NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 906/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o výdaje na veřejnou intervenci
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (1), a zejména na čl. 20 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 mají být intervenční opatření pro regulaci zemědělských trhů financována Unií za podmínek stanovených právními předpisy v odvětví zemědělství. Pokud jde o opatření týkající se veřejné intervence, určuje se částka, kterou má Unie financovat, ročními účetními závěrkami sestavenými platebními agenturami.
(2)
Výdaje na veřejnou intervenci se mohou do značné míry lišit. Je tedy nezbytné upřesnit pro každou kategorii operací, jaké výdaje jsou způsobilé k financování Unií, a zejména za jakých podmínek je lze uhradit. Pro tento účel je třeba stanovit podmínky způsobilosti a metody výpočtu těchto výdajů. Dále je třeba stanovit, zda se tyto výdaje mají zaúčtovat na základě údajů skutečně zaznamenaných platebními agenturami, nebo na základě paušálních částek stanovených Komisí.
(3)
Aby mohly členské státy, jejichž měnou není euro, provádět za harmonizovaných podmínek konsolidaci svých výdajů a svých nákladů v národní měně i v eurech, je třeba stanovit podmínky, za kterých se operace týkající se veřejného skladování zapíší do jejich účtů, a jaký směnný kurz se má použít.
(4)
Ocenění operací týkajících se veřejného skladování závisí rovněž na povaze operací a na platných právních předpisech z jednotlivých odvětví zemědělství. Napříště je proto třeba vymezit obecné pravidlo, kterým se stanoví, že hodnota nákupů a prodejů se rovná součtu plateb a příjmů, které byly nebo mají být realizovány u hmotných operací, a zvláštní pravidla nebo zvláštní případy, které je třeba vzít v úvahu.
(5)
Opatření tohoto nařízení nahrazují příslušná ustanovení uvedená v nařízení Komise (ES) č. 884/2006 (2), které bylo zrušeno nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podmínky a pravidla pro financování výdajů na intervenční opatření související s veřejným skladováním z Evropského zemědělského záručního fondu (dále jen „EZZF“).
Článek 2
Intervenční opatření v podobě veřejného skladování
Intervenční opatření v podobě veřejného skladování mohou zahrnovat operace v souvislosti s nákupem, skladováním, dopravou a přemísťováním zásob, jakož i prodejem a jinou distribucí zemědělských produktů za podmínek stanovených platnými právními předpisy v odvětví zemědělství a tímto nařízením.
Článek 3
Financování intervenčních výdajů vzniklých v rámci operací veřejného skladování
1. V rámci operací veřejného skladování podle článku 2 financuje EZZF z titulu intervence, pokud odpovídající výdaje nebyly jiným způsobem stanoveny právními předpisy z jednotlivých odvětví zemědělství, tyto výdaje:
a)
finanční náklady na finanční prostředky mobilizované členskými státy pro nákup produktů podle metod výpočtu stanovených v příloze I;
b)
výdaje na hmotné operace související s nákupem, prodejem nebo s jakýmkoli jiným přechodem vlastnictví k produktům (uskladnění, skladování a vyskladnění produktů v rámci veřejného skladování) podle přílohy II na základě paušálních částek jednotných pro celou Unii a vypočítaných metodami uvedenými v příloze III;
c)
výdaje na hmotné operace, které nejsou nutně spojeny s nákupem, prodejem nebo jakýmkoli jiným přechodem vlastnictví k produktům na základě paušálních nebo nepaušálních částek podle ustanovení stanovených Komisí v rámci právních předpisů v odvětví zemědělství týkajících se těchto produktů a v příloze IV;
d)
výdaje na přepravu na území členského státu nebo mimo jeho území nebo na vývoz na základě paušálních nebo nepaušálních částek; tyto výdaje je třeba schválit v souladu s postupem uvedeným v čl. 229 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1308/2013 (4);
e)
snížení hodnoty skladovaných produktů podle metod výpočtu stanovených v příloze V;
f)
rozdíly (zisky a ztráty) mezi účetní hodnotou a distribuční cenou produktů nebo rozdíly vyplývající z jiných činitelů.
2. Aniž jsou dotčena zvláštní pravidla a rozhodné činitele stanovené v přílohách tohoto nařízení nebo v zemědělských právních předpisech, pro členské státy, jejichž měnou není euro, platí, že výdaje podle odst. 1 písm. b) a c) tohoto článku, které se vypočítají na základě částek stanovených v eurech, a výdaje nebo příjmy uskutečněné v národní měně podle tohoto nařízení se převádějí na národní měnu nebo na euro na základě posledního směnného kurzu stanoveného Evropskou centrální bankou před účetním obdobím, během něhož se operace zapisují na účty platební agentury.
