PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 897/2014
ze dne 18. srpna 2014
kterým se stanoví zvláštní ustanovení pro provádění programů přeshraniční spolupráce financovaných podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014, kterým se zřizuje evropský nástroj sousedství
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 291 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se zřizuje evropský nástroj sousedství (1), a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnosti (2), a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Jedna ze složek nařízení (EU) č. 232/2014 zahrnuje spolupráci mezi jedním či více členskými státy Evropské unie na jedné straně a jednou či více partnerskými zeměmi stanovenými v příloze I uvedeného nařízení a/nebo Ruskou federací na straně druhé, která probíhá podél sdílené části vnější hranice Unie s cílem posílit přeshraniční spolupráci.
(2)
Nařízení (EU) č. 236/2014 stanoví pravidla pro provádění pomoci, která jsou společná pro všechny nástroje pro vnější činnost.
(3)
Nařízení (EU) č. 232/2014 stanoví, že se přijmou prováděcí pravidla obsahující specifická ustanovení o provádění programů přeshraniční spolupráce. Tato pravidla mají zahrnovat mimo jiné ustanovení týkající se míry a způsobů spolufinancování; obsahu, přípravy, změn a uzavírání společných operačních programů; úlohy a funkce struktur programu, včetně jejich postavení, účinné identifikace, odpovědnosti a povinností, popisu systémů řízení a kontroly a podmínek upravujících technické a finanční řízení podpory Unie; postupů pro zpětné získávání prostředků ve všech zúčastněných zemích; monitorování a hodnocení; propagačních a informačních činností; sdíleného a nepřímého řízení.
(4)
Programový dokument podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 232/2014 stanoví strategické cíle, které má přeshraniční spolupráce sledovat, a tematické cíle a očekávané orientační výsledky této spolupráce a obsahuje seznam společných operačních programů, které mají být zavedeny.
(5)
Přeshraniční spolupráce by se měla provádět prostřednictvím víceletých společných operačních programů, které se týkají spolupráce na jedné či více hranicích a zahrnují víceleté priority, které jsou zaměřeny na jednotný soubor tematických cílů a mohou být prováděny za podpory Unie.
(6)
Je nezbytné vypracovat prováděcí pravidla, která stanoví podrobná ustanovení pro provádění programů přeshraniční spolupráce financovaných podle nařízení (EU) č. 232/2014, a ponechat při tom zúčastněným zemím určitou míru flexibility, co se týče podrobných ujednání ohledně organizace a provádění konkrétních programů, s přihlédnutím ke zvláštním charakteristikám každého programu. Podle této zásady a v souladu s tímto nařízením by zúčastněné země měly společně předložit Komisi návrhy společných operačních programů k přijetí v souladu s čl. 10 odst. 4 nařízení (EU) č. 232/2014.
(7)
S ohledem na skutečnost, že všechny zúčastněné země mají být zapojeny do rozhodovacích struktur programu, zatímco úkoly spojené s prováděním jsou obvykle svěřovány řídícímu orgánu se sídlem v členském státě, jsou zapotřebí pravidla upravující organizační strukturu vztahující se na funkce řídícího orgánu a rozdělení funkcí mezi orgány, které jsou součástí programových struktur, jakož i v rámci těchto orgánů.
(8)
Na základě poučení z programového období 2007-2013 neponese Komise automaticky konečnou odpovědnost za zpětné získávání prostředků v partnerských zemích. Součástí prováděcích pravidel jsou proto nová ustanovení, která dávají zúčastněným zemím větší odpovědnost v oblasti řízení, kontroly a auditu. Programy budou muset na základě těchto pravidel vymezit své vlastní systémy řízení a kontroly. Partnerské země budou muset řídícím orgánům při provádění programů pomáhat tím, že zřídí vnitrostátní orgány, kontrolní kontaktní místa a skupiny auditorů.
(9)
V souladu s čl. 10 odst. 8 nařízení (EU) č. 232/2014 se v případě potřeby podepíší dohody mezi zúčastněnými zeměmi a řídícím orgánem s cílem vymezit ustanovení, která nejsou součástí dohod o financování podepsaných s partnerskými zeměmi nebo s Ruskou federací.
(10)
Na základě poučení z programového období 2007-2013 nebudou postupy a pravidla udělování grantů vypracované Komisí pro vnější činnost nadále povinné. Za předpokladu, že budou splněny určité podmínky stanovené v tomto nařízení, by mělo být umožněno uplatňovat v programech postupy vypracované zúčastněnými zeměmi.
(11)
V souladu s čl. 7 odst. 7 nařízení (EU) č. 232/2014 lze financování podle uvedeného nařízení sloučit s financováním, na které se vztahují jiná příslušná nařízení Unie. To umožní převést finanční prostředky z nařízení (EU) č. 232/2014 na programy financované podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 (3). Stejné pravidlo existuje v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014 (4) pro převod finančních prostředků do nařízení (EU) č. 232/2014 tak, aby pokrývaly účast příjemců podle druhého uvedeného nařízení v programech přeshraniční spolupráce, na něž se vztahuje toto nařízení. Tato nová pravidla zjednoduší řídící postupy pro účast těchto zemí v uvedených programech.
(12)
Vzhledem k tomu, že se programy obvykle provádějí prostřednictvím sdíleného řízení, měly by být systémy řízení a kontroly v souladu s pravidly Unie, zejména s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (5) a nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (6) a rovněž s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (7). Komise by měla zajistit, aby finanční prostředky Unie byly při provádění programů využívány v souladu s platnými pravidly.
(13)
Tato opatření jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného nařízením (EU) č. 232/2014.
(14)
Aby bylo možné včasné plánování a provádění programů, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST PRVNÍ
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se vymezují podrobná ustanovení pro provádění programů přeshraniční spolupráce, jak je stanoveno v článku 12 nařízení (EU) č. 232/2014 a v čl. 6 odst. 2 nařízení (EU) č. 236/2014.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„programem“ společný operační program ve smyslu článku 10 nařízení (EU) č. 232/2014;
b)
„zúčastněnými zeměmi“ všechny členské státy, partnerské země v rámci přeshraniční spolupráce a kterákoli země Evropského hospodářského prostoru, která se účastní některého programu;
c)
„programovým dokumentem“ dokument, který zmiňuje čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 232/2014 a který stanoví strategické cíle, seznam programů, orientační víceletý příděl pro tyto programy a zeměpisnou způsobilost programů;
d)
„programovou oblastí“ hlavní regiony, přilehlé regiony, významná společenská, hospodářská či kulturní střediska zmíněná v čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 232/2014 a územní jednotky uvedené v čl. 8 odst. 4 nařízení (EU) č. 232/2014;
e)
„hlavními regiony“ územní jednotky uvedené v čl. 8 odst. 1 nařízení (EU) č. 232/2014 a hraniční oblasti v zeměpisných jednotkách nástroje předvstupní pomoci a v zemích Evropského hospodářského prostoru vymezených v programovém dokumentu;
f)
„přilehlými regiony“ územní jednotky uvedené v čl. 8 odst. 2 nařízení (EU) č. 232/2014 a zeměpisné jednotky přiléhající k hlavním regionům v zeměpisných jednotkách nástroje předvstupní pomoci a v zemích Evropského hospodářského prostoru;
g)
„společným monitorovacím výborem“ společný výbor, který odpovídá za monitorování provádění programu;
h)
„řídícím orgánem“ orgán nebo subjekt určený zúčastněnými zeměmi, který odpovídá za řízení programu;
i)
„národním orgánem“ subjekt určený každou ze zúčastněných zemí, který nese konečnou odpovědnost za podporu řídícího orgánu při provádění programu na vlastním území;
j)
„společným technickým sekretariátem“ subjekt zřízený zúčastněnými zeměmi na podporu programových orgánů;
k)
„finančními nástroji“ opatření Unie pro finanční podporu poskytovaná na doplňkovém základě za účelem plnění jednoho nebo více konkrétních politických cílů Unie. Tyto nástroje mohou mít formu kapitálových či kvazikapitálových investic, půjček nebo záruk anebo jiných nástrojů pro sdílení rizik a v patřičných případech mohou být kombinovány s granty;
l)
„partnerskými zeměmi přeshraniční spolupráce“ země a území uvedená v příloze I nařízení (EU) č. 232/2014, Ruská federace a příjemci uvedení v příloze I nařízení (EU) č. 231/2014 v případě spolufinancování podle nařízení (EU) č. 231/2014;
m)
„nesrovnalostmi“ jakékoli porušení finanční dohody, smlouvy nebo platného právního předpisu, které je výsledkem určitého jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu zapojeného do provádění programu a které poškozuje nebo by mohlo poškodit rozpočet Unie tím, že by v jeho důsledku byl na vrub rozpočtu Unie účtován neoprávněný výdaj;
n)
„příspěvkem Unie“ část způsobilých výdajů programu nebo projektu, která je financována Unií;
o)
„smlouvou“ jakákoli smlouva o veřejné zakázce nebo grantová smlouva uzavřená v rámci programu;
p)
„velkými infrastrukturními projekty“ projekty sestávající ze souboru prací, činností nebo služeb, které mají plnit nedělitelnou přesně danou funkci, která sleduje jasně stanovené cíle společného zájmu pro účely provádění investic, jež mají přeshraniční dopad a přínos, a pro něž je z rozpočtu vyčleněna částka nejméně 2,5 milionu EUR na získání infrastruktury;
q)
„zprostředkujícím subjektem“ jakýkoli veřejný nebo soukromý subjekt, za jehož činnost odpovídá řídící orgán nebo který z pověření tohoto orgánu plní povinnosti vůči příjemcům provádějícím projekty;
r)
„dodavatelem“ fyzická nebo právnická osoba, s níž byla uzavřena smlouva o veřejné zakázce;
s)
„příjemcem“ fyzická nebo právnická osoba, s níž byla uzavřena grantová smlouva;
t)
„účetním obdobím“ období od 1. července do 30. června, s výjimkou prvního účetního období, které je obdobím od data zahájení způsobilosti výdajů do 30. června 2015. Konečným účetním obdobím je období od 1. července 2023 do 30. září 2024. V případě nepřímého řízení mezinárodní organizací podle článku 80 je účetním obdobím rozpočtový rok;
u)
„rozpočtovým rokem“ období od 1. ledna a do 31. prosince.
ČÁST DRUHÁ
OBECNÁ USTANOVENÍ
HLAVA I
OBECNÝ RÁMEC PRO PROVÁDĚNÍ
KAPITOLA 1
Programy
Článek 3
Příprava
Každý program je připravován na základě společné dohody všech zúčastněných zemí v souladu s nařízením (EU) č. 232/2014, programovým dokumentem a tímto nařízením.
Článek 4
Obsah
Každý program obsahuje zejména tyto údaje:
1.
Úvod: stručný popis přípravných kroků programu včetně informací o konzultacích a krocích, které byly podniknuty za účelem zapojení zúčastněných zemí a dalších zainteresovaných stran do přípravy programu.
2.
Popis programové oblasti:
a)
hlavní regiony: seznam způsobilých územních jednotek tak, jak jsou uvedeny v programovém dokumentu, případně jakákoli rozšíření podle čl. 8 odst. 4 nařízení (EU) č. 232/2014 a v souladu s požadavky stanovenými v programovém dokumentu;
b)
v relevantních případech přilehlé regiony: seznam přilehlých regionů, zdůvodnění jejich zařazení v souladu s požadavky stanovenými v programovém dokumentu a podmínky pro jejich účast v programu, o nichž rozhodly zúčastněné země;
c)
v relevantních případech významná společenská, hospodářská či kulturní střediska podle čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 232/2014: seznam určených středisek podle priority, zdůvodnění jejich zařazení v souladu s požadavky stanovenými v programovém dokumentu a podmínky pro jejich účast v programu, o nichž rozhodly zