav seetõttu, et mitte ühegi valimisse kaasatud Indoneesia (ja Argentina) äriühingu puhul ei saanud määrata tegelikke summasid, sest neil ei olnud müügitegevust, mida saanuks käsitleda tavapärase kaubandustegevuse käigus toimuvana. Seega ei ole andmed teiste (valimisse kuuluvate) eksportijate või tootjate tegelike summade kohta kättesaadavad, et saaks kohaldada artikli 2 lõike 6 punkti a.
(80)
Artikli 2 lõike 6 punkt b ei ole kohaldatav, sest kõigi Indoneesia (ja Argentina) valimisse kaasatud äriühingute müügitegevus tavapärase kaubandustegevuse käigus ei hõlma sama üldkategooria tooteid.
(81)
Seoses artikli 2 lõike 6 punktiga b väitis eespool nimetatud huvitatud isik, et algmäärus on vastuolus WTO regulatsiooniga niivõrd, kui selle artikli 2 lõike 6 punkti b kohaselt peab müügitegevus toimuma tavapärase kaubandustegevuse käigus. Ent nagu on mainitud põhjenduses 72, on algmäärusega üle võetud WTO dumpinguvastane leping ja seetõttu ollakse seisukohal, et kõik käesoleva määruse sätted, kaasa arvatud artikli 2 lõige 6, on kooskõlas liidu kohustustega, mis tulenevad dumpinguvastasest lepingust, ja et tavapärase kaubandustegevuse käigus toimuva müügi nõue on sellega täielikult kooskõlas.
(82)
Seepärast kinnitatakse artikli 2 lõike 6 punkti c kohaldamine, mis näeb ette iga muu põhjendatud meetodi kasutamise kasumimarginaali kindlaksmääramiseks.
(83)
Mitmed huvitatud isikud leidsid, et normaalväärtuse määramisel kasutatud 15 % kasumimarginaal oli liiga kõrge. Nende väitel ei selgitata ajutises määruses, mil viisil on komisjon saanud arvutuste tulemuseks 15 %, mistõttu nad eeldavad, et komisjon on võtnud selle arvu kahjude arvutamisel kasutatud kasumimarginaalist. Nende väitel on komisjon kasutanud mitme muu kaupu käsitleva juhtumi puhul kasumimarginaali suurusjärgus 5 %. Mitu huvitatud isikut tegi ettepaneku kasutada sama kasumimarginaali, mis Ameerika Ühendriike käsitlevas bioetanooli juhtumis. Üks huvitatud isik tegi ka ettepaneku kasutada madalamat kasumimarginaali tema müügitegevuse suhtes biodiisli ja mineraaldiisli segu puhul. Peale selle väitis Indoneesia valitsus, et toorpalmiõli kulude asendamine algmääruse artikli 2 lõike 5 alusel ja samal ajal 15 % kasumimarginaali kasutamine algmääruse artikli 2 lõike 6 punkti c alusel, mis kajastaks moonutamata turu kasumimarginaali, annab topeltmõju.
(84)
Esiteks ei ole õige, et komisjon kasutab normaalväärtuse määramisel järjekindlalt 5 % kasumimarginaali. Iga juhtumit vaadeldakse eraldi ning arvesse võetakse selle kõiki asjaolusid. 2009. aastal kasutati näiteks Ameerika Ühendriike käsitlevas juhtumis erinevaid marginaale, mille kaalutud keskmine oli oluliselt rohkem kui 15 %. Teiseks, arvestades et Maailmapanga andmetel on Indoneesia lühikese ja keskmise tähtajaga laenude intressimäär 12 %, tundub mõistlik eeldada, et omamaisel biodiisliturul kauplemisel on kasumimarginaal kõrgem kui laenukulu. Kolmandaks ei ole vahet, kas biodiisli ja mineraaldiisli segu müügitegevus hõlmab sama üldkategooria tooteid, sest nagu on öeldud eespool põhjenduses 80, peab algmääruse artikli 2 lõike 6 punkti b kohaselt toimuma selline müügitegevus tavapärase kaubandustegevuse käigus. Et omamaist müügitegevust ei käsitleta tavapärase kaubandustegevuse käigus toimuvana, ei käsitleta biodiisli ja mineraaldiisli segu müüki mutatis mutandis tavapärase kaubandustegevuse käigus toimuvana. Seepärast ning eespool kirjeldatud põhjustel on 15 % kasumimarginaal mõistlik määr, mida Indoneesia võrdlemisi uus ja kapitalimahukas tootmisharu on võimeline saavutama. Indoneesia valitsuse väidet topeltmõju kohta ei saa toetada, sest kulude korrigeerimine artikli 2 lõike 5 alusel ja mõistlik kasum artikli 2 lõike 6 punkti c alusel on kaks täiesti erinevat teemat. Seega kinnitatakse ajutise määruse põhjendus 65.
(85)
Üks huvitatud isik väitis, et kuna toorpalmiõli ekspordi võrdlushind sisaldab rahvusvahelise transpordi kulusid ja kuna toorpalmiõli omamaise hinna korrigeerimine rahvusvahelise hinnatasemeni toimub selleks, et leida toorpalmiõli moonutamata omamaine hind, tuleks toorpalmiõli ekspordi võrdlushinda korrigeerida allapoole, et jätta välja transpordikulud.
(86)
See väide tuleb tagasi lükata. Komisjon kaalus mitmeid alternatiive, et valida kõige sobivam hind, mida kasutada rahvusvahelise võrdlushinnana. Siinkohal tuleks meenutada, et Indoneesia ametiasutused ise kasutavad ekspordi võrdlushinda igakuiste ekspordi-tollimaksude arvutamisel võrdlustasemena. Ekspordi võrdlushinda, nagu Indoneesia ametivõimud seda määratlevad, peeti seetõttu kõige sobivamaks rahvusvaheliseks võrdlushinnaks, mille põhjal teha kindlaks biodiisli tootmiskulude moonutatuse tase Indoneesias.
(87)
Kaks isikut avaldasid arvamust, et komisjon ei ole võtnud arvesse seda, et nad toodavad biodiislit lähteainest, mis ei ole toorpalmiõli, st palmiõli rasvhappe destillaadist, rafineeritud palmiõlist või rafineeritud palmisteariinist. Kuna tegelikku biodiisli tootmisel kasutatavat toorainet arvesse ei võetud, siis kohaldati toorpalmiõli korrektsiooni (nagu on kirjeldatud põhjenduses 70) ebaõige tooraine suhtes ja see on andnud tulemuseks ebaõige arvestusliku normaalväärtuse.
(88)
Need väited tuleb tagasi lükata. Tuleb toonitada, et komisjon asendas üksnes sellise toorpalmiõli kulu, mis osteti biodiisli tootmiseks seotud või sõltumatutelt tarnijatelt. Selliste kõrvalsaaduste puhul nagu palmiõli rasvhappe destillaat, rafineeritud palmiõli või rafineeritud palmisteariin, mis saadi ostetud toorpalmiõli töötlemise tulemusena ja mis samuti töödeldakse edasi biodiisliks, korrektsioone ei tehtud.
(89)
Kolm isikut väitsid, et komisjon ei tunnistanud, et asjaolu, et nad ostavad toorpalmiõli seotud äriühingutelt, tuleks käsitleda samaväärsena äriühingusisese tootmisega ja seega ei tohiks selle suhtes kohaldada artikli 2 lõike 5 kohast korrektsiooni (nagu on selgitatud põhjenduses 70). Isikute väitel toimusid kontsernisisesed tehingud reaalturuväärtuse alusel ja seepärast ei tohiks neid korrigeerida ja asendada rahvusvahelise hinnaga. Lisaks väitis üks eksportiv tootja, et normaalväärtus tuleks arvutada uurimisperioodi iga kuu kohta.
(90)
Kuna äriühingusisest siirdehinda ei saa pidada usaldusväärseks, on komisjonil tavaks kontrollida, kas tehingud seotud isikute vahel tehakse tõepoolest reaalturuväärtuse alusel. Selleks võrdleb komisjon seotud äriühingute vahelisi hindu reaalse turuhinnaga. Kuna reaalne omamaine turuhind on moonutatud, ei saa komisjon sellist kontrolli teha. Seepärast peab komisjon asendama niisuguse ebausaldusväärse hinna mõistliku hinnaga, mis kehtiks reaalturuväärtusena tavapärastes turutingimustes. Antud juhul on selleks rahvusvaheline hind. Mis puutub nõudesse arvutada normaalväärtus iga kuu kohta, siis saadud ja kontrollitud teave ei sisaldanud piisavalt üksikasjalikke andmeid, mis võimaldanuks seda niiviisi arvutada. Seetõttu lükati mõlemad väited tagasi.
(91)
Liidu tootmisharu väitis, et ka sama juriidilise isiku sees toodetud toorpalmiõli kulu tuleks algmääruse artikli 2 lõike 5 alusel korrigeerida, sest ka seda mõjutab diferentseeritud ekspordimaksu süsteemist tingitud moonutus.
(92)
See väide tuleb tagasi lükata. Kui tooraine liigub biodiisli tootmise protsessis ühest rafineerimis- või tootmisetapist teise, võib nende tootmisetappide kulusid pidada usaldusväärseks, sest need toimuvad sama juriidilise isiku sees ja eespool kirjeldatud ebausaldusväärsete siirdehindade probleemi ei teki.
