NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 488/2014
ze dne 12. května 2014,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1881/2006, pokud jde o maximální limity kadmia v potravinách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 (2) stanoví maximální limity kadmia v řadě potravin.
(2)
Vědecká komise pro kontaminující látky v potravinovém řetězci (dále jen „komise CONTAM“) při Evropském úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen „úřad EFSA“) přijala dne 30. ledna 2009 stanovisko o kadmiu v potravinách (3). Úřad EFSA v tomto stanovisku uvedl, že tolerovatelný týdenní přívod (dále jen „TWI“) kadmia činí 2,5 μg/kg tělesné hmotnosti. Ve svém „Prohlášení o tolerovatelném týdenním přívodu kadmia“ (4) úřad EFSA zohlednil posouzení rizika, které nedávno provedl Společný výbor odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA) (5), a potvrdil, že TWI činí 2,5 μg/kg tělesné hmotnosti.
(3)
Komise CONTAM dospěla ve vědeckém stanovisku o kadmiu v potravinách k závěru, že se průměrná dietární expozice kadmiu v evropských zemích blíží hodnotě TWI 2,5 μg/kg tělesné hmotnosti nebo ji mírně překračuje. U některých podskupin populace může dietární expozice převyšovat hodnotu TWI zhruba dvojnásobně. Komise CONTAM dále dospěla k závěru, že i když není pravděpodobné, že by expozice jednotlivce na této úrovni měla nepříznivé účinky na funkci ledvin, je třeba expozici kadmiu na úrovni populace snížit.
(4)
Podle vědeckého stanoviska o kadmiu v potravinách vypracovaného komisí CONTAM patří mezi skupiny potravin mající hlavní podíl na dietární expozici kadmiu, zejména vzhledem k vysoké spotřebě, obiloviny a výrobky z obilovin, zelenina, ořechy a luštěniny, škrobovitá kořenová zelenina nebo brambory a maso a masné výrobky. Nejvyšší koncentrace kadmia v potravinářských komoditách byla zjištěna v mořských řasách, rybách a produktech rybolovu, v čokoládě a v potravinách pro zvláštní výživu, jakož i v houbách, olejnatých semenech a jedlých drobech.
(5)
V podrobnějším posouzení expozice, které provedl úřad ESFA v rámci své vědecké zprávy „Cadmium dietary exposure in the European population“ (6) s použitím nové komplexní databáze spotřeby potravin, jež zahrnuje aktualizované údaje o spotřebě potravin v různých členských státech a u různých věkových skupin populace, jsou uvedeny podrobnější informace o konkrétních potravinářských komoditách, které se podílejí na expozici u jednotlivých věkových skupin. V případě dospělých se na expozici podílí hlavně škrobovitá kořenová zelenina a hlíznatá zelenina, obilná zrna a výrobky z obilných zrn a zelenina a zeleninové výrobky. V případě dětí a dospívajících má na expozici hlavní podíl škrobovitá kořenová zelenina a hlíznatá zelenina, obilná zrna a výrobky z obilných zrn a cukr a cukrovinky, zatímco u kojenců a batolat je to nejvíce škrobovitá kořenová zelenina a hlíznatá zelenina, obilná zrna a výrobky z obilných zrn, zelenina a výrobky ze zeleniny, mléko a výrobky z mléka a potraviny pro kojence a malé děti. Z podrobnějšího posouzení expozice vyplývá, že celková expozice není výsledkem jen několika hlavních zdrojů, nýbrž se na ní podílí celá řada různých skupin potravin.
(6)
Byly stanoveny maximální limity pro kadmium u celé řady potravin, mimo jiné u obilovin, zeleniny, masa, ryb, produktů rybolovu, drobů a doplňků stravy. Dosud nebyly stanoveny maximální limity v případě některých potravin, které se významně podílejí na expozici určitých skupin populace (čokoládové a kakaové výrobky, potraviny pro kojence a malé děti). Je proto nezbytné stanovit maximální limity kadmia pro tyto potraviny.
(7)
Maximální limity kontaminujících látek jsou jak u komodit, pro něž maximální limity kadmia již existují (jako je zelenina, maso, ryby, produkty rybolovu, droby a doplňky stravy), tak u komodit, pro něž jsou maximální limity stanoveny nově (jako jsou kakaové a čokoládové výrobky), stanovovány podle zásady ALARA („na co nejnižší rozumně dosažitelné úrovni“) s použitím údajů o výskytu a vzorců spotřeby potravin občany Evropské unie.
