NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 625/2014
ze dne 13. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 prostřednictvím regulačních technických norem blíže určujících požadavky na instituce, které jsou investory, sponzory, původními věřiteli a původci, v souvislosti s expozicemi vůči převedenému úvěrovému riziku
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 410 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem požadavku na ponechání ekonomického podílu je sladění zájmů stran, které převádějí, respektive přejímají úvěrové riziko ze sekuritizovaných expozic. Pokud subjekt sekuritizuje vlastní závazky, dochází ke sladění zájmů automaticky bez ohledu na to, zda konečný dlužník svůj dluh kolateralizuje. Pokud je zřejmé, že úvěrové riziko nese po celou dobu původce, je ponechání podílu ze strany původce zbytečné a nijak by nezlepšilo již existující pozici.
(2)
Je vhodné vyjasnit, kdy se má za to, že vzniká expozice vůči převedenému úvěrovému riziku v některých konkrétních případech. Jedná se o případy, kdy instituce, jež nejednají jako původce, sponzor nebo původní věřitel, mohou být vystaveny úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice, včetně případů, kdy jednají jako protistrana derivátového nástroje v sekuritizační transakci, jako zajišťovací protistrana v sekuritizační transakci nebo jako poskytovatel likviditního příslibu v dané transakci a kdy drží sekuritizované pozice v obchodním portfoliu v rámci činností tvorby trhu.
(3)
Při resekuritizačních transakcích dochází k převodu úvěrového rizika na úrovni první sekuritizace aktiv a na druhé „přebalené“ úrovni transakce. Tyto dvě úrovně transakce a dva odpovídající případy převodu úvěrového rizika jsou z hlediska požadavků stanovených v tomto nařízení nezávislé. Ponechání čistého ekonomického podílu a náležitá péče by měly být zajištěny na každé úrovni transakce institucemi, které jsou na dané konkrétní úrovni vystaveny převedenému úvěrovému riziku. Proto pokud bude instituce vystavena pouze druhé „přebalené“ úrovni transakce, vztahují se požadavky týkající se ponechání čistého ekonomického podílu a náležité péče na tuto instituci pouze ve vztahu k druhé úrovni transakce. V rámci téže resekuritizační transakce by instituce, které jsou vystaveny první úrovni sekuritizace aktiv, měly splnit požadavek na ponechání a náležitou péči ve vztahu k první úrovni sekuritizace v dané transakci.
(4)
Je vhodné blíže upřesnit uplatňování závazku k ponechání podílu, včetně splnění tohoto požadavku v případech, kdy existuje více původců, sponzorů nebo původních věřitelů, a vyjasnit podrobnosti týkající se různých možností ponechání podílu, měření požadavku na ponechání podílu při vzniku i průběžně, jakož i používání výjimek.
(5)
Ustanovení čl. 405 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013 stanoví různé možnosti pro dodržení požadavku na ponechání podílu. Toto nařízení podrobně objasňuje, jakým způsobem lze každou z těchto možností provést.
(6)
Ponechání podílu může být provedeno syntetickou nebo podmíněnou formou za předpokladu, že jsou tyto metody plně v souladu s jednou z možností stanovených v čl. 405 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013, jíž může být syntetická nebo podmíněná forma ponechání podílu postavena na roveň, a za předpokladu, že je zajištěn soulad s požadavky na zpřístupňování informací.
(7)
Zajištění nebo prodej ponechaného podílu jsou zakázány, pokud tyto techniky ohrožují účel požadavku na ponechání podílu, což znamená, že mohou být povoleny, pokud nezajišťují ponechávající subjekt proti úvěrovému riziku z ponechaných sekuritizovaných pozic nebo z ponechaných expozic.
(8)
V zájmu průběžného zachování čistého ekonomického podílu by měly instituce zajistit, že součástí struktury sekuritizace nebude žádný mechanismus, který by způsoboval, že minimální požadavek na ponechání podílu při vzniku by nutně klesal rychleji než převedený podíl. Obdobně by ponechaný podíl rovněž neměl být upřednostňován z hlediska peněžních toků v tom smyslu, že by byl přednostně splácen nebo umořován, což by vedlo k jeho poklesu pod 5 % průběžné nominální hodnoty prodaných tranší nebo sekuritizovaných expozic. Kromě toho úvěrová podpora poskytovaná instituci přijímající expozici vůči sekuritizované pozici by ve vztahu k míře splácení podkladových expozic neměla neúměrně klesat.
(9)
Instituce by měly mít možnost používat finanční modely vytvořené třetími stranami, jež nejsou externími ratingovými agenturami, aby mohly snížit administrativní zátěž a náklady na dodržení povinnosti náležité péče. Instituce by měly používat finanční modely třetích stran, pouze pokud před uskutečněním investic věnují náležitou péči ověření relevantních předpokladů modelů a jejich strukturování a porozumění metodice, předpokladům a výsledkům těchto modelů.
(10)
Je nezbytné blíže upřesnit, jak často by měly instituce přezkoumávat, zda plní požadavky týkající se náležité péče, jak posuzovat, zda je vhodné uplatnění různých zásad a postupů na obchodní a investiční portfolio, jak posuzovat soulad v případě, kdy se pozice týkají portfolia obchodování s korelací, a vyjasnit některé pojmy podle článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013, např. „rizikové charakteristiky“ a „strukturální rysy“.
(11)
Podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 subjekty usazené ve třetích zemích, které jsou zahrnuty do konsolidace v souladu s článkem 18 nařízení (EU) č. 575/2013, avšak nevztahuje se na ně přímo použitelnost dodatečných rizikových vah, neporušují za určitých omezených okolností, například pro expozice držené v obchodním portfoliu pro účely tvorby trhu, podmínky článku 405 nařízení (EU) č. 575/2013. Lze mít za to, že instituce neporušují uvedený článek, pokud příslušné expozice nebo pozice v obchodním portfoliu nejsou podstatné a netvoří neúměrný podíl na obchodních činnostech a za předpokladu, že existuje důkladné obeznámení s těmito expozicemi či pozicemi a že jsou prováděny formální zásady a postupy, které jsou vhodné a přiměřené vzhledem k celkovému rizikovému profilu subjektu a skupiny.
(12)
Prvotní a průběžná informační povinnost k investorům týkající se úrovně závazku k ponechání podílu a všech příslušných podstatných údajů, včetně údajů o úvěrové kvalitě a výkonnosti podkladové expozice, je nezbytná k zajištění účinné náležité péče ve vztahu k sekuritizovaným pozicím. Zpřístupněné údaje by měly obsahovat informace o totožnosti ponechávajícího subjektu, o zvolené možnosti ponechání podílu a původním a průběžném závazku k ponechání ekonomického podílu. Lze-li použít výjimky stanovené v čl. 405 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 575/2013, mělo by být výslovně sděleno, kterých sekuritizovaných expozic se požadavek na ponechání podílu netýká a důvod jeho neuplatnění.
(13)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví).
(14)
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (2),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE A EXPOZICE VŮČI RIZIKU ZE SEKURITIZACE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„ponechávajícím subjektem“ se rozumí subjekt jednající jako původce, sponzor nebo původní věřitel, který si ponechává čistý ekonomický podíl v sekuritizaci v souladu s čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013,
b)
„syntetickou formou ponechání podílu“ se rozumí ponechání ekonomického podílu za použití derivátových nástrojů,
c)
„podmíněnou formou ponechání podílu“ se rozumí ponechání ekonomického podílu za použití záruk, akreditivů a dalších podobných forem úvěrové podpory zajišťujících okamžité vynucení ponechání podílu,
d)
„vertikální tranší“ se rozumí tranše, která vystavuje svého držitele poměrnému úvěrovému riziku z každé vydané tranše sekuritizační transakce.
KAPITOLA II
EXPOZICE VŮČI ÚVĚROVÉMU RIZIKU ZE SEKURITIZOVANÉ POZICE
Článek 2
Konkrétní příklady expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice
1. Pokud instituce jedná v rámci sekuritizační transakce jako protistrana úvěrového derivátu, jako protistrana poskytující zajištění nebo jako poskytovatel likviditního příslibu, má se za to, že je vystavena úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice, když derivát, zajištění nebo likviditní příslib přejímá úvěrové riziko ze sekuritizovaných expozic nebo sekuritizovaných pozic.
2. Pokud likviditní příslib splňuje podmínky uvedené v čl. 255 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, nepovažuje se poskytovatel likvidity pro účely článků 405 a 406 nařízení (EU) č. 575/2013 za vystaveného úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice.
3. V případě resekuritizace s více než jednou úrovní nebo sekuritizace s několika samostatnými podkladovými transakcemi se má za to, že je instituce vystavena pouze úvěrovému riziku z konkrétní sekuritizované pozice nebo transakce, vůči níž přijímá expozici.
4. Má se za to, že instituce neporušuje článek 405 nařízení (EU) č. 575/2013 podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 na konsolidovaném základě za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
subjekt, který je držitelem sekuritizovaných pozic, je usazen ve třetí zemi a je součástí konsolidované skupiny podle článku 18 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
sekuritizované pozice jsou drženy v obchodním portfoliu subjektu uvedeného v písmenu a) za účelem činností tvorby trhu;
c)
sekuritizované pozice nejsou podstatné s ohledem na celkový rizikový profil obchodního portfolia skupiny uvedené v písmenu a) a netvoří neúměrný podíl na obchodních činnostech skupiny.