(93)
Üks eksportiv tootja väitis, et komisjon oleks pidanud arvutatud normaalväärtusest lahutama nõndanimetatud hinnasoodustused. Selle väitega ei saa nõustuda. Arvestuslik normaalväärtus arvutati kulude põhjal. Seepärast ei oleks kohane teha hinna kaalutlusel sellesse parandusi.
3.2. Ekspordihind
(94)
Üks huvitatud isik väljendas kahtlust seoses ekspordihinna määramisega. Tema arvates oleks tulnud arvesse võtta nii riskitehingute kasumit kui ka kahjumit ning tema väitel oli biodiisli riskitehingute kasum ja kahjum arvepidamisse kirjendatud ebajärjekindlalt.
(95)
Väide, et nii riskitehingute kasum kui ka kahjum tuleb arvesse võtta, tuleb tagasi lükata. Algmääruse artikli 2 lõikes 8 on selgelt sätestatud, et ekspordihind on ekspordiriigist ühendusse ekspordiks müüdud toote eest tegelikult makstud või makstav hind, olenemata mis tahes muust (seotud) kasumist või kahjumist, mis kaasneb riskitehingutega. Seepärast kinnitatakseajutise määruse põhjendustes 66 ja 67 esitatud meetodid.
(96)
Komisjon tunnistab, et esialgses etapis leidis aset ühe huvitatud isiku biodiisli riskitehingute kasumi ja kahjumi ebajärjekindel kirjendamine arvepidamises. Asjaomase väitega nõustuti ning tehti vajalikud korrektsioonid.
(97)
Seoses ajutise määruse põhjendusega 68 väitis üks huvitatud isik, et liidus paiknevate seotud kaubandusettevõtete puhul kasutatud kasumimarginaal 5 % põhineb ülemäärasel kapitali tulususel, mistõttu on sõltumatute kaubandusettevõtete teostatava biodiislimüügi puhul tavaliselt saadavat kasumit üle hinnatud. Tema väitel väljendub tavaline kapitali tulusus kasumimarginaalis, mis jääb vahemikku 1,3-1,8 %.
(98)
Võttes arvesse sõltumatute importijate omavahelise koostöö puudumist ning asjaolu, et kaubandusettevõtted on teenuseosutajad, kes ei ole teinud märkimisväärseid kapitaliinvesteeringuid, ning et seetõttu on nimetatud kapitalitulu käsitlev väide alusetu, lükkab komisjon selle tagasi ja käsitleb käesoleval juhul 5 % kasumimarginaali mõistlikuna. Seega kinnitatakse ajutise määruse põhjendus 68.
(99)
Seoses ajutise määruse põhjendusega 69 väitis üks huvitatud isik, et ekspordihinnale tuleb lisada biodiisli topeltarvestamisega seotud hinnalisand, mis tuleneb üksnes Itaalia õiguse kohaldamisest.
(100)
Isegi kui komisjon peaks väidet vastuvõetavaks ning lisaks ekspordihinnale asjaomase hinnalisandi, tuleks see artikli 2 lõike 10 punkti k alusel taas maha arvata, et võrrelda ekspordihinda samasuguse normaalväärtusega, kusjuures nõuetekohaselt võetakse arvesse erinevusi, mis mõjutavad hinna võrreldavust. Et Indoneesias ei kohaldata biodiisli kahekordse arvestamisega seotud hinnalisandit, ei ole kõrgem ekspordihind Itaalias seega vahetult võrreldav. Seetõttu lükatakse väide tagasi ning kinnitatakse ajutise määruse põhjendus 69.
(101)
Pärast lõplike järelduste avalikustamist kordas kõnealune isik seda väidet. Ta ei esitanud aga sisulisi lisaargumente, mis muutnuksid komisjoni seisukohta. Seega jääb ajutise määruse põhjendus 69 kinnitatuks.
(102)
Pärast lõplike järelduste avalikustamist juhtis mitu eksportivat tootjat komisjoni tähelepanu väidetavatele tehnilistele vigadele dumpinguarvutustes. Neid väiteid uuriti, ja kui see oli õigustatud, tehti arvutustes parandusi.
3.3. Võrdlus
(103)
Kuna muid märkusi võrdluse kohta ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 70-75.
3.4. Dumpingumarginaalid
(104)
Võttes arvesse normaalväärtuse ja ekspordihinna kohandusi, mida on kirjeldatud eespool esitatud põhjendustes, ning kuna muid märkusi ei esitatud, on lõplikud dumpingumarginaalid, väljendatuna protsendimäärana CIF-hinnast liidu piiril enne tollimaksude tasumist, järgmised:
Äriühing
Dumpingumarginaal
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
Muud koostööd tegevad äriühingud
20,1 %
Kõik muud äriühingud
23,3 %
E. KAHJU
1. Liidu toodang ja liidu tootmisharu
(105)
Liidu tootmisharu on määratletud ajutise määruse põhjendustes 80-82, milles kinnitati ühtlasi, et kolm äriühingut jäeti liidu tootmisharu määratlusest välja, kuna nende tegevus tugines impordile vaatlusalustest riikidest, see tähendab, et nad importisid märkimisväärselt rohkem biodiislit vaatlusalustest riikidest, kui nad seda ise tootsid.
(106)
Tootmisharu määratlusest jäeti lisaks välja kaks äriühingut, kuna nad ei olnud uurimisperioodil biodiislit tootnud.
(107)
Pärast ajutise määruse avaldamist laekus märkusi selle kohta, et liidu tootmisharu määratlusest tuleks välja jätta veel teisigi äriühinguid vaatlusalustest riikidest biodiisli importimise tõttu ning seetõttu, et neil oli sidemeid Argentina ja Indoneesia eksportivate tootjatega ning nad kaitsesid end sel moel dumpingu halbade tagajärgede eest.
(108)
Märkused lükatakse tagasi. Olles analüüsinud väidet eksportivate tootjate ja liidu tootmisharu vahelise seotuse kohta, tuvastati, et ühel valdusettevõttel oli osalus nii Argentina eksportivas tootjas kui ka liidu tootjas.
(109)
Esiteks tuvastati, et asjaomased äriühingud konkureerisid avalikult omavahel samade klientide pärast liidu turul, mis näitab, et sidemetel ei olnud mingit mõju ei Argentina eksportiva tootja ega liidu tootja äritavadele.
(110)
Pärast lõplike järelduste avalikustamist palus üks huvitatud isik teavet komisjoni järelduse kohta, et Argentina eksportijad ja liidu tootmisharu konkureerivad Euroopa turul samade klientide pärast. Liidu tootjate uurimine ja Argentina eksportijate uurimine näitasid seda asjaolu ja ei ole esitatud mingeid tõendeid, mis kinnitaksid väidet, et Argentina eksportijad ja liidu tootjad on leppinud kokku, et nad ei konkureeri omavahel biodiisli müügis lõpptarbijatele. Lõpptarbijaskond on suhteliselt väikesearvuline ja koosneb peamiselt suurtest rafineerimistehastest, mis ostavad nii liidu tootjatelt kui ka importijatelt.
(111)
Teiseks leiti, et põhjenduses 108 osutatud liidu tootja huvikese on liit, eeskätt mis puudutab tootmist ja sellega seotud müügitegevust, aga ka uurimistegevust. Selle tulemusel jõuti järeldusele, et nimetatud sidemed ei andnud alust asjaomase äriühingu väljajätmiseks liidu tootmisharu määratlusest kooskõlas algmääruse artikli 4 lõike 1 punktiga a.
(112)
Liidu tootmisharu määratluse muutmiseks ei piisa iseenesest asjaolust, et liidu tootmisharu on importinud vaatlusalustest riikidest biodiislit. Nagu on ajutises määruses selgitatud, toimus liidu tootmisharu import vaatlusalustest riikidest enesekaitseks. Lisaks tuvastati, et mõnede vaatlusalustest riikidest importinud liidu tootjate huvikese oli endiselt liit - nende tootmismahud olid suuremad kui impordimahud ning samuti arendasid nad uurimistegevust liidus.
(113)
Ühe huvitatud isiku ettepaneku kohaselt võiks liidu tootmisharu määratlus sisaldada ka äriühinguid, kes segasid ostetud biodiislit mineraaldiisliga, kuna selline segu kujutab endast samuti vaatlusalust toodet. Väide lükatakse tagasi. Vaatlusalune toode on kas biodiisel puhtal kujul või osana segust. Seepärast on vaatlusaluse toote tootjad biodiisli tootjad ning mitte äriühingud, kes valmistavad biodiisli ja mineraaldiisli segusid.
(114)
Seega kinnitatakse ajutise määruse põhjendustes 80-82 osutatud liidu tootmisharu määratlus ning vastavalt põhjendusele 83 kindlaks määratud tootmismaht uurimisperioodil.
2. Liidu tarbimine
(115)
Pärast esialgsete järelduste avaldamist tegi liidu tootmisharu väikeseid parandusi oma 2009. aasta müügiandmetes, kohandades seeläbi liidu tarbimist asjaomasel aastal. Nimetatud korrigeerimine ei muutnud suundumusi ega järeldusi, mis olid koostatud ajutise määruse andmete alusel. Allpool esitatakse korrigeeritud tabel 1. Kuna muid märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 84-86.