(8)
Čokoláda a kakaový prášek prodávané konečnému spotřebiteli mohou obsahovat vysoké množství kadmia a jsou významným zdrojem expozice člověka. Často jsou jejich spotřebiteli děti: například v podobě čokolády jako takové nebo slazených kakaových prášků používaných v kakaových nápojích. Při stanovování maximálních limitů kadmia je třeba zohlednit údaje o výskytu pro různé druhy čokolády a kakaového prášku prodávaných konečnému spotřebiteli. Jelikož množství kadmia v kakaových výrobcích souvisí s jejich obsahem kakaa, je vhodné stanovit různé maximální limity kadmia pro výrobky obsahující různé procentní podíly kakaa. Mělo by se tím zajistit, aby maximální limity mohla splnit i čokoláda s vyšším procentním podílem kakaa.
(9)
V některých regionech zemí, které produkují kakao, může být přirozený vysoký obsah kadmia v půdě. Proto je při stanovování maximálních limitů kadmia třeba zohlednit údaje o výskytu pro kakaové a čokoládové výrobky poskytnuté zeměmi, kde je vysoký obsah kadmia v půdě.
(10)
Počáteční a pokračovací kojenecká výživa se významně podílejí na expozici kadmiu u kojenců a malých dětí. Počáteční a pokračovací kojenecká výživa vyrobená z izolátů sójových bílkovin, samotných nebo ve směsi s bílkovinami kravského mléka, může obsahovat větší množství kadmia než mléčné výrobky, jelikož sójové boby přirozeně čerpají kadmium z půdy. Sójová kojenecká výživa je pro kojence trpící nesnášenlivostí laktózy důležitou alternativou, a musí být proto zajištěno dostatečné zásobení trhu. Pro sójové výrobky je tedy vhodné stanovit vyšší maximální limit.
(11)
Obilné příkrmy a ostatní příkrmy určené pro kojence a malé děti jsou významným zdrojem expozice kadmiu u kojenců a malých dětí. Pro obilné příkrmy a ostatní příkrmy určené pro kojence a malé děti by tedy měl být stanoven zvláštní maximální limit kadmia.
(12)
Snížené expozice u velmi ohrožené skupiny spotřebitelů lze dosáhnout stanovením maximálního limitu pro některé kategorie potravin určených pro zvláštní výživu (např. pro zvláštní léčebné účely pro kojence). Vzhledem k absenci údajů, na nichž lze tento maximální limit založit, je však třeba shromáždit údaje o výskytu za účelem případného stanovení tohoto zvláštního maximálního limitu v budoucnosti.
(13)
V případě některých konkrétních druhů zeleniny (kozí brada, pastinák, celer řapíkatý, křen) je splnění současných maximálních limitů obtížné a z údajů o výskytu, které poskytly členské státy, vyplývá, že hodnoty přírodního pozadí jsou vyšší a srovnatelné s limity pro celer bulvový. Protože je spotřeba těchto komodit nízká a má na expozici člověka zanedbatelný vliv, je vhodné zvýšit maximální limity kadmia pro pastinák, kozí bradu, celer řapíkatý a křen na hodnotu platnou pro celer bulvový.
(14)
Některé druhy ryb jsou v současné době vyňaty ze standardního maximálního limitu pro ryby, který činí 0,05 mg/kg. V případě druhu pelamida obecná (Sarda sarda), mořan obecný (Diplodus vulgaris), úhoře říčního (Anguilla anguilla), cípala šedého (Mugil labrosus labrosus), kranasů (Trachurus spp.), ryb druhu Luvarus imperialis, sardinky (Sardinops spp.) a ryb druhu Dicologoglossa cuneata z nových údajů o výskytu vyplývá, že toto vynětí již není nutné a že standardní maximální limit lze splnit dodržováním správných rybolovných postupů. Zvláštní maximální limity již tedy nejsou pro tyto druhy ryb nezbytné.
(15)
V případě tuňáka druhu Auxis, sardelí (Engraulis spp.) a mečouna obecného (Xiphias gladius) z nových údajů o výskytu vyplývá, že dodržováním správných rybolovných postupů lze splnit nižší maximální limit. Maximální limity pro tyto druhy ryb je proto vhodné změnit.
(16)
V případě sardinky obecné (Sardina pilchardus) a hlaváče zaječího (Sicyopterus lagocephalus) z údajů o výskytu vyplývá, že splnění stávajících maximálních limitů je obtížné, neboť hodnoty přírodního pozadí mohou být vyšší. Spotřeba obou těchto druhů ryb je nízká a na expozici člověka má zanedbatelný vliv. Pro tyto dva druhy ryb je proto v zájmu zajištění dostatečného zásobení trhu vhodné stanovit vyšší maximální limity.
