NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1382/2013
ze dne 17. prosince 2013,
kterým se zavádí program Spravedlnost na období 2014 až 2020
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 1 a 2, čl. 82 odst. 1 a článek 84 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Smlouva o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) předpokládá vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva, v němž se osoby mohou volně pohybovat. Za tímto účelem může Unie přijmout opatření k rozvoji justiční spolupráce v občanských a trestních věcech a podporovat akce členských států v oblasti předcházení trestné činnosti. Při dalším rozvíjení evropského prostoru práva je třeba zajistit dodržování základních práv a obecných zásad, jako jsou zákaz diskriminace, rovnost žen a mužů, účinný přístup ke spravedlnosti pro všechny, právní stát a dobře fungující nezávislý soudní systém.
(2)
Ve Stockholmském programu (4) Evropská rada znovu potvrdila prioritu, kterou představuje budování prostoru svobody, bezpečnosti a práva, a za svou politickou prioritu vyhlásila vytvoření Evropy práva a spravedlnosti. Financování bylo označeno jako jeden z významných nástrojů pro úspěšné provádění politických priorit Stockholmského programu. Ambiciózních cílů stanovených ve Smlouvách a Stockholmském programu je třeba dosáhnout mimo jiné zřízením flexibilního a účinného programu Spravedlnost na období 2014 až 2020 (dále jen „program“), který usnadní plánování a provádění. Obecné a specifické cíle programu by měly být vykládány v souladu s odpovídajícími strategickými hlavními směry stanovenými Evropskou radou.
(3)
Sdělení Komise ze dne 3. března 2010 o strategii „Evropa 2020“stanoví strategii pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění. Dobře fungující prostor práva, v němž jsou odstraněny překážky bránící přeshraničním soudním řízením a přístupu ke spravedlnosti v přeshraničních situacích, by se měl stát klíčovým prvkem při podpoře specifických cílů a hlavních iniciativ strategie Evropa 2020 a při usnadnění mechanismů určených na podporu růstu.
(4)
Pro účely tohoto nařízení by pojem „soudci a soudní zaměstnanci“ měl být vykládán tak, aby zahrnoval soudce, státní zástupce a soudní úředníky, jakož i jiné právní odborníky spojené se soudnictvím, jako jsou advokáti, notáři, soudní vykonavatelé, probační úředníci, mediátoři a soudní tlumočníci.
(5)
Justiční vzdělávání je zásadním prvkem při budování vzájemné důvěry a zlepšování spolupráce mezi justičními orgány a právními odborníky v různých členských státech. Justiční vzdělávání by mělo být považováno za základní prvek při podpoře skutečně evropské justiční kultury v souvislosti se sdělením Komise ze dne 13. září 2011 s názvem „Budování důvěry v celoevropskou justici. Nový rozměr evropského justičního vzdělávání.“, usnesením Rady o dalším vzdělávání soudců, státních zástupců a soudních zaměstnanců v Evropské unii (5), závěry Rady ze dne 27. a 28. října 2011 o evropském justičním vzdělávání a usnesením Evropského parlamentu ze dne 14. března 2012 o justičním vzdělávání.
(6)
Na justičním vzdělávání se mohou podílet různí aktéři, jako jsou právní, soudní a správní orgány členských států, akademické instituce, vnitrostátní subjekty odpovědné za justiční vzdělávání, organizace nebo sítě poskytující vzdělávání na evropské úrovni či sítě soudních koordinátorů práva Unie. Orgány a subjekty sledující cíl obecného evropského zájmu v oblasti vzdělávání soudců, jako jsou Evropská síť pro justiční vzdělávání (EJTN), Akademie evropského práva (ERA), Evropská síť rad pro justici (ENCJ), Sdružení státních rad a nejvyšších správních soudů Evropské unie (ACA-Europe), Síť předsedů nejvyšších soudů Evropské unie (RPCSJUE) a Evropský institut veřejné správy (EIPA), by měly i nadále plnit svou úlohu při podpoře vzdělávacích programů pro soudce a soudní zaměstnance, které mají skutečný evropský rozměr, a měla by jim tudíž být poskytována přiměřená finanční podpora v souladu s postupy a kritérii stanovenými v ročních pracovních programech přijatých Komisí podle tohoto nařízení.
(7)
Unie by měla usnadnit vzdělávací činnosti zaměřené na provádění práva Unie tím, že platy účastnících se soudců a soudních zaměstnanců vyplácené orgány členských států bude považovat za způsobilé náklady nebo za spolufinancování formou věcných příspěvků, v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (6) (dále jen „finanční nařízení“).
(8)
Přístup ke spravedlnosti by měl zejména zahrnovat přístup k soudům, k alternativním metodám urovnávání sporů a k osobám zastávajícím veřejnou funkci, které mají podle zákona povinnost poskytovat stranám nezávislé a nestranné právní poradenství.
(9)
Rada v prosinci roku 2012 potvrdila Protidrogovou strategii EU (2013-2020) (7), jejímž cílem je zaujmout vyvážený přístup založený na současném snižování poptávky po drogách a nabídky drog, přičemž uznala, že snižování poptávky po drogách a snižování nabídky drog jsou vzájemně se posilujícími prvky politiky boje proti zakázaným drogám. Jedním z hlavních cílů uvedené strategie je nadále přispívat k měřitelnému snížení poptávky po drogách, drogové závislosti a zdravotních a sociálních rizik a škod spojených s užíváním drog. Zatímco program Drogová prevence a informovanost o drogách, zavedený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1150/2007/ES (8), vycházel z právního základu pro oblast veřejného zdraví a vztahoval se na tyto aspekty, tento program vychází z různých právních základů a jeho cílem by měl být další rozvoj evropského prostoru práva založeného na vzájemném uznávání a vzájemné důvěře, zejména prosazováním justiční spolupráce. V reakci na potřebu zjednodušení a v souladu s právním základem každého programu může tedy program Zdraví pro růst podporovat opatření doplňující činnost členských států při dosahování cíle, jímž je snížení škodlivých účinků drog na zdraví, a to i v oblasti informovanosti a prevence.
(10)
Dalším důležitým prvkem Protidrogové strategie EU (2013-2020) je omezení nabídky drog. Zatímco nástroj pro finanční podporu policejní spolupráce, předcházení trestné činnosti, boje proti trestné činnosti a řešení krizí jako součást Fondu pro vnitřní bezpečnost by měl podporovat činnosti zaměřené na předcházení a boj proti obchodu s drogami a jiným formám trestné činnosti a zejména opatření zaměřená na výrobu, zhotovování, extrahování, prodej, přepravu, dovoz a vývoz nedovolených drog, včetně držení a nákupu s cílem zapojit se do činností spojených s obchodem s drogami, měl by se tento program vztahovat na ty aspekty protidrogové politiky, na které se nevztahuje nástroj pro finanční podporu policejní spolupráce, předcházení trestné činnosti, boje proti trestné činnosti a řešení krizí jako součást Fondu pro vnitřní bezpečnost ani program Zdraví pro růst a které úzce souvisejí s obecným cílem tohoto programu.
(11)
V každém případě je třeba zajistit trvalé financování priorit programového období 2007-2013, které byly zachovány jako cíle v rámci nové Protidrogové strategie EU (2013-2020), a proto by měly být k dispozici finanční prostředky z programu Zdraví pro růst, nástroje pro finanční podporu policejní spolupráce, předcházení trestné činnosti, boje proti trestné činnosti a řešení krizí jako součást Fondu pro vnitřní bezpečnost a tohoto programu v souladu s jejich příslušnými prioritami a právními základy a při vyloučení dvojího financování.
(12)
Podle čl. 3 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“), článku 24 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a Úmluvy OSN o právech dítěte z roku 1989 by měl program podporovat ochranu práv dítěte, včetně práva na řádný proces, práva porozumět průběhu soudního řízení, práva na respektování soukromého a rodinného života a práva na integritu a důstojnost. Program by měl být zaměřen zejména na zvýšení ochrany dítěte v rámci jednotlivých soudních systémů a na zlepšení přístupu dětí k spravedlnosti a prosazování práv dítěte by mělo být součástí provádění všech jeho činností.
(13)
Podle článků 8 a 10 Smlouvy o fungování EU by tento program měl podporovat zohlednění rovnosti žen a mužů a cílů v oblasti zákazu diskriminace ve všech svých činnostech. Mělo by být prováděno pravidelné sledování a hodnocení, které umožní posoudit, jak činnosti programu reagují na otázky rovnosti žen a mužů a zákazu diskriminace.
(14)
Ze zkušeností s činností na úrovni Unie vyplývá, že plnění cílů programu v praxi vyžaduje spojení jednotlivých nástrojů, včetně právních předpisů, politických iniciativ a financování. Financování je důležitý nástroj, který doplňuje legislativní opatření.
(15)
Ve svých závěrech přijatých ve dnech 22. a 23. září 2011 o zlepšení účinnosti budoucích finančních programů Unie na podporu justiční spolupráce Rada zdůraznila významnou úlohu finančních programů Unie v účinném provádění acquis Unie a opětovně vyjádřila potřebu transparentnějšího, flexibilnějšího, soudržnějšího a jednoduššího přístupu k těmto programům.
(16)
Sdělení Komise nazvané „Rozpočet - Evropa 2020“ze dne 29. června 2011 zdůrazňuje potřebu racionalizovat a zjednodušit financování Unie. Zejména vzhledem ke stávající hospodářské krizi je nanejvýš důležité, aby finanční prostředky Unie byly strukturovány a spravovány co nejsvědomitěji. Smysluplného zjednodušení a účinného řízení financování lze dosáhnout snížením počtu programů a racionalizací, zjednodušením a harmonizací pravidel a postupů v oblasti financování.