Liidu tarbimine
2009
2010
2011
Uurimisperiood
Tonnid
11 151 172
11 538 511
11 159 706
11 728 400
Indeks 2009 = 100
100
103
100
105
Allikas: Eurostat, liidu tootmisharu andmed
3. Vaatlusalustest riikidest pärit impordi mõju kumulatiivne hindamine
(116)
Ajutise määruse põhjendustes 88-90 sedastas komisjon, et täidetud on tingimused Argentinast ja Indoneesiast pärit impordi mõju kumulatiivseks hindamiseks. Selle vaidlustas üks huvitatud isik, kelle väitel ei konkureerinud Indoneesiast pärit palmi metüülester liidus toodetud biodiisliga samadel alustel kui Argentinast pärit sojaõli metüülester ning et palmi metüülester oli odavam kui liidus toodetud biodiisel, kuna tooraine (ehk lähteaine) oli odavam kui liidus kättesaadav lähteaine.
(117)
Need argumendid lükatakse tagasi. Nii sojaõli metüülestrit kui ka palmi metüülestrit imporditakse liitu ning neid ka toodetakse liidus, samuti segatakse rapsi metüülestriga ja muude liidus valmistatud biodiislitega kas enne müüki või enne segamist mineraaldiisliga. Segajad saavad biodiislit ostes ja oma lõpptoodet tootes valida eri lähteainete ja päritolu vahel, mis sõltub turust ja kliimaoludest läbi aasta. Palmi metüülestrit müüakse suuremates kogustes suvekuudel ning vähem talvehooajal, kuid sellegipoolest konkureerib see rapsi metüülestriga ja liidus valmistatud biodiisliga, aga ka Argentinast pärit sojaõli metüülestriga.
(118)
Seega kinnitatakse ajutise määruse põhjendus 90.
4. Vaatlusalustest riikidest pärit dumpinguhinnaga impordi maht, hind ja turuosa
(119)
Üks huvitatud isik tõstatas küsimuse ajutise määruse tabelis 2 esitatud impordiandmete kohta, väites, et Indoneesiast pärit import oli tabelis näidatust palju väiksem. Tabelis 2 esitatud impordiandmed põhinesid Eurostati andmetel, mida kontrolliti hoolikalt ning peeti korrektseteks ning kooskõlas olevaks Indoneesia eksportijatelt saadud andmetega. Biodiisel on üsna uus toode, mistõttu on selle impordi suhtes kehtivad nomenklatuurikoodid viimastel aastatel muutunud. Seepärast tuleb Eurostatist andmete kogumisel kasutada vastaval ajal kehtinud koode, et tagada andmete õigsus. See selgitab huvitatud isiku kogutud andmete puudulikkust ning asjaolu, et need näitavad väiksemat importi kui tabeli 2 täielikud andmed.
(120)
Võttes arvesse, et tabelis 1 on veidi muutunud liidu tarbimist käsitlevad arvandmed, muutus ka pisut Argentina turuosa 2009. aastal, mis on esitatud tabelis 2. Indoneesia puhul muutusi ei ole. See ei muuda andmete suundumusi ega sellest tehtud järeldusi. Korrigeeritud turuosa on esitatud allpool.
2009
2010
2011
Uurimisperiood
Import Argentinast
Turuosa
7,7 %
10,2 %
12,7 %
10,8 %
Indeks 2009 = 100
100
135
167
141
Allikas: Eurostat.
5. Hindade allalöömine
(121)
Nagu on märgitud ajutise määruse põhjendustes 94-96, võrreldi hindade allalöömise kindlakstegemiseks Argentina ja Indoneesia impordihindu valimisse kaasatud liidu tootjate müügihindadega. Võrdluses sisalduvatest hindade allalöömise arvutustest jäeti välja biodiisel, mille liidu tootmisharu importis edasimüügi eesmärgil.
(122)
Huvitatud isikud märkisid, et käesoleval juhul kasutatud meetod (külmfiltri ummistuspunkt, CFPP) erines eelmises dumpinguvastases uurimises Ameerika Ühendriikidest pärit biodiisli suhtes kasutatud meetodist, kus võrreldi lähteaineid.
(123)
Erinevalt Argentina ja Indoneesia eksportivatest tootjatest ei müü liidu tootjad vaid ühel lähteainel põhinevat biodiislit, vaid segavad lõppmüügiks mineva biodiisli valmistamiseks kokku mitu lähteainet. Lõppklient ei ole teadlik ega huvitatud ostetud toote koostisest ning kõige olulisem on toote vastavus külmfiltri ummistuspunktiga seotud nõuetele. Kliendi jaoks on seega oluline külmfiltri ummistuspunkti nõuetekohasus, olenemata kasutatud lähteainetest. Seepärast leiti, et käesolevas menetluses on asjakohane võrrelda hindu külmfiltri ummistuspunkti alusel.
(124)
Indoneesiast pärit impordi puhul, mille CFPP oli 13 °C või rohkem, kohandati hinda, lähtudes hinnaerinevustest liidu tootmisharu müüdud toote, mille CFPP oli 13 °C, ja sellise toote, mille CFPP oli 0 °C, vahel, eesmärgiga võrrelda sellise Indoneesiast pärit toote müüki, mille CFPP oli 13 °C ja rohkem, liidus toodetud ja segatud CFPP 0 °C toote müügiga. Üks Indoneesia eksportiv tootja märkis, et kuna liidu tootmisharu sellise toote müük, mille CFPP oli 13 °C, toimus väikestes kogustes tehingu kohta, tuleb hindu võrrelda sama suurusega tehingutega, mis on tehtud toodetega, mille CFPP oli 0 °C. Uurides sarnaste kogustega tehtud tehinguid tootega, mille CFPP oli 0 °C, tuvastati, et hinnaerinevus oli sama mis kõigi CFPP 0 °C toodetega tehtud tehingute puhul, kusjuures hinnaerinevus kõikus keskmisest hinnaerinevusest nii kõrgemale kui ka madalamale. Seetõttu ei muudetud ajutise määruse põhjenduses 97 tuvastatud hindade allalöömise taset.
(125)
Üks Indoneesia eksportiv tootja palus, et komisjon avaldaks liidu tootmisharu müüdavate segude täieliku toote kontrollnumbri ja seega kõigi liidu tootmisharu enda toodetud toodetes sisalduvate lähteainete osakaalu. Arvestades, et võrdlus kahju kindlakstegemiseks tehti ainuüksi CFPP põhjal, lükati see taotlus tagasi.
(126)
Ühe huvitatud isiku väitel oli olemas hinnaerinevus taastuvenergia direktiivi kriteeriumidele vastava (direktiivikohase) biodiisli ja kriteeriumidele mitte vastava biodiisli vahel. Tema arvamusel oleks vaja teha korrektsioon, kuna Indoneesiast pärit import ei olnud direktiivikohane ning kuna direktiivikohase biodiisli börsihind oli kõrgem.
(127)
See väide lükati tagasi. Peaaegu kogu Indoneesiast uurimisperioodil imporditud biodiisel oli direktiivikohane. Igal juhul võtsid liikmesriigid taastuvenergia direktiivis sätestatud säästvuskriteeriumid oma riigisisesesse õigusse üle alles 2012. aasta jooksul, mistõttu ei mõjutanud asjaolu, kas biodiisel oli direktiivikohane või mitte, valdavat osa uurimisperioodist.
(128)
Pärast lõplike järelduste avalikustamist kommenteeris üks Indoneesia eksportiv tootja hinna allalöömise arvutusi ja väitis, et palmi metüülestri importi Indoneesiast tuleks võrrelda liidu tootmisharu kogumüügiga. Hinna allalöömine arvutati tegelikult selleks, et võrrelda Indoneesiast pärit palmi metüülestri müüki liidu tootmisharu sellise toote kogumüügiga, mille CFPP on 0 °C, suurendades Indoneesia palmi-metüülestri impordi hinda teguri võrra, mis arvutati, võrreldes omavahel CFPP väärtusega 0 °C ja CFPP väärtusega 13 °C liidu tootmisharu toodete müüki. Seepärast lükatakse väide tagasi. Sama huvitatud isiku väide, et kahju arvutused sisaldasid imporditud toodet, ei ole faktiliselt õige ja lükatakse seepärast tagasi. Igal juhul segati imporditud biodiislit ja liidus toodetud biodiislit omavahel ja müüdi sama hinnaga nagu segusid, mis ei sisaldanud üldse imporditud biodiislit.
(129)
Üks Indoneesia eksportiv tootja seadis kahtluse alla ka impordijärgsete kulude arvutuse. Ent need kulud olid kontrolli kohaselt biodiisli importimise tegelikud kulud miinus lõppsihtkohta toimetamise kulud ja seega ei ole vaja neid muuta.
6. Makromajanduslikud näitajad
(130)
Nagu on märgitud ajutise määruse põhjenduses 101, analüüsiti kogu liidu tootmisharu kohta saadud andmete põhjal järgmisi makromajanduslikke näitajaid: toodang, tootmisvõimsus, tootmisvõimsuse rakendamine, müügimaht, turuosa, kasv, tööhõive, tootlikkus, dumpingumarginaali suurus ja taastumine varasemast dumpingust.