Pro účely tohoto nařízení se účetním obdobím rozumí období uvedené v čl. 3 odst. 3 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
Článek 4
Ocenění operací týkajících se veřejného skladování
1. Hodnota nákupů a prodejů se rovná součtu plateb nebo příjmů, které byly nebo mají být realizovány u hmotných operací, s výjimkou případů, kdy se použijí zvláštní ustanovení uvedená v tomto článku, a s výhradou ustanovení v:
a)
příloze VI, pokud jde o chybějící množství;
b)
příloze VII, pokud jde o produkty znehodnocené nebo zničené;
c)
příloze VIII, pokud jde o uskladněné produkty, u nichž bylo zamítnuto převzetí.
2. Určení hodnoty nákupů se provádí pro uskladňovaná množství produktů uskladněná na základě ceny v rámci veřejné intervence s přihlédnutím k navýšením, bonifikacím, slevám, procentním podílům a koeficientům, které se mají použít na ceny v rámci veřejné intervence při nákupu produktu v souladu s kritérii vymezenými právními předpisy v odvětví zemědělství.
V případech a situacích uvedených v příloze VI a v bodě 2 písm. a) a c) přílohy VII se však k navýšením, bonifikacím, slevám, procentním podílům a koeficientům nepřihlíží.
Hodnota produktů znehodnocených nebo zničených buď v důsledku přírodních katastrof, nebo příliš dlouhého skladování, jak je uvedeno v bodě 2 přílohy VII tohoto nařízení, se určí prováděcím aktem Komise. Tento akt se přijme v souladu s přezkumným postupem podle čl. 229 odst. 2 nařízení (EU) č. 1308/2013.
3. Aniž je dotčena příloha V, hodnota produktů zpřístupněných a financovaných z Fondu evropské pomoci nejchudším osobám je cena v rámci veřejné intervence platná 1. října každého roku. Pro členské státy, jejichž měnou není euro, se účetní hodnota intervenčních produktů převádí na národní měnu pomocí směnného kurzu platného 1. října uvedeného roku.
Pokud se intervenční produkty převádí z jednoho členského státu do druhého, dodavatelský členský stát zaznamená doručený produkt v účtech jako nulovou položku a členský stát určení jej zaznamená jako příjem v měsíci odeslání, přičemž použije cenu vypočítanou v souladu s prvním pododstavcem.
4. Náklady placené nebo účtované při nákupu produktů za hmotné operace uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. c) v souladu s právními předpisy Unie se zanášejí na účet jako výdaje nebo příjmy vztahující se k technickým nákladům, a to odděleně od nákupní ceny.
5. Na finančních účtech uvedených v čl. 3 odst. 3 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 se množství produktů, která se nacházejí na skladě na konci účetního období a která se mají převést do následujícího účetního období, ocení průměrnou účetní hodnotou (převodní cenou), která se určí v měsíčním účetnictví z posledního měsíce účetního období.
6. Uskladněná množství, u kterých se ukáže, že nesplňují podmínky pro skladování, se v okamžiku vyskladnění zaúčtují jako prodaná za cenu, za kterou byla nakoupena.
Pokud však jsou v okamžiku fyzického vyskladnění produktu splněny podmínky pro uplatnění písm. b) přílohy VI, vyskladnění zboží se předem zkonzultuje s Komisí.
7. Jestliže účet vykazuje kreditní zůstatek, odečte se tento od výdajů běžného účetního období.
8. Jestliže po prvním dni v měsíci nastane změna v paušálních částkách, platebních lhůtách, úrokových sazbách či v jiných činitelích používaných pro výpočet, nové činitele se pro hmotné operace použijí od následujícího měsíce.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2014.
KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) nr 906/2014,
11. märts 2014,
millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1306/2013 riikliku sekkumise kulude osas
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrust (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008 (1), eriti selle artikli 20 lõikeid 2 ja 3,
ning arvestades järgmist:
(1)
Kooskõlas määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 4 lõike 1 punktiga a rahastab liit põllumajandusturgusid reguleerivaid või toetavaid meetmeid põllumajandusalastes sektoripõhistes õigusaktides kindlaksmääratud tingimustel. Riiklike sekkumismeetmete rahastatav summa määratakse kindlaks makseasutuste koostatavate aastaaruannete põhjal.