(17)
V reakci na potřebu zjednodušit a účinně řídit poskytování finančních prostředků a usnadnit přístup k nim by tento program měl pokračovat v činnostech prováděných v minulosti na základě tří programů zavedených rozhodnutím Rady 2007/126/SVV (9), rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1149/2007/ES (10) a rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1150/2007/ES a rozvíjet tyto činnosti. Hodnocení těchto programů v polovině období zahrnují doporučení s cílem zlepšit jejich provádění. Výsledky těchto hodnocení v polovině období, jakož i výsledky příslušných hodnocení ex post je třeba zohlednit při provádění tohoto programu.
(18)
Sdělení Komise nazvané „Přezkum rozpočtu EU“ ze dne 19. října 2010 a sdělení Komise nazvané „Rozpočet - Evropa 2020“ ze dne 29. června 2011 rovněž zdůrazňují potřebu zacílit financování na činnosti, které mají zřejmou evropskou přidanou hodnotu, tj. na případy, kdy zásah Unie může oproti opatřením na úrovni členských států přinést přidanou hodnotu. Akce, na něž se vztahuje toto nařízení, by měly přispívat k vytvoření evropského prostoru práva tím, že podpoří zásadu vzájemného uznávání, posílí vzájemnou důvěru mezi členskými státy, zdokonalí přeshraniční spolupráci a vytváření sítí a umožní správné, soudržné a jednotné uplatňování práva Unie. Činnosti v oblasti financování by měly rovněž přispívat k tomu, aby všichni zúčastnění získávali účinnější a lepší znalosti o právu a politikách Unie, a měly by poskytovat stabilní analytický základ pro podporu a rozvoj práva a politik Unie, a přispívat tak k jejich vymáhání a řádnému provádění. Opatření na úrovni Unie umožní, aby tyto akce byly prováděny jednotně v rámci celé Unie a aby přinášely úspory z rozsahu. Kromě toho může Unie lépe reagovat na přeshraniční situace, než mohou členské státy, a může poskytnout evropskou platformu pro vzájemné čerpání zkušeností.
(19)
Při výběru akcí, jež mají být financovány z programu, by Komise měla návrhy posuzovat podle předem určených kritérií. Tato kritéria by měla zahrnovat posouzení evropské přidané hodnoty navrhovaných akcí. I u vnitrostátních projektů a projektů malého rozsahu lze prokázat, že obsahují evropskou přidanou hodnotu.
(20)
Orgány a subjekty, které mají přístup k programu, by měly zahrnovat celostátní, regionální a místní orgány.
(21)
Toto nařízení stanoví finanční krytí pro celou dobu trvání programu, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (11).
(22)
S cílem zajistit, aby byl program dostatečně pružný na to, aby reagoval na měnící se potřeby a odpovídající politické priority během svého trvání, by měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o změnu procentních podílů stanovených v příloze tohoto nařízení pro každý specifický cíl, která by tyto podíly přesáhla o více než 5 procentních bodů. K posouzení potřeby takového aktu v přenesené pravomoci by se tyto procentní podíly měly vypočítat na základě finančního krytí programu pro celou dobu jeho trvání, a nikoli na základě ročních prostředků. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(23)
Toto nařízení by mělo být prováděno v plném souladu s finančním nařízením. Zejména pokud jde o podmínky způsobilosti daně z přidané hodnoty (DPH), kterou platí příjemci grantů, by způsobilost DPH neměla záviset na právním postavení příjemců pro činnosti, jež mohou provádět soukromé a veřejné orgány a subjekty za stejných právních podmínek. S ohledem na zvláštní povahu cílů a činností, na něž se vztahuje toto nařízení, je ve výzvách k podávání návrhů třeba upřesnit, že pro činnosti, jež mohou provádět veřejné i soukromé orgány a subjekty, má být za způsobilou považována neodpočitatelná DPH odváděná veřejnými orgány a subjekty, pokud je placena v souvislosti s prováděním činností jako odborné vzdělávání nebo zvyšování informovanosti, které nelze považovat za výkon veřejné moci. Toto nařízení by mělo rovněž využívat nástroje pro zjednodušení, které byly zavedeny finančním nařízením. Cílem kritérií pro určování akcí, jež mají být podporovány, by navíc mělo být poskytování dostupných finančních prostředků na akce, jež mají největší dopad na sledované cíle politiky.
(24)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci pro schvalování ročních pracovních programů. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (12).
(25)
Roční pracovní programy přijímané Komisí podle tohoto nařízení by měly zajistit vhodné rozdělení finančních prostředků mezi granty a veřejné zakázky. Program by měl nejprve přidělit finanční prostředky na granty a zároveň zachovat dostatečné úrovně financování pro zakázky. Minimální podíl ročních výdajů, které mají být přiděleny na granty, by měl být stanoven v ročním pracovním programu a neměl by být nižší než 65 %. Pro usnadnění plánování projektů a spolufinancování zúčastněnými stranami by Komise měla stanovit jasný harmonogram pro výzvy k podávání návrhů, výběr projektů a rozhodnutí o přidělení finančních prostředků.
(26)
Aby se zajistilo účinné přidělování finančních prostředků ze souhrnného rozpočtu Unie, je zapotřebí dodržovat celkový soulad, doplňkovost a součinnost mezi finančními programy, které podporují vzájemně související oblasti politiky, a to zejména v případě tohoto programu a programu Práva, rovnost a občanství, zavedeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1381/2013 (13), nástroje pro finanční podporu policejní spolupráce, předcházení trestné činnosti, boje proti trestné činnosti a řešení krizí jako součásti Fondu pro vnitřní bezpečnost programu Zdraví pro růst, programu Erasmus+, zavedeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1288/2013 (14), rámcového programu Horizont 2020, zavedeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1291/2013 (15), a nástroje předvstupní pomoci (NPP II).
(27)
Finanční zájmy Unie by měly být chráněny přiměřenými opatřeními v celém výdajovém cyklu, včetně opatření pro prevenci, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, zpětného získávání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případných správních a finančních sankcí v souladu s finančním nařízením.
(28)
V zájmu uplatňování zásady řádného finančního řízení by toto nařízení mělo upravovat vhodné nástroje pro posouzení jeho výsledků. Za tímto účelem by mělo definovat obecné a specifické cíle. Aby bylo možné posoudit plnění těchto specifických cílů, je zapotřebí vytvořit soubor konkrétních a měřitelných ukazatelů, které by měly zůstat v platnosti po celou dobu trvání programu. Komise by měla každoročně podávat Evropskému parlamentu a Radě zprávu o sledování, která by se měla zakládat mimo jiné na ukazatelích stanovených v tomto nařízení a která by měla podat informace o využití dostupných finančních prostředků.
(29)
Program by měl být prováděn účinným způsobem, který by dodržoval zásadu řádného finančního řízení a zároveň by umožnil účinný přístup k programu potenciálním žadatelům. S cílem podpořit účinný přístup k programu by Komise měla vyvinout maximální úsilí zaměřené na zjednodušení a harmonizaci postupů podávání žádostí a dokumentů, správních formalit a požadavků v oblasti finančního řízení, na odstranění administrativní zátěže a na podporu žádostí o poskytnutí grantu podávaných subjekty, které se nacházejí v členských státech, jež jsou v programu nedostatečně zastoupeny. Informace o programu, jeho cílech, jednotlivých výzvách k podávání návrhů a jejich harmonogramu by měla Komise zveřejnit na zvláštní internetové stránce. Základní dokumenty a pokyny týkající se výzev k podávání návrhů by měly být k dispozici ve všech úředních jazycích orgánů Unie.
(30)
V souladu s čl. 180 odst. 1 písm. l) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (16) (dále jen „prováděcí pravidla“) by grantová dohoda měla obsahovat ustanovení, jimiž se řídí zviditelnění finanční podpory, kterou Unie poskytuje, s výjimkou řádně odůvodněných případů, kdy její prezentace vůči veřejnosti není možná či vhodná.
(31)
V souladu s čl. 35 odst. 2 a 3 finančního nařízení a článkem 21 prováděcích pravidel by Komise měla vhodným způsobem včas zpřístupnit informace o příjemcích finančních prostředků a o povaze a účelu opatření financovaných ze souhrnného rozpočtu Unie. Při zpřístupnění těchto informací by měly být řádně dodrženy požadavky na zachování důvěrnosti a bezpečnosti, zejména pokud je o ochranu osobních údajů.
(32)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž konkrétně přispět k dalšímu rozvoji evropského prostoru práva, založeného na vzájemném uznávání a vzájemné důvěře, zejména podporou justiční spolupráce v civilních a trestních věcech, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej může být dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(33)
V souladu s článkem 3 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného k Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, oznámilo Irsko své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(34)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného k Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se Spojené království neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(35)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného k Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(36)
S cílem zabezpečit kontinuitu financování činností dříve prováděných na základě rozhodnutí 2007/126/SVV, rozhodnutí č. 1149/2007/ES a rozhodnutí č. 1150/2007/ES by toto nařízení mělo vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zavedení a doba trvání programu
1. Toto nařízení zavádí program Spravedlnost (dále jen „program“).
2. Program zahrnuje období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020.
Článek 2
Evropská přidaná hodnota
1. Z programu jsou financovány akce s evropskou přidanou hodnotou, které přispívají k dalšímu rozvoji evropského prostoru práva. Komise za tímto účelem zajistí, že akce vybrané k financování mají přinést výsledky s evropskou přidanou hodnotou.
2. Evropská přidaná hodnota akcí, včetně akcí malého rozsahu a vnitrostátních akcí, se posuzuje na základě kritérií, jako je jejich přispění k důslednému a jednotnému provádění práva Unie a k širokému povědomí veřejnosti o právech z něj vyplývajících, jejich potenciál k rozvíjení vzájemné důvěry mezi členskými státy a zlepšení přeshraniční spolupráce, jejich nadnárodní dopad, jejich podíl na vypracování a šíření osvědčených postupů a jejich potenciál k vytváření praktických nástrojů a řešení zaměřených na přeshraniční nebo celounijní problémy.