(131)
Pärast esialgsete järelduste avalikustamist märkisid liidu tootmisharu esindajad, et ajutise määruse tabelis 4 esitatud tootmisvõimsuse andmed sisaldasid tootmisvõimsust, mida ei olnud küll likvideeritud, kuid mis ei olnud uurimisperioodil ja sellele eelnenud aastatel biodiisli tootmiseks kasutamiskõlblik. Nad määratlesid asjaomase tootmisvõimsuse kui „kasutamata võimsuse”, mida ei tuleks kasutamiskõlbliku võimsusena arvesse võtta. Tabelis 4 esitatud tootmisvõimsuse rakendamise arvandmeid vähendati vastavalt. Pärast uuesti esitatud andmete põhjalikku kontrolli kiideti korrektsioon heaks ning muudeti tabelit 4 alljärgnevalt. Ajutises määruses esitatud tootmisvõimsuse rakendamise määr 43-41 % muutus nüüd vastavalt määraks 46-55 %. Liidu tootmisharu parandas ka 2009. aasta tootmisandmeid ja nii saadi alljärgnev tabel:
2009
2010
2011
Uurimisperiood
Tootmisvõimsus (tonnides)
18 856 000
18 583 000
16 017 000
16 329 500
Indeks 2009 = 100
100
99
85
87
Tootmismaht (tonnides)
8 729 493
9 367 183
8 536 884
9 052 871
Indeks 2009 = 100
100
107
98
104
Tootmisvõimsuse rakendamine
46 %
50 %
53 %
55 %
Indeks 2009 = 100
100
109
115
120
(132)
Ajutise määruse põhjenduses 103 analüüsiti varasemaid andmeid tootmisvõimsuse rakendamise kohta ning märgiti, et tootmine kasvas, kuid tootmisvõimsus püsis stabiilsena. Läbivaadatud andmete puhul kasvas samal ajavahemikul endiselt tootmine, kuid rakendatav tootmisvõimsus kahanes. Sellest nähtub, et liidu tootmisharu vähendas olemasolevat tootmisvõimsust Argentinast ja Indoneesiast pärit impordi kasvu tõttu, reageerides seeläbi turusignaalidele. Läbivaadatud andmed on paremini kooskõlas liidu tootmisharu esindajate ja liidu tootjate avalike avaldustega, mille kohaselt suleti vaatlusalusel perioodil tootmine mitmel tootmisobjektil ning olemasolevat võimsust ei saanud kohe kasutada või oleks seda saanud teha pärast märkimisväärset reinvesteerimist.
(133)
Mitmed huvitatud isikud seadsid muudetud andmed tootmisvõimsuse ja tootmisvõimsuse rakendamise kohta küsimärgi alla. Siiski ei esitanud ükski huvitatud isik alternatiive. Muudatus põhineb muudetud tootmisvõimsuse andmetel, mille esitas kaebuse esitaja ja mis hõlmavad kogu liidu tootmisharu. Muudetud andmeid võrreldi avalikult kättesaadavate andmetega, eelkõige kasutamata tootmisvõimsuse kohta ja selliste tootjate tootmisvõimsuse kohta, kes lõpetasid finantsraskuste tõttu tegevuse. Nagu on selgitatud 6. jaos „Makromajanduslikud näitajad”, annavad muudetud andmed vaatlusalusel perioodil biodiisli tootmiseks kasutada olnud tootmisvõimsusest täpsema ülevaate kui esialgu esitatud ja ajutises määruses avaldatud andmestik.
(134)
Ühe huvitatud isiku väitel ei saanud liidu tootmisharu kahju, sest tootmismahud kasvasid vastavalt tarbimisele. See väide lükatakse tagasi, sest muudest olulistest kahjunäitajatest ilmneb selgelt kahju olemasolu, eeskätt turuosa kaotamise näol vaatlusalustest riikidest pärit impordi tulemusel ning kasumlikkuse vähenemise näol, mis viisid kahjumiteni.
(135)
Üks teine huvitatud isik märkis, et liidu tootmisharu ei saanud kahju, kui võrrelda suundumusi üksnes 2011. aasta ja uurimisperioodi vahelisel ajal ja mitte ajavahemikus 1. jaanuarist 2009 kuni uurimisperioodi lõpuni (vaatlusalune periood). Arvestades, et uurimisperiood hõlmab poolt 2011. aastat, ei ole võrdlus 2011. aasta ja uurimisperioodi vahelise ajaga täpne. Pealegi, et võrdlusel oleks mõtet, on vaja uurida kahju hindamisega seotud suundumusi piisavalt pika aja jooksul, mida käesoleval juhul tehtigi. Väide lükatakse seetõttu tagasi.
(136)
Sama huvitatud isik märkis, et komisjon ei avaldanud ajutises määruses ühenduse tootmisharu müügi koguväärtust, ning nõudis asjaomase arvu avaldamist. Sellegipoolest uuriti kõiki algmääruse artikli 3 lõikes 5 osutatud asjakohaseid tegureid, et kahju põhjalikult hinnata. Müügiväärtus saadi ja kontrolliti valimisse kaasatud äriühingute andmete põhjal, kes esindasid liidu tootmisharu tervikuna.
(137)
Sama huvitatud isik märkis ka, et liidu tootmisharu suutis tööhõivet suurendada ning seega ei esinenud uurimisperioodil halba mõju liidu tootmisharule.
(138)
Nagu on selgitatud ajutise määruse põhjenduses 106, on tööhõive selles kapitalimahukas tootmisharus siiski üsna madal. Seega võivad väikesed muutused numbrites avaldada laiaulatuslikku mõju indekseeritud andmetele. Üldise tööhõive suurenemine ei muuda olematuks liidule tekitatud kahju, mis on ilmnenud muude näitajate alusel.
(139)
Kuna täiendavaid märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 103-110.
7. Mikromajanduslikud näitajaid
(140)
Nagu on märgitud ajutise määruse põhjenduses 102, analüüsiti valimisse kaasatud liidu tootjatelt kogutud kontrollitud andmete alusel järgmisi mikromajanduslikke näitajaid: keskmine ühikuhind, ühikukulu, tööjõukulu, varud, kasumlikkus, rahavoog, investeeringud, investeeringutasuvus ja kapitali kaasamise võime.
(141)
Kuna asjakohaseid märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 111-117.
8. Järeldus kahju kohta
(142)
Mitu huvitatud isikut vaidlustasid ajutises määruses esitatud järelduse kahju kohta, väites, et 2011. aasta ja uurimisperioodi vahelisel ajal ilmnesid mõnede näitajate puhul paranemise märgid. On tõsi, et 2011. aasta ja uurimisperioodi vahelisel ajal mõned näitajad kasvasid (näiteks tootmine ja müük), kuid nagu on märgitud ajutise määruse põhjenduses 111, ei olnud tootmisharu suuteline sel ajavahemikul suurenenud kulusid katma. See muutis tootmisharu olukorra veelgi hullemaks. Kui 2011. aastal oli kahjum 0,2 %, siis uurimisperioodil oli see 2,5 %. Seepärast tuleks ka juhul, kui kahjuanalüüs oleks piiratud 2011. aasta ja uurimisperioodi vahelise ajaga, järeldada, et tootmisharu kannatas materiaalset kahju.
(143)
Kuna muid märkusi eiesitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 118-120.
F. PÕHJUSLIK SEOS
1. Dumpinguhinnaga impordi mõju
(144)
Üks huvitatud isik väitis, et import Argentinast ei saanud olla kahju põhjus, sest impordimahud püsisid alates 2010. aastast kuni uurimisperioodi lõpuni stabiilsena, vähenedes veidi alates 2011. aastast kuni uurimisperioodi lõpuni.
(145)
Need andmed pärinevad ajutise määruse tabelist 2 ja on täpsed. Komisjoni analüüs hõlmab aga ajavahemikku alates vaatlusaluse perioodi algusest kuni uurimisperioodi lõpuni ning sellest nähtub, et põhiimport kasvas 48 %, mis tõi kaasa turuosa kasvu 41 %. Lisaks, nagu on selgitatud ajutise määruse põhjenduses 90, võeti arvesse mitte üksnes Argentinast, vaid ka Indoneesiast pärit importi.
(146)
Olles võrrelnud hindu aastate lõikes, märkis sama huvitatud isik, et Argentinast pärit impordi hinnad kasvasid kiiremini kui liidu tootmisharu müügihinnad. Argentinast pärit importkauba hinnad lõid siiski alla liidu tootmisharu hinnad, mis selgitab liidu hindade tagasihoidlikumat kasvu.
(147)
Kuna dumpinguhinnaga impordi mõju kohta muid märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 123-128.
2. Muude tegurite mõju
2.1. Import muudest kolmandatest riikidest kui vaatlusalused riigid
(148)
Kuna märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjenduse 129 järeldus, et import muudest riikidest ei põhjustanud kahju.
2.2. Dumpinguhinnata import vaatlusalustest riikidest
(149)
Artikli 2 lõike 5 kohaldamisel eespool põhjendustes 38 ja 70 kirjeldatud viisil ei tuvastatud dumpinguhinnata importi vaatlusalustest riikidest. Käesolevaga muudetakse seega vastavalt ajutise määruse põhjendust 130.
2.3. Muud liidu tootjad
(150)
Kuna märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendus 131.
2.4. Liidu tootmisharu import
(151)
Nagu on märgitud ajutise määruse põhjendustes 132-136, importis liidu tootmisharu vaatlusalusel perioodil vaatlusalustest riikidest suurtes kogustes biodiislit, mis moodustas uurimisperioodil vaatlusalustest riikidest pärit koguimpordist kuni 60 %.