(2)
Riikliku sekkumisega seotud kulud võivad olla erinevad. Järelikult tuleks iga toiminguliigi puhul täpsustada, milliseid kulusid on võimalik liidul rahastada ja eelkõige mis tingimustel on neid kulusid võimalik katta. Selleks tuleks määrata kindlaks kulude toetuskõlblikkuse tingimused ja arvutamise meetodid. Täpsemalt tuleks kindlaks määrata, millal peab kulusid arvestama makseasutuste poolt tegelikult kasutatud vahendite alusel ja millal komisjoni poolt kindlaksmääratud kokkuleppeliste summade alusel.
(3)
Selleks et võimaldada liikmesriikidel, kelle vääring ei ole euro, konsolideerida oma kulusid ja väljaminekuid ühtlustatult nii omavääringus kui ka eurodes, tuleks ette näha tingimused, kuidas kajastatakse riikliku ladustamise toiminguid raamatupidamises, ja kasutatav vahetuskurss.
(4)
Riikliku ladustamise toimingute maksumuse hindamine sõltub ka nende toimingute laadist ja kohaldatavatest põllumajandusalastest sektoripõhistest õigusaktidest. Seetõttu tuleks ette näha üldpõhimõte, mille kohaselt kokkuostetud ja müüdud koguste väärtus võrdub materiaalsete toimingute käigus välja makstud või laekunud summaga, ning näha ette ka erieeskirjad või eriolukorrad, mida tuleb seejuures silmas pidada.
(5)
Käesolevas määruses sätestatud meetmetega asendatakse vastavad sätted, mis olid nähtud ette komisjoni määrusega (EÜ) nr 884/2006 (2), mis on komisjoni delegeeritud määrusega (EL) nr 907/2014 (3) kehtetuks tunnistatud,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesoleva määrusega kehtestatakse nõuded ja eeskirjad, mida kohaldatakse riikliku ladustamisega seotud sekkumismeetmete kulude rahastamisel Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondist (EAGF).
Artikkel 2
Riikliku ladustamisena rakendatavad sekkumismeetmed
Riikliku ladustamisena rakendatavad sekkumismeetmed võivad hõlmata põllumajandustoodete ostu-, ladustamis-, transpordi- ja ladude ümberpaigutamise toiminguid ning müügi- ja muid kaubandustoiminguid tingimustel, mis on ette nähtud kehtivate põllumajandusalaste sektoripõhiste õigusaktide ja käesoleva määrusega.
Artikkel 3
Riikliku ladustamisena rakendatavate sekkumismeetmete rahastamine
1. Kui vastavad kulutused ei ole määratud kindlaks põllumajandusalastes sektoripõhistes õigusaktides, rahastab EAGF sekkumise raames tehtavaid artiklis 2 nimetatud riikliku ladustamise toimingutega seotud järgmisi kulutusi:
a)
liikmesriikides käivitatud fondide rahastamiskulud toodete ostmiseks vastavalt I lisas esitatud arvutusmeetoditele;
b)
kulud, mis tulenevad toodetega tehtavatest materiaalsetest ostu-, müügi- või mis tahes muudest üleandmistoimingutest (toodete riiklikule ladustamisele suunamine, ladustamine ja laost väljaviimine), mis on esitatud II lisas, arvutatakse III lisas esitatud metoodika kohaselt, kusjuures summad põhinevad liidus kehtestatud standardsummadel;
c)
kulud, mis on seotud materiaalsete toimingutega, mis ei ole tingimata seotud toodete ostu-, müügi- või mis tahes muu üleandmistoiminguga, kokkuleppeliste või mittekokkuleppeliste summade alusel vastavalt komisjoni kehtestatud ja nendele toodetele laienevatele sektoripõhiste põllumajandusalaste õigusaktide sätetele ja vastavalt IV lisale;
d)
kulud, mis tulenevad transpordist liikmesriigi territooriumil või väljaspool seda või ekspordist kokkuleppeliste või mittekokkuleppeliste summade alusel ning mis tuleb heaks kiita Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013 (4) artikli 229 lõikes 2 osutatud korras;
e)
ladustatud toodete väärtuse vähenemine vastavalt V lisas sätestatud arvutusmeetoditele;
f)
toodete raamatupidamisväärtuse ja müügihinna (positiivsed ja negatiivsed) erinevused või muude asjaoludega seotud erinevused.
