PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/293
ze dne 24. února 2015
o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Liliputas (CHZO))
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 15 odst. 2 a čl. 52 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Litvou předložená žádost o zápis názvu „Liliputas“ do rejstříku byla v souladu s čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1151/2012 zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (2).
(2)
Podáním námitky ze dne 13. září 2013 a odůvodněným prohlášením o námitce ze dne 8. listopadu 2013 vzneslo Polsko podle čl. 51 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012 proti zápisu námitku. Námitka byla shledána přípustnou.
(3)
Dopisy ze dne 8. ledna 2014 vyzvala Komise zúčastněné strany, aby zahájily odpovídající konzultace v zájmu hledání vzájemné dohody v souladu s jejich vnitřními postupy.
(4)
Mezi Litvou a Polskem nebylo dosaženo dohody.
(5)
Vzhledem k tomu, že nebylo dosaženo dohody, by Komise měla přijmout rozhodnutí v souladu s postupem uvedeným v čl. 52 odst. 3 písm. b) nařízení (EU) č. 1151/2012.
(6)
V souladu s čl. 10 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1151/2012 namítající tvrdil, že zápis názvu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení do rejstříku ohrozí existenci částečně totožného názvu nebo ochranné známky nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem uváděny na polský trh po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění žádosti o zápis názvu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení v Úředním věstníku Evropské unie dne 15. června 2013. Podle namítajícího by zápis do rejstříku ohrozil existenci produktu s názvem „Liliput“, což je polský sýr, který má podobné vlastnosti jako sýr „Liliputas“ a jehož název je názvu „Liliputas“ foneticky podobný.
(7)
Namítající tvrdí, že výraz „Liliput“ se v Polsku obvykle používá při označování produktů, které se vyznačují malou velikostí, přičemž je používán také v případě sýrů. Sýr nesoucí název „Liliput“ se v Polsku vyrábí a prodává v souladu s právem již od roku 1971. V podnikových standardech, technických pokynech a normách pro využití surovin je sýr „Liliput“ uváděn spolu s jinými druhy sýrů jako Gouda, Eidam a Ementál. Tento výraz pro polský sýr se u polských spotřebitelů zažil a nijak neodkazuje na litevský sýr. Je ho proto třeba považovat za druhový výraz pro druhový sýr v Polsku. Co se týče produktu, má polský sýr„Liliput“ vlastnosti, vzhled, a rozměry podobné litevskému sýru „Liliputas“. Závěrem namítající naznačuje, že „Liliput“ a „Liliputas“ jsou podobné produkty nesoucí druhové názvy. Zápis názvu „Liliputas“ jakožto chráněného zeměpisného označení by polským výrobcům zabránil uvádět jejich sýr „Liliput“ na trh, nebo jim minimálně znemožnil používat název „Liliput“ v případě sýru.
(8)
Namítající rovněž tvrdí, že produkt a název, které mají být zapsány do rejstříku, nesplňují požadavky čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012. Podle zveřejněného jednotného dokumentu dostal sýr název „Liliputas“ kvůli svým rozměrům. Název „Liliputas“ tak nesděluje, že produkt pochází z určitého místa, ale stejně jako polský sýr „Liliput“ odkazuje pouze na malou velikost sýra. Kromě toho nelze vlastnosti produktu přičíst jeho zeměpisnému původu, ale pouze skutečnosti, že zraje v malých formátech. Dopad místní mikroskopické plísně Penicillium pallidum Smith na organoleptické vlastnosti sýru „Liliputas“ není prokázán. Skutečnost, že produkt byl vyroben v rámci státních norem SSSR (Svazu sovětských socialistických republik), by nadto potvrzovala, že mohl být vyráběn kdekoliv na území SSSR, a že neexistuje žádný specifický vztah s vymezenou zeměpisnou oblastí. Sýr „Liliputas“ by tudíž měl být považován za druhový produkt.
(9)
Několika polským výrobcům sýra byla poskytnuta ochrana pro ochranné známky obsahující výraz „Liliput“, např. do rejstříku zapsaným, slovním a obrazovým ochranným známkám „Cheesland Liliput“ a „Ser Liliput“ a používané slovní ochranné známce „Serenada Liliput“. Objem produkce polského sýru „Liliput“ je značný: 2 762 tun vyprodukovaných v roce 2013 v průmyslovém měřítku a uvedených na trh po celém Polsku ve 2 250 obchodech, přičemž 4,8 % produkce bylo vyvezeno na trh EU. Na 90 % výroby sýru „Liliput“ se vztahuje ochranná známka. Podle názoru namítajícího by zápisem názvu „Liliputas“ jakožto chráněného zeměpisného označení mohlo dojít k ohrožení existence takových ochranných známek.
(10)
I přes výše uvedená tvrzení předložená namítajícím je třeba název „Liliputas“ zapsat do rejstříku jako chráněné zeměpisné označení, a to z těchto důvodů.
(11)
Ačkoli používání názvu „Liliputas“ musí mít původ v malé velikosti sýru, na kterou odkazuje, je zřejmé, že po padesáti letech existence v Litvě již název neznamená tento odkaz na velikost, nýbrž si během této doby vytvořil silné spojení s oblastí produkce. V současné době je název „Liliputas“ v Litvě nepochybně spojován s ručně vyráběným polotvrdým fermentovaným sýrem z vesnice Belvederis, který je považován za vysoce kvalitní produkt. Litevští spotřebitelé si název nespojují s polským sýrem nebo se sýry standardní průmyslové produkce. I když tedy název neobsahuje odkaz na zeměpisnou oblast, je název „Liliputas“ v souladu s definicí v čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, která stanoví, že chráněným zeměpisným označením se rozumí název, který identifikuje produkt pocházející z určitého místa, regionu nebo země.
(12)
S ohledem na výše uvedené nelze výraz „Liliputas“ považovat za druhový název. Druhové názvy jsou názvy, kterým i přes jejich historickou svázanost s místem, kde byl produkt, na který odkazují, původně vyroben nebo uveden na trh, již tento odkaz na počáteční zeměpisný původ zcela chybí. V případě názvu „Liliputas“ je to přesně naopak. Původně neměl se svým zeměpisným původem nic do činění, ale nyní je se svou oblastí produkce úzce spjat.
(13)
Produkt má vlastnosti a pověst, které lze přičíst jeho zeměpisnému původu. Ačkoli se ve zveřejněném jednotném dokumentu uvádí, že sýr nese název „Liliputas“ z důvodu své velikosti, je zde upřesněno, že svoji typickou chuť a vůni sýr získává zráním v malých formátech prostřednictvím vnitřní mikroflóry a mikroskopické plísně Penicillium pallidum Smith, které se daří ve sklepích ve vymezené zeměpisné oblasti. Tato plíseň, která se vyskytuje ve sklepích ve vesnici Belvederis, je zdrojem kyseliny mléčné, čerstvé chutě a aromatu, jimž se vyznačuje sýr „Liliputas“. V oblasti panují zvláštní podmínky zaručující výskyt této plísně. K zachování a rozvoji této plísně kromě toho přispívá i skutečnost, že sýr se vyrábí ručně a nikoli průmyslově. Sýr „Liliputas“ se může pochlubit dobře doloženou a solidní pověstí coby chlouby mezi litevskými mléčnými výrobky, jehož produkce byla přesně popsána ve zveřejněném jednotném dokumentu.
(14)
Rozdíly mezi produkty „Liliputas“ a „Liliput“ jsou tudíž zcela zjevné. Sýr „Liliputas“ nelze považovat za druhový produkt.
(15)
K tvrzení, že „sýr Liliputas“ podléhal normám SSSR, a proto mohl být vyráběn kdekoli na území SSSR, je nutno poznamenat, že zařazení produktů pod tyto normy bylo v té době povinné. Kromě toho tato okolnost nutně neznamená, že se tento výrobek, jak je popsán v normě přiložené z iniciativy Litvy, vyráběl někde jinde. V každém případě obdržel v letech 1969 až 1979 řadu ocenění, značek jakosti a vyznamenání, přičemž se o něm vždy jasně hovořilo jako o litevském sýru vyráběném ve vesnici Belvederis.
(16)
Výraz „Liliput“ je foneticky podobný výrazu „Liliputas“, který má být zapsán do rejstříku. Původem obou názvů jsou malé rozměry sýra. Ačkoli je sýr „Liliputas“ produktem s výraznými vlastnostmi, jakostí a pověstí, kterými se odlišuje od jiných produktů, je mu sýr „Liliput“ některými svými vlastnostmi velmi podobný. Vzhledem k blízkosti názvů a podobnému vzhledu produktů by uplatňování ochrany podle článku 13 nařízení (EU) č. 1151/2012 mohlo vést k tomu, že v případě zápisu do rejstříku bude sýr „Liliputas“ polským výrobcům bránit v používání výrazu „Liliput“.
(17)
Je zřejmé, že záměrem použití výrazu „Liliput“ nebylo využít pověsti názvu „Liliputas“. Spotřebitelé nebyli nebo nemohli být uvedeni v omyl, pokud jde o skutečný původ produktů. Oba produkty se prodávají na dvou odlišných trzích, na nichž jsou dobře známy a kde nelze hovořit o možnosti jejich záměny. Z těchto důvodů a protože bylo prokázáno, že označení „Liliput“ bylo v souladu s právem používáno nepřetržitě a řádně po dobu nejméně dvaceti pěti let před podáním žádosti o zápis označení „Liliputas“ Komisi, by v zájmu spravedlnosti a tradičního užívání mělo být uděleno maximální přechodné období uvedené v čl. 15 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012.
(18)
Tento závěr nutně neznamená, že používání výrazu „Liliput“ je neoprávněné. Jestliže může být podle čl. 41 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, s přihlédnutím ke všem relevantním činitelům, zejména ke stávající situaci v oblastech spotřeby a k příslušným vnitrostátním právním aktům nebo právním aktům Unie, určeno, že výraz „Liliput“ zdruhověl, neměl by mít zápis názvu „Liliputas“ vliv na užívání názvu „Liliput“.
(19)
Pokud jde o ochranné známky obsahující výraz „Liliput“, o jejichž zápis bylo zažádáno, jež jsou zapsány nebo zavedeny používáním v dobré víře na území Unie přede dnem podání žádosti o zápis výrazu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, mohou být pro daný produkt tyto ochranné známky nadále používány a obnovovány za předpokladu, že jsou splněny obecné požadavky stanovené právními předpisy pro ochranné známky.
(20)
Na základě výše uvedených skutečností by tedy název „Liliputas“ měl být zapsán do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení.
(21)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro politiku jakosti zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název „Liliputas“ (CHZO) je zapsán do rejstříku.
Název uvedený v prvním pododstavci označuje produkt třídy 1.3. Sýry z přílohy XI prováděcího nařízení Komise (EU) č. 668/2014 (3).
Článek 2
Výraz „Liliput“ může být používán k označení sýra, který neodpovídá specifikaci uvedené pro produkt „Liliputas“, po dobu 15 let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. února 2015.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) 2015/293,
24. veebruar 2015,
millega registreeritakse kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registris nimetus [Liliputas (KGT)]
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrust (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta, (1) eriti selle artikli 15 lõiget 2 ja artikli 52 lõike 3 punkti b,
ning arvestades järgmist:
(1)
Vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 50 lõike 2 punktile a avaldati Euroopa Liidu Teatajas Leedu taotlus registreerida nimetus „Liliputas” (2).