(152)
Ühe huvitatud isiku väitel ei olnud nimetatud import kaugeltki enesekaitse, vaid osa liidu tootmisharu hoolikalt kavandatud pikaajalisest strateegiast investeerida Argentinast pärit biodiislisse ja seda sealt liitu vedada.
(153)
Tema sõnul ei ole sojaõli importimine liitu ja selle liidusisene töötlemine biodiisliks olnud kunagi majanduslikult põhjendatud ning et majanduslikult on üksnes otstarbekas töödelda sojaõli Argentinas ja eksportida saadud biodiislit.
(154)
Need väited tuleks tagasi lükata. Pikaajalise strateegia kohta ei ole esitatud tõendeid, samuti eitab seda liidu tootmisharu. On selge, et kui liidu tootmisharu strateegia oleks ette näinud biodiisli tootmise täiendamist selle tootmisega Argentinas ja lõpptoote importimist, tundub mõttetu ja ebaloogiline esitada sellise impordi vastu kaebus.
(155)
Üks huvitatud isik kordas, et biodiisli importimine liidu tootmisharu poolt, mis toimus enesekaitseks, toimus tegelikult pikaajalise kaubandusstrateegia raames. See väide ei ole põhjendatud ja lükatakse tagasi. Sellise strateegia kohta ei ole esitatud mingeid tõendeid peale paljaste väidete. Samuti oleks ebaloogiline, kui asjaomased liidu tootjad toetaksid kaebust ja suurendaksid mõnel juhul oma tootmisvõimsust liidus, järgides samal ajal strateegiat, mille kohaselt tootmisvajadus täidetakse impordi teel.
(156)
Sama huvitatud isik väitis ka, et liidu tootmisharu turuosa arvutamisel tuleks lisada sellesse nende enesekaitseotstarbeline import. See väide lükati tagasi, kuna turuosa arvutused peavad kajastama liidu tootmisharu oma toodetud toodete müüki, mitte nende kauplemist valmistootega olukorras, kus dumpinghinnaga impordi maht kasvab.
(157)
Eelnevatel aastatel on liidu tootmisharu ka näidanud, et sojaõli ja palmiõli importimine biodiisliks töötlemise eesmärgil on majanduslikult elujõuline. Huvitatud isik ei esitanud vastupidise tõendamiseks ühtegi tõendit. Lõpptoote import muutub majanduslikult mõttekaks vaid juhul, kui diferentseeritud ekspordimaksu süsteemi moonutav mõju muudab biodiisli ekspordi tooraine omast odavamaks.
(158)
Ühe huvitatud isiku väitel põhjustas asjaomane import kahju seepärast, et ainult liidu tootmisharu oli suuteline segama Argentinast pärit sojaõli metüülestrit ja toorpalmiõli liidus toodetud biodiisliga, et müüa see edasi diisli rafineerimise tehastele. Nimetatud väide ei pea paika. Segamine on lihtne toiming, mida on suutelised oma hoidlates tegema paljud kaubandusettevõtted. Kuna ei esitatud ühtegi tõendit selle kohta, et üksnes liidu tootjad on suutelised tegelema sellise segamisega, lükati väide tagasi.
(159)
Üks Indoneesia eksportiv tootja väitis lisaks, et liidu tootmisharu import ei toimunud enesekaitseks, ning võrdles kalendriaasta 2011 andmeid uurimisperioodi andmetega, mille hulka jäi kuus kuud samast aastast. Nende kahe omavaheline võrdlemine ei ole seega täpne, ilma et uurimisperioodi saaks jaotada kaheks pooleks. Seepärast lükatakse kõnealune väide tagasi.
(160)
Kuna muid märkusi liidu tootmisharu ekspordi kohta ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 132-136.
2.5. Liidu tootmisharu tootmisvõimsus
(161)
Ajutise määruse põhjendustes 137-140 on märgitud, et liidu tootmisharu tootmisvõimsuse kasutamine jäi kogu vaatlusalusel perioodil madalaks, kuid kui valimisse kaasatud äriühingute olukord halvenes, siis nende tootmismahu rakendamine ei vähenenud samal määral.
(162)
Seepärast järeldati esialgu, et tootmisvõimsuse rakendamise madal määr ei olnud püsiva näitajana liidu tootmisharule tekkinud kahju põhjus.
(163)
Üks huvitatud isik märkis ajutise määruse andmete kohta, et isegi kui importi ei oleks üldse olnud, oleks liidu tootmisharu rakendanud tootmisvõimsust uurimisperioodil vaid 53 % ulatuses. Ühtlasi viitas ta tootmisvõimsuse suurenemisele 2009. aasta ja uurimisperioodi lõpu vahelisel ajal, mis viis tootmisvõimsuse rakendamise vähenemisele vaatlusalusel perioodil.
(164)
Huvitatud isik ei esitanud aga tõendeid, mis näitaksid, et tootmisvõimsuse madal rakendamine põhjustas sellises ulatuses kahju, mis kõrvaldaks dumpinguhinnaga impordi ja liidu tootmisharu olukorra halvenemise vahelise põhjusliku seose. Püsikulud (umbes 5 %) moodustavad vaid väikese osa tootmise kogukuludest ning see näitab, et tootmisvõimsuse vähene rakendamine oli vaid üks ning mitte otsustav kahju põhjustaja. Üks tootmisvõimsuse vähese rakendamise põhjuseid on asjaolu, et erilise turuolukorra tõttu importis liidu tootmisharu ise lõpptoodet.
(165)
Tootmisvõimsust ja tootmisvõimsuse rakendamist käsitlevate muudetud andmete lisamise järel vähendas liidu tootmisharu vaatlusalusel perioodil tootmisvõimsust ning suurendas selle rakendamise määra 46 %-lt 55 %-le. See näitab, et liidu tootmisharu tootmisvõimsuse rakendamine oleks olnud dumpinguhinnaga impordi puudumisel märkimisväärselt suurem kui eespool osutatud 53 %.
(166)
Pärast lõplike järelduste avalikustamist seadis mitu huvitatud isikut kahtluse alla järelduse, et tootmisvõimsuse madal rakendusaste ei olnud kahju põhjustamisel otsustav tegur. Väideti, et biodiislitööstuse püsikulud on palju kõrgemad kui eespool esitatud väike kulumäär. Selle väite kinnituseks ei esitatud siiski mingeid tõendeid ja seega lükatakse see tagasi. Igal juhul ei ole püsikulud mitte kuidagi seotud tootmise rakendusastmega. Valimisse kaasatud äriühingute kontrollimise käigus leiti, et püsikulud moodustasid tootmise kogukuludest uurimisperioodil 3-10 %.
(167)
Samuti väideti sellega seoses, et liidu tootmisharu liigne tootmisvõimsus on nii suur, et isegi impordi puudumise korral ei saaks see olla piisavalt kasumlik. Selle väite kinnituseks tõendeid ei esitatud ja asjaolu, et liidu tootmisharu oli kasumlik aastal 2009 tootmisvõimsuse madala rakendusastme juures, näitab, et dumpinghinnaga impordi puudumisel oleks selle kasumlikkus veelgi suurem.
(168)
Lisaks väideti, et liidu tootmisharu tootmisvõimsuse vähendamine põhjustab juba iseenesest tehaste sulgemise kulude ja tegevust jätkavate tehaste tootmisvõimsuse vähendamise kulude näol kahju. Seda väidet ei põhjendatud ja ei esitatud mingeid tõendeid, mis näidanuks, et tootmisvõimsuse vähendamise või tervete tehaste või firmade sulgemise kulud kujutaksid endast märkimisväärseid summasid.
(169)
Lõpuks väideti tootmisvõimsuse asjus, et iga äriühing, kes suurendanuks vaatlusalusel perioodil biodiisli tootmise võimsust, teinuks sellega vastutustundetu äriotsuse. Selle väite kinnituseks ei esitatud mingeid tõendeid. Lisaks tõsiasjale, et mõned äriühingud suutsid oma tootmisvõimsust tingimustes, kus Argentinast ja Indoneesiast pärit dumpinghinnaga importbiodiisli kogused kasvasid, näitab turu nõudlust nende konkreetsete toodete järele.
(170)
Ka muudetud makromajanduslikest näitajatest nähtub, et vaatlusalusel perioodil kasutasid äriühingud oma tootmisvõimsuse ära, uurimisperioodi lõpupoole aga alustasid mitteelujõuliste tootmisobjektide sulgemise protsessi. Äriühingute tasandil toimunud tootmisvõimsuse kasv oli seotud peamiselt nn teise põlvkonna biodiisli tehaste levikuga, kus biodiislit toodetakse vanaõlidest või hüdrogeenitud taimeõlidest. Seega oli ja on liidu tootmisharu oma tootmisvõimsust ratsionaliseerimas, et järgida liidu nõudlust.
(171)
Kuna muid märkusi liidu tootmisharu tootmisvõimsuse kohta ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 137-140.
2.6. Toorainetele juurdepääsu puudumine ja vertikaalne integratsioon
(172)
Kuna mingeid uusi märkusi ligipääsu kohta toorainele ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 141-142.
2.7. Topeltarvestus
(173)
Ajutise määruse põhjendustes 143-146 käsitleti väidet, mille kohaselt on topeltarvestuse süsteem (vanaõlist valmistatud biodiisli kahekordne arvestamine seoses kütuste segamise kohustusega mõnes liikmesriigis) kahjustanud liidu tootmisharu või vähemalt liidu neid tootjaid, kes valmistavad biodiislit neitsiõlidest.