KAPITOLA III
PONECHÁNÍ ČISTÉHO EKONOMICKÉHO PODÍLU
Článek 3
Subjekty ponechávající si podstatný čistý ekonomický podíl
1. Ponechaný podstatný čistý ekonomický podíl se nedělí mezi různé typy ponechávajících subjektů. Požadavek na ponechání podstatného čistého ekonomického podílu splní v plném rozsahu některá z těchto osob:
a)
původce nebo několik původců;
b)
sponzor nebo několik sponzorů;
c)
původní věřitel nebo několik původních věřitelů.
2. Pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původci, splní požadavek na ponechání podílu každý původce, a to ve vztahu k poměrnému podílu na souhrnu sekuritizovaných expozic, jehož je původcem.
3. Pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původními věřiteli, splní požadavek na ponechání podílu každý původní věřitel, a to ve vztahu k poměrnému podílu na souhrnu sekuritizovaných expozic, pro nějž je původním věřitelem.
4. Odchylně o odstavců 2 a 3, pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původci nebo několika původními věřiteli, může požadavek na ponechání podílu v plném rozsahu splnit jediný původce nebo původní věřitel, jestliže jsou splněny obě tyto podmínky:
a)
původce nebo původní věřitel vytvořil a spravuje program nebo sekuritizační systém;
b)
původce nebo původní věřitel vytvořil program nebo sekuritizační systém a přispěl do něj více než 50 % souhrnu sekuritizovaných expozic.
5. Pokud sekuritizované expozice byly sponzorovány více sponzory, splní požadavek na ponechání podílu buď:
a)
sponzor, jehož ekonomický zájem je v největším souladu s investory podle dohody všech sponzorů na základě objektivních kritérií zahrnujících strukturu poplatků, účast na vytvoření a správě programu či sekuritizačního systému a expozici vůči úvěrovému riziku ze sekuritizací;
b)
každý sponzor poměrně ve vztahu k počtu sponzorů.
Článek 4
Splnění požadavku na ponechání podílu syntetickou nebo podmíněnou formou
1. Požadavek na ponechání podílu může být splněn způsobem, který odpovídá jedné z možností stanovených v čl. 405 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, syntetickou nebo podmíněnou formou, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
ponechaná částka se přinejmenším rovná požadavku spojenému s možností, s níž může být syntetická nebo podmíněná forma ponechání podílu považována za rovnocennou;
b)
ponechávající subjekt výslovně informoval o tom, že si tímto způsobem průběžně ponechá podstatný čistý ekonomický podíl, včetně podrobných údajů o formě ponechání podílu, metodice použité při jeho stanovování a rovnocennosti s jednou z příslušných možností.
2. V případě, že subjekt jiný než úvěrová instituce definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 1 nařízení (EU) č. 575/2013 jedná jako ponechávající subjekt prostřednictvím syntetické nebo podmíněné formy ponechání podílu, je podíl ponechaný na syntetickém nebo podmíněném základě plně zajištěn v hotovosti a veden odděleně jako „peněžní prostředky klientů“, jak uvádí čl. 13 odst. 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (3).
Článek 5
Možnost podle písmene a): ponechání poměrného podílu každé tranše prodané investorům či na ně převedené
1. Ponechání nejméně 5 % nominální hodnoty každé prodané nebo převedené tranše podle čl. 405 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013 může být provedeno také následujícími způsoby:
a)
ponecháním alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice za předpokladu, že úvěrové riziko těchto expozic je rovnocenné nebo podřízené úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice. U revolvingové sekuritizace definované v čl. 242 bodě 13 nařízení (EU) č. 575/2013 se ponechání podílu plní prostřednictvím ponechání podílu původce za předpokladu, že podíl původce dosahoval alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice a byl rovnocenný nebo podřízený úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice;
b)
poskytnutím likviditního příslibu, který může být nadřízený ve smluvním rozložení toků hotovosti, v rámci programu ABCP, jsou-li splněny tyto podmínky:
i)
likviditní příslib pokrývá 100 % úvěrového rizika ze sekuritizovaných expozic;
ii)
likviditní příslib pokrývá úvěrové riziko po celou dobu, po kterou ponechávající subjekt musí ponechání ekonomického podílu realizovat prostřednictvím tohoto likviditního příslibu pro příslušnou sekuritizovanou pozici;
iii)
likviditní příslib je poskytnut původcem, sponzorem nebo původním věřitelem v sekuritizační transakci;
iv)
instituce, která bude vystavena takové sekuritizaci, má přístup k příslušným informacím, které jí umožní ověřit splnění bodů i), ii) a iii).
c)
ponecháním vertikální tranše, jejíž nominální hodnota dosahuje nejméně 5 % celkové nominální hodnoty všech vydaných tranší cenných papírů.
Článek 6
Možnost podle písmene b): ponechání podílu původce u revolvingových expozic
Ponechání podílu podle čl. 405 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013 může být provedeno ponecháním alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice za předpokladu, že ponechané úvěrové riziko z těchto expozic je rovnocenné nebo podřízené úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice.
Článek 7
Možnost podle písmene c): ponechání náhodně zvolených expozic
1. Seskupení nejméně 100 potenciálně sekuritizovaných expozic, z nichž jsou ponechané a sekuritizované expozice náhodně vybrány, podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 musí být dostatečně rozmanité, aby se zabránilo nadměrné koncentraci ponechaného podílu. Při přípravě procesu výběru ponechávající subjekt zohlední příslušné kvantitativní a kvalitativní faktory, aby zajistil, že rozdělení na ponechané a sekuritizované expozice bude skutečně náhodné. Subjekt ponechávající si náhodně vybrané expozice při výběru expozic posoudí, pokud je to vhodné, faktory, jako jsou rok původu, produkt, zeměpisná poloha, datum vzniku, datum splatnosti, poměr úvěru k hodnotě, druh nemovitosti, průmyslové odvětví či saldo nesplacených úvěrů.
2. Ponechávající subjekt neoznačí jako ponechané expozice v různých okamžicích různé jednotlivé expozice, pokud to není nezbytné ke splnění požadavku na ponechání podílu ve vztahu k sekuritizaci, kde sekuritizované expozice v průběhu času kolísají buď z důvodu přidání nových expozic do sekuritizace, nebo z důvodu měnící se úrovně jednotlivých sekuritizovaných expozic.
Článek 8
Možnost podle písmene d): ponechání tranše první ztráty
1. Ponechání tranše první ztráty podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. d) nařízení (EU) č. 575/2013 je splněno buď pomocí rozvahových, nebo podrozvahových pozic a může být provedeno rovněž těmito způsoby:
a)
podmíněnou formou ponechání podílu uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. c) nebo poskytnutím likviditního příslibu v rámci programu ABCP, které splňují tato kritéria:
i)
pokrývají alespoň 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
ii)
představují pozici první ztráty ve vztahu k sekuritizaci;
iii)
pokrývají úvěrové riziko po celou dobu trvání závazku k ponechání podílu;
iv)
jsou poskytnuty původcem, sponzorem nebo původním věřitelem v sekuritizační transakci;
v)
instituce, která bude vystavena takové sekuritizaci, má přístup k příslušným informacím, které jí umožní ověřit splnění bodů i), ii), iii) a iv).
b)
přezajištěním v podobě úvěrového posílení, pokud toto přezajištění plní funkci ponechání „první ztráty“ ve výši nejméně 5 % nominální hodnoty tranší vydaných v rámci sekuritizace.
2. V případě, že tranše první ztráty překročí 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic, má ponechávající subjekt možnost ponechat si pouze část této tranše první ztráty, pokud tato část dosahuje nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic.
3. Pro účely splnění požadavku ponechání rizika na úrovni sekuritizačního systému instituce nepřihlížejí k existenci podkladových transakcí, v nichž si původci nebo původní věřitelé ponechávají první ztrátové expozice na úrovni konkrétních transakcí.
Článek 9
Možnost podle písmene e): ponechání první ztrátové expozice z každé sekuritizované expozice
1. Ponechání první ztrátové expozice na úrovni každé sekuritizované expozice podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. e) se uplatní tak, že ponechané úvěrové riziko je vždy podřízeno úvěrovému riziku, které bylo sekuritizováno ve vztahu ke stejným expozicím.
2. Ponechání podílu podle odstavce 1 může být splněno formou prodeje podkladových expozic za diskontovanou hodnotu ze strany původce nebo původního věřitele, pokud není tento diskont nižší než 5 % nominální hodnoty každé expozice a částka z diskontního prodeje je původci nebo původnímu věřiteli uhrazena pouze v případě, že není absorbována ztrátami souvisejícími s úvěrovým rizikem spojeným se sekuritizovanými expozicemi.
Článek 10
Měření úrovně ponechání podílu
1. Při měření úrovně ponechání čistého ekonomického podílu se uplatní tato kritéria:
a)
vznikem se rozumí okamžik, kdy byly expozice poprvé sekuritizovány;
b)
výpočet úrovně ponechání podílu je založen na nominálních hodnotách a pořizovací cena aktiv se nezohledňuje;
c)
„nadměrné rozpětí“ ve smyslu definice v čl. 242 bodě 1 nařízení (EU) č. 575/2013 se při měření čistého ekonomického podílu ponechávajícího subjektu nezohledňuje;
d)
pro výpočet čistého ekonomického podílu po dobu trvání sekuritizace se používá stejná možnost ponechání podílu a metodika, ledaže by si mimořádné okolnosti vyžádaly změnu a daná změna by nebyla využita jako prostředek ke snížení objemu ponechaného podílu.
2. Kromě kritérií stanovených v odstavci 1, pokud neexistuje žádný mechanismus, jehož prostřednictvím by podíl ponechaný při vzniku klesal rychleji než převedený podíl, má se za to, že na splnění požadavku na ponechání podílu nemá vliv umoření ponechání podílu prostřednictvím alokace peněžních toků nebo alokace ztrát, které ve svém důsledku postupně snižují úroveň ponechání podílu. Není povinností ponechávajícího subjektu, aby neustále doplňoval a upravoval svůj ponechaný podíl na nejméně 5 %, protože jsou na jeho expozicích realizovány ztráty nebo jsou ztráty alokovány jeho ponechané pozici.
Článek 11
Měření ponechání podílu u nevyčerpaných částek v expozicích ve formě úvěrových příslibů
Výpočet čistého ekonomického podílu, který má být ponechán u úvěrových příslibů, včetně kreditních karet, je založen pouze na částkách, které již byly vyčerpány, realizovány nebo přijaty, a je upravován podle změn těchto částek.
Článek 12
Zákaz zajištění nebo prodeje ponechaného podílu
1. Povinnost neuplatnit na ponechaný čistý ekonomický podíl jakékoli zmírnění úvěrového rizika, krátké pozice, jiné zajištění či prodej, stanovená v čl. 405 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, se použije s ohledem na účel požadavku na ponechání podílu a s přihlédnutím k ekonomické podstatě dané transakce. Zajištění čistého ekonomického podílu se pro účely čl. 405 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (EU) č. 575/2013 nepovažuje za zajištění a může být tedy povoleno pouze v případě, že nezajišťuje ponechávající subjekt proti úvěrovému riziku z ponechaných sekuritizovaných pozic nebo ponechaných expozic.
2. Ponechávající subjekt může používat ponechané expozice nebo sekuritizované pozice jako kolaterál pro účely zajištěného financování, pokud se při tomto použití nepřevádí úvěrové riziko z těchto ponechaných expozic nebo sekuritizovaných pozic na třetí stranu.
Článek 13
Výjimky z čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013
Transakce uvedené čl. 405 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují sekuritizované pozice v portfoliu obchodování s korelací, které jsou referenčními nástroji, jež splňují kritérium čl. 338 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013, nebo jsou způsobilé pro zahrnutí do portfolia obchodování s korelací.
Článek 14
Ponechání podílu na konsolidovaném základě
Instituce, která plní požadavek na ponechání podílu na základě konsolidované situace spřízněné mateřské úvěrové instituce v EU, finanční holdingové společnosti v EU nebo smíšené finanční holdingové společnosti v EU v souladu s čl. 405 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, zajistí v případě, že ponechávající subjekt přestane spadat do oblasti působnosti dohledu na konsolidovaném základě, že jeden nebo více zbývajících subjektů spadajících do oblasti působnosti dohledu na konsolidovaném základě převezme expozici vůči sekuritizaci, aby bylo zajištěno průběžné plnění daného požadavku.
KAPITOLA IV
POŽADAVKY TÝKAJÍCÍ SE NÁLEŽITÉ PÉČE PRO INSTITUCE, KTERÝM VZNIKNE EXPOZICE VŮČI SEKURITIZOVANÉ POZICI
Článek 15
Outsourcing a další obecná hlediska
1. Pokud nejsou k dispozici informace o konkrétních expozicích, které mají být sekuritizovány, včetně případů, kdy se expozice před sekuritizací nakumulují nebo vstupují jako náhradní expozice do stávající revolvingové sekuritizace, má se za to, že instituce splňuje své povinnosti náležité péče uvedené v článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 pro každou jednotlivou sekuritizovanou pozici na základě příslušných kritérií způsobilosti pro tyto expozice.
2. Při externím zajištění určitých úkolů v procesu plnění povinností stanovených v článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013, včetně vedení záznamů, si instituce, jež budou vystaveny rizikům ze sekuritizace, ponechají úplnou kontrolu nad tímto procesem.
Článek 16
Bližší určení rizikových charakteristik a strukturálních rysů
1. Rizikové charakteristiky jednotlivých sekuritizovaných pozic uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují následující nejvhodnější a podstatné charakteristiky, např.:
a)
úroveň nadřízenosti tranše;
b)
profil peněžních toků;
c)
všechny existující ratingy;
d)
historickou výkonnost podobných tranší;
e)
povinnosti související s tranšemi uvedené v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce;
f)
úvěrové posílení.
2. Rizikové charakteristiky podkladových expozic sekuritizovaných pozic uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují nejvhodnější a podstatné charakteristiky, včetně informací o výkonnosti uvedených v čl. 406 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 v souvislosti s expozicemi v případě hypoték na obytné nemovitosti. Instituce určí vhodná a srovnatelná měřítka pro účely analýzy rizikových charakteristik jiných kategorií aktiv.
3. Další strukturální rysy uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. g) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují derivátové nástroje, záruky, akreditivy a další podobné formy úvěrové podpory.
Článek 17
Frekvence přezkumu
Instituce přezkoumají dodržování článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 poté, co jim vznikne expozice vůči sekuritizačním pozicím, alespoň jednou ročně a častěji, jakmile zjistí, že došlo k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce nebo k podstatné změně kterékoli z následujících okolností:
a)
strukturálních rysů, které mohou významně ovlivnit výkonnost sekuritizované pozice;
b)
rizikových charakteristik sekuritizovaných pozic a podkladových expozic.
Článek 18
Zátěžové testy
1. Zátěžové testy uvedené v čl. 406 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují veškeré příslušné sekuritizované pozice a jsou začleněny do strategií a procesů zátěžového testování, které instituce provádějí v rámci posuzování dostatečnosti vnitřně stanoveného kapitálu podle článku 73 směrnice 2013/36/EU (4).
2. Za účelem splnění požadavků na zátěžové testování uvedených v čl. 406 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013 mohou instituce využívat vedle modelů vypracovaných externími ratingovými agenturami i srovnatelné finanční modely vypracované třetími stranami za předpokladu, že jsou schopny na žádost prokázat, že před uskutečněním investice věnovaly náležitou péči ověření relevantních předpokladů modelů a jejich strukturování a porozumění metodice, předpokladům a výsledkům těchto modelů.
3. Při provádění zátěžových testů uvedených v čl. 406 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 v rámci programu ABCP uvedeného v čl. 242 bodu 9 nařízení (EU) č. 575/2013, který je podpořen likviditním příslibem, jenž v plném rozsahu pokrývá úvěrové riziko sekuritizovaných expozic, mohou instituce provádět zátěžový test úvěruschopnosti poskytovatele likviditního příslibu namísto sekuritizovaných expozic.
Článek 19
Expozice v obchodním portfoliu a v investičním portfoliu
1. Držení sekuritizované pozice v obchodním nebo investičním portfoliu nepředstavuje samo o sobě dostatečný důvod pro uplatňování různých zásad a postupů nebo odlišné intenzity přezkumu při plnění povinnosti náležité péče podle článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013. Při rozhodování o tom, zda se použijí různé zásady a postupy nebo odlišná intenzita přezkumu, jsou vzaty v úvahu všechny významné faktory podstatně ovlivňující rizikový profil každého portfolia a příslušných sekuritizovaných pozic, včetně velikosti pozic, dopadu na kapitálovou základnu instituce během krizového období či koncentrace rizika v jedné konkrétní transakci, u jednoho konkrétního emitenta nebo u jedné konkrétní kategorie aktiv.
2. Instituce zajistí, že jakákoli podstatná změna zvyšující rizikový profil sekuritizovaných pozic v jejich obchodním a neobchodním portfoliu se odrazí v přiměřené úpravě postupů náležité péče vztahujících se na tyto sekuritizované pozice. V této souvislosti stanoví instituce ve svých formálních zásadách a postupech pro obchodní a neobchodní portfolio okolnosti, za jakých bude zahájen přezkum povinností týkajících se náležité péče.
Článek 20
Pozice v portfoliu obchodování s korelací
Ustanovení článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 se považují za splněná, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
sekuritizované pozice jsou buď drženy v portfoliu obchodování s korelací a jsou referenčními nástroji uvedenými v čl. 338 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, nebo jsou způsobilé pro zahrnutí do portfolia obchodování s korelací;
b)
instituce splňuje článek 377 uvedeného nařízení, pokud jde o výpočet kapitálových požadavků ve vztahu k jejímu portfoliu obchodování s korelací;
c)
instituce postupuje při výpočtu kapitálových požadavků ve vztahu ke svému obchodnímu portfoliu tak, že je komplexně a důkladně obeznámena s rizikovým profilem svých investic do sekuritizovaných pozic;
d)
instituce zavedla formální zásady a postupy analýzy a zaznamenávání příslušných informací uvedených v čl. 406 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 vhodné pro její portfolio obchodování s korelací a přiměřené rizikovému profilu jejích investic do příslušných sekuritizovaných pozic.
KAPITOLA V
POŽADAVKY NA PŮVODCE, SPONZORY A PŮVODNÍ VĚŘITELE
Článek 21
Zásady poskytování úvěrů
1. Z plnění povinnosti podle článku 408 nařízení (EU) č. 575/2013 institucí, která je původcem nebo sponzorem, nevyplývá, že typy dlužníka nebo úvěrových produktů musí být pro sekuritizované a nesekuritizované expozice stejné.
2. Pokud se instituce, které jsou sponzory nebo původci, nepodílely na původním poskytnutí úvěrů na expozice, které mají být sekuritizovány, nebo se nezabývají poskytováním úvěrů na určité typy expozic, které mají být sekuritizovány, obdrží veškeré potřebné informace pro posouzení, zda jsou kritéria použitá při poskytování úvěrů na tyto expozice právě tak spolehlivá a jednoznačně stanovená jako kritéria použitá pro nesekuritizované expozice.
Článek 22
Informační povinnost o úrovni závazku k ponechání čistého ekonomického podílu
1. Ponechávající subjekt zpřístupňuje v souladu s článkem 409 nařízení (EU) č. 575/2013 investorům alespoň tyto informace o úrovni svého závazku k ponechání čistého ekonomického podílu v sekuritizaci:
a)
potvrzení totožnosti ponechávajícího subjektu, a zda si ponechává podíl jako původce, sponzor, nebo původní věřitel;
b)
zda při ponechání čistého ekonomického podílu byly uplatněny způsoby podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. a), b), c), d) nebo e) nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
případné změny způsobu ponechání čistého ekonomického podílu podle písmene b) v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. d);
d)
potvrzení úrovně ponechání podílu při vzniku a závazku k průběžnému ponechání, což se vztahuje pouze na pokračování plnění původní povinnosti a nevyžaduje údaje o aktuální nominální nebo tržní hodnotě ani o jakémkoli znehodnocení nebo snížení hodnoty ponechaného podílu.
2. Pokud se na sekuritizační transakci použijí výjimky uvedené v čl. 405 odst. 3 nebo 4 nařízení (EU) č. 575/2013, instituce, která je původcem, sponzorem nebo původním věřitelem, zpřístupní investorům informace o příslušné výjimce.
3. Zpřístupnění informací podle odstavců 1 a 2 je náležitě zdokumentováno a zveřejněno, s výjimkou dvoustranných nebo soukromých transakcí, kdy strany považují soukromé zpřístupnění informací za dostačující. Za vhodný prostředek pro splnění tohoto požadavku se považuje uvedení prohlášení o závazku k ponechání podílu v prospektu cenných papírů vydaném v rámci programu sekuritizace.
4. Zpřístupnění informací je potvrzováno rovněž po vzniku transakce, a to ve stejných intervalech jako podávání zpráv o transakci, nejméně však jednou ročně a vždy za těchto okolností:
a)
dojde k porušení závazku k ponechání podílu podle čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
podstatně se změní výkonnost sekuritizované pozice nebo rizikové charakteristiky sekuritizace nebo podkladových expozic;
c)
dojde k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce.
Článek 23
Zpřístupnění příslušných podstatných údajů
1. Původci, sponzoři a původní věřitelé zajistí, aby příslušné podstatné údaje podle článku 409 nařízení (EU) č. 575/2013 byly investorům snadno přístupné bez nadměrné administrativní zátěže.
2. Odpovídající zpřístupnění údajů uvedené v článku 409 nařízení (EU) č. 575/2013 se provádí alespoň jednou ročně a vždy za těchto okolností:
a)
podstatně se změní výkonnost sekuritizované pozice nebo rizikové charakteristiky sekuritizace nebo podkladových expozic;
b)
dojde k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce;
c)
aby bylo možné údaje považovat za podstatné ve vztahu k jednotlivým podkladovým expozicím, poskytují se obvykle na individuálním základě, avšak v některých případech mohou být poskytnuty na souhrnném základě. Při posuzování, zda jsou souhrnné informace dostatečné, je třeba zohlednit faktory jako např. členitost podkladového seskupení, nebo zda je řízení expozic v tomto seskupení založeno na seskupení jako celku nebo na individuálním základě.
3. Požadavek na zpřístupnění údajů podléhá případným dalším právním nebo regulatorním požadavkům vztahujícím se na ponechávající subjekt.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. března 2014.
KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) nr 625/2014,
13. märts 2014,
millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 575/2013 seoses regulatiivsete tehniliste standarditega, millega täpsustatakse ülekantud krediidiriskist tulenevate riskipositsioonidega seoses investoritele, sponsoritele, algsetele laenuandjatele ja väärtpaberistamise tehingu algatanud krediidiasutustele ja investeerimisühingutele esitatavaid nõudeid
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrust (EL) nr 575/2013 krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta, (1) eriti selle artikli 410 lõiget 2,
ning arvestades järgmist:
(1)
Majandusliku huvi säilitamise eesmärk on viia väärtpaberistatud riskipositsioonide krediidiriski üle kandva poole huvid kooskõlla selle poole huvidega, kes kõnealuse krediidiriski enda kanda võtab. Kui üksus väärtpaberistab enda kohustusi, siis toimub huvide kooskõlla viimine automaatselt olenemata sellest, kas lõplik võlgnik oma võla tagab. Kui on selge, et krediidirisk jääb väärtpaberistamise tehingu algatajale, on huvi säilitamine tema poolt ebavajalik ja ei parandaks olukorda võrreldes juba olemasolnud positsiooniga.
(2)
Asjakohane on selgitada, millal loetakse ülekantud krediidiriskist tulenev riskipositsioon esinevat teatavatel spetsiifilistel juhtudel, mil väärtpaberistamise positsiooni krediidiriskist tulenev riskipositsioon võib tekkida sellistel krediidiasutustel ja investeerimisühingutel, kes ei tegutse väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori või algse laenuandjana, sealhulgas juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing tegutseb seoses väärtpaberistamise tehinguga tuletisinstrumendi või riskimaanduse vastaspoolena või likviidsuse tagamise tehingu pakkujana, ning juhul, kui krediidiasutus või investeerimisühing hoiab väärtpaberistamise positsioone kauplemisportfellis turutegemise kontekstis.
(3)
Edasiväärtpaberistamise tehingutes toimub krediidiriski ülekandmine varade esmase väärtpaberistamise tasemel ja tehingu teisel, ümberstruktureeritud tasemel. Need tehingu kaks taset ja ka neile vastavad kaks korda, mil krediidirisk üle kantakse, on käesolevas määruses sätestatud nõuete seisukohast sõltumatud. Krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid tagama neto majandusliku huvi säilitamise ja hoolsuskohustuse tehingu igal sellisel tasandil, kus neil tekib ülekantud krediidiriskist tulenev riskipositsioon. Seega kui krediidiasutusel või investeerimisühingul tekib riskipositsioon ainult tehingu teisel, ümberstruktureeritud tasemel, siis on neto majandusliku huvi säilitamise ja hoolsuskohustusega seotud nõuded selle krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes kohaldatavad vaid seoses tehingu teise tasemega. Need krediidiasutused ja investeerimisühingud, kellel tekib samas edasiväärtpaberistamise tehingus riskipositsioon varade esmase väärtpaberistamise tasemel, peaksid täitma säilitamise ja hoolsuskohustusega seotud nõudeid seoses tehingu esmase väärtpaberistamise tasemega.
(4)
Asjakohane on üksikasjalikumalt sätestada säilitamiskohustuse kohaldamine, sealhulgas nõuded, mida tuleb täita olukorras, kus väärtpaberistamise tehingu algatajaid, sponsoreid või algseid laenuandjaid on mitu, erinevate säilitamisvõimalustega seonduvad üksikasjad ning see, kuidas mõõta säilitamisnõuet tehingu algatamisel ja jooksvalt ning kuidas kohaldada erandeid.
(5)
Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 punktides a-e sätestatakse erinevad võimalused huvi säilitamise nõude täitmiseks. Käesolevas määruses selgitatakse üksikasjalikult, mil viisil igaüht neist võimalustest tuleb täita.
(6)
Huvi säilitamise saaks saavutada sünteetilises või tingimuslikus vormis säilitamisega, tingimusel et sellised meetodid on täielikult kooskõlas ühega määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 punktides a-e sätestatud võimalustest, millega sünteetilises või tingimuslikus vormis säilitamist saab võrdsustada, ja et tagatud on avalikustamisnõuete täitmine.
(7)
Säilitatud huvi riskimaandus ja müümine on keelatud, kui kõnealused tehnikad töötavad vastu säilitamisnõude eesmärgile, mis tähendab, et neid võib lubada juhul, kui nendega ei maandata säilitatud väärtpaberistamise positsioonidest või säilitatud riskipositsioonidest tulenevat säilitaja krediidiriski.
(8)
Selleks et tagada neto majandusliku huvi jätkuv säilitamine, peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud tagama, et väärtpaberistamise struktuuri ei ole integreeritud mis tahes mehhanismi, mille tõttu tehingu algatamisel kohaldatav minimaalne säilitamisnõue kahaneb tingimata kiiremini kui üleantud huvi. Samuti ei tohiks säilitatud huvi rahavoogude seisukohast prioritiseerida, et saada tagasimaksetest või amortiseerimisest eelisjärjekorras kasu, selliselt et säilitatud huvi langeks alla 5 % müüdud väärtpaberistamise seeriate või väärtpaberistatud riskipositsioonide jooksvast nimiväärtusest. Lisaks sellele ei tohiks väärtpaberistamise positsioonist tulenevat riskipositsiooni võtvale krediidiasutusele või investeerimisühingule võimaldatud osalus tema krediidiriski kahjude katmisel kahaneda ebaproportsionaalselt aluseks olevate riskipositsioonidega seoses tehtavate tagasimaksete määraga.
(9)
Krediidiasutustel ja investeerimisühingutel peaks olema võimalik kasutada muude kolmandate isikute kui krediidikvaliteeti hindavate asutuste väljatöötatud finantsmudeleid, et vähendada halduskoormust ja nõuete täitmise kulusid hoolsuskohustuse täitmisel. Krediidiasutused ja investeerimisühingud peaksid kolmandate isikute finantsmudeleid kasutama vaid juhul, kui nad on enne investeerimist rakendanud nõuetekohast hoolsust, et valideerida mudelites kasutatud asjaomased eeldused ja mudelite struktuur ning mõista selliste mudelite metoodikat, eeldusi ja tulemusi.
(10)
Äärmiselt oluline on ka täpsustada, kui sageli peaksid krediidiasutused ja investeerimisühingud enda hoolsuskohustuse nõuete täitmist kontrollima, kuidas hinnata seda, kas kauplemisportfelli ja kauplemisportfellivälise tegevuse puhul on asjakohane kasutada erinevaid põhimõtteid ja protseduure, ning kuidas hinnata nõuetele vastavust, kui positsioonid kuuluvad korrelatsioonil põhinevasse kauplemisportfelli, samuti selgitada teatavaid määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 406 kasutatud mõisteid, nagu „riskitunnused” ja „struktuursed näitajad”.
(11)
Kooskõlas määruse (EL) nr 575/2013 artikli 14 lõikega 2 ei tohiks kolmandas riigis asutud ettevõtjaid, kes on konsolideeritud vastavalt määruse (EL) nr 575/2013 artiklile 18, kuid ei kuulu otseselt täiendavate riskikaalude kohaldamisalasse, käsitada teatavatel piiratud asjaoludel, nagu turutegemise eesmärgil kauplemisportfellis hoitavate riskipositsioonide puhul, määruse (EL) nr 575/2013 artiklit 405 rikkuvana. Krediidiasutusi ja investeerimisühinguid ei tohiks käsitada kõnealust artiklit rikkuvana, kui mis tahes sellised kauplemisportfellis hoitavad riskipositsioonid või positsioonid ei ole olulised ega moodusta ebaproportsionaalset osa kauplemistegevusest, tingimusel et riskipositsioone või positsioone mõistetakse täielikult ning et rakendatud on formaalseid põhimõtteid ja protseduure, mis on asjakohased ja proportsionaalsed kõnealuse ettevõtja ja konsolideerimisgrupi üldise riskiprofiiliga.
(12)
Säilitamiskohustuse ja kogu olulise teabe taseme, sealhulgas aluseks olevate riskipositsioonide krediidikvaliteedi ja tulemusnäitajate algne ja pidev investoritele avalikustamine on vajalik hoolsuskohustuse tulemuslikuks täitmiseks väärtpaberistamise positsioonide suhtes. Avalikustatud teave peaks hõlmama üksikasju säilitaja identiteedi, valitud säilitamisvõimaluse ning majandusliku huvi säilitamise kohustuse algse ja jätkuva täitmise kohta. Kui kohaldatavad on määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõigetes 3 ja 4 sätestatud erandid, tuleks eraldi avalikustada sellised väärtpaberistatud riskipositsioonid, mille puhul säilitamisnõue ei ole kohaldatav, ja mittekohaldatavuse põhjus.
(13)
Käesolev määrus põhineb regulatiivsete tehniliste standardite eelnõul, mille Euroopa järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve) esitas komisjonile.
(14)
Euroopa järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve) on viinud käesoleva määruse aluseks oleva regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu kohta läbi avatud avaliku konsultatsiooni, analüüsinud võimalikke seotud kulusid ja kasu ning küsinud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1093/2010 (2) artikli 37 kohaselt moodustatud pangandussektori sidusrühmade kogu arvamust,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
MÕISTED JA AVATUS VÄÄRTPABERISTAMISE RISKILE
Artikkel 1
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
„säilitaja” - väärtpaberistamise tehingu algatajana, sponsorina või algse laenuandjana tegutsev üksus, kes kooskõlas määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõikega 1 säilitab väärtpaberistamises neto majandusliku huvi;
b)
„sünteetilises vormis säilitamine” - majandusliku huvi säilitamine, kasutades tuletisinstrumente;
c)
„tingimuslikus vormis säilitamine” - majandusliku huvi säilitamine, kasutades garantiisid, akreditiive või muid sarnaseid krediidiriski kahjude katmisel osalemise vorme, mis tagavad säilitatud huvi viivitamatu täitmise;
d)
„vertikaalne väärtpaberistamise seeria” - väärtpaberistamise seeria, millest selle omanikule tuleneb väärtpaberistamise tehingu raames emiteeritud iga väärtpaberistamise seeria krediidirisk proportsionaalsel alusel.
II PEATÜKK
VÄÄRTPABERISTAMISE POSITSIOONI KREDIIDIRISKIST TULENEV RISKIPOSITSIOON
Artikkel 2
Konkreetsed väärtpaberistamise positsiooni krediidiriskist tuleneva riskipositsiooni juhtumid
1. Kui krediidiasutus või investeerimisühing tegutseb väärtpaberistamise tehinguga seoses krediidituletisinstrumendi vastaspoolena, riskimaandust pakkuva vastaspoolena või likviidsuse tagamise tehingu pakkujana, loetakse tal tekkivat väärtpaberistamise positsiooni krediidiriskist tulenev riskipositsioon, kui väärtpaberistatud riskipositsioonide või väärtpaberistamise positsioonide krediidirisk võetakse tuletisinstrumendi, riskimaanduse või likviidsuse tagamise tehinguga enda kanda.
2. Kui määruse (EL) nr 575/2013 artiklite 405 ja 406 kohaldamisel vastab likviidsuse tagamise tehing määruse (EL) nr 575/2013 artikli 255 lõikes 2 sätestatud tingimustele, siis ei loeta likviidsuse pakkujal tekkivat väärtpaberistamise positsiooni krediidiriskist tulenevat riskipositsiooni.
3. Rohkem kui ühe väärtpaberistamise tasemega edasiväärtpaberistamise või mitmete erinevate aluseks olevate tehingutega väärtpaberistamise raames loetakse krediidiasutusel või investeerimisühingul tekkivat vaid selle konkreetse väärtpaberistamise positsiooni või tehingu krediidiriskist tulenev riskipositsioon, mille suhtes ta riskipositsiooni võtab.
4. Kooskõlas määruse (EL) nr 575/2013 artikli 14 lõikega 2 ei käsitata krediidiasutusi ja investeerimisühinguid konsolideeritud alusel määruse (EL) nr 575/2013 artiklit 405 rikkuvana, kui täidetud on järgmised tingimused:
a)
väärtpaberistamise positsiooni hoidev ettevõtja on asutatud kolmandas riigis ja kuulub määruse (EL) nr 575/2013 artikli 18 kohaselt konsolideerimisgruppi;
b)
väärtpaberistamise positsioone hoitakse punktis a osutatud ettevõtja kauplemisportfellis turutegemise eesmärgil;
c)
väärtpaberistamise positsioonid ei ole punktis a osutatud konsolideerimisgrupi kauplemisportfelli üldise riskiprofiili seisukohast olulised ega moodusta ebaproportsionaalset osa konsolideerimisgrupi kauplemistegevusest.
III PEATÜKK
NETO MAJANDUSLIKU HUVI SÄILITAMINE
Artikkel 3
Olulise neto majandusliku huvi säilitajad
1. Säilitatud olulist neto majanduslikku huvi ei jaotata eri liiki säilitajate vahel. Olulise neto majandusliku huvi säilitamise kohustust täidab täielikult mis tahes järgnev üksus:
a)
väärtpaberistamise tehingu algataja või kui neid on mitu, siis väärtpaberistamise tehingu algatajad;
b)
sponsor või kui neid on mitu, siis sponsorid;
c)
algne laenuandja või kui neid on mitu, siis algsed laenuandjad.
2. Kui väärtpaberistatud riskipositsioonid loovad mitu väärtpaberistamise tehingu algatajat, siis täidab säilitamisnõuet iga väärtpaberistamise tehingu algataja seoses selle osaga väärtpaberistatud riskipositsioonide kogumahust, mille puhul ta on väärtpaberistamise tehingu algataja.
3. Kui väärtpaberistatud riskipositsioonid loovad mitu algset laenuandjat, siis täidab säilitamisnõuet iga algne laenuandja seoses selle osaga väärtpaberistatud riskipositsioonide kogumahust, mille puhul ta on algne laenuandja.
4. Kui väärtpaberistatud riskipositsioonid loovad mitu väärtpaberistamise tehingu algatajat või mitu algset laenuandjat, siis erandina lõigetest 2 ja 3 võib säilitamiskohustust täielikult täita üksainus väärtpaberistamise tehingu algataja või algne laenuandja, kui täidetud on üks järgmistest tingimustest:
a)
väärtpaberistamise tehingu algataja või algne laenuandja on asjaomase programmi või väärtpaberistamise skeemi koostanud ja haldab seda;
b)
väärtpaberistamise tehingu algataja või algne laenuandja on asjaomase programmi või väärtpaberistamise skeemi koostanud ja on sellesse paigutanud üle 50 % väärtpaberistatud riskipositsioonide kogumahust.
5. Kui väärtpaberistatud riskipositsiooni on sponsoreerinud mitu sponsorit, siis täidab säilitamisnõuet kas:
a)
see sponsor, kelle majanduslik huvi on vastavalt kõnealuste sponsorite poolt objektiivsete kriteeriumite (sealhulgas teenustasude struktuur, osalemine programmi või väärtpaberistamise skeemi koostamises ja haldamises ning avatus väärtpaberistamistest tulenevale krediidiriskile) alusel kokkulepitule investorite omaga kõige paremini kooskõlas;
b)
iga sponsor proportsionaalselt sponsorite arvuga.
Artikkel 4
Säilitamisnõude täitmine sünteetilises või tingimuslikus vormis säilitamise kaudu
1. Säilitamisnõude võib täita viisil, mis on samaväärne ühega määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 teises lõigus sätestatud võimalustest, sünteetilises või tingimuslikus vormis säilitamise kaudu, kui täidetud on järgmised tingimused:
a)
säilitatud summa on vähemalt võrdne selle võimaluse kohase nõudega, millega sünteetilises või tingimuslikus vormis säilitamist saab võrdsustada,
b)
säilitaja on oma olulise neto majandusliku huvi jätkuva sellisel viisil säilitamise, sealhulgas üksikasjad huvi säilitamise vormi, selle kindlaksmääramiseks kasutatud metoodika ja selle samaväärsuse kohta ühega kõnealustest võimalustest, selgesõnaliselt teatavaks teinud.
2. Kui säilitajana tegutseb sünteetilises või tingimuslikus vormis säilitamise kaudu muu üksus kui määruse (EL) nr 575/2013 artikli 4 lõike 1 punktis 1 määratletud krediidiasutus, peab sünteetilisel või tingimuslikul alusel säilitatud huvi olema täielikult tagatud rahalise tagatisega ja seda tuleb hoida eraldi klientide varana, millele on osutatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/39/EÜ (3) artikli 13 lõikes 8.
Artikkel 5
Säilitamisvõimalus a: proportsionaalne säilitamine igas investoritele müüdud või üle kantud väärtpaberistamise seerias
1. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 punktis a osutatud vähemalt 5 % säilitamise iga müüdud või üle kantud väärtpaberistamise seeria nimiväärtusest võib saavutada ka järgmiselt:
a)
säilitades vähemalt 5 % iga väärtpaberistatud riskipositsiooni nimiväärtusest, tingimusel et selliste riskipositsioonide krediidirisk kuulub samasse nõudeõiguse järku kui samade riskipositsioonide puhul väärtpaberistatud krediidirisk või on sellele allutatud. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 242 punktis 13 määratletud uueneva väärtpaberistamise puhul toimuks see väärtpaberistamise tehingu algataja huvi säilitamise kaudu, eeldusel et väärtpaberistamise tehingu algataja huvi moodustas vähemalt 5 % iga väärtpaberistatud riskipositsiooni nimiväärtusest ning kuulus samasse nõudeõiguse järku kui samade riskipositsioonidega seoses väärtpaberistatud krediidirisk või oli sellele allutatud;
b)
pakkudes varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi raames likviidsuse tagamise tehingut, mis võib kuuluda kaskaadimõjuga lepingus kõrgemasse nõudeõiguse järku, kui täidetud on järgmised tingimused:
i)
likviidsuse tagamise tehing katab väärtpaberistatud riskipositsioonide krediidiriski 100 % ulatuses;
ii)
likviidsuse tagamise tehing katab krediidiriski senikaua, kuni säilitaja peab asjaomase väärtpaberistamise positsiooni puhul majandusliku huvi sellise likviidsuse tagamise tehingu abil säilitama;
iii)
likviidsuse tagamise tehingut pakub väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja;
iv)
krediidiasutusele või investeerimisühingule, kellel tekib kõnealusest väärtpaberistamisest tulenev riskipositsioon, on antud juurdepääs asjakohasele teabele, et tal oleks võimalik punktide i, ii ja ii täitmist kontrollida;
c)
säilitades vertikaalse väärtpaberistamise seeria, mille nimiväärtus moodustab vähemalt 5 % kõigi emiteeritud võlakirjade väärtpaberistamise seeriate nimiväärtuste kogusummast.
Artikkel 6
Säilitamisvõimalus b: väärtpaberistamise tehingu algataja huvi säilitamine uuenevate nõuete puhul
Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 punktis b osutatud säilitamise võib saavutada, säilitades vähemalt 5 % iga väärtpaberistatud riskipositsiooni nimiväärtusest, tingimusel et selliste riskipositsioonide säilitatud krediidirisk kuulub samasse nõudeõiguse järku kui samade riskipositsioonide puhul väärtpaberistatud krediidirisk või on sellele allutatud.
Artikkel 7
Säilitamisvõimalus c: juhuslikult valitud riskipositsioonide säilitamine
1. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 teise lõigu punktis c osutatud vähemalt 100st potentsiaalselt väärtpaberistatud riskipositsioonist koosnev kogum, millest säilitatavad ja väärtpaberistatud riskipositsioonid juhuslikult valitakse, peab olema piisavalt mitmekesine, et vältida säilitatud huvi ülemäärast kontsentreeritust. Valiku protsessiks valmistumisel võtab säilitaja arvesse asjakohaseid kvantitatiivsed ja kvalitatiivseid tegureid tagamaks, et säilitatud ja väärtpaberistatud riskipositsioonide eristamine oleks tõepoolest juhuslik. Kui see on asjakohane, võtab juhuslikult valitud riskipositsioonide säilitaja riskipositsioonide valikul arvesse selliseid tegureid nagu emissiooni kuupäev, toode, geograafia, tehingu algatamise kuupäev, lõpptähtpäev, laenusumma ja tagatisvara väärtuse suhtarv, kinnisvara liik, majandusharu ja laenujääk.
2. Säilitaja ei tohi erinevatel ajahetkedel määrata säilitatud riskipositsioonideks erinevaid konkreetseid riskipositsioone, välja arvatud juhul, kui see on vajalik säilitamisnõude täitmiseks sellise väärtpaberistamise puhul, kus väärtpaberistatud riskipositsioonid kõiguvad aja jooksul kas uute riskipositsioonide väärtpaberistamisse lisandumise või konkreetsete väärtpaberistatud riskipositsioonide taseme muutumise tõttu.
Artikkel 8
Säilitamisvõimalus d: esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeria säilitamine
1. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 teise lõigu punkti d kohane esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeria säilitamise nõue täidetakse kas bilansiliste või bilansiväliste positsioonide abil ning selle võib täita ka ühel järgmistest viisidest:
a)
sellise artikli 1 lõike 1 punktis c osutatud tingimuslikus vormis säilitamise pakkumisega või varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmi raames sellise likviidsuse tagamise tehingu pakkumisega, mis vastab järgmistele kriteeriumitele:
i)
see katab vähemalt 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest;
ii)
see kujutab endast asjaomases väärtpaberistamises esimese järjekoha kahju positsiooni;
iii)
see katab krediidiriski säilitamiskohustuse kogu kestuse vältel;
iv)
seda pakub väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsor või algne laenuandja;
v)
krediidiasutusele või investeerimisühingule, kellel tekib kõnealusest väärtpaberistamisest tulenev riskipositsioon, on antud juurdepääs asjakohasele teabele, et tal oleks võimalik punktide i, ii ja iii ja iv täitmist kontrollida;
b)
ületagatusega kui krediidikvaliteedi parandamise viisiga, kui kõnealune ületagatus toimib esimese järjekoha kahju säilitamisena vähemalt 5 % ulatuses väärtpaberistamise raames emiteeritud väärtpaberistamise seeriate nimiväärtusest.
2. Kui esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeria ületab 5 % väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest, on säilitajal võimalik säilitada vaid teatav osa kõnealusest esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeriast, kui kõnealune osa on samaväärne vähemalt 5 %-ga väärtpaberistatud riskipositsioonide nimiväärtusest.
3. Riski säilitamise nõude täitmiseks väärtpaberistamise skeemi tasemel ei võta krediidiasutused ja investeerimisühingud arvesse selliste aluseks olevate tehingute olemasolu, milles väärtpaberistamise tehingu algatajad või algsed laenuandjad säilitavad esimese järjekoha kahju riskipositsiooni tehingupõhisel tasemel.
Artikkel 9
Säilitamisvõimalus e: esimese järjekoha kahju väärtpaberistamise seeria säilitamine igas väärtpaberistatud riskipositsioonis
1. Artikli 405 lõike 1 teise lõigu punkti e kohast võimalust säilitada esimese järjekoha kahju riskipositsioon iga väärtpaberistatud riskipositsiooni tasemel kohaldatakse selliselt, et säilitatud krediidirisk on alati allutatud samade riskipositsioonidega seoses väärtpaberistatud krediidiriskile.
2. Lõikes 1 osutatud säilitamisnõude võib täita aluseks olevate riskipositsioonide diskonteeritud väärtuses müügiga väärtpaberistamise tehingu algataja või algse laenuandja poolt, kui diskonto summa moodustab vähemalt 5 % iga riskipositsiooni nimiväärtusest ja kui diskonteeritud müügisumma on väärtpaberistamise tehingu algatajale või algsele laenuandjale rahas tagastatav ainult juhul, kui seda ei ole kasutatud väärtpaberistatud riskipositsioonidega seonduva krediidiriskiga seoses kantud kahjude katmiseks.
Artikkel 10
Säilitamise taseme mõõtmine
1. Neto majandusliku huvi säilitamise taseme mõõtmisel kohaldatakse järgmiseid kriteeriume:
a)
tehingu algatamisena käsitatakse aega, mil riskipositsioonid esmakordselt väärtpaberistati;
b)
säilitamise taseme arvutamine põhineb nimiväärtustel ja varade soetushinda sealjuures arvesse ei võeta;
c)
säilitaja neto majandusliku huvi mõõtmisel ei võeta arvesse määruse (EL) nr 575/2013 artikli 242 punktis 1 määratletud ületulu;
d)
väärtpaberistamise tehingu kogu kehtivusajal kasutatakse neto majandusliku huvi arvutamiseks sama säilitamisvõimalust ja metoodikat, välja arvatud juhul, kui muutmine on vajalik erandlike asjaolude tõttu ja seda ei kasutata säilitatud huvi summa vähendamiseks.
2. Lisaks lõikes 1 sätestatud kriteeriumitele ei loeta säilitatud huvi amortiseerimist rahavoogude allokeerimise või kahjude allokeerimise kaudu, mis tegelikult aja jooksul säilitamise taset vähendab, säilitamisnõude täitmist mõjutanuks, tingimusel et puudub integreeritud mehhanism, mille tõttu tehingu algatamisel säilitatud huvi kahaneks kiiremini kui üleantud huvi. Säilitajalt ei nõuta, et ta pidevalt täiendaks või korrigeeriks oma säilitatud huvi vähemalt 5 %-ni, kui tema riskipositsioonidelt realiseeritakse või tema säilitatud huvisse allokeeritakse kahjumeid.
Artikkel 11
Säilitamise mõõtmine kasutamata krediidilimiitidest tulenevate riskipositsioonide puhul
Krediidilimiitide, sealhulgas krediitkaartide puhul säilitatava neto majandusliku huvi arvutamisel võetakse aluseks ainult limiitide juba kasutatud, realiseeritud või laekunud summad ning arvutust korrigeeritakse vastavalt kõnealuste summade muutustele.
Artikkel 12
Säilitatud huvi riskimaanduse ja müügi keeld
1. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 kolmandas lõigus sätestatud kohustust, mille kohaselt neto majandusliku huvi suhtes ei kohaldata mis tahes krediidiriski maandamist, lühikesi positsioone, muid riskimaanduseid ega müüki, kohaldatakse säilitamisnõude eesmärki silmas pidades ja tehingu majanduslikku sisu arvesse võttes. Neto majandusliku huvi riskimaanduseid ei loeta määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 kolmanda lõigu tähenduses riskimaanduseks - ja seega võib neid lubada - ainult juhul, kui nendega ei maandata säilitaja jaoks krediidiriski, mis tuleneb kas säilitatud väärtpaberistamise positsioonidest või säilitatud riskipositsioonidest.
2. Säilitaja võib kasutada mis tahes säilitatud riskipositsioone või väärtpaberistamise positsioone tagatud rahastamistehingutes tagatisena, kui sellise kasutamisega ei kaasne kõnealuste säilitatud riskipositsioonide või väärtpaberistamise positsioonide krediidiriski ülekandmine kolmandale isikule.
Artikkel 13
Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõikest 1 tehtavad erandid
Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõikes 4 osutatud tehingud hõlmavad korrelatsioonil põhinevasse kauplemisportfelli kuuluvaid väärtpaberistamise positsioone, mille puhul on tegemist määruse (EL) nr 575/2013 artikli 338 lõike 1 punktis b sätestatud kriteeriumile vastavate aluseks olevate instrumentidega, või väärtpaberistamise positsioone, mis on aktsepteeritavad korrelatsioonil põhinevasse kauplemisportfelli kaasamiseks.
Artikkel 14
Säilitamine konsolideeritud alusel
Krediidiasutus või investeerimisühing, kes täidab säilitamisnõuet temaga seotud ELis emaettevõtjana tegutseva krediidiasutuse, ELis tegutseva finantsvaldusettevõtja või ELis tegutseva segafinantsvaldusettevõtja konsolideeritud olukorra alusel kooskõlas määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõikega 2, tagab juhul, kui säilitaja enam ei kuulu konsolideeritud järelevalve alla, et üks või mitu üksust, kelle suhtes jätkuvalt kohaldatakse konsolideeritud järelevalvet, võtavad väärtpaberistamisest tuleneva riskipositsiooni enda kanda, et tagada kõnealuse nõude jätkuv täitmine.
IV PEATÜKK
HOOLSUSKOHUSTUSE NÕUDED KREDIIDIASUTUSTE JA INVESTEERIMISÜHINGUTE PUHUL, KELLEL TEKIB VÄÄRTPABERISTAMISE POSITSIOONIST TULENEV RISKIPOSITSIOON
Artikkel 15
Tegevuse edasiandmine ja muud üldised kaalutlused
1. Kui konkreetsete väärtpaberistatavate riskipositsioonide kohta ei ole kättesaadavat teavet, sealhulgas selle kohta, kus riskipositsioonid koonduvad enne nende väärtpaberistamist või kas nendega võib asendada olemasolevasse uuenevasse väärtpaberistamisesse kuuluvaid riskipositsioone, loetakse krediidiasutus või investeerimisühing täitvat määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 406 sätestatud hoolsuskohustust oma iga üksiku väärtpaberistamise positsiooni puhul selliste riskipositsioonide suhtes kohaldatavate asjaomaste aktsepteeritavuse kriteeriumite alusel.
2. Krediidiasutused ja investeerimisühingud, kellel tekib väärtpaberistamise riskidest tulenev riskipositsioon, säilitavad sellise tegevuse edasiandmisel, mis seondub määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 406 sätestatud kohustuste täitmiseks rakendatava protsessi teatavate ülesannetega, sealhulgas arvestuse pidamisega, täieliku kontrolli kõnealuse protsessi üle.
Artikkel 16
Riskitunnuste ja struktuursete näitajate täpsustamine
1. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõike 1 punktis b osutatud väärtpaberistamise üksiku positsiooni riskitunnused hõlmavad järgmiseid kõige asjakohasemaid ja olulisemaid tunnuseid, nagu:
a)
väärtpaberistamise seeria nõudeõiguse järk;
b)
rahavoogude profiil;
c)
mis tahes olemasolev krediidireiting;
d)
sarnaste väärtpaberistamise seeriate varasemate perioodide tulemusnäitajad;
e)
väärtpaberistamisega seotud dokumentatsiooni kuuluvate väärtpaberistamise seeriatega seonduvad kohustused;
f)
krediidikvaliteedi parandamine.
2. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõike 1 punktis c sätestatud nende riskipositsioonide riskitunnused, mis on aluseks väärtpaberistamise positsioonile, hõlmavad kõige asjakohasemaid ja olulisemaid tunnuseid, sealhulgas määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõikes 2 osutatud teavet tulemusnäitajate kohta seoses elamukinnisvarale seatud hüpoteekidest tulenevate riskipositsioonidega. Krediidiasutused ja investeerimisühingud määravad muude varaklasside riskitunnuste analüüsimiseks kindlaks asjakohased ja võrreldavad parameetrid.
3. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõike 1 punktis g osutatud täiendavad struktuursed näitajad hõlmavad tuletisinstrumente, garantiisid, akreditiive ja muid sarnaseid osalusi krediidiriski kahjude katmisel.
Artikkel 17
Kontrollimise sagedus
Pärast seda, kui krediidiasutusel või investeerimisühingul tekib väärtpaberistamise positsioonist tulenev riskipositsioon, kontrollib ta oma tegevuse vastavust määruse (EL) nr 575/2013 artiklile 406 vähemalt kord aastas või sagedamini, kui ta saab teada väärtpaberistamisega seonduvas dokumentatsioonis ette nähtud kohustuste rikkumisest või olulisest muutusest mis tahes järgnevas:
a)
struktuursetes näitajates, mis võivad väärtpaberistamise positsiooni tulemusnäitajaid oluliselt mõjutada;
b)
väärtpaberistamise positsioonide ja aluseks olevate riskipositsioonide riskitunnustes.
Artikkel 18
Stressitestid
1. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõike 1 teises lõigus osutatud stressitestid hõlmavad kõiki asjaomaseid väärtpaberistamise positsioone ning need integreeritakse stressitestimise strateegiatesse ja protsessidesse, mida krediidiasutused ja investeerimisühingud rakendavad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2013/36/EL (4) artiklis 73 sätestatud sisemise kapitali adekvaatsuse hindamise protsessi raames.
2. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõike 1 teises lõigus osutatud stressitestimise nõuete täitmiseks võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud lisaks krediidikvaliteeti hindavate asutuste väljatöötatud finantsmudelitele kasutada ka võrreldavaid muude kolmandate isikute väljatöötatud finantsmudeleid, tingimusel et nad suudavad nõudmise korral tõendada, et nad rakendasid enne investeerimist nõuetekohast hoolsust, et valideerida mudelites kasutatud asjaomased eeldused ja mudelite struktuuri ning mõista metoodikat, eeldusi ja tulemusi.
3. Määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõikes 1 osutatud stressitestide tegemisel seoses määruse (EL) nr 575/2013 artikli 242 punktis 9 osutatud varaga tagatud kommertsväärtpaberite programmiga, mida toetatakse sellise likviidsuse tagamise tehinguga, mis täielikult katab väärtpaberistatud riskipositsioonide krediidiriski, võivad krediidiasutused ja investeerimisühingud teha stressitesti väärtpaberistatud riskipositsioonide asemel likviidsuse tagamise tehingu pakkuja krediidivõimelisuse kohta.
Artikkel 19
Kauplemisportfelli kuuluvad ja selle välised riskipositsioonid
1. Väärtpaberistamise positsiooni hoidmine vastavalt kas kauplemisportfellis või selle väliselt ei ole iseenesest piisav põhjus erinevate põhimõtete ja protseduuride ega erineva intensiivsusega kontrollimise kohaldamiseks määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 406 osutatud hoolsuskohustuse täitmise eesmärgil. Selle kindlakstegemisel, kas kohaldada tuleb erinevaid põhimõtteid ja protseduure või erineva intensiivsusega kontrollimist, võetakse arvesse kõiki asjakohaseid kauplemisportfelli ja kauplemisportfellivälise tegevuse ning asjaomaste väärtpaberistamise positsioonide riskiprofiili oluliselt mõjutavaid tegureid, sealhulgas positsioonide suurust, mõju krediidiasutuse või investeerimisühingu kapitalibaasile stressiperioodidel ning riski kontsentreerumist ühe konkreetse tehingu, emitendi või varaklassi suhtes.
2. Krediidiasutused ja investeerimisühingud tagavad, et mis tahes olulise muutusega, mis suurendab nende kauplemisportfelli kuuluvate ja selle väliste väärtpaberistamise positsioonide riskiprofiili, kaasneb asjakohane muutus kõnealuste väärtpaberistamise positsioonidega seonduvates hoolsuskohustuse protseduurides. Sellega seoses määravad krediidiasutused ja investeerimisühingud oma kauplemisportfelliga ja kauplemisportfellivälise tegevusega seonduvates formaalsetes põhimõtetes ja protseduurides kindlaks asjaolud, mis käivitavad hoolsuskohustuse kontrollimise.
Artikkel 20
Korrelatsioonil põhinevasse kauplemisportfelli kuuluvad positsioonid
Määruse (EL) nr 575/2013 artikkel 406 loetakse täidetuks, kui täidetud on järgmised tingimused:
a)
väärtpaberistamise positsioone kas hoitakse korrelatsioonil põhinevas kauplemisportfellis ja nende puhul on tegemist kõnealuse määruse artikli 338 lõike 1 punktis b osutatud aluseks olevate instrumentidega või need on korrelatsioonil põhinevasse kauplemisportfelli kaasamiseks aktsepteeritavad;
b)
krediidiasutus või investeerimisühing täidab korrelatsioonil põhineva kauplemisportfelliga seonduvate omavahendite nõuete arvutamisel kõnealuse määruse artiklit 377;
c)
meetod, mille kohaselt krediidiasutus või investeerimisühing arvutab oma kauplemisportfelli omavahendeid, annab tulemuseks igakülgse ja põhjaliku arusaamise tema poolt väärtpaberistamise positsioonidesse tehtud investeeringute riskiprofiilist;
d)
krediidiasutus või investeerimisühing on määruse (EL) nr 575/2013 artikli 406 lõikes 1 osutatud asjaomase teabe analüüsimiseks ja registreerimiseks rakendanud selliseid formaalseid põhimõtteid ja protseduure, mis on asjakohased tema korrelatsioonil põhineva kauplemisportfelli puhul ning proportsionaalsed tema poolt asjaomastesse väärtpaberistamise positsioonidesse tehtud investeeringute riskiprofiiliga.
V PEATÜKK
NÕUDED VÄÄRTPABERISTAMISE TEHINGU ALGATAJATE, SPONSORITE JA ALGSETE LAENUANDJATE PUHUL
Artikkel 21
Laenuandmise põhimõtted
1. Määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 408 osutatud kohustuse täitmine väärtpaberistamise tehingu algatajast või sponsorist krediidiasutuste ja investeerimisühingute poolt ei tähenda, et laenuvõtja liigid ja laenutooted peaksid olema väärtpaberistatud ja väärtpaberistamata riskipositsioonide puhul samad.
2. Kui väärtpaberistamise tehingu algatajast või sponsorist krediidiasutused ja investeerimisühingud ei ole olnud seotud algse laenu andmisega, millest tulenevad riskipositsioonid väärtpaberistatakse, või ei tegele laenuandmisega kindlat liiki väärtpaberistatavate riskipositsioonide puhul, peavad nad saama kogu teabe, mis on vajalik, et hinnata, kas kõnealuste riskipositsioonide puhul kohaldatavad laenuandmise kriteeriumid on sama põhjendatud ja täpselt kindlaksmääratud kui kriteeriumid, mida kohaldatakse väärtpaberistamata riskipositsioonide puhul.
Artikkel 22
Neto majandusliku huvi säilitamise kohustuse taseme avalikustamine
1. Säilitaja avalikustab määruse (EL) nr 575/2013 artikli 409 kohaselt investoritele oma väärtpaberistamises neto majandusliku huvi säilitamise kohustuse taseme kohta vähemalt järgmise teabe:
a)
kinnitus säilitaja identiteedi ja selle kohta, kas ta täidab säilitamiskohustust väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori või algse laenuandjana;
b)
see, kas neto majandusliku huvi säilitamiseks on kohaldatud määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõike 1 teise lõigu punktis a, b, c, d või e sätestatud säilitamise viisi;
c)
mis tahes muutus punktis b osutatud neto majandusliku huvi säilitamise viisis kooskõlas artikli 10 lõike 1 punktiga d;
d)
kinnitus säilitamise taseme kohta tehingu algatamisel ja jätkuva säilitamise kohustuse kohta, mis seostub üksnes algse kohustuse jätkuva täitmisega ega nõua andmeid praeguse nimi- või turuväärtuse ega säilitatud huvi mis tahes väärtuse languse või allahindaluse kohta.
2. Kui väärtpaberistamise tehingu suhtes on kohaldatavad määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõikes 3 või 4 sätestatud erandid, avalikustavad väärtpaberistamise tehingu algataja, sponsori või algse laenuandjana tegutsevad krediidiasutused ja investeerimisühingud investoritele teabe kohaldatava erandi kohta.
3. Lõigetes 1 ja 2 osutatud avalikustamine peab olema asjakohaselt dokumenteeritud ja avalikult kättesaadavaks tehtud, välja arvatud kahepoolsete või eraviisiliste tehingute puhul, kus pooled peavad piisavaks eraviisilist avalikustamist. Säilitamiskohustuse kohta märkuse lisamist väärtpaberistamise programmi raames emiteeritavate väärtpaberite prospekti loetakse asjakohaseks kõnealuse nõude täitmise viisiks.
4. Samuti peab avalikustamine olema pärast tehingu algatamist kinnitatud sama regulaarselt kui on tehingu aruandluse sagedus, vähemalt kord aastas ja igal juhul järgmiste asjaolude korral:
a)
kui aset leiab määruse (EL) nr 575/2013 artikli 405 lõikes 1 osutatud säilitamiskohustuse rikkumine;
b)
kui väärtpaberistamise positsiooni tulemusnäitajad või väärtpaberistamise või aluseks olevate riskipositsioonide riskitunnused oluliselt muutuvad;
c)
kui aset on leidnud väärtpaberistamisega seotud dokumentatsioonis ette nähtud kohustuste rikkumine.
Artikkel 23
Olulise teabe avalikustamine
1. Väärtpaberistamise tehingu algatajad, sponsorid ja algsed laenuandjad tagavad, et investoritel on määruse (EL) nr 575/2013 artikli 409 kohasele olulisele teabele probleemideta ligipääs, ilma et see põhjustaks ülemäärast halduskoormust.
2. Määruse (EL) nr 575/2013 artiklis 409 osutatud asjakohane avalikustamine toimub vähemalt kord aastas ja järgmiste asjaolude korral:
a)
kui väärtpaberistamise positsiooni tulemusnäitajad või väärtpaberistamise või aluseks olevate riskipositsioonide riskitunnused oluliselt muutuvad;
b)
kui aset on leidnud väärtpaberistamisega seotud dokumentatsioonis ette nähtud kohustuste rikkumine.
c)
Selleks et teavet saaks pidada konkreetsete aluseks olevate riskipositsioonide puhul oluliseks, tuleb see üldjuhul esitada iga laenu lõikes eraldi, kuid on siiski juhtusid, kus selle võib esitada koondteabena. Tegurite hulka, mida võetakse arvesse selle hindamisel, kas koondteabe esitamine on piisav, kuuluvad aluseks oleva kogumi kontsentreeritus ning see, kas kõnealusesse kogumisse kuuluvate riskipositsioonide haldamine põhineb kogumil endal või toimub iga laenu lõikes eraldi.
3. Avalikustamisnõue ei piira säilitaja suhtes kohaldatavate mis tahes muude juriidiliste või regulatiivsete nõuete kohaldamist.
VI PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 24
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 13. märts 2014