Článek 3
Obecný cíl
Obecným cílem programu je přispět k dalšímu rozvoji evropského prostoru práva založeného na vzájemném uznávání a vzájemné důvěře, a to zejména podporou justiční spolupráce v občanských a trestních věcech.
Článek 4
Specifické cíle
1. K dosažení obecného cíle stanoveného v článku 3 jsou v programu stanoveny tyto specifické cíle:
a)
usnadnění a podpora justiční spolupráce v občanských a trestních věcech;
b)
podpora a prosazování justičního vzdělávání, včetně jazykového vzdělávání v oblasti právní terminologie, s cílem podporovat společnou právní a justiční kulturu;
c)
usnadnění účinného přístupu ke spravedlnosti pro všechny, včetně prosazování a podpory práv obětí trestných činů, při respektování práv na obhajobu;
d)
podpora iniciativ v oblasti protidrogové politiky, pokud jde o aspekty spojené s justiční spoluprací a předcházením trestné činnosti, které úzce souvisejí s obecným cílem programu, pokud se na ně nevztahuje nástroj pro finanční podporu policejní spolupráce, předcházení trestné činnosti, boje proti trestné činnosti a řešení krizí jako součást Fondu pro vnitřní bezpečnost nebo program Zdraví pro růst.
2. Specifických cílů programu se dosahuje zejména:
a)
zlepšováním veřejného povědomí a znalostí o právu a politikách Unie;
b)
s cílem zajistit účinnou justiční spolupráci v občanských a trestních věcech, zlepšováním znalostí o právu Unie, včetně hmotného a procesního práva, nástrojů justiční spolupráce a příslušné judikatury Soudního dvora Evropské unie, a o srovnávacím právu;
c)
podporou účinného, uceleného a jednotného provádění a používání nástrojů Unie v členských státech a jejich sledováním a hodnocením;
d)
podporou přeshraniční spolupráce, zlepšováním vzájemných znalostí a porozumění v oblasti občanského a trestního práva a právních a justičních systémů členských států a posilováním vzájemné důvěry;
e)
zdokonalováním znalostí a porozumění ohledně případných překážek pro řádné fungování evropského prostoru práva;
f)
zlepšováním účinnosti justičních systémů a jejich spolupráce prostřednictvím informačních a komunikačních technologií, včetně přeshraniční interoperability systémů a aplikací.
Článek 5
Začleňování
Program při provádění všech svých činností usiluje o podporu rovnosti žen a mužů a práv dítěte, a to i prostřednictvím justice vstřícné k dětem. Program dodržuje rovněž zákaz diskriminace z kteréhokoli z důvodů uvedených v článku 21 Listiny, v souladu s článkem 51 Listiny a v mezích v něm stanovených.
Článek 6
Druhy akcí
1. Z programu jsou mimo jiné financovány tyto druhy akcí:
a)
analytické činnosti, jako je shromažďování údajů a statistik; rozvoj společných metodik a případně ukazatelů nebo měřítek; studie, výzkum, analýzy a průzkumy; hodnocení; příprava a publikace pokynů, zpráv a vzdělávacích materiálů; workshopy, semináře, setkání odborníků a konference;
b)
vzdělávací činnosti, jako jsou například výměny zaměstnanců, workshopy, semináře, školící programy pro školitele, včetně jazykového vzdělávání v oblasti právní terminologie, a rozvíjení internetových a dalších vzdělávacích modulů pro soudce a soudní zaměstnance;
c)
vzájemná výměna zkušeností, spolupráce, zvyšování povědomí a šíření informací, jako je například identifikace a výměna osvědčených postupů, inovativních přístupů a zkušeností; organizace vzájemného hodnocení a vzájemné výměny zkušeností; pořádání konferencí, seminářů, informačních kampaní včetně institucionální komunikace o politických prioritách Unie, pokud souvisejí s cíli programu; shromažďování a zveřejňování materiálů pro šíření informací o programu a jeho výsledcích; rozvíjení, provozování a údržba systémů a nástrojů využívajících informační a komunikační technologie, včetně dalšího rozvoje portálu evropské e-justice jako nástroje ke zlepšení přístupu občanů ke spravedlnosti;
d)
podpora hlavních aktérů, jejichž činnosti přispívají k provádění cílů programu, jako je podpora pro členské státy při provádění práva a politik Unie, podpora klíčových evropských aktérů a sítí na evropské úrovni, včetně sítí v oblasti justičního vzdělávání; a podpora činností sítí na evropské úrovni mezi specializovanými orgány a subjekty, jakož i celostátními, regionálními a místními orgány a nevládními organizacemi.
2. Evropská síť pro justiční vzdělávání obdrží grant na provozní náklady umožňující spolufinancování výdajů souvisejících s jejím stálým pracovním programem.
Článek 7
Účast
1. Přístup k tomuto programu je otevřen všem orgánům a subjektům, které jsou právně usazeny v:
a)
členských státech,
b)
zemích Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), které jsou členy Dohody o Evropském hospodářském prostoru, v souladu s podmínkami stanovenými v uvedené dohodě;
c)
kandidátských zemích, potenciálních kandidátech a zemích přistupujících k Unii, v souladu s obecnými zásadami a obecnými podmínkami stanovenými pro účast těchto zemí na programech Unie zavedených v příslušných rámcových dohodách a rozhodnutích rad přidružení nebo podobných dohodách.
2. Orgány a subjekty zaměřené na zisk mají přístup k programu pouze ve spojení s neziskovými nebo veřejnými organizacemi.
3. Orgány a subjekty právně usazené v jiných třetích zemích než těch, které se účastní programu v souladu s odst. 1 písm. b) a c), a zejména v zemích, na něž se vztahuje evropská politika sousedství, se mohou do akcí v rámci programu zapojit na vlastní náklady, pokud to poslouží účelu těchto akcí.
4. Komise může spolupracovat s mezinárodními organizacemi za podmínek stanovených v příslušném ročním pracovním programu. Přístup k programu je otevřen mezinárodním organizacím působícím v oblastech, na něž se program vztahuje, v souladu s finančním nařízením a příslušným ročním pracovním programem.
Článek 8
Rozpočet
1. Finanční krytí pro provádění programu na období 2014 až 2020 se stanoví na 377 604 000 EUR.
2. Z finančních prostředků programu lze rovněž hradit výdaje související s činnostmi v rámci přípravy, sledování, kontroly, auditu a hodnocení, které jsou potřebné pro řízení programu a posouzení týkající se dosažení jeho cílů. Z finančních prostředků programu lze hradit výdaje spojené s nezbytnými studiemi, setkáními odborníků, informačními a komunikačními akcemi včetně institucionální komunikace o politických prioritách Unie, pokud souvisejí s obecnými cíli tohoto nařízení, jakož i výdaje spojené se sítěmi informačních technologií zaměřenými na zpracování a výměnu informací, a jiné výdaje na technickou a správní pomoc, potřebnou v souvislosti s řízením programu Komisí.
3. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích stanovených víceletým finančním rámcem zřízeným nařízením Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (17)
4. V rámci finančního krytí programu se částky na každý specifický cíl přidělují v souladu s procentními podíly stanovenými v příloze.
5. Komise se od přidělených procentních podílů finančního krytí, jak jsou stanoveny v příloze, nesmí odchýlit o více než 5 procentních bodů pro každý specifický cíl. Pro případ, že je nezbytné tento limit překročit, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 9 za účelem změny každého z podílů uvedených v příloze o více než 5 a nejvýše 10 procentních bodů.
Článek 9
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci podle čl. 8 odst.5 je svěřena Komisi na dobu trvání programu.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 8 odst. 5 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 8 odst. 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 10
Prováděcí opatření
1. Komise provádí program v souladu s finančním nařízením.
2. Komise za účelem provádění programu přijme roční pracovní programy ve formě prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2.
3. Každý roční pracovní program provede cíle programu tím, že určí:
a)
akce, jež mají být uskutečněny v souladu s obecnými a specifickými cíli stanovenými v článku 3 a čl. 4 odst. 1, včetně orientačního přidělení finančních zdrojů;
b)
základní kritéria způsobilosti, výběru a udělování grantů, podle nichž se vybírají návrhy, které mají obdržet finanční příspěvky v souladu s článkem 84 finančního nařízení a článkem 94 prováděcích pravidel;
c)
minimální procentní podíl ročních výdajů, které mají být přiděleny na granty.
4. Zajistí se vhodné a spravedlivé rozdělování finanční podpory mezi různé oblasti, na něž se vztahuje toto nařízení. Při rozhodování o přidělení prostředků do těchto oblastí v ročních pracovních programech zohlední Komise potřebu zachovat dostatečné úrovně financování jak pro oblast civilního a trestního soudnictví, tak pro oblast justičního vzdělávání a iniciativy v oblasti protidrogové politiky spadající do působnosti programu.
5. Výzvy k podávání návrhů se uveřejňují jednou ročně.
6. Pro usnadnění činností v oblasti justičního vzdělávání se v souladu s finančním nařízením při poskytování odpovídajícího financování zohlední náklady spojené s účastí soudců a soudních zaměstnanců na těchto činnostech, které vzniknou orgánům členských států.
Článek 11
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 12
Doplňkovost
1. Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí celkový soulad, doplňkovost a součinnost s ostatními nástroji Unie, včetně mimo jiné s programem Práva, rovnost a občanství, nástrojem pro finanční podporu policejní spolupráce, předcházení trestné činnosti, boje proti trestné činnosti a řešení krizí jako součástí Fondu pro vnitřní bezpečnost, programem Erasmus+, rámcovým programem Horizont 2020 a nástrojem předvstupní pomoci (NPP II).
2. Komise rovněž zajistí celkový soulad, doplňkovost a součinnost s činností subjektů Unie působících v oblastech, na něž se vztahují cíle programu, jako jsou Eurojust, zřízený rozhodnutím Rady 2002/187/SVV (18), a Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost, zřízené nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1920/2006 (19).