2. Ilma et see piiraks käesoleva määruse lisades või põllumajandusalastes õigusaktides sätestatud eeskirjade ja eri rakenduseeskirjade kohaldamist, tuleks liikmesriikides, kelle vääringuks ei ole euro, käesoleva artikli lõike 1 punktides b ja c nimetatud ning kindlaksmääratud summade alusel eurodes arvestatavad kulud, või käesoleva määruse kohaselt omavääringus arvestatavad tulud ja kulud konverteerida vastavalt vajadusele omavääringusse või eurodesse, kasutades selleks Euroopa Keskpanga kindlaks määratud viimast vahetuskurssi enne majandusaastat, mil vastavad toimingud kajastuvad makseasutuse arvetes.
Käesoleva määruse kohaldamisel on majandusaasta delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 3 lõike 3 punktis a osutatud ajavahemik.
Artikkel 4
Riikliku ladustamise toimingute maksumuse määramine
1. Müüdud ja ostetud koguste väärtus võrdub materiaalsete toimingute puhul väljamakstud või laekunud summadega, välja arvatud mõnel käesolevas artiklis käsitletud juhul ja juhtudel, mida käsitletakse:
a)
VI lisas seoses puuduvate kogustega,
b)
VII lisas seoses riknenud või hävinenud toodetega,
c)
VIII lisas seoses ladustatud toodetega, mille arvelevõtmisest on keeldutud.
2. Ladustatavate toodete ostuväärtuse kindlaksmääramisel võetakse arvesse hinna tõstmist, hinnaalandust, mahahindlust, protsente ja paranduskoefitsiente, mida sekkumishinna puhul toote ostmisel kohaldatakse vastavalt põllumajandusalastes sektoripõhistes õigusaktides sätestatud kriteeriumidele.
Samas ei võeta arvesse hinna tõstmist, hinnaalandust, mahahindlust, protsente ja paranduskoefitsiente VI lisas ning VII lisa punkti 2 alapunktides a ja c sätestatud juhtudel ja olukordades.
Selliste toodete väärtus, mis on riknenud või hävinenud loodusõnnetuste või liiga pika ladustamisaja tõttu, nagu on osutatud käesoleva määruse VII lisa punktis 2, määratakse kindlaks komisjoni rakendusaktiga. Kõnealune rakendusakt võetakse vastu kooskõlas määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 229 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
3. Ilma et see piiraks V lisa kohaldamist, on enim puudustkannatavate isikute jaoks asutatud Euroopa abifondist rahastatud ja saadaolevate toodete väärtus iga aasta 1. oktoobrist kohaldatava riikliku sekkumise hind. Liikmesriikides, kelle vääring ei ole euro, arvestatakse sekkumishinna arvestuslik väärtus ümber riigi vääringusse, kasutades kõnealuse aasta 1. oktoobril kohaldatavat vahetuskurssi.
Sekkumistoodete ühest liikmesriigist teise üleviimisel kirjendab tarnija liikmesriik tarnitud toote arvestusülekande väärtuseks nulli ja sihtliikmesriik kirjendab need tarnekuu sissetulekuna, võttes aluseks esimese lõigu kohased hinnad.
4. Artikli 3 lõike 1 punktis c viidatud materiaalsete toimingutega seotud ja liidu õigusaktide alusel toodete ostmisel makstud summad või kantud kulud võetakse arvesse tehniliste kulude või tuludena ostuhinnast eraldi.
5. Delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 3 lõike 3 punktis a osutatud rahalise arvestuse puhul hinnatakse koguseid, mis on majandusaasta lõppedes laos ja mis kuuluvad üleviimisele järgmisesse majandusaastasse nende keskmise raamatupidamisväärtuse (ülekandehinna) alusel, mis määratakse kindlaks majandusaasta viimase kuu arvelduse põhjal.
6. Lattu saabunud koguste puhul, mis ei vasta ladustamiseks esitatud nõuetele, märgitakse need raamatupidamisarvestusse, näidates neid koguseid lattu saabumise hetkel ostuhinnaga müüdud toodetena.
Samas, kui toote laost füüsilise väljastamise hetkel ei ole VI lisa punkti b rakendamiseks vajalikud nõuded täidetud, tuleb enne kauba laost väljastamist küsida nõu komisjonilt.
7. Kui arvelduse tulemusena tekib positiivne saldo, arvatakse see jooksva majandusaasta kulude poolelt maha.
8. Kui kokkuleppelisi summasid, maksetähtaegu, intressimäärasid või teisi arvestuse aluseks olevaid andmeid muudetakse pärast kuu esimest kuupäeva, rakendatakse neid muudetud elemente materiaalsete toimingute puhul alates järgnevast kuust.
Artikkel 5
Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 11. märts 2014