(174)
Üks huvitatud isik juhtis tähelepanu ühe liidu tootja märkusele, et 2011. aastal kaotasid nad turuosa tootjate kasuks, kes tootsid kahekordselt arvestatavat biodiislit.
(175)
Nimetatud ühele tootjale avaldunud halb mõju oli siiski piiratud, ajutine ning hõlmas uurimisperioodi vaid osaliselt, kuna topeltarvestuse süsteem võeti asjaomase äriühingu asukohaliikmesriigis kasutusele alles 2011. aasta septembris. Arvestades, et pärast 2011. aasta septembrit halvenesid valimisse kaasatud äriühingute finantsnäitajad ning et asjaomane tootja kuulus samuti valimisse, ei saa pidada topeltarvestust kahju põhjustajaks.
(176)
Et liidu tootmisharusse kuulub nii äriühinguid, kes toodavad biodiislit vanaõlist ja kes saavad mõnes liikmesriigis kasu topeltarvestusest, kui ka äriühinguid, kes toodavad biodiislit neitsiõlist, toimuvad nõudluse kõikumised liidu tootmisharu sees. Et kahekordselt arvestatava biodiisli tootmiseks vajalike vanaõlide pakkumine on piiratud, on sellise biodiisli tootmise oluline suurendamine keeruline. Seepärast on endiselt suur nõudlus esimese põlvkonna biodiisli järele. Uurimisperioodil ei tuvastatud märkimisväärses ulatuses kahekordselt arvestatava biodiisli importi, mis annab kinnitust selle kohta, et topeltarvestamine suunab nõudlust liidu tootmisharu siseselt ega tekita nõudlust impordi järele. Komisjon ei ole saanud huvitatud isikutelt andmeid, mis tõendaksid, et biodiisli topeltarvestamine on vaatlusalusel perioodil surunud neitsiõlist valmistatud biodiisli hinna alla. Andmetest nähtub, et kahekordselt arvestataval biodiislil on väike hinnaedu neitsiõlist valmistatud biodiisli ees, mille hind on seotud mineraaldiisliga.
(177)
Mõlemat liiki tootjatest koosneva liidu tootmisharu finantsnäitajate langust ei saa pidada mõnes liikmesriigis kehtiva topeltarvestuse süsteemi süüks. Asjaolu, et valimisse kaasatud kahekordselt arvestatavat biodiislit tootvate äriühingute finantsnäitajad on samuti langenud (nagu on osutatud ajutise määruse põhjenduses 145), näitab, et dumpinguhinnaga import on kahjustanud kogu liidu tootmisharu.
(178)
Pärast lõplike järelduste avalikustamist väitis mitu huvitatud isikut, et topeltarvestatud biodiisli koguseid on alahinnatud. Ent liidu turul saadaolevad topeltarvestatud biodiisli kogused olid piiratud, võrreldes kogu uurimisperioodi vältel müüdud biodiisli kogustega. Pealegi tuleb arvestada, et kui mõnes liikmesriigis kehtib topeltarvestus, siis biodiisel, mis täidab tingimused, et seda saaks arvestada topelt, on toodetud liidus ja seepärast jääb selle nõudlus liidu tootmisharu sisse. Ei esitatud mingeid uusi tõendeid, mis seda järeldust muudaksid.
(179)
Kuna mingeid uusi märkusi reguleerivate tegurite kohta ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 143-146.
2.8. Muud reguleerivad tegurid
(180)
Ajutise määruse põhjendustes 147-153 käsitleti huvitatud isikute väiteid, et liikmesriikide selliste piirangute nagu kvoodi- ja maksusüsteemide eesmärk on piirata importi vaatlusalustest riikidest, mistõttu ei saa ükski liidu tootmisharule tekkinud kahju, eriti mõnes liikmesriigis, olla põhjustatud impordist.
(181)
Need argumendid lükati esialgu tagasi, muu hulgas seetõttu, et vaatlusalustest riikidest pärit dumpinguhinnaga import hõlmas enamikku liikmesriike. Lisaks oli asjaomast kaupa võimalik pärast kindlasse liikmesriiki importimist ka muudesse liikmesriikidesse transportida ja müüa.
(182)
Üks huvitatud isik märkis, et 2011. aastal läbis väike kogus Argentinast pärit biodiislit tollivormistuse Prantsusmaa tollis ning samal ajavahemikul deklareeriti Saksamaal samuti väike kogus impordina.
(183)
Esiteks, nagu on osutatud eespool, võib ühes liikmesriigis tollivormistuse läbinud biodiislit müüa teises liikmesriigis. Seega on sellised andmed ebausaldusväärsed. Teiseks suutsid valimisse kaasatud Prantsuse ja Saksa äriühingud tõendada oma toodangu ja vaatlusalustest riikidest pärit importkauba vahelist hinnakonkurentsi ja neile sellest tekkinud kahju.
(184)
Ühe huvitatud isiku väitel vähendas biodiislitootjate tulu vaatlusalusel perioodil biodiislitööstuse soodusskeemide kaotamine paljudes liikmesriikides ning see põhjustas tootjatele kahju. Eeskätt osutatakse järkjärgulisele maksusoodustuse kaotamisele Prantsusmaal ning nn rohelise kütuse maksustamisele Saksamaal.
(185)
Siiski puudub ilmne ajaline kokkulangevus nimetatud muutuste ja liidu tootmisharu finantsnäitajate halvenemise vahel. Paljud soodustused olid suunatud biodiisli kasutajatele ja mitte tootjatele ning enamik neist kehtis uurimisperioodil edasi. Esitatud ei ole tõendeid selle kohta, et selles valdkonnas liikmesriikide tehtud strateegiline valik liikuda segusid käsitlevate nõuete kehtestamise poole on põhjustanud kahju liidu tootmisharule.
(186)
Üks Indoneesia eksportiv tootja tõstis esile konkurentsi peadirektoraadi käimasolevat uurimist, mis käsitleb väidetavat moonutatud hindade esitamist Plattsi nafta- ja biokütusetoodete noteeringute jaoks teabe esitamisel, ning taotles selle uurimise teema käsitlemist kahju ühe võimaliku põhjusena. Taotlus lükati tagasi, sest uurimine on pooleli ja järeldusi ei ole veel avalikustatud.
(187)
Kuna mingeid uusi märkusi liikmesriikide strateegiate kohta ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 147-153.
3. Järeldus põhjusliku seose kohta
(188)
Uurimisperioodil toimus vaatlusaluse toote import vaatlusalustest riikidest dumpinguhinnaga, mis lõi alla liidu tootmisharu hinnad. Dumpinguhinnaga impordi kasvu ja liidu tootmisharu olukorra halvenemise vahel on selge ajaline kokkulangevus. Dumpinguhinnaga import konkureeris vahetult liidu tootmisharu toodanguga ning selle tulemusel kaotas liidu tootmisharu vaatlusalusel perioodil kasumlikkuse ja turuosa. Olgugi et ka muud eespool nimetatud tegurid võisid mingil määral mõjutada liidu tootmisharu finantsnäitajaid, on selge, et vaatlusalustest riikidest pärit dumpinguhinnaga import tekitab kahju liidu tootmisharule.
(189)
Ei esitatud uusi tõendeid, mis muudaksid järeldust, et muud tegurid kas üksi või üheskoos ei saanud avaldada piisavat mõju dumpinguhinnaga impordi ja liidu tootmisharu kantud kahju vahel oleva põhjusliku seose kõrvaldamiseks. Kuna muid märkusi põhjusliku seose kohta ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 154-157.
G. LIIDU HUVID
1. Liidu tootmisharu huvid
(190)
Kuna muid märkusi liidu tootmisharu huvide kohta ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 159-161.
2. Sõltumatute importijate ja hulgimüüjate huvid
(191)
Ühe Indoneesia eksportiva tootja väitel avaldab kavandatav tollimaks halba mõju importijatele ja kaubandusettevõtetele, kuid oma väite toetamiseks ta tõendeid ei esitanud. Väide kinnitas tegelikult vastupidist - selles oli öeldud, et tollimaks võib kanduda kõrgemate hindade näol üle kasutajatele ja tarbijatele, mis eeldatavalt ei avalda tegelikkuses mõju importijatele ega kaubandusettevõtetele.
(192)
Pärast ajutiste meetmete avaldamist ei laekunud märkusi üheltki biodiisli importijalt ega kaubandusettevõttelt.
(193)
Kuna muid märkusi sõltumatute importijate/kaubandusettevõtete huvi kohta ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 162-163.
3. Kasutajate ja tarbijate huvid
(194)
Üks Indoneesia eksportiv tootja väitis, et kavandatav tollimaks tõstab biodiisli hinda, mis kahandab tarbijate soovi osta biokütustel töötavaid sõidukeid.
(195)
Nimetatud väide lükati tagasi. Biodiisli peamine kasutuseesmärk on selle segamine mineraaldiisliga müügiks tarbijatele ning viimastel ei ole vajadust osta puhtal biokütusel töötavat erisõidukit.
(196)
Olgugi et biodiisli komponendi hind kasvaks, juhul kui biodiislit imporditakse Argentinast või Indoneesiast (nagu on sedastatud ajutises määruses), on tarbijale müüdavas diislis biodiisli sisaldus väike ning seetõttu oleks ka hinnatõus väike ja tarbijale märkamatu.