3. Program může sdílet zdroje s ostatními nástroji Unie, zejména s programem Práva, rovnost a občanství, za účelem provádění akcí odpovídajících cílům obou programů. Na akci financovanou z programu lze rovněž čerpat prostředky z programu Práva, rovnost a občanství, pokud se financování netýká stejné nákladové položky.
Článek 13
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření, která zajistí, aby byly při provádění akcí financovaných z programu finanční zájmy Unie chráněny prevencí podvodů, korupce a jiného protiprávního jednání, účinnými kontrolami, a jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími správními a finančními sankcemi.
2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr mají pravomoc provádět kontrolu veškerých dokladů i kontrolu na místě u všech příjemců grantů, dodavatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie v rámci programu.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (dále jen „OLAF“) může provádět vyšetřování, včetně kontrol a inspekcí na místě, v souladu s ustanoveními a postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (20) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (21) s cílem zjistit, zda v souvislosti s grantovou dohodou, rozhodnutím o grantu nebo smlouvou financovanou v rámci programu nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, musí dohody o spolupráci se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi, grantové dohody, rozhodnutí o grantu a smlouvy, které vyplývají z provádění programu, obsahovat ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Účetní dvůr a OLAF k provádění auditů a vyšetřování zmíněných v uvedených odstavcích v souladu s jejich pravomocemi.
Článek 14
Sledování a hodnocení
1. Komise program každoročně sleduje tak, aby bylo možné sledovat provádění akcí v jeho rámci a plnění specifických cílů stanovených v článku 4. Sledování zároveň umožní posoudit, jak byly v rámci akcí programu řešeny otázky rovnosti žen a mužů a zákazu diskriminace.
2. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě
a)
výroční zprávu o sledování na základě ukazatelů stanovených v čl. 15 odst. 2 a o využití dostupných finančních prostředků;
b)
průběžnou hodnotící zprávu do 30. června 2018;
c)
zprávu o hodnocení ex post do 31. prosince 2021.
3. Průběžná hodnotící zpráva posoudí pokrok dosažený při plnění cílů programu, účinnost využívaných zdrojů a evropskou přidanou hodnotu programu s cílem určit, zda je financování v oblastech, na které se program vztahuje, třeba po roce 2020 prodloužit, upravit nebo ukončit. Zároveň se prověří, zda je možné program ještě zjednodušit, zda je vnitřně i navenek soudržný a zda jsou všechny jeho cíle a akce stále relevantní. Ve zprávě se zohlední výsledky hodnocení ex post předchozích programů na období 2007-2013 zavedených rozhodnutími uvedenými v článku 16.
4. Zpráva o hodnocení ex post, která se použije při rozhodování o následném programu, posoudí dlouhodobý dopad programu a udržitelnost jeho účinků.
5. Hodnocení zároveň umožní posoudit, jak byly v rámci akcí programu řešeny otázky rovnosti žen a mužů a zákazu diskriminace.
Článek 15
Ukazatele
1. V souladu s článkem 14 slouží ukazatele stanovené v odstavci 2 tohoto článku jako základ pro sledování a hodnocení rozsahu, ve kterém bylo akcemi stanovenými v článku 6 dosaženo každého ze specifických cílů programu stanovených v článku 4. Měří se na základě předem stanovených základních hodnot, které odrážejí situaci před prováděním. Ukazatele se případně člení podle pohlaví, věku a postižení.
2. Ukazatele uvedené v odstavci 1 zahrnují mimo jiné:
a)
počet a procentní podíl osob v cílové skupině, které byly osloveny činnostmi na zvyšování povědomí financovanými z programu;
b)
počet a procentní podíl soudců a soudních zaměstnanců v cílové skupině, kteří se zúčastnili činností v oblasti vzdělávání, výměn, studijních pobytů, workshopů a seminářů financovaných z programu;
c)
zvýšení úrovně znalostí o právu a politikách Unie ve skupinách účastnících se činností financovaných z programu ve srovnání s celou cílovou skupinou;
d)
počet případů, činnosti a výsledky v oblasti přeshraniční spolupráce, mimo jiné prostřednictvím nástrojů informačních technologií a postupů zavedených na úrovni Unie;
e)
hodnocení účastníků činností, jichž se zúčastnili, a jejich (očekávané) udržitelnosti;
f)
zeměpisné pokrytí činností financovaných z programu.
3. Kromě ukazatelů stanovených v odstavci 2 se v průběžné zprávě i ve zprávě o hodnocení programu ex post zhodnotí mimo jiné:
a)
vnímaný dopad programu na otázku přístupu ke spravedlnosti na základě kvalitativních a kvantitativních údajů shromážděných na evropské úrovni;
b)
počet a kvalita nástrojů a prostředků vypracovaných prostřednictvím akcí financovaných programem;
c)
evropská přidaná hodnota programu, včetně zhodnocení činností programu s přihlédnutím k podobným iniciativám vytvořeným na vnitrostátní či evropské úrovni a bez finanční podpory Unie a k jejich (očekávaným) výsledkům a výhody či nevýhody financování Unií ve srovnání s vnitrostátním financováním dotyčného druhu činnosti;
d)
úroveň financování v poměru k dosaženým výsledkům (účinnost);
e)
případné administrativní, organizační nebo strukturální překážky bránící hladšímu, účinnějšímu a účelnějšímu provádění programu (prostor pro zjednodušení).
Článek 16
Přechodná opatření
Na akce zahájené na základě rozhodnutí 2007/126/SVV, rozhodnutí 1149/2007/ES nebo rozhodnutí 1150/2007/ES se až do jejich ukončení vztahují ustanovení těchto rozhodnutí. Vzhledem k těmto akcím se odkazy na výbory uvedené v článku 9 rozhodnutí 2007/126/SVV, v článcích 10 a 11 rozhodnutí 1149/2007/ES a v článku 10 rozhodnutí 1150/2007/ES považují za odkazy na výbor uvedený v čl. 11 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. prosince 2013.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 1382/2013,
17. detsember 2013,
millega luuakse õigusprogramm aastateks 2014-2020
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 81 lõikeid 1 ja 2, artikli 82 lõiget 1 ja artiklit 84,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Liidu toimimise lepinguga (ELi toimimise leping) nähakse ette vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala loomine, nii et inimesed saaksid seal vabalt liikuda. Selleks võib liit võtta vastu meetmeid, mille abil arendada kriminaal- ja tsiviilasjades tehtavat õigusalast koostööd ning edendada ja toetada liikmesriikide tegevust kuritegevuse ennetamise alal. Euroopa õigusel rajaneva ala edasiarendamisel tuleks tagada, et austataks põhiõigusi ning ühiseid põhimõtteid, nagu mittediskrimineerimine, sooline võrdõiguslikkus, kõikidele inimestele tagatud tegelik juurdepääs õigusemõistmisele, õigusriik ja hästi toimiv kohtusüsteem.
(2)
Euroopa Ülemkogu kinnitas Stockholmi programmis (4) taas prioriteeti arendada vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala ning määras oma poliitiliseks prioriteediks õigusel ja õiglusel põhineva Euroopa saavutamise. Rahastamist nimetati ühe olulise vahendina Stockholmi programmi poliitiliste prioriteetide edukaks rakendamiseks. Aluslepingutes ja Stockholmi programmis sätestatud ambitsioonikad eesmärgid tuleks saavutada muuhulgas planeerimist ja rakendamist hõlbustava paindliku ja tõhusa õigusprogrammi (edaspidi „programm”) loomise teel ajavahemikuks 2014-2020. Programmi üldiseid ja erieesmärke tuleks tõlgendada kooskõlas Euroopa Ülemkogu määratletud asjakohaste strateegiliste suunistega.
(3)
Komisjoni 3. märtsi 2010. aasta teatises, mis käsitleb Euroopa 2020. aasta strateegiat, on sätestatud aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegia. Strateegia „Euroopa 2020” konkreetsete eesmärkide ja juhtalgatuste toetamiseks ja majanduskasvu soodustamiseks kavandatud mehhanismide hõlbustamiseks tuleks ühe põhielemendina kujundada välja hästi toimiv õigusel rajanev ala, kus on kaotatud takistused piiriüleste kohtumenetluste korraldamisele ja õiguskaitse kättesaadavusele piiriüleste juhtumite korral.
(4)
Käesolevas määruses kasutatakse mõistet „õigusalatöötajad” tähenduses, mis hõlmab nii kohtunikke, prokuröre ja kohtuteenistujaid kui ka õigusasutustega seotud muid õigusalatöötajaid, näiteks advokaate, notareid, kohtutäitureid, kriminaalhooldusametnikke, vahendajaid ja kohtutõlke.
(5)
Õigusalane koolitus on keskse tähtsusega, et tugevdada vastastikust usaldust ning parandada koostööd õigusasutuste ja õigust praktiseerivate isikute vahel eri liikmesriikides. Õigusalast koolitust tuleks vaadelda kui Euroopa õiguskultuuri edendamise olulist elementi järgmiste dokumentide kontekstis: komisjoni 13. septembri 2011. aasta teatis „Usalduse suurendamine Euroopa õigusemõistmise vastu - Euroopa õiguskoolituse uus mõõde”, nõukogu resolutsioon kohtunike, prokuröride ja kohtutöötajate koolituse kohta Euroopa Liidus, (5) nõukogu 27. ja 28. oktoobri 2011. aasta järeldused Euroopa õigusalase koolituse kohta ning Euroopa Parlamendi 14. märtsi 2012. aasta resolutsioon kohtunike ja kohtutöötajate koolituse kohta.