(17)
Nařízení (ES) č. 1881/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(18)
Členským státům a provozovatelům potravinářských podniků by měl být dán čas přizpůsobit se novým maximálním limitům stanoveným tímto nařízením pro kakaové výrobky a potraviny pro kojence a malé děti. Datum použitelnosti maximálních limitů kadmia pro tyto komodity by proto mělo být odloženo.
(19)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1881/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
1. Maximální limity kadmia stanovené v bodech 3.2.19 a 3.2.20 přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006 ve znění tohoto nařízení se použijí ode dne 1. ledna 2015. Potraviny, které nesplňují tyto maximální limity a byly uvedeny na trh v souladu s právními předpisy před 1. lednem 2015, smí být po tomto datu nadále prodávány až do data minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
2. Maximální limity kadmia stanovené v bodě 3.2.7 přílohy nařízení (ES) č. 1881/2006 ve znění tohoto nařízení se použijí ode dne 1. ledna 2019. Potraviny, které nesplňují tyto maximální limity a byly uvedeny na trh v souladu s právními předpisy před 1. lednem 2019, smí být po tomto datu nadále prodávány až do data minimální trvanlivosti nebo data spotřeby.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. května 2014.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 488/2014,
12. mai 2014,
millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1881/2006 seoses toiduainetes sisalduva kaadmiumi piirnormidega
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 8. veebruari 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 315/93, milles sätestatakse ühenduse menetlused toidus sisalduvate saasteainete suhtes, (1) eriti selle artikli 2 lõiget 3,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni määruses (EÜ) nr 1881/2006 (2) on sätestatud kaadmiumi piirnormid mitmesugustes toiduainetes.
(2)
Toiduahelas olevaid saasteaineid käsitlev Euroopa Toiduohutusameti (edaspidi „EFSA”) teaduskomisjon (edaspidi „CONTAM-komisjon”) võttis 30. jaanuaril 2009. aastal vastu arvamuse (3) toiduainetes esineva kaadmiumi kohta. Kõnealuses arvamuses kehtestas EFSA kaadmiumi lubatud nädaladoosi 2,5 μg/kehamassi kilogrammi kohta. EFSA võttis oma avalduses (4)„Statement on tolerable weekly intake for cadmium” („Avaldus kaadmiumi lubatud nädaladoosi kohta”) arvesse hiljutist riskihindamist, mille tegi ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni ja Maailma Tervishoiuorganisatsiooni ühine lisaainete ekspertkomisjon (JECFA), (5) ja kinnitas lubatud nädaladoosiks 2,5 μg/kehamassi kilogrammi kohta.
(3)
CONTAM-komisjon järeldas toidus esineva kaadmiumi kohta esitatud arvamuses, et Euroopa riikides saadakse toidust kaadmiumi nädalas keskmiselt ligikaudu 2,5 μg/kehamassi kilogrammi kohta. On võimalik, et teatavates elanikkonnarühmades ületatakse lubatud nädaladoosi umbes kaks korda. CONTAM-komisjon järeldas lisaks, et kuigi tõenäoliselt ei avalda selline kaadmiumi kogus inimese neerudele kahjulikku mõju, tuleks inimeste kokkupuudet kaadmiumiga siiski vähendada.
(4)
Toidus esineva kaadmiumi kohta CONTAM-komisjoni esitatud teadusliku arvamuse kohaselt saadakse suurem osa kaadmiumist suure tarbimise tõttu järgmistest toiduainerühmadest: teraviljad ja teraviljatooted, köögiviljad, pähklid, kaunviljad, tärkliserikkad juurköögiviljad, kartulid, liha ja lihatooted. Suurim kaadmiumisisaldus on kindlaks tehtud järgmistes toiduainerühmades: merevetikad, kala ja mereannid, šokolaad ja eriotstarbeks mõeldud toit ning seened, õliseemned ja söödav rups.