(197)
Meetmete võimalik mõju diiselkütuse tarbijate makstavale lõpphinnale, mis eeldatakse olevat vähene, nagu on sätestatud eespool, ei kahjusta taastuvenergia direktiivi eesmärke.
(198)
Ajutise määruse kohta ei ole märkusi esitanud ükski kasutaja, tarbija ega neid esindav ühendus või organisatsioon.
(199)
Kuna mingeid täiendavaid märkusi tarbijate huvide kohta ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 164-166.
4. Toorainete tarnijate huvid
(200)
Kuna mingeid märkusi tooraine tarnijate huvide kohta ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 167-169.
5. Järeldus liidu huvide kohta
(201)
Kuna ei esitatud märkusi, mis muudaksid ajutises määruses tehtud analüüsi liidu huvide kohta, siis on liidu huvides endiselt meetmete kehtestamine. Seepärast kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 170 ja 171.
H. LÕPLIKUD DUMPINGUVASTASED MEETMED
1. Kahju kõrvaldamist võimaldav tase
(202)
Mitu huvitatud isikut vaidlustasid ajutise määruse põhjenduses 175 esitatud 15 % määra kasutamise liidu tootmisharu sihtkasumimarginaalina, nimetades seda liidu tootmisharu ebareaalselt kõrgeks ootuseks,
(203)
Enamik huvitatud isikuid pakkus seejärel välja 15 % kasumimarginaali asendamise muudest ajavahemikest või uurimistest pärit muude andmetega, jättes selgitamata, miks sobib üks ajavahemik või uurimine teisest paremini.
(204)
Nagu on selgitatud ajutises määruses, on 15 % kasumimarginaal kasum, mis on esitatud protsendimäärana käibest, mille liidu tootmisharu saavutas dumpinguhinnaga impordi puudumisel aastatel 2004-2006. See oli kõige hilisem ajavahemik, kui kasumit ei mõjutanud dumpinguhinnaga import, sest alates 2006. aastast on selline import liitu alati toimunud - alguses Ameerika Ühendriikidest ning seejärel Argentinast ja Indoneesiast.
(205)
Liidu biodiisliturg on pärast ajavahemikku 2004-2006 märkimisväärselt küpsemaks muutunud. Ajavahemikus 2004-2006 oli dumpinguhinnaga impordi turuosa pea olematu ning ka muu import madalal tasemel. Uurimisperioodil oli dumpinguhinnaga impordi turuosa 19 %. Kui ajavahemikus 2004-2006 koosnes liidu tootmisharu 40 äriühingust, siis nüüdseks on neid tekkinud üle 200 ning see on tõstnud valdkondlikku konkurentsi.
(206)
Ajavahemikus 2004-2006 kasvas tarbimine hüppeliselt 2 miljonilt tonnilt 5 miljonile tonnile, vaatlusalusel perioodil oli kasv aga väga tagasihoidlik. Tootmisvõimsuse rakendamine, mis oli 2004.-2006. aastal 90 %, moodustas uurimisperioodil 55 %.
(207)
Seepärast peetakse kohaseks võtta arvesse eespool kirjeldatud turuarengut ning kohandada vastavalt sihtkasumit, et see peegeldaks kasu, mida liidu tootmisharu võiks oodata praegustes turutingimustest.
(208)
Seepärast arvutati nimetatud kolme aasta puhul kasumimarginaali asemel välja reaalne kasum miljoni tonni kohta eurodes. Iga aasta puhul arvutati reaalne kasum 2011. aasta hindade kajastamiseks ning seejärel arvutati välja keskmine. Väljendatuna protsendina käibest, on liidu tootmisharu sihtkasum uurimisperioodil 11,0 %.
(209)
Selle põhjal arvutati ümber kahju kõrvaldamist võimaldav marginaal.
(210)
Pärast lõplike järelduste avalikustamist kahjumarginaali arvutamise kohta väitis üks huvitatud isik, et 5,1 % imporditollimaks, mis kehtib ELi imporditava rafineeritud, pleegitatud ja desodoreeritud palmiõli suhtes, tuleks liidu tootjate tootmiskuludest maha arvata. See väide lükatakse tagasi, kuna kõnealune tollimaks kujutab endast liidu tootjate jaoks kulu, sest nad impordivad palmiõli, ja seega tuleks seda arvesse võtta.
(211)
Üks Indoneesia eksportiv tootja seadis kahtluse alla liidu tootmisharu sihtkasumimarginaali arvutamise ja aastate 2004-2006 andmete kasutamise ning soovitas arvutada sihtkasum üksnes 2004. aasta põhjal. Ent eelmise uurimise käigus, mis käsitles Ameerika Ühendriikidest pärit importi, tehti kindlaks, et kolme aasta keskmine on täpsem kui ainult 2004. aasta andmete kasutamine. Argumente, mis oleksid viinud teistsugusele järeldusele, ei esitatud.
(212)
Pärast lõplike järelduste avalikustamist väitsid kaebuse esitajad, et esialgses etapis kavandatud 15 % sihtkasumimäär tuleks säilitada. Ent kaebuse esitajate esitatud argumendid ei ole seotud eesmärgiga, mille jaoks sihtkasumimäär tuleb kindlaks teha, st kasum, mida liidu tootmisharu sai dumpinguhinnaga impordi puudumise tingimustes. Seepärast lükatakse nende väide tagasi.
(213)
Kuna muid märkusi kahju kõrvaldamist võimaldava marginaali kohta ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 176 ja 177.
2. Lõplikud meetmed
(214)
Dumpingu, tekitatud kahju, põhjuslike seoste ja liidu huvide kohta tehtud järeldusi silmas pidades ning algmääruse artikli 9 lõiget 4 arvesse võttes tuleks kehtestada vaatlusaluse toote suhtes lõplikud dumpinguvastased meetmed sellisel tasemel, mis vastaks dumpingu- või kahjumarginaali määrale, olenevalt sellest, kumb on väiksem.
(215)
Dumpinguvastase tollimaksu määrad kehtestati, võrreldes kahju kõrvaldamist võimaldavat marginaali ja dumpingumarginaali. Sellest tulenevalt on lõplikud dumpinguvastased tollimaksu määrad, mida väljendatakse protsentides CIF-hinnast liidu piiril enne tollimaksude tasumist, järgmised:
Riik
Äriühing
Dumpingumarginaal
Kahjumimarginaal
Dumpinguvastase tollimaksu määr
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
41,9 %
22,0 %
22,0 %
(216,64 eurot)
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
46,7 %
24,9 %
24,9 %
(239,35 eurot)
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 eurot)
Muud koostööd tegevad äriühingud
46,8 %
24,6 %
24,6 %
(237,05 eurot)
Kõik muud äriühingud
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 eurot)
Indoneesia
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
19,7 %
8,8 %
(76,94 eurot)
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
16,9 %
16,9 %
(151,32 eurot)
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
20,5 %
16,8 %
(145,14 eurot)
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
20,0 %
20,0 %
(174,91 eurot)
Muud koostööd tegevad äriühingud
20,1 %
18,9 %
18,9 %
(166,95 eurot)
Kõik muud äriühingud
23,3 %
20,5 %
20,5 %
(178,85 eurot)
(216)
Kuna dumpinguvastast tollimaksu kohaldatakse nii segude suhtes, mis sisaldavad biodiislit (proportsionaalselt nende biodiisli sisaldusele kaalu järgi), kui ka puhta biodiisli suhtes, oleks tollimaksu nõuetekohase kohaldamise eesmärgil täpsem ja asjakohasem, kui liikmesriikide tolliasutused väljendaksid tollimaksu kindlaksmääratud summana eurodes netomassi tonni kohta ning kohaldaksid seda puhtale imporditavale biodiislile või biodiisli osale segatud tootes.
(217)
Ajutise määruse põhjenduses 183 märgiti, et vaatlusalustest riikidest pärineva biodiisli impordi suhtes on kehtestatud registreerimisnõue, nii et vajaduse korral saab tollimaksu sisse nõuda kuni 90 päeva jooksul enne ajutiste meetmete kehtestamist.
(218)
Registreeritud toodete suhtes saab tollimaksu sisse nõuda vaid algmääruse artikli 10 lõike 4 tingimuste täitmisel. Kui vaadata registreerimisjärgse impordi statistikat, nähtub, et enne ajutiste meetmete kehtestamist ei ole toimunud impordi olulist kasvu, vaid see on märkimisväärselt vähenenud. Seega ei ole nimetatud tingimused täidetud ning registreeritud impordi suhtes tollimaksu sisse ei nõuta.
(219)
Käesolevas määruses sätestatud äriühingute individuaalsed dumpinguvastased tollimaksud määrati kindlaks käesoleva uurimise järelduste põhjal. Seepärast peegeldavad need olukorda, mis uurimise käigus nende äriühingute puhul kindlaks tehti. Nimetatud tollimaksumäärasid (erinevalt üleriigilisest tollimaksust, mida kohaldatakse „kõikide muude äriühingute” suhtes) kohaldatakse eranditult selliste toodete impordi puhul, mis on pärit vaatlusalustest riikidest ning mille on tootnud nimetatud äriühingud, seega konkreetsed juriidilised isikud. Imporditavate toodete suhtes, mille tootjaks on mõni teine äriühing, keda ei ole käesoleva määruse regulatiivosas konkreetselt nimetatud, sealhulgas konkreetselt nimetatud äriühingutega seotud üksus, ei tohi nimetatud määrasid kohaldada ning nende puhul kehtib „kõikide muude äriühingute” suhtes kohaldatav tollimaksu määr.