(6)
Õigusalane koolitus võib hõlmata erinevaid osalejaid, nagu liikmesriikide õigus-, kohtu ja haldusasutused, akadeemilised asutused, õigusalase koolituse eest vastutavad riiklikud asutused, Euroopa tasandil tegutsevad koolitusorganisatsioonid või -võrgustikud või liidu õiguse kohtukoordinaatorite võrgustikud. Asutustele ja üksustele, kes tegutsevad Euroopa üldistes huvides õigusalatöötajate koolituse valdkonnas, nagu Euroopa õigusalase koolituse võrgustik (EJTN), Euroopa Õigusakadeemia (ERA), Euroopa kohtunike nõukogude võrgustik (ENCJ), Euroopa Liidu Kõrgema halduskohtu pädevusega Riiginõukogude ja Kõrgemate Kohtute Assotsiatsioon (ACA-Europe), Euroopa Liidu ülemkohtute presidentide võrgustik (RPCSJUE) ja Euroopa Avaliku Halduse Instituut (EIPA), peaks jääma ka edaspidi roll edendada õigusalatöötajate koolitusprogramme, millel on tõeline Euroopa mõõde, ja seetõttu peaks neile andma piisavat rahalist toetust kooskõlas menetluste ja kriteeriumidega, mis on sätestatud komisjoni poolt käesolev määruse kohaselt vastu võetud iga-aastastes tööprogrammides.
(7)
Euroopa Liit peaks hõlbustama liidu õiguse rakendamise alast koolitustegevust, käsitades osalevate õigusalatöötajate liikmesriikide ametivõimude poolt makstud töötasusid rahastamiskõlblike kuludena või mitterahalise kaasrahastamisena kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL, Euratom) nr 966/2012 (6) ("finantsmäärus").
(8)
Juurdepääs õigusemõistmisele peaks hõlmama eelkõige juurdepääsu kohtutele, alternatiivsetele vaidluste lahendamise meetoditele ja avalikele teenistujatele, kellel on seadusest tulenev kohustus anda pooltele sõltumatut ja erapooletut õigusnõu.
(9)
Nõukogu kiitis 2012. aasta detsembris heaks ELi uimastistrateegia (2013-20) (7), mille eesmärk on rakendada tasakaalustatud lähenemisviisi, mis põhineb pakkumise ja nõudluse samaaegsel vähendamisel, tunnistades et narkootikumide nõudluse vähendamine ja narkootikumide pakkumise vähendamine on teineteist vastastikku tugevdavad elemendid ebaseaduslikke uimasteid käsitlevas poliitikas. Selle strateegia üks peaeesmärke on endiselt anda panus narkootikumide kasutamise, uimastisõltuvuse ning narkootikumidega seotud tervisealaste ja sotsiaalsete ohtude ja kahjude mõõdetavasse vähendamisse. Arvestades et Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega nr 1150/2007/EÜ (8) kehtestatud narkomaania ennetus- ja teavitustegevuse programm põhines rahvatervist käsitleval õiguslikul alusel ja vastavad aspektid olid hõlmatud selle programmiga; käesolev programm põhineb teisel õiguslikul alusel ning selle eesmärk peaks olema arendada edasi vastastikusel tunnustamisel ja vastastikusel usaldusel põhinevat õigusel rajanevat ala Euroopas, eelkõige edendades õigusalast koostööd. Võttes arvesse lihtsustamisvajadust ja olles kooskõlas iga programmi õigusliku alusega saab seega programmist „Tervis majanduskasvuks” toetada meetmeid, mis täiendavad liikmesriikide tegevust uimastite põhjustatud tervisekahju vähendamise eesmärgi saavutamisel, sealhulgas seoses teavitus- ja ennetustegevusega.
(10)
Teine ELi uimastistrateegia (2013-20) tähtis element on narkootikumide pakkumise vähendamine. Kui politseikoostöö, kuritegevuse tõkestamise ja selle vastu võitlemise ning kriisiohje rahastamisvahendist, mis on sisejulgeolekufondi osa, tuleks toetada meetmeid, mille eesmärk on ebaseadusliku uimastikaubanduse ja muud laadi kuritegevuse ennetamine ja sellega võitlemine, eelkõige meetmeid, mis on suunatud võitlusele ebaseaduslike uimastite tootmise, valmistamise, ekstraheerimise, müügi, veo, importimise ja eksportimise, sealhulgas ebaseadusliku uimastikaubanduse eesmärgil narkootikumide valdamise ja ostmise vastu, siis programmis tuleks hõlmata uimastipoliitika neid aspekte, mis ei ole kaetud politseikoostöö, kuritegevuse tõkestamise ja selle vastu võitlemise ning kriisiohje rahastamisvahendiga kui sisejulgeolekufondi osaga või programmiga „Tervis majanduskasvuks” ning mis on tihedalt seotud selle üldeesmärgiga.
(11)
Igal juhul tuleks tagada 2007.-2013. aasta programmiperioodil nende prioriteetide jätkuv rahastamine, mis on jätkuvalt sedastatud ELi uue uimastistrateegia (2013-2020) eesmärkidena, mistõttu peaksid vahendid olema kättesaadavad programmist „Tervis majanduskasvuks”, politseikoostöö, kuritegevuse tõkestamise ja selle vastu võitlemise ning kriisiohje rahastamisvahendist kui sisejulgeolekufondi osast ja käesolevast programmist kooskõlas nende vastavate prioriteetidega ja õiguslike alustega, vältides samas topeltrahastamist.
(12)
Euroopa Liidu lepingu („ELi leping”) artikli 3 lõike 3, Euroopa Liidu põhiõiguste harta („harta”) artikli 24 ja 1989. aasta ÜRO lapse õiguste konventsiooni kohaselt tuleks programmiga toetada laste õiguste kaitset, sealhulgas õigust õiglasele kohtumenetlusele, õigust menetlusest aru saada, õigust era- ja perekonnaelu austamisele ning õigust isikupuutumatusele ja inimväärikusele. Programmi eesmärk peaks olema eelkõige suurendada lapse kaitset kohtusüsteemides ja parandada laste juurdepääsu õigusemõistmisele ning see peaks integreerima lapse õiguste edendamise kõikide oma meetmete rakendamisse.
(13)
ELi toimimise lepingu artiklite 8 ja 10 kohaselt peaks programmi kõik meetmed toetama naiste ja meeste võrdõiguslikkuse arvessevõtmist ning diskrimineerimisvastaseid eesmärke kõigis poliitikavaldkondades. Korrapäraselt tuleks kontrollida ja hinnata seda, kuidas programmi meetmete raames käsitletakse soolise võrdõiguslikkuse ja diskrimineerimisvastase võitluse küsimusi.
(14)
Kogemused liidu tasandil võetavate meetmetega on näidanud, et programmi eesmärkide saavutamine praktikas nõuab mitmesuguste instrumentide, sealhulgas õigusaktide, poliitikaalgatuste ja rahastamise kombineerimist. Rahastamine on oluline ning aitab täiendada seadusandlikke meetmeid.
(15)
Nõukogu rõhutas oma 22. ja 23. septembri 2011. aasta järeldustes õigusalast koostööd toetavate ELi tulevaste rahastamisprogrammide tõhususe parandamise kohta liidu rahastamisprogrammide tähtsat rolli liidu õigustiku tõhusal rakendamisel ning kordas, et vajatakse läbipaistvamat, paindlikumat, sidusamat ja ühtlustatumat juurdepääsu programmidele.
(16)
Komisjoni 29. juuni 2011. aasta teatises pealkirjaga „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve” rõhutatakse vajadust liidu rahastamise ratsionaliseerimise ja lihtsustamise järele. Eelkõige praeguse majanduskriisi valguses on väga oluline kavandada ja juhtida liidu rahastamist võimalikult kohusetundlikult. Rahastamise mõistliku lihtsustamise ja tõhusa juhtimise saab tagada programmide arvu vähendamise ning rahastamiseeskirjade ja menetluste ratsionaliseerimise, lihtsustamise ja ühtlustamise kaudu.
(17)
Reageerides rahastamise lihtsustamise, tõhusa juhtimise ja sellele lihtsama juurdepääsu tagamise vajadusele, peaks programm jätkama ning edasi arendama tegevusi, mida on viidud eelnevalt ellu kolme programmi alusel, mis on kehtestatud nõukogu otsusega 2007/126/JSK (9), Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega nr 1149/2007/EÜ (10) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusega nr 1150/2007/EÜ. Nende programmide vahearuanded sisaldavad soovitusi, mille eesmärk on parandada nende rakendamist. Käesoleva programmi rakendamisel on vaja arvesse võtta kõnealuste vahearuannete soovitusi ning asjaomastes järelhindamistes tuvastatud asjaolusid.
(18)
Komisjoni 19. oktoobri 2010. aasta teatises pealkirjaga „ELi eelarve läbivaatamine” ja komisjoni 29. juuni 2011. aasta teatises „Euroopa 2020. aasta strateegia aluseks olev eelarve” rõhutatakse seda, kui oluline on keskenduda rahastamisel tegevusele, millel on selge Euroopa lisaväärtus, s.t mille puhul liidu sekkumine võib luua lisaväärtust võrreldes üksikute liikmesriikide tegevusega. Käesoleva määrusega hõlmatud meetmed peaksid aitama kaasa õigusel rajaneva Euroopa ala loomisele, edendades vastastikuse tunnustamise põhimõtet, arendades vastastikust usaldust liikmesriikide vahel, suurendades piiriülest koostööd ja piiriüleseid võrgustikke ning saavutades liidu õiguse õige, sidusa ja järjepideva kohaldamise. Rahastamine peaks aitama ka kõikidel asjaomastel isikutel saada tõhusaid ja paremaid teadmisi liidu õigusest ja poliitikast ning tagama nõuetekohase analüütilise aluse liidu seadusandluse ja poliitika toetamiseks ja arendamiseks, aidates nii kaasa nende nõuetekohasele rakendamisele ning rakendamise tagamisele. Liidu sekkumine võimaldab neid meetmeid ellu viia järjepidevalt kogu liidus ning tekitab mastaabisäästu. Peale selle suudab liit liikmesriikidest paremini lahendada piiriüleseid olukordi ning pakkuda vastastikuse õppe Euroopa platvormi.
