NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1297/2013
ze dne 11. prosince 2013,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1083/2006, pokud jde o některá ustanovení týkající se finančního řízení pro některé členské státy, jejichž finanční stabilita je postižena či ohrožena závažnými obtížemi, pravidel pro zrušení závazku pro některé členské státy a pravidel pro platby konečného zůstatku
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 177 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nebývale závažná, dlouhotrvající celosvětová finanční krize a hospodářský útlum vážně poškodily hospodářský růst a finanční stabilitu a vyvolaly podstatné zhoršení finančních, hospodářských a sociálních podmínek v členských státech. Zvláště některé z nich mají závažné obtíže, pokud jde zejména o jejich hospodářský růst, finanční stabilitu a zhoršení schodku a zadlužení, nebo jim takové obtíže hrozí, což je mimo jiné způsobeno také mezinárodním hospodářským a finančním prostředím.
(2)
Přestože již byla přijata řada významných opatření včetně změn v právním rámci, která mají vyvážit negativní vlivy finanční krize, její dopad na reálnou ekonomiku, trh práce a občany je pociťován v mnoha směrech. Tlak na vnitrostátní finanční zdroje vzrůstá, a proto by měly být bezodkladně podniknuty další kroky k jeho zmírnění, a to maximálním a optimálním využitím finančních prostředků ze strukturálních fondů a Fondu soudržnosti (dále jen „fondy“). Vzhledem k přetrvávajícím finančním obtížím je nutné prodloužit dobu uplatňování opatření přijatých pozměňujícím nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1311/2011 (3). Tato opatření byla přijata podle čl. 122 odst. 2 a článků 136 a 143 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(3)
Aby se usnadnila správa finančních prostředků Unie, urychlily se tak investice v členských státech a regionech a zlepšila dostupnost financování pro hospodářství, bylo nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (4) pozměněno nařízením (EU) č. 1311/2011 tak, aby se mohly zvýšit průběžné platby z fondů o částku odpovídající deseti procentním bodům nad skutečnou míru spolufinancování pro každou prioritní osu pro členské státy, jejichž finanční stabilita je postižena a jež požádaly, aby mohly tohoto opatření využít.
(4)
Podle čl. 77 odst. 6 nařízení (ES) č. 1083/2006 je možné uplatnit zvýšenou míru spolufinancování do 31. prosince 2013. Nicméně vzhledem k tomu, že finanční stabilita některých členských států je stále vážně postižena, by doba uplatňování zvýšené míry spolufinancování neměla být omezena dnem 31. prosince 2013.
(5)
V souladu se závěry Evropské rady ze dne 7.-8. února 2013 a podle článku 22 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (5) se míra spolufinancování zvýšená o 10 procentních bodů má použít pro programové období 2014-2020, a to do 30. Června 2016, kdy má být možnost zvýšení přezkoumána. Vzhledem k tomu, že se programová období 2007-2013 a 2014-2020 překrývají, je třeba zajistit ucelené a jednotné zacházení s členskými státy přijímajícími finanční pomoc během obou období. Proto by členským státům přijímajícím finanční pomoc, mělo být umožněno uplatňovat tuto zvýšenou míru spolufinancování až do konce období způsobilého pro podávání žádostí a požadovat ji v žádostech o platbu konečného zůstatku, i když už není finanční pomoc poskytována.
(6)
Cílem nařízení (EU) č. 1303/2013 je přispět k dosažení odpovídající koncentrace finančních prostředků na podporu soudržnosti do nejméně rozvinutých regionů a členských států. V zájmu snížení rozdílů v průměrných intenzitách podpory na obyvatele se předpokládá, že maximální úroveň převodů (omezení stropem) z fondů jednotlivým členským státům podle budoucích nařízení má být stanovena ve výši 2,35 % HDP dotčeného členského státu. Omezení stropem se má uplatnit na ročním základě a má popřípadě úměrně snižovat všechny převody (kromě pro rozvinutější regiony a cíle „Evropská územní spolupráce“) pro dotčený členský stát tak, aby se dosáhlo maximální úrovně převodů. Pro členské státy, které přistoupily k Unii před rokem 2013 a jejichž průměrný růst reálného HDP v období 2008-2010 byl nižší než - 1 %, má maximální úroveň převodů činit 2,59 % jejich HDP.