(5)
EFSA tegi teadusliku aruande „Cadmium dietary exposure in the European population” (6) („Euroopa elanikkonna kokkupuude toidust saadava kaadmiumiga”) jaoks põhjalikuma kokkupuute hindamise, mille puhul kasutati uut ulatuslikku toidu tarbimise andmebaasi, mis sisaldab ajakohast teavet toiduainete tarbimise kohta liikmesriikide ja elanikkonna eri vanuserühmade kaupa; hinnangus esitas EFSA üksikasjalikuma teabe teatavate kokkupuudet suurendavate toiduainete tarbimise kohta vanuserühmade kaupa. Täiskasvanute seas on peamised kokkupuute allikad tärkliserikkad juur- ja mugulköögiviljad, teraviljad ja teraviljapõhised tooted ning köögiviljad ja köögiviljatooted. Laste ja noorukite seas on peamised kokkupuute allikad tärkliserikkad juur- ja mugulköögiviljad, teravili ja teraviljapõhised tooted, suhkur ja kondiitritooted ning imikute ja väikelaste seas tärkliserikkad juur- ja mugulköögiviljad, teravili ja teraviljapõhised tooted, köögiviljad ja köögiviljapõhised tooted, piim ja piimatooted ning imikutele ja väikelastele ettenähtud toidud. Põhjalikum kokkupuute hindamine näitab, et kogukokkupuude ei tulene ainult mõnest üksikust peamisest allikast, vaid eri toiduainerühmadest.
(6)
Kaadmiumi piirnormid on sätestatud mitmesuguste toiduainete puhul, sealhulgas teravili, köögiviljad, liha, kala, mereannid, rups ja toidulisandid. Teatavate toiduainerühmade (šokolaad- ja kakaotooted, imikutele ja väikelastele ettenähtud toidud) puhul, mille tarbimine suurendab oluliselt kokkupuudet teatavates elanikkonnarühmades, ei ole piirnorme veel sätestatud. Seega on vaja sätestada kaadmiumi piirnormid nende toiduainerühmade jaoks.
(7)
Saasteainete piirnormid kehtestatakse, järgides ALARA põhimõtet (nii madal kui mõistlike vahenditega saavutatav) nii selliste kaupade puhul, mille suhtes on kaadmiumi piirnormid juba kehtestatud (näiteks köögiviljad, liha, kala, mereannid, rups ja toidulisandid) kui ka selliste kaupade puhul, mille suhtes piirnormid alles kehtestatakse (näiteks kakao- ja šokolaaditooted), võttes aluseks andmed ainete esinemise kohta ja Euroopa Liidu kodanike tarbimisharjumused.
(8)
Lõpptarbijale müüdava šokolaadi ja kakaopulbri kaadmiumisisaldus võib olla suur ja need tooted on oluline kaadmiumiga kokkupuute allikas inimeste jaoks. Neid tooteid tarbivad tihti lapsed, näiteks šokolaadina ja magustatud kakaopulbrina kakaojookides. Kaadmiumi piirnorme kehtestades tuleks arvesse võtta lõpptarbijale müüdavate eri liiki šokolaadide ja kakaopulbritega seotud andmeid kaadmiumi esinemise kohta. Kuna kakaotoodete kaadmiumisisaldus on seotud nende kakaosisaldusega, on asjakohane kehtestada erinevad kaadmiumi piirnormid toodetele, mille kakaosisalduse protsent on erinev. Nii on võimalik tagada, et ka suurema protsentuaalse kakaosisaldusega šokolaadid vastavad piirnormidele.
(9)
Teatavate kakaod tootvate riikide piirkondade pinnases võib olla looduslikult palju kaadmiumi. Seega tuleks kaadmiumi piirnormide kehtestamisel arvesse võtta andmeid kaadmiumi esinemise kohta kakao- ja šokolaaditoodetes, mille tootjariigi pinnases on kaadmiumisisaldus suur.
(10)
Imiku piimasegud ja jätkupiimasegud on oluline kaadmiumiga kokkupuute allikas imikutele ja väikelastele. Imiku piimasegud ja jätkupiimasegud, mis on valmistatud sojavalgu isolaatidest kas eraldi või segus lehmapiimavalkudega, võivad sisaldada rohkem kaadmiumi kui piimapõhised tooted, kuna sojaoad omastavad looduslikult pinnasest kaadmiumi. Sojapõhised piimasegud on oluline alternatiiv imikutele, kes kannatavad laktoositalumatuse all ja seepärast tuleb tagada, et selliseid tooteid oleks turul piisavalt. Seega on asjakohane kehtestada sojapõhistele toodetele kõrgemad piirnormid.
(11)
Teraviljapõhised töödeldud toidud ja muud imikutele ja väikelastele ette nähtud toidud on imikute ja väikelaste oluline kaadmiumiga kokkupuute allikas. Seega tuleks teraviljapõhiste töödeldud imikutoitude ja muude imikutoitude suhtes kehtestada eraldi kaadmiumi piirnorm.