(2)
Poola esitas 13. septembril 2013 vastulause ja 8. novembril 2013 põhjendatud vastuväite vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 51 lõikele 2. Vastuväited loeti nõuetekohasteks.
(3)
Komisjon kutsus oma 8. jaanuari 2014. aasta kirjades huvitatud isikuid üles pidama asjakohaseid läbirääkimisi, et jõuda omavahelisele kokkuleppele vastavalt nende riigis kehtivatele menetlustele.
(4)
Leedu ja Poola ei jõudnud omavahel kokkuleppele.
(5)
Kuna kokkuleppele ei jõutud, peab komisjon võtma vastu otsuse vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 52 lõike 3 punktis b osutatud menetlusele.
(6)
Vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 10 lõike 1 punktile c väitis vastulause esitaja, et nimetuse „Liliputas” registreerimine kaitstud geograafilise tähisena ohustaks osaliselt identset nimetust, kaubamärke ja tooteid, mis on Poola turul õiguspäraselt olnud märksa kauem kui viis aastat enne seda, kui taotlus nimetuse „Liliputas” kaitstud geograafilise tähisena registreerimiseks avaldati Euroopa Liidu Teatajas (15. juuni 2013); vastulause esitaja andmete kohaselt seaks registreerimine ohtu Poola juustu „Liliput”, millel on juustuga „Liliputas” samad tunnused ja mille nimetus on foneetiliselt sarnane nimetusega „Liliputas”.
(7)
Vastulause esitaja teabe kohaselt kasutatakse Poolas nimetust „Liliput” tavaliselt väikesemõõtmeliste toodete, samuti väikese juustu puhul. Juustu nimetusega „Liliput” on Poolas seaduslikult toodetud ja turustatud alates 1971. aastast. Tooraine kasutamist käsitlevates ettevõtte standardites, tehnilistes juhendites ja normides on juust „Liliput” loetletud kõrvuti selliste juustuliikidega nagu Emmental, Gouda ja Edam. Poola juustule osutav kõnealune nimetus on populaarne Poola tarbijate hulgas ning see ei ole kuidagi seotud Leedu juustuga. Seepärast peetakse Poolas seda nimetust tavajuustu üldnimetuseks. Poola juustu „Liliput” omadused, mõõtmed ja välimus on samasugused nagu Leedu juustu „Liliputas” vastavad näitajad. Vastulause esitaja osutab ka asjaolule, et „Liliput” ja „Liliputas” on üldnimetust kandvad sarnased tooted. Seetõttu takistaks nimetuse „Liliputas” registreerimine kaitstud geograafilise tähisena Poola tootjate enda juustu „Liliput” tootmist või igal juhul juustu puhul nimetuse „Liliput” kasutamist.
(8)
Vastulause esitaja väidab ka, et asjaomane toode ja registreeritav nimetus ei vasta määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 5 lõike 2 nõuetele. Nagu avaldatud koonddokumendis märgitud, on juustu nimetus „Liliputas” tingitud toote väikestest mõõtmetest. Seega ei tähenda nimetus „Liliputas”, et toode on pärit konkreetsest kohast, vaid seda, et nagu Poola juustu „Liliput” nimetus, osutab ka see üksnes juustu väikestele mõõtmetele. Lisaks sellele ei saa toote omadusi seostada selle geograafilise päritoluga - need tulenevad lihtsalt asjaolust, et toode laagerdub väikeste sõõrikutena. Kohaliku mikrohallituse (Penicillium pallidum Smith) mõju juustu „Liliputas” organoleptilistele omadustele ei ole tõendatud. Kuna toode on valmistatud endise NSVL (Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidu) riiklike standardite järgi, oli seda võimalik toota kõikjal Nõukogude Liidus - seega puudub konkreetne seos piiritletud geograafilise piirkonnaga. Juustu „Liliputas” tuleks kokkuvõttes pidada üldtooteks.