(7)
Nařízení (EU) č. 1303/2013 omezuje příděly na členský stát na 110 % jejich úrovně v reálných hodnotách pro období 2007-2013. Členský stát, jehož se toto omezení týká, musí být dále chráněn před rizikem automatického zrušení závazků, pokud jde o prostředky přidělené na období 2007-2013.
(8)
Ve svých závěrech ze dne 8. února 2013 vyzvala Evropská rada Komisi, aby hledala praktická řešení s ohledem na snížení rizika automatického zrušení závazků k prostředkům z přídělu pro jednotlivé země pro Rumunsko a Slovensko na období 2007 až 2013, včetně změny nařízení (ES) č. 1083/2006.
(9)
Evropská rada také zdůraznila, že za účelem omezení zbývajících rozpočtových závazků je třeba zajistit zvládnutelnou úroveň a profil u plateb ve všech okruzích, a to zejména uplatňováním pravidel pro automatické zrušení závazků ve všech okruzích. Proto by ustanovení, která uvolňují pravidla pro zrušení závazků pro členské státy, jichž se omezení stropem stanovená v nařízení (EU) č. 1303/2013 týkají, měla být vyvážená s ohledem na jejich účinky na zbývající rozpočtové závazky.
(10)
Lhůta pro výpočet automatického zrušení ročních rozpočtových závazků pro roky 2011 a 2012 by měla být prodloužena o jeden rok, avšak rozpočtový závazek na rok 2012, který bude k 31. prosinci 2015 stále otevřen, musí být do 31. prosince 2015 odůvodněn. Toto prodloužení by mělo napomoci zlepšit čerpání finančních prostředků přidělených na operační programy v členských státech, jejichž budoucí příděly z politiky soudržnosti jsou omezeny stropem na 110 % jejich úrovně v reálném vyjádření za období 2007 až 2013. Toto flexibilní ustanovení je nezbytné pro případ, že bude provádění programů, zejména pokud jde o tyto členské státy, pomalejší, než se očekávalo.
(11)
Při stanovení částky konečného zůstatku, která má být na operační programy vyplacena, se pro každou prioritní osu, v zájmu optimalizace využití fondů, měly uplatnit omezené úpravy maximální výše pomoci z fondů.
(12)
Vzhledem k nebývalé povaze krize je třeba urychleně přijmout podpůrná opatření, a je proto vhodné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
(13)
Nařízení (ES) č. 1083/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1083/2006 se mění takto:
1)
Článek 77 se mění takto:
a)
Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Odchylně od čl. 53 odst. 2, čl. 53 odst. 4 druhé věty a stropů stanovených v příloze III se průběžné platby a platby konečného zůstatku zvýší o částku odpovídající deseti procentním bodům nad míru spolufinancování použitelnou pro každou prioritní osu, avšak nepřekročí 100 %; navýšení se použije na částku způsobilých výdajů nově vykázaných v každém certifikovaném výkazu výdajů předloženém do konce programového období, kdy členský stát po dni 21. prosince 2013 splní jednu z těchto podmínek:
a)
je mu poskytnuta finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (EU) č. 407/2010 (6) nebo je mu finanční pomoc poskytnuta jinými členskými státy eurozóny před vstupem uvedeného nařízení v platnost;
b)
je mu poskytnuta střednědobá finanční pomoc v souladu s nařízením Rady (ES) č. 332/2002 (7);
c)
je mu poskytnuta finanční pomoc v souladu se Smlouvou o založení Evropského mechanismu stability po jejím vstupu v platnost.
(6) Nařízení Rady (EU) č. 407/2010 ze dne 11. května 2010 o zavedení evropského mechanismu finanční stabilizace (Úř. věst. L 118, 12.5.2010, s. 1)." 						
(7) Nařízení Rady (ES) č. 332/2002 ze dne 18. února 2002, kterým se zavádí systém střednědobé finanční pomoci platebním bilancím členských států (Úř. věst. L 53, 23.2.2002, s. 1).“;" 						
b)
odstavec 6 se zrušuje;
c)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„12. Odchylně od odstavce 10 příspěvek Unie ve formě plateb konečného zůstatku pro každou prioritní osu nepřekročí o více než 10 % maximální objem pomoci z fondů pro každou prioritní osu, jak je stanoveno v rozhodnutí Komise o schválení operačního programu. Příspěvek Unie prostřednictvím plateb konečného zůstatku však nesmí být vyšší než vykázaný příspěvek z veřejných zdrojů a maximální objem pomoci z jednotlivého fondu pro jednotlivý operační program stanovený v rozhodnutí Komise o schválení operačního programu.“.
2)
Článek 93 se mění takto:
a)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„2b. Odchylně od odst. 1 prvního pododstavce a odstavce 2 pro členské státy, jejichž příděly z politiky soudržnosti jsou v programovém období 2014-2020 omezeny na 110 % jejich úrovně v reálném vyjádření za období 2007 až 2013, končí lhůta stanovená v odstavci 1 31. prosincem třetího roku následujícího po roce, kdy byl přijat roční rozpočtový závazek v období 2007-2012 zahrnutý v jejich operačních programech.“;
b)
v odstavci 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Ustanoveními prvního pododstavce není dotčena lhůta stanovená v odstavci 2b pro rozpočtový závazek na rok 2012 pro členský stát uvedený v uvedeném odstavci.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. prosince 2013.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 1297/2013,
11. detsember 2013,
millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1083/2006 seoses teatavate finantsjuhtimist käsitlevate sätetega selliste liikmesriikide puhul, kes on sattunud tõsistesse finantsstabiilsusega seotud raskustesse või keda ähvardab oht sattuda sellistesse raskustesse, ja seoses kulukohustustest vabastamise eeskirjadega teatavate liikmesriikide puhul ning lõppmakseid käsitlevate eeskirjadega
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 177,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
pärast konsulteerimist Regioonide Komiteega,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Kestev enneolematu ulatusega ülemaailmne finantskriis ja majanduslangus on oluliselt pärssinud liikmesriikide majanduskasvu ja kahjustanud finantsstabiilsust ning seega järsult halvendanud nende finants-, majandus- ja sotsiaaltingimusi. Eeskätt on teatavad liikmesriigid muu hulgas rahvusvahelise majandus- ja rahanduskeskkonna tõttu sattunud tõsistesse raskustesse või neid ähvardavad tõsised raskused, iseäranis probleemid majanduskasvu ja finantsstabiilsusega ning suurenev eelarvepuudujääk ja võlakoormus, seda ka.
(2)
Kuigi finantskriisi negatiivse mõju tasakaalustamiseks on juba võetud peamisi meetmeid, sealhulgas muudetud õigusraamistikku, on kriisi mõju reaalmajandusele, tööturule ja kodanikele ikkagi suur. Surve liikmesriikide finantsvahenditele kasvab ja selle leevendamiseks tuleks kiiresti võtta täiendavaid meetmeid struktuurifondide ja Ühtekuuluvusfondi (edaspidi „fondid) vahendite maksimaalse ja optimaalse kasutamise kaudu. Jätkuvate finantsraskuste taustal on vaja pikendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1311/2011 (3) kehtestatud meetmete kohaldamist. Need meetmed võeti vastu kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 122 lõikega 2 ning artiklitega 136 ja 143.
(3)
Selleks et hõlbustada liidu rahaliste vahendite haldamist, kiirendada investeeringute tegemist liikmesriikides ja piirkondades ning parandada rahastamise kättesaadavust majandusele, muudeti määrusega (EL) nr 1311/2011 nõukogu määrust (EÜ) nr 1083/2006 (4) eesmärgiga anda luba suurendada fondidest tehtavaid vahemakseid kümne protsendi võrra praegusest prioriteetse suuna kohta kehtivast kaasrahastamise määrast liikmesriikide puhul, kes on tõsistes finantsstabiilsusega seotud raskustes ning on taotlenud selle meetme kaudu abi saamist.
(4)
Määruse (EÜ) nr 1083/2006 artikli 77 lõike 6 kohaselt võib suuremat kaasrahastamise määra kohaldada 31. detsembrini 2013. Kuna aga liikmesriikidel on ikka veel tõsiseid finantsstabiilsusega seotud probleeme, ei peaks suurema kaasrahastamise määra kohaldamist lubama vaid 31. detsembrini 2013.
(5)
Kooskõlas Euroopa Ülemkogu 7.-8. veebruari 2013. aasta järeldustega ning vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1303/2013 (5) artiklis 22 sätestatule kohaldatakse 10 protsendipunkti võrra suuremat kaasrahastamismäära seoses programmiperioodiga 2014-2020 kuni 30. juunini 2016. Selleks ajaks vaadatakse suurendamisvõimalus läbi. Programmiperioodide 2007-2013 ja 2014-2020 kattuvust arvestades tuleb tagada kahel programmiperioodil toetust saavate liikmesriikide järjekindel ja ühesugune kohtlemine. Seepärast peaks finantsabi saavatel liikmesriikidel olema võimalik kasutada suurendatud kaasrahastamismäära kuni rahastamiskõlblikkuse lõppkuupäevani ja taotleda seda oma lõppmaksetaotlustes, isegi kui nad finantsabi enam ei saa.
(6)
Määruse (EL) nr 1303/2013 eesmärk on aidata saavutada Ühtekuuluvusfondi vahendite asjakohane jaotamine kõige vähem arenenud piirkondadele ja liikmesriikidele. Erinevuste vähendamiseks elaniku kohta antava keskmise abi osatähtsuses tuleb kavandatavates määrustes ette näha igale üksikule liikmesriigile fondidest antavate summade suhtes maksimummäär (ülemmäär) 2,35 % vastava liikmesriigi SKPst. Ülemmäärasid kohaldatakse aastapõhiselt ning asjakohasel juhul vähendatakse nendega proportsionaalselt kõiki ülekandeid (välja arvatud ülekanded enamarenenud piirkondadele ja ülekanded Euroopa territoriaalse koostöö raames) asjaomastele liikmesriikidele, et saavutada ülekannete maksimummäär. Liikmesriikide puhul, kes ühinesid liiduga enne 2013. aastat ja kelle keskmine SKP reaalkasv aastatel 2008-2010 oli alla - 1 %, kehtestatakse ülekannete maksimummääraks 2,59 % nende SKPst.
(7)
Määrusega (EL) nr 1303/2013 seatakse liikmesriikidele antavate eraldiste piirmääraks 110 % nende tegelikust tasemest ajavahemikul 2007-2013. Liikmesriike, keda see piirang mõjutab, tuleb paremini kaitsta ajavahemiku 2007-2013 eraldiste suhtes automaatse kulukohustustest vabastamise kohaldamise eest.
(8)
Euroopa Ülemkogu kutsus oma 8. veebruari 2013. aasta järeldustes komisjoni üles uurima Rumeenia ja Slovakkia puhul praktilisi lahendusi, kuidas vähendada ohtu, et riiklikud assigneeringud aastate 2007-2013 jäävad automaatselt kasutamata, sealhulgas võimalust muuta määrust (EÜ) nr 1083/2006.
(9)
Euroopa Ülemkogu rõhutas vajadust tagada kõigi rubriikide kohaste maksete hallatav tase ja profiil, et piirata täitmata eelarvelisi kulukohustusi, eelkõige kohaldades automaatse kulukohustustest vabastamise eeskirju kõigi rubriikide puhul. Seega tuleks sätted, mis vabastavad kulukohustuste vabastamise eeskirjade kohaldamisest liikmesriigid, keda mõjutab määrusega (EL) nr 1303/2013 kehtestatud piirmäär, viia tasakaalu nende arvatava mõjuga täitmata eelarvelistele kulukohustustele.
(10)
Eelarvelisest kulukohustusest automaatse vabastamise tähtaega, mis on seotud aastatega 2011 ja 2012, tuleks pikendada ühe aasta võrra, kuid 2012. aasta kulukohustused, mis 31. detsembriks 2015 on veel avatud, tuleb nimetatud kuupäevaks põhjendada. Pikendamine peaks võimaldada rakenduskavade jaoks ette nähtud vahendite paremat kasutamist liikmesriikides, keda mõjutab tulevaste Ühtekuuluvusfondist tehtavate eraldiste piiramine 110 %-le nende tegelikust tasemest ajavahemikul 2007-2013. Selline paindlikkus on vajalik rakenduskavade oodatust aeglasema rakendamise tõttu, eriti kõnelustes liikmesriikides.