(12)
Eriti ebasoodsas olukorras olevate tarbijarühmade kokkupuudet saaks vähendada, kehtestades piirnormid teatavatele eritoiduks ettenähtud toiduainetele (nt meditsiiniliseks eriotstarbeks ettenähtud imikutoit). Kuna puuduvad andmed, mille alusel kehtestada kõnealune piirnorm, tuleks koguda andmeid kaadmiumi esinemise kohta, mille alusel hiljem võiks kõnealuse eri piirnormi kehtestada.
(13)
Kehtivate piirnormide täitmine on teatavate köögiviljade (aed-piimjuur, pastinaak, seller, mädarõigas) puhul raske ja liikmesriikide esitatud andmed kaadmiumi esinemise kohta näitavad, et looduslikud esinemistasemed on kõrgemad ja võrreldavad juurselleriga. Kuna kõnealuseid köögivilju tarbitakse vähe ja see mõjutab kokkupuudet ebaolulisel määral, on asjakohane tõsta aed-piimjuure, pastinaagi, selleri ja mädarõika puhul kaadmiumi piirnorm juurselleriga samale tasemele.
(14)
Teatavad kalaliigid on praegu vabastatud kalade suhtes kohaldatavast standardpiirnormist 0,05 mg/kg. Uued andmed kaadmiumi esinemise kohta kalaliikide Atlandi pelamiid (Sarda sarda), harilik peitelhammasahven (Diplodus vulgaris), angerjas (Anguilla anguilla), kefaal (Mugil labrosus labrosus), stauriidid või sigarstauriidid (Trachurus sp.), luvar (Luvarus imperialis), sardinopsid (Sardinops sp.) ja merikeel (Dicologoglossa cuneata) puhul näitavad, et vabastus ei ole enam vajalik ja et häid kalandustavasid järgides on võimalik tagada standardpiirnormide täitmine. Kõnealuste kalaliikide puhul ei ole seega enam vaja eripiirnorme.
(15)
Uued andmed kaadmiumi esinemise kohta makrelltuuni (Auxis sp.), anšooviste (Engraulis sp.) ja mõõkkala (Xiphias gladius) puhul näitavad, et häid kalandustavasid järgides on võimalik tagada madalamate piirnormide täitmine. Kõnealuste kalaliikide suhtes kohaldatavaid piirnorme tuleks seega kohandada.
(16)
Uued andmed kaadmiumi esinemise kohta sardiinide (Sardina pilchardus) ja lõuna-aafrika sintsüoptermudila (Sicyopterus lagocephalus) puhul näitavad, et kehtivate piirnormide täitmine on raske, kuna looduslikult võib kaadmiumi rohkem esineda. Kumbagi kalaliiki tarbitakse vähe ja see mõjutab inimeste kokkupuudet kaadmiumiga ebaolulisel määral. Seega on asjakohane kehtestada kõnealuste kalaliikide puhul kõrgemad piirnormid, et tagada turu varustamine.
(17)
Seepärast tuleks määrust (EÜ) nr 1881/2006 vastavalt muuta.
(18)
Liikmesriikidele ja toidukäitlejatele tuleks anda aega kakaotoodete ning imikutele ja väikelastele ettenähtud toodete uute piirnormidega kohanemiseks. Kaadmiumi piirnormide kohaldamist kõnealuste toodete suhtes tuleks seepärast edasi lükata.
(19)
Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EÜ) nr 1881/2006 lisa muudetakse vastavalt käesoleva määruse lisale.
Artikkel 2
1. Käesoleva määrusega muudetud määruse (EÜ) nr 1881/2006 lisa punktides 3.2.19 ja 3.2.20 sätestatud kaadmiumi piirnorme kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2015. Enne 1. jaanuari 2015 seaduslikult turule lastud, kõnealustele piirnormidele mittevastavate toiduainete turustamist võib jätkata pärast nimetatud kuupäeva kuni minimaalse säilivusaja või tarvitamise tähtaja lõpuni.
2. Käesoleva määrusega muudetud määruse (EÜ) nr 1881/2006 lisa punktis 3.2.7 sätestatud kaadmiumi piirnorme kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2019. Enne 1. jaanuari 2019 seaduslikult turule lastud, kõnealustele piirnormidele mittevastavate toiduainete turustamist võib jätkata pärast nimetatud kuupäeva kuni minimaalse säilivusaja või tarvitamise tähtaja lõpuni.
Artikkel 3
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 12. mai 2014