(19)
Programmi alusel rahastatavate meetmete valimisel peaks komisjon hindama pakkumusi varem kindlaks määratud kriteeriumide põhjal. Nimetatud kriteeriumid peaksid sisaldama kavandatud meetmete Euroopa lisaväärtuse hindamist. Ka riiklike projektide ja väikese mahuga projektidel võib olla Euroopa lisaväärtus.
(20)
Programmile juurdepääsu omavate asutuste ja üksuste hulka peaksid kuuluma riiklikud, piirkondlikud ja kohalikud ametiasutused.
(21)
Käesoleva määrusega sätestatakse kogu programmi kestuse ajaks rahastamispakett, mis on Euroopa Parlamendile ja nõukogule iga-aastase eelarvemenetluse käigus peamiseks juhiseks Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahelise 2. detsember 2013. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe (eelarvedistsipliini, eelarvealase koostöö ning usaldusväärse finantsjuhtimise kohta) (11) punkti 17 tähenduses.
(22)
Tagamaks, et programm on piisavalt paindlik, et reageerida kogu oma kestuse jooksul muutuvatele vajadustele ja asjaomastele poliitilistele prioriteetidele, tuleks komisjonile anda ELi toimimise lepingu artikli 290 kohaselt õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte seoses käesoleva määruse lisas igale erieesmärkide rühmale määratud protsendimäära muutmisega, mis ületab neid protsendimäärasid enam kui 5 protsendipunkti võrra. Selliste delegeeritud õigusaktide vajaduse üle otsustamisel tuleks protsendimäärasid arvutada programmi rahastamispaketi alusel kogu programmi kestuse ajaks ning mitte iga-aastaste eraldiste alusel. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Komisjon peaks delegeeritud õigusaktide ettevalmistamise ja koostamise ajal tagama asjakohaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(23)
Käesolevat määrust tuleks rakendada täielikult kooskõlas finantsmäärusega, eelkõige seoses toetusesaajate poolt makstud käibemaksu rahastamiskõlblikkuse tingimustega, sellega seoses ei peaks käibemaksu rahastamiskõlblikkus sõltuma toetusesaaja õiguslikust seisundist selliste tegevuste puhul, mida avalik-õiguslikud või eraõiguslikud asutused ja üksused saavad viia ellu samade õiguslike tingimuste alusel. Arvestades käesoleva määrusega hõlmatud eesmärkide ja tegevuste spetsiifilist laadi, tuleks pakkumuskutsetes täpsustada, et tegevuste puhul, mida saavad ellu viia nii avalik-õiguslikud kui ka eraõiguslikud asutused ja üksused, peaks avalik-õiguslike asutuste ja üksuste makstav käibemaks, mida ei saa maha arvata, olema rahastamiskõlblik, kui see on makstud selliste meetmete rakendamiseks, mida ei saa käsitada avaliku võimu teostamisena, näiteks koolitustegevuseks või teadlikkuse suurendamiseks. Käesolevas määruses tuleks samuti kasutada finantsmäärusega kehtestatud lihtsustamisvahendeid. Peale selle peaks toetatavate meetmete kindlakstegemise kriteeriumide eesmärk olema eraldada olemasolevad finantsvahendid meetmetele, mis tekitavad suurimat mõju seoses taotletava poliitikaeesmärgiga.
(24)
Selleks et tagada käesoleva määruse rakendamiseks ühetaolised tingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused seoses iga-aastaste tööprogrammide vastuvõtmisega. Nende volituste rakendamisel tuleks toimida kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011 (12).
(25)
Komisjoni poolt vastavalt käesolevale määrusele vastu võetud iga-aastastes tööprogrammides tuleks tagada sobiv vahendite jaotamine toetuste ja riigihankelepingute vahel. Programm peaks eelkõige eraldama vahendeid toetustele, säilitades samal ajal piisava rahastamise riigihankelepingute jaoks. Iga-aastasteks toetusteks kasutatavate kulude minimaalne protsendimäär peaks olema kindlaks määratud iga-aastastes tööprogrammides ja see ei tohiks olla alla 65%. Projektide planeerimise ja kaasrahastamise hõlbustamiseks sidusrühmadele peaks komisjon kehtestama selge ajakava pakkumuskutsetele, projektide väljavalimisele ja toetuste andmise otsuste tegemisele.
(26)
Liidu üldeelarve vahendite tõhusaks eraldamiseks tuleks programmi puhul püüelda sidususe, vastastikuse täiendavuse ja koostoime poole selliste rahastamisprogrammidega, millega toetatakse üksteisega tihedalt seotud poliitikavaldkondi, eriti Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1381/2013 (13) kehtestatud õiguste, võrdõiguslikkuse ja kodakondsuse programmi, politseikoostöö, kuritegevuse tõkestamise ja selle vastu võitlemise ning kriisiohje rahastamisvahendi kui sisejulgeolekufondi osa, programmi „Tervis majanduskasvuks”, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1288/2013 (14) kehtestatud programmi „Erasmus+”, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1291/2013 (15) kehtestatud raamprogrammi „Horisont 2020” ning ühinemiseelse abi rahastamisvahendiga (IPA II).
(27)
Liidu finantshuve tuleks kogu kulutsükli vältel kaitsta proportsionaalsete meetmete kaudu, mis hõlmavad rikkumiste ärahoidmist, avastamist ja uurimist, samuti kadumaläinud, alusetult väljamakstud või ebaõigesti kasutatud vahendite tagasinõudmist ning vajaduse korral haldus- ja rahaliste karistuste määramist kooskõlas finantsmäärusega.
(28)
Usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtte rakendamiseks tuleks käesolevas määruses ette näha asjakohased vahendid selle tulemuste hindamiseks. Seepärast tuleks selles kindlaks määrata üld- ja erieesmärgid. Nende erieesmärkide saavutamise mõõtmiseks tuleks kehtestada mitu konkreetset ja mõõdetavat näitajat, mis peaksid jääma kehtima kogu programmi kestuse ajaks. Komisjon peaks esitama kord aastas Euroopa Parlamendile ja nõukogule seirearuande, mis peaks tuginema muu hulgas käesolevas määruses sätestatud näitajatel ning peaks andma teavet olemasolevate vahendite kasutamise kohta.
(29)
Programmi tuleks rakendada tulemuslikul viisil, järgides usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtet, tagades samas potentsiaalsete taotlejate tegeliku juurdepääsu programmile. Selleks et toetada tegelikku juurdepääsu programmile, peaks komisjon tegema kõik endast oleneva, et lihtsustada ja ühtlustada taotlemise menetlusi ja dokumente, haldusformaalsusi ja finantsjuhtimise tingimusi, kõrvaldada haldustakistused ja innustada taotlema toetust nendes liikmesriikides asuvaid üksusi, kes on programmis alaesindatud. Komisjon peaks avaldama teabe programmi, selle eesmärkide, erinevate pakkumuskutsete ja nende ajakavade kohta selleks mõeldud veebisaidil. Pakkumuskutsete põhidokumendid ja juhendid peaksid olema kättesaadavad kõigis liidu institutsioonide ametlikes keeltes.
(30)
Kooskõlas komisjoni delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012 (16) ("kohaldamise eeskirjad") artikli 180 lõike 1 punktiga l tuleks toetuslepingus sätestada liidu rahalise toetuse nähtavust reguleerivad sätted, välja arvatud nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel, mil see ei ole võimalik või asjakohane.
(31)
Kooskõlas finantsmääruse artikli 35 lõigetega 2 ja 3 ning selle kohaldamise eeskirjade artikliga 21 peaks komisjon asjakohasel viisil ja õigel ajal tegema kättesaadavaks teabe vahendite saajate ja liidu üldeelarvest rahastatud meetmete laadi ja eesmärgi kohta. Nimetatud teave tehakse kättesaadavaks, järgides nõuetekohaselt konfidentsiaalsuse ja turvalisuse nõudeid, eelkõige isikuandmete kaitset.
(32)
Kuna käesoleva määruse eesmärki, nimelt aidata edasi arendada vastastikusel tunnustamisel ja vastastikusel usaldusel põhinevat õigusel rajanevat ala Euroopas, eelkõige kriminaal- ja tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö edendamise kaudu, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, küll aga saab seda paremini saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas ELi lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(33)
ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artikli 3 kohaselt on Iirimaa teatanud oma soovist osaleda käesoleva määruse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.
(34)
ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud protokolli nr 21 (Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukoha kohta vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala suhtes) artiklite 1 ja 2 kohaselt, ning ilma et see piiraks nimetatud protokolli artikli 4 kohaldamist, ei osale Ühendkuningriik käesoleva määruse vastuvõtmisel ja see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.
(35)
ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli nr 22 artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva määruse vastuvõtmisel ja see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.
(36)
Et tagada eelnevalt otsuse 2007/126/JSK, otsuse nr 1149/2007/EÜ ja otsuse nr 1150/2007/EÜ alusel läbi viidud tegevuste rahastamise järjepidevus, peaks käesolev määrus jõustuma järgmisel päeval pärast selle avaldamist,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Programmi loomine ja kestus
1. Käesoleva määrusega kehtestatakse õigusprogramm („programm”).
2. Programm hõlmab ajavahemikku 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2020.
Artikkel 2
Euroopa lisaväärtus
1. Programmist rahastatakse meetmeid, millel on Euroopa lisaväärtus ning mis aitavad kaasa Euroopa õigusel rajaneva ala edasiarendamisele Euroopas. Selleks tagab komisjon, et rahastamiseks valitud meetmete eesmärk on pakkuda Euroopa lisaväärtusega tulemusi.
2. Meetmete, sealhulgas väikese mahuga ja siseriiklike meetmete Euroopa lisaväärtust hinnatakse selliste kriteeriumide alusel nagu nende panus liidu õiguse ühetaolisse ja järjepidevasse rakendamisse ning üldsuse teadlikkuse laiendamisse sellest tulenevate õiguste kohta, nende potentsiaal arendada liikmesriikidevahelist vastastikust usaldust ja parandada piiriülest koostööd, nende riikidevaheline mõju, nende panus parimate tavade väljaarendamisse ja levitamisse või nende potentsiaal luua praktilisi vahendeid ja lahendusi piiriüleste või liiduüleste probleemidega tegelemiseks.
Artikkel 3
Üldeesmärk
Programmi üldeesmärk on aidata kaasa vastastikusel tunnustamisel ja vastastikusel usaldusel põhineva õigusel rajaneva ala edasi arendamisele Euroopas, eelkõige tsiviil- ja kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö edendamise kaudu.
Artikkel 4
Erieesmärgid
1. Artiklis 4 sätestatud üldeesmärgi saavutamiseks on programmil järgmised erieesmärgid:
a)
hõlbustada ja toetada tsiviil- ja kriminaalasjades tehtavat õigusalast koostööd;
b)
toetada ja edendada õigusalast koolitust, sealhulgas õigusterminoloogiaalast keeleõpet, eesmärgiga edendada ühist õigus- ja kohtukultuuri;
c)
hõlbustada kõikide inimeste tõhusat juurdepääsu õigusemõistmisele, sealhulgas soodustada ja toetada kuriteoohvrite kaitset, austades samas õigust kaitsele;
d)
toetada uimastipoliitika valdkonna algatusi seoses õigusalase koostöö ja kuritegude ennetamise aspektidega, mis on tihedalt seotud programmi üldeesmärgiga, kui sellised algatused ei ole hõlmatud politseikoostöö, kuritegevuse tõkestamise ja selle vastu võitlemise ning kriisiohje rahastamisvahendi kui sisejulgeolekufondi osaga või programmiga „Tervis majanduskasvuks”.
2. Programmi erieesmärke püütakse saavutada järgmiste meetmete abil, milleks on eelkõige:
a)
üldsuse teadlikkuse suurendamine ja teadmiste parandamine liidu õiguse ja poliitika valdkonnas;
b)
eesmärgiga tagada tõhus õigusalane koostöö tsiviil- ja kriminaalasjades, teadmiste parandamine liidu õigusest, sealhulgas materiaal- ja menetlusõigusest, õigusalase koostöö tegemise vahenditest ja asjakohasest Euroopa Liidu kohtupraktikast ning võrdlevast õigusest;
c)
liikmesriikides liidu õigusaktide tõhusa, tervikliku ja järjepideva rakendamise ja kohaldamise toetamine ning selle seire ja hindamine;
d)
piiriülese koostöö soodustamine, liikmesriikide tsiviil- ja kriminaalõigusest ning õigus- ja kohtusüsteemidest vastastikuste teadmiste ja vastastikuse mõistmise parandamine ja vastastikuse usalduse edendamine;
e)
teadmiste ja arusaamise suurendamine võimalikest tõketest, mis mõjutavad Euroopas õigusel rajaneva ala nõuetekohast toimimist;
f)
kohtusüsteemide tõhususe ja nende omavahelise koostöö parandamine info- ja kommunikatsioonitehnoloogia, sealhulgas süsteemide ja rakenduste piiriülese koostalitlusvõime abil.
Artikkel 5
Süvalaiendamine
Programmi kõikide meetmete rakendamisel püütakse edendada naiste ja meeste võrdõiguslikkust ning laste õigusi, sealhulgas lapsesõbraliku õigusemõistmise teel. Samuti järgitakse programmi rakendamisel harta artiklis 21 loetletud mis tahes põhjusel diskrimineerimise keeldu, kooskõlas harta artikliga 51 ja selle piires.
Artikkel 6
Meetmete liigid
1. Programmi raames rahastatakse muu hulgas järgmist liiki meetmeid:
a)
analüüsitegevus, nt andmete ja statistika kogumine; ühtsete metoodikate ning vajaduse korral näitajate või võrdlusnäitajate väljatöötamine; uuringud, teadusuuringud, analüüsid ja küsitlused; hindamised; suuniste, aruannete ja õppematerjalide väljatöötamine ja avaldamine; õpitoad, seminarid, ekspertide kohtumised ja konverentsid;
b)
koolitustegevus, näiteks töötajate vahetus, õpikojad, seminarid, koolitajate väljaõpe, sealhulgas õigusterminoloogia alane keeleõpe, ning internetipõhiste või muude koolitusmoodulite arendamine õigusalatöötajate jaoks;
c)
vastastikune õpe, koostöö, teadlikkuse suurendamine ja teabe levitamine, näiteks heade tavade, uuenduslike käsituste ja kogemuste kindlakstegemine ja vahetus; vastastikuse hindamise ja õppe korraldamine; konverentside, seminaride ja teabekampaaniate korraldamine, sealhulgas institutsioonide teavitustegevus liidu poliitilistest prioriteetidest, kui need on seotud programmi eesmärkidega; materjalide koostamine ja avaldamine programmi ja selle tulemuste kohta teabe levitamiseks; süsteemide ja töövahendite väljatöötamine, käitamine ja hooldus, kasutades info- ja kommunikatsioonitehnoloogiat, sealhulgas e-õiguskeskkonna kui töövahendi edasiarendamine õiguskaitse kättesaadavuse parandamiseks kodanike jaoks;
d)
programmi eesmärkide täitmisse panustavate põhiliste osalejate toetamine, näiteks liikmesriikide toetamine liidu õiguse ja poliitika rakendamisel; põhiliste Euroopa tasandil osalejate ja Euroopa tasandil võrgustike toetamine, sealhulgas õigusalase koolituse valdkonnas; erialaasutuste ja -üksuste ning riiklike, piirkondlike ja kohalike ametiasutuste ning valitsusväliste organisatsioonide võrgustike töö toetamine Euroopa tasandil.
2. Euroopa õigusalase koolituse võrgustik saab tegevusabi oma alalise tööprogrammiga seotud kulude kaasrahastamiseks.
Artikkel 7
Osalemine
1. Juurdepääs programmile on avatud kõikidele asutustele ja üksustele, mis on asutatud:
a)
liikmesriigis;
b)
Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) riigis, mis on Euroopa Majanduspiirkonna lepingu kohaselt selle lepingu osaline;
c)
kandidaatriigis, potentsiaalses kandidaatriigis ning liiduga ühinevas riigis vastavates raamlepingutes või assotsieerimisnõukogu otsustes või sarnastes lepingutes sätestatud nende riikide liidu programmides osalemist käsitlevate üldpõhimõtete ja -tingimuste kohaselt.
2. Tulusaamisele orienteeritud asutustel ja üksustel on juurdepääs programmile üksnes koos mittetulundusühingute või avaliku sektori organisatsioonidega.
3. Asutused ja üksused, mis on asutatud muudes kui lõike 1 punktide b ja c kohaselt programmis osalevates kolmandates riikides, eelkõige sellistes riikides, kus kohaldatakse Euroopa naabruspoliitikat, võivad programmi tegevuses osaleda oma kulul, kui see teenib programmi eesmärki.
4. Komisjon võib teha koostööd rahvusvaheliste organisatsioonidega asjakohastes iga-aastastes tööprogrammides sätestatud tingimustel. Programmis saavad osaleda sellega hõlmatud valdkondades tegutsevad rahvusvahelised organisatsioonid kooskõlas finantsmääruse ja asjakohaste iga-aastaste tööprogrammidega.
Artikkel 8
Eelarve
1. Programmi rakendamise rahastamispakett aastatel 2014-2020 on 377 604 000 eurot.
2. Programmi rahalistest vahenditest võib katta ka kulud, mis on seotud ettevalmistavate, seire-, kontrolli-, auditi- ja hindamistoimingutega, mida on vaja programmi juhtimiseks ja selle eesmärkide saavutamise hindamiseks. Rahalised vahendid võivad katta kulud, mis on seotud vajalike uuringute, ekspertidega kohtumiste ja teabe- ja kommunikatsioonimeetmetega, sealhulgas institutsioonide teavitustegevus Euroopa Liidu poliitilistest prioriteetidest, kuivõrd need on seotud käesoleva määruse üldeesmärkidega, ning IT-võrgustikega seotud kulud, kui võrgustikud keskenduvad teabe töötlemisele ja vahetamisele, ning muud tehnilise ja haldusabi kulud, mis on vajalikud seoses programmi komisjonipoolse juhtimisega.
3. Euroopa Parlament ja nõukogu kinnitavad ettenähtud iga-aastased assigneeringud nõukogu määrusega (EL, Euratom) nr 1311/2013 (17) kehtestatud mitmeaastases finantsraamistikus sätestatud piires.
4. Programmi rahastamispaketi raames eraldatakse summad igale erieesmärkide rühmale vastavalt lisas kehtestatud protsendimäärale.
5. Komisjon ei tohi kõrvale kalduda rahastamispaketi raames eraldatud lisas sätestatud protsendimäärast enam kui 5 protsendipunkti võrra iga erieesmärkide rühma puhul. Juhul kui selle piirmäära ületamine peaks osutuma vajalikuks, on komisjonil õigus võtta artikli 9 kohaselt vastu delegeeritud õigusakte, et muuta iga lisas toodud arvnäitajat rohkem kui 5 ja kuni 10 protsendipunkti võrra
Artikkel 9
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2. Artikli 8 lõikes 5 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile programmi kogu kestuse ajaks.
3. Euroopa Parlament või nõukogu võib artikli 8 lõikes 5 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5. Artikli 8 lõike 5 alusel vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusaktist teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväiteid või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväiteid. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 10
Rakendusmeetmed
1. Komisjon rakendab programmi kooskõlas finantsmäärusega.
2. Programmi rakendamiseks võtab komisjon vastu iga-aastased tööprogrammid rakendusaktide kujul. Need rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 10 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
3. Iga iga-aastase tööprogrammiga viiakse ellu programmi eesmärgid, määrates kindlaks järgmise:
a)
võetavad meetmed kooskõlas artiklis 3 ja artikli 4 lõikes 1 sätestatud üldeesmärgi ja erieesmärkidega, sh rahaliste vahendite esialgne jaotus;
b)
põhilised rahastamiskõlblikkuse, valiku- ja hindamiskriteeriumid nende pakkumuste väljavalimiseks, millele antakse rahalist toetust kooskõlas finantsmääruse artikliga 84 ja selle rakenduseeskirjade artikliga 94;
c)
toetusteks kasutatavate iga-aastaste kulude minimaalne protsendimäär.
4. Tagatakse asjakohane ja õiglane rahalise toetuse jaotamine käesoleva määrusega hõlmatud eri valdkondade vahel. Iga-aastastes tööprogrammides nimetatud valdkondadele rahaliste vahendite eraldamise kohta otsuse tegemisel võtab komisjon arvesse vajadust säilitada piisav rahastamise tase nii tsiviil- kui ka kriminaalõiguse jaoks ning samuti õigusalase koolituse ja uimastipoliitika valdkonna algatuste jaoks, mis jäävad programmi kohaldamisalase.
5. Pakkumuskutsed avaldatakse igal aastal.
6. Õigusalase koolitustegevuse hõlbustamiseks võetakse kooskõlas finantsmäärusega ettenähtud rahastamise juures arvesse kulutusi, mida on teinud liikmesriikide ametiasutused seoses õigusalatöötajate osalemisega nendes tegevustes.
Artikkel 11
Komiteemenetlus
1. Komisjoni abistab komitee. See komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
Artikkel 12
Vastastikune täiendavus
1. Komisjon peab tagama koostöös liikmesriikidega vastavuse ja täiendavuse ning koostoime teiste liidu vahenditega, muu hulgas õiguste, võrdväärsuse ja kodakondsuse programmi, politseikoostöö, kuritegevuse tõkestamise ja selle vastu võitlemise ning kriisiohje rahastamisvahendi kui sisejulgeolekufondi osa, programmi „Tervis majanduskasvuks”, programmi „Erasmus+”, raamprogrammi „Horisont 2020” ja ühinemiseelse abi rahastamisvahendiga (IPA II).
2. Komisjon tagab ka üldise vastavuse, vastastikuse täiendavuse ja sünergia liidu organite ja asutuste tööga, kes tegutsevad programmi eesmärkidega hõlmatud valdkondades, näiteks nõukogu otsusega 2002/187/JSK (18) loodud Eurojusti ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 1920/2006 (19) loodud Euroopa Narkootikumide ja Narkomaania Seirekeskuse (EMCDDA) tööga
3. Programm võib jagada ressursse muude liidu rahastamisvahenditega, eelkõige õiguste, võrdõiguslikkuse ja kodakondsuse programmiga, et viia ellu meetmeid, mis vastavad mõlema programmi eesmärkidele. Meede, mida on programmi alusel rahastatud, võib olla aluseks ka rahastamisele õiguste, võrdõiguslikkuse ja kodakondsuse programmi alusel, tingimusel et rahastamine ei kata samu kuluartikleid.
Artikkel 13
Liidu finantshuvide kaitse
1. Komisjon astub vajalikke samme tagamaks, et käesoleva programmi raames rahastatavate meetmete rakendamisel kaitstakse liidu finantshuve pettuste, korruptsiooni ja muu ebaseadusliku tegevuse eest ennetustegevuse, tõhusa kontrolli ja alusetult väljamakstud summade sissenõudmisega ning vajaduse korral tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate haldus- ja rahaliste karistustega.
2. Komisjonil või tema esindajatel ja kontrollikojal on õigus auditeerida nii dokumentide põhjal kui ka kohapeal kõiki toetusesaajaid, töövõtjaid ja alltöövõtjaid, keda on rahastatud programmi alusel liidu vahenditest.
3. Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF) võib teostada juurdlust, sealhulgas kohapealset kontrolli ja inspekteerimist, vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL, Euratom) nr 883/2013 (20) ning nõukogu määruses (Euratom, EÜ) nr 2185/96 (21) sätestatud sätetele ja menetlustele, et teha kindlaks, kas toetuslepingu, toetuse andmise otsuse või käesoleva programmi alusel rahastatud lepinguga seoses on esinenud pettust, korruptsiooni või mis tahes muud liidu finantshuve kahjustavat ebaseaduslikku tegevust.
4. Ilma et see piiraks lõigete 1, 2 ja 3 kohaldamist, sisaldavad kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonidega sõlmitud koostöölepingud ning käesoleva programmi rakendamisest tulenevad lepingud, toetuslepingud ja toetuse määramise otsused sätteid, millega antakse komisjonile, kontrollikojale ja OLAFile selgesõnaliselt volitused korraldada oma pädevuse piires nendes lõigetes osutatud auditeid ja juurdlusi.
Artikkel 14
Seire ja hindamine
1. Komisjon seirab programmi iga-aastaselt, et jälgida selle alusel ellu viidud meetmete rakendamist ning artiklis 4 sätestatud erieesmärkide saavutamist. Seire käigus hinnatakse, kuidas programmi meetmete raames on käsitletud soolise võrdõiguslikkuse ning mittediskrimineerimise küsimusi.
2. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule:
a)
iga-aastase seirearuande artikli 15 lõikes 2 sätestatud näitajate ja olemasolevate rahaliste vahendite kohta;
b)
vahehindamise aruande hiljemalt 30. juuniks 2018;
c)
järelhindamise aruande hiljemalt 31. detsembriks 2021.
3. Vahehindamise aruandes hinnatakse programmi eesmärkide saavutamist, rahaliste vahendite kasutamise tõhusust ning programmi Euroopa lisaväärtust eesmärgiga määrata kindlaks, kas rahastamist programmiga hõlmatud valdkondades tuleks pikendada, muuta või see peatada pärast 2020. aastat. Peale selle uuritakse aruandes programmi mis tahes lihtsustamise võimalust, selle sisemist ja välist ühtsust ning kõikide eesmärkide ja meetmete jätkuvat asjakohasust. Selles võetakse arvesse artiklis 16 osutatud otsusega loodud eelmiste programmide (2007-2013) järelhindamiste tulemusi.
4. Järelhindamise aruandes hinnatakse programmi pikaajalisi mõjusid ning programmi mõju püsivust eesmärgiga aidata teha otsus järgmise programmi kohta.
5. Hindamistes antakse samuti hinnang sellele, kuidas programmi meetmete raames on käsitletud soolise võrdõiguslikkuse ning mittediskrimineerimise küsimusi.
Artikkel 15
Näitajad
1. Kooskõlas artikliga 14 on muu hulgas käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud näitajad aluseks selle seirel ja hindamisel, millises ulatuses on iga programmi artiklis 4 sätestatud erieesmärk artiklis 6 sätestatud meetmete kaudu saavutatud. Neid tuleb võrrelda eelnevalt määratletud lähtejoonega, mis kajastab olukorda enne rakendamist. Kui see on asjakohane, esitatakse näitajaid muu hulgas soo, vanuse ja puude kaupa.
2. Lõikes 1 osutatud näitajad sisaldavad muu hulgas järgmist:
a)
nende isikute arv ja osatähtsus sihtrühmas, kelleni programmi raames rahastatud teadlikkuse suurendamise meetmed on jõudnud;
b)
programmiga rahastatud koolitustel, töötajate vahetustes, õppekäikudel, õpikodades ja seminarides osalenud õigusalatöötajate arv ja protsent sihtrühmas;
c)
teadmiste taseme suurendamine liidu õiguse ja poliitika valdkonnas programmi raames rahastatud tegevustes osalejate rühmades, võrreldes kogu sihtrühmaga;
d)
piiriülese koostöö juhtude, tegevuste ja väljundite arv, sealhulgas IT-vahendite ja liidu tasandil kehtestatud menetluste kasutamise kaudu;
e)
osalejate hinnangud tegevuste kohta, milles nad osalesid ja nende tegevuste (eeldatava) jätkusuutlikkuse kohta;
f)
programmi raames rahastatud tegevuste geograafiline ulatus.
3. Lisaks lõikes 2 sätestatud näitajatele hinnatakse programmi vahe- ja järelhindamise aruannetes ka muu hulgas:
a)
programmi tajutud mõju õigusemõistmisele juurdepääsule, tuginedes Euroopa tasandil kogutud kvalitatiivsetele ja kvantitatiivsetele andmetele;
b)
programmi raames rahastatud meetmete kaudu arendatud õigusaktide ja vahendite arvu ja kvaliteeti;
c)
programmi Euroopa lisaväärtust, sealhulgas hinnatakse programmi tegevust, arvestades sarnaseid algatusi, mis on arendatud siseriiklikul ja Euroopa tasandil ja mis ei ole liidu poolt rahastatud, ning nende (eeldatavaid) tulemusi ning liidu rahastamise eeliseid ja/või puudusi, võrreldes kõnealust tüüpi meetmete siseriikliku rahastamisega;
d)
rahastamise taset võrreldes saavutatud tulemustega (tõhusust);
e)
võimalikke haldusalaseid, organisatoorseid ja/või struktuurilisi takistusi programmi sujuvamaks, tulemuslikumaks ja tõhusamaks rakendamiseks (pidades silmas lihtsustamist).
Artikkel 16
Üleminekumeetmed
Meetmeid, mis algatatakse otsuse nr 2007/126/JSK, otsuse nr 1149/2007/EÜ või nr otsuse 1150/2007/EÜ alusel, reguleerivad jätkuvalt nende otsuste sätted kuni meetmete lõpuleviimiseni. Nende meetmete puhul käsitatakse viiteid otsuse nr 2007/126/JSK artiklis 9, otsuse nr 1149/2007/EÜ artiklites 10 ja 11 ja otsuse nr 1150/2007/EÜ artikli 10 lõikes 1 osutatud komiteedele viidetena käesoleva määruse artiklis 10 sätestatud komiteele.
Artikkel 17
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 17. detsember 2013