(11)
Fondide optimaalseks kasutamiseks tuleks rakenduskavadele eraldatava lõppmakse summa kindlakstegemisel iga prioriteetse suuna puhul fondist antava abi maksimumsummas teha piiratud määral kohandusi.
(12)
Kriisi enneolematut laadi arvestades on kiiresti vaja vastu võtta toetusmeetmed, mistõttu on asjakohane, et käesolev määrus jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.
(13)
Määrust (EÜ) nr 1083/2006 tuleks seetõttu vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määrust (EÜ) nr 1083/2006 muudetakse järgmiselt.
1)
Artiklit 77 muudetakse järgmiselt:
a)
lõiget 2 muudetakse järgmiselt:
„2. Erandina artikli 53 lõikest 2, artikli 53 lõike 4 teisest lausest ja III lisas kehtestatud piirmääradest suurendatakse abikõlblike kulude puhul, mida on viimati kinnitatud igas enne programmiperioodi lõppu esitatud tõendatud kuluaruandes, vahemakseid ja lõppmakset summa võrra, mis on kümme protsendipunkti suurem kui vastava prioriteetse suuna suhtes kohaldatav kaasrahastamise määr, kuid mis ei ületa 100 %, kui liikmesriik vastab pärast 21. detsember 2013
a)
liikmesriik saab finantsabi kooskõlas nõukogu määrusega (EL) nr 407/2010 (6) või teiselt euroala liikmesriigilt enne kõnealuse määruse jõustumist;
b)
liikmesriik saab keskmise tähtajaga finantsabi kooskõlas nõukogu määrusega (EÜ) nr 332/2002 (7);
c)
liikmesriik saab finantsabi kooskõlas Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamislepinguga pärast selle jõustumist.
(6) Nõukogu 11. mai 2010. aasta määrus (EL) nr 407/2010, millega luuakse Euroopa finantsstabiilsusmehhanism (ELT L 118, 12.5.2010, lk 1)." 						
(7) Nõukogu 18. veebruari 2002. aasta määrus (EÜ) nr 332/2002, millega liikmesriikide maksebilansi toetamiseks luuakse keskmise tähtajaga rahalise abi süsteem (EÜT L 53, 23.2.2002, lk 1).”;" 						
b)
lõige 6 jäetakse välja;
c)
lisatakse järgmine lõige:
„12. Erandina lõikest 10 ei ületa lõppmaksetena makstav liidu toetus ühegi prioriteetse suuna puhul 10 % fondidest vastava prioriteetse suuna jaoks eraldatava abi maksimumsummast, nagu on sätestatud rakenduskava heakskiitmist käsitlevas komisjoni otsuses. Lõppmaksetena makstav liidu toetus ei ole aga suurem kui deklareeritud avaliku sektori toetus ega ühestki fondist ühelegi rakenduskavale eraldatud abi maksimumsumma, mis on sätestatud rakenduskava heakskiitmist käsitlevas komisjoni otsuses.”
2)
Artiklit 93 muudetakse järgmiselt:
a)
lisatakse järgmine lõige:
„2b. Liikmesriikide puhul, kelle ühtekuuluvuspoliitika eraldistele programmiperioodil 2014-2020 on seatud piirmäär 110 % nende tegelikust tasemest ajavahemikul 2007-2013, on lõikes 1 osutatud tähtaeg erandina lõike 1 esimesest lõigust ja lõikest 2 nende liikmesriikide rakenduskavades sisalduvate, ajavahemikus 2007-2012 võetud iga-aastaste eelarvekohustuste täitmise aastale järgneva kolmanda aasta 31. detsember.”;
b)
lõikesse 3 lisatakse järgmine lõik:
„Esimene lõik ei piira lõikes 2b sätestatud tähtaja kohaldamist selles lõikes osutatud liikmesriikide 2012. aasta eelarveliste kulukohustuste suhtes.”
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäeval.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Strasbourg, 11. detsember 2013