(9)
Mitmele Poola juustutootjale on võimaldatud kaitse kaubamärkidele, mis sisaldavad sõna „Liliput”. Näiteks on registreeritud sõnaline ja kujutiskaubamärk „Cheesland Liliput” ja „Ser liliput” ning taotletav sõnaline kaubamärk „Serenada Liliput”. Poola juustu „Liliput” toodang on märkimisväärne: 2013. aastal toodeti seda juustu tööstuslikult 2 762 tonni ja turustati 2 250 müügikohas kogu Poolas, 4,8 % toodangust eksporditi ELi turule. Juustu „Liliput” toodangust 90 % on hõlmatud kaubamärgiga. Vastulause esitaja arvates ohustaks nimetuse „Liliputas” registreerimine kaitstud geograafilise tähisena eespool nimetatud kaubamärkide olemasolu.
(10)
Hoolimata eespool nimetatud väidetest, mis vastulause esitaja esitas, on asjakohane registreerida nimetus „Liliputas” kaitstud geograafilise tähisena järgmistel põhjustel.
(11)
Kuigi nimetuse „Liliputas” kasutamine viitab kindlasti juustu väikestele mõõtmetele, on selge, et seos nimetuse ja suuruse vahel on Leedus poole sajandi jooksul kaduma läinud ning paralleelselt sellega on kujunenud tugev seos tootmispiirkonnaga. Vaieldamatult tähistatakse tänapäeval Leedus nimetusega „Liliputas” Belvederise külas käsitsi valmistatud poolkõva kvaliteetset juustu. Leedu tarbijad ei seosta seda nimetust Poola juustuga või tööstusliku juustutootmise standardiga. Isegi kui nimetus ei hõlma viidet geograafilisele piirkonnale, vastab nimetus „Liliputas” määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 5 lõikes 2 sätestatud määratlusele, mille kohaselt kaitstud geograafilise tähisega toote nimetusega tähistatakse toodet, mis on pärit teatavast kohast, piirkonnast või riigist.
(12)
Eespool esitatut silmas pidades ei saa nimetust „Liliputas” pidada üldnimetuseks. Üldnimetused on sellised nimetused, millel on küll ajalooline seos piirkonnaga, kus toodet algselt toodeti või turustati, mida aga enam selle esialgse geograafilise päritoluga ei seostata. Nimetuse „Liliputas” puhul on olukord just vastupidine. Algselt ei olnud nimetusel seost geograafilise päritoluga, aga nüüd on nimetus tihedalt seotud toote tootmispiirkonnaga.
(13)
Toote omadusi ja mainet saab seostada toote geograafilise päritoluga. Kuigi avaldatud koonddokumendis on märgitud, et nimetus „Liliputas” anti juustule väikeste mõõtmete järgi, selgitatakse samas, et toote maitse ja lõhn on tingitud toote valmitamisest väikeste sõõrikutena. Juustu valmitatakse juustu sisemise mikrofloora ja mikrohallitusega (Penicillium pallidum Smith), mis kasvavad määratletud geograafilise piirkonna keldrites. Juustu „Liliputas” iseloomulik piimhape, värske maitse ja lõhn on tingitud Belvederise küla keldrites leiduvast iseloomulikust hallitusest. Piirkonna eritingimuste tõttu on sellel hallitusel võimalik seal elada. Hallituse tekkele ja säilimisele aitab kaasa ka asjaolu, et juust on käsitsi tehtud ja toodetud muul kui mehaanilisel viisil. Leedu piimatoodete esinumbri, juustu „Liliputas” kindel maine on hästi dokumenteeritud ja täpselt kirjeldatud avaldatud koonddokumendis.
(14)
Toodete „Liliputas” ja „Liliput” erinevused on seega üsna selged. Toodet „Liliputas” ei saa pidada üldtooteks.
(15)
Seoses väitega, et toode „Liliputas” oli hõlmatud NSVL standarditega ja seda võis valmistada kõikjal NSVL-s, tuleks märkida, et toodete lisamine kõnealustesse standarditesse oli tol ajal kohustuslik. Lisaks ei tähenda kõnealune asjaolu seda, et toodet, nagu seda on kirjeldatud Leedu algatusel lisatud standardis, oleks toodetud mujal. Igal juhul sai toode ajavahemikul 1969-1979 hulgaliselt auhindu, diplomeid, kvaliteedimärke ja medaleid ning oli alati äratuntav kui Leedu juust, mis on valmistatud Belvederise külas.
(16)
Nimetus „Liliput” on foneetiliselt sarnane registreeritava nimetusega „Liliputas”. Mõlemad nimetused on tingitud juustu väikestest mõõtmetest. Isegi kui juust „Liliputas” on eristatavate tunnuste, kvaliteedi ja mainega toode, on juustul „Liliput” omadusi, mille tõttu on see sarnane juustuga „Liliputas”. Kuna nimetused on sarnased ja võttes arvesse ka toodete visuaalset sarnasust, võiks määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 13 kohane nimetuse registreerimine põhjustada olukorra, et kui nimetus „Liliputas” registreeritakse, takistaks see Poola juustutootjaid nimetust „Liliput” kasutamast.
(17)
Tõenditest nähtub, et nimetuse „Liliput” kasutamine ei olnud mõeldud nimetuse „Liliputas” maine oma huvides ära kasutamiseks. Tarbijaid ei ole eksitatud ega ole saadudki eksitada toote tegeliku päritolu osas. Tegelikult on nende kahe toote jaoks olemas kaks eri turgu, kus nad on hästi tuntud ja õigesti määratletud. Nimetatud põhjustel ja kuna ilmnes, et nimetust „Liliput” on õiguspäraselt pidevalt ja muutumatult kasutatud vähemalt 25 aastat enne nimetuse „Liliputas” registreerimistaotluse komisjonile esitamist, tuleks õigluse ja tavapärase kasutuse huvides anda määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 15 lõikega 2 ette nähtud maksimaalne üleminekuperiood.
(18)
See järeldus ei pea tingimata tähendama seda, et mõiste „Liliput” kasutamine muutub ebaseaduslikuks. Kui vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 41 lõikele 2 on kõiki asjakohaseid tegureid, eelkõige olukorda tarbimispiirkondades ning liikmesriigi ja liidu asjaomaseid õigusakte arvesse võttes võimalik kindlaks teha, et nimetus „Liliput” on muutunud üldnimetuseks, siis ei mõjutaks kõnealuse nimetuse kasutamist nimetuse „Liliputas” registreerimine.
(19)
Mis puudutab nimetust „Liliput” sisaldavaid kaubamärke, mis on registreeritud, mida on taotletud või heauskselt kasutatud liidu territooriumil enne seda, kui esitati taotlus nimetuse „Liliputas” registreerimiseks kaitstud geograafilise tähisena, siis võib seoses kõnealuse tootega kõnealuseid kaubamärke vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 14 lõikele 2 jätkuvalt kasutada ja uuendada eeldusel, et kaubamärgiõiguse üldnõuded on muul moel täidetud.
(20)
Eelnevat arvesse võttes tuleks nimetus „Liliputas” kanda kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse.
(21)
Käesoleva määrusega ette nähtud meetmed on kooskõlas põllumajandustoodete kvaliteedipoliitika komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Nimetus „Liliputas” (KGT) registreeritakse.
Käesoleva artikli esimeses lõigus esitatud nimetus osutab komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 668/2014 (3) XI lisa klassi 1.3 „Juust” kuuluvale tootele.
Artikkel 2
Nimetust „Liliput” võib 15 aasta jooksul alates käesoleva määruse jõustumisest kasutada selliste juustude tähistamiseks, mis ei vasta toote „Liliputas” spetsifikaadile.
Artikkel 3
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 24. veebruar 2015