(220)
Taotlus kohaldada individuaalse äriühingu jaoks ette nähtud dumpinguvastast tollimaksumäära (näiteks pärast juriidilise isiku nimevahetust või uute tootmise või müügiga tegelevate üksuste asutamist) tuleb saata viivitamata komisjonile (12) koos kogu asjakohase teabega, eelkõige teabega muudatuste kohta äriühingu tegevuses seoses tootmise ning riigisisese ja eksportmüügiga, mis on seotud näiteks kõnealuse nimemuutusega või kõnealuste tootmis- ja müügiüksuste loomisega. Vajaduse korral muudetakse käesolevat määrust, ajakohastades nende äriühingute nimekirja, kelle suhtes kohaldatakse individuaalseid tollimaksumäärasid.
(221)
Kõiki huvitatud isikuid on teavitatud olulistest asjaoludest ja kaalutlustest, mille alusel kavatsetakse soovitada lõpliku dumpinguvastase tollimaksu kehtestamist Argentinast ja Indoneesiast pärit biodiisli impordi suhtes ja ajutise tollimaksu alusel tagatud summade lõplikku sissenõudmist (edaspidi „lõplike järelduste avalikustamine”). Kõigile huvitatud isikutele on antud aega märkuste esitamiseks lõplike järelduste avalikustamise kohta.
(222)
Huvitatud isikute suulisi ja kirjalikke märkusi on kaalutud ja võimaluse korral arvesse võetud.
3. Kohustised
(223)
Kaks Indoneesia eksportivat tootjat pakkusid vastavalt algmääruse artikli 8 lõikele 1 välja ühesugused hinnakohustised. Märgitakse, et arvestades tooraine hinna märkimisväärseid hinnaerinevusi, ei peeta toodet kindlaksmääratud hinnakohustise jaoks sobivaks. Sellega seoses pakkusid mõlemad äriühingud välja, et minimaalset impordihinda indekseeritakse korrapäraselt toorpalmiõli hinna kõikumiste suhtes, korrutades selle tooraine kulu teatava koefitsiendiga.
(224)
Seoses kahe eksportiva tootja pakkumisega märgitakse, et selleks, et määrata kindlaks tõsiseltvõetav indekseeritud minimaalne impordihind, tuleks võtta arvesse arvukaid lisaparameetreid, mis mängivad biodiisliturul olulist rolli ja näitavad selle turu volatiilsust. Biodiisliturg on väga kõikuv ja biodiisliäri mõjutavad mitmesugused lisategurid, nagu biodiisliga kauplemise süsteemi keerukus, gaasiõli ja biodiisli diferentseeritud hind, taimsete õlide turu volatiilsus ja areng ning eri tüüpi taimeõlide omavaheline sõltuvus, aga ka USA dollari ja euro vahetuskursi kõikumised. Sellised tegurid nõuaksid väga keerukat ja mitmekordset igapäevast indekseerimist, et indeks saaks oma otstarvet täita. Seepärast leitakse, et indekseerimine üksnes toorpalmiõli hindade põhjal ja igakuiselt, nagu see välja pakuti, on ebasobiv ega täida soovitud eesmärki.
(225)
Lisaks tuvastati nende Indoneesia eksportijate ja nende klientide puhul oluline ristkompenseerimisrisk, sest nad ekspordivad liitu peale biodiisli ka muid tooteid, samuti seetõttu, et selles valdkonnas on tavaks teha biodiisli, toorpalmiõli ja ka muude toodetega äriühingute vahel laenu- ja vahetustehinguid.
(226)
Seega muudavad eespool nimetatud tegurid kohustise tulemusliku rakendamise ja järelevalve äärmiselt koormavaks, kui mitte lausa teostamatuks. Järelikult ei saa eespool nimetatud põhjustel neid kohustise pakkumisi vastu võtta.
4. Ajutiste dumpinguvastaste tollimaksude lõplik sissenõudmine
(227)
Pärast lõplike järelduste avalikustamist väitis üks huvitatud isik, et esialgses etapis tehti dumpingumarginaalide arvutamisel mõned tehnilised vead ning et selliste vigade puudumisel oleks dumpingumarginaalid olnud minimaalsed. Selle tulemusena taotles huvitatud isik, et ajutisi dumpinguvastaseid tollimakse ei nõutaks sisse. See väide tuleb tagasi lükata, kuna lõplik dumpinguvastane tollimaks on ilmselgelt kõrgem kui ajutine tollimaks.
(228)
Võttes arvesse tuvastatud dumpingumarginaale ja liidu tootmisharule põhjustatud kahju suurust, tuleks ajutise määrusega kehtestatud ajutise dumpinguvastase tollimaksu alusel tagatud summad lõplikult sisse nõuda,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
1. Kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks selliste Argentinast ja Indoneesiast pärit, mittefossiilse päritoluga, sünteesi ja/või hüdrogeenimise teel toodetud rasvhappe monoalküülestrite ja/või parafiinsete gaasiõlide impordi suhtes, mis esinevad puhtal kujul või osana segust, ning mis kuuluvad praegu järgmiste CN-koodide alla: ex 1516 20 98 (TARICi koodid 1516209821, 1516209829 ja 1516209830), ex 1518 00 91 (TARICi koodid 1518009121, 1518009129 ja 1518009130), ex 1518 00 95 (TARICi kood 1518009510), ex 1518 00 99 (TARICi koodid 1518009921, 1518009929 ja 1518009930), ex 2710 19 43 (TARICi koodid 2710194321, 2710194329 ja 2710194330), ex 2710 19 46 (TARICi koodid 2710194621, 2710194629 ja 2710194630), ex 2710 19 47 (TARICi koodid 2710194721, 2710194729 ja 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97 (TARICi koodid 3824909701, 3824909703 ja 3824909704), 3826 00 10 ja ex 3826 00 90 (TARICi koodid 3826009011, 3826009019 ja 3826009030).
2. Lõpliku dumpinguvastase tollimaksu määr, mida kohaldatakse lõikes 1 kirjeldatud toote suhtes ning mida toodavad allpool loetletud äriühingud, on järgmine:
Riik
Äriühing
Tollimaksumäär eurodes tonni kohta (neto)
TARICi lisakood
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
216,64 eurot
B782
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
239,35 eurot
B783
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
245,67 eurot
B784
Muud koostööd tegevad äriühingud:
Cargill S.A.C.I., Buenos Aires; Unitec Bio S.A., Buenos Aires; Viluco S.A., Tucuman
237,05 eurot
B785
Kõik muud äriühingud
245,67 eurot
B999
Indoneesia
Ciliandra Perkasa, Jakarta
76,94 eurot
B786
Musim Mas, Medan
151,32 eurot
B787
Pelita Agung Agrindustri, Medan
145,14 eurot
B788
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
174,91 eurot
B789
Muud koostööd tegevad äriühingud:
PT Cermerlang Energi Perkasa, Jakarta
166,95 eurot
B790
Kõik muud äriühingud
178,85 eurot
B999
3. Segude suhtes kohaldatakse dumpinguvastast tollimaksu vastavalt mittefossiilse päritoluga, sünteesi ja/või hüdrogeenimise teel toodetud rasvhappe monoalküülestrite ja parafiinsete gaasiõlide (biodiisli) kogusisaldusele segus massi järgi.
4. Juhul kui kaup on enne vabasse ringlusse jõudmist kahjustada saanud ja tegelikult makstud või makstav hind on seepärast tolliväärtuse määramiseks osadeks jagatud vastavalt määruse (EMÜ) nr 2454/93 (13) artiklile 145, vähendatakse eeltoodud summade alusel arvutatud dumpinguvastase tollimaksu summat sellise protsendi võrra, mis vastab tegelikult makstud või makstava hinna osadeks jagamisele.
5. Kui ei ole sätestatud teisiti, kohaldatakse kehtivaid tollimaksusätteid.
Artikkel 2
Argentinast ja Indoneesiast pärit biodiisli importi käsitleva määrusega (EL) nr 490/2013 kehtestatud ajutise dumpinguvastase tollimaksu alusel tagatud summad nõutakse lõplikult sisse.
Artikkel 3
Kui uus eksportiv tootja Argentinas või Indoneesias esitab komisjonile piisavad tõendid selle kohta, et:
-
ta ei eksportinud uurimisperioodil (1. juuli 2011 - 30. juuni 2012) liitu artikli 1 lõikes 1 kirjeldatud toodet,
-
ta ei ole seotud ühegi Argentinas ega Indoneesias tegutseva eksportija või tootjaga, kelle suhtes kohaldatakse käesoleva määrusega kehtestatud meetmeid ning
-
ta on tegelikult eksportinud liitu vaatlusalust toodet pärast meetmetega seotud uurimisperioodi või ta on võtnud endale tagasivõetamatu lepingulise kohustuse eksportida liitu oluline kogus,
võib artikli 1 lõiget 2 muuta, lisades uue eksportiva tootja koostööd tegevate valimisse kaasamata äriühingute hulka ning kohaldades seetõttu tema suhtes vastava riigi kaalutud keskmist tollimaksumäära.
Artikkel 4
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 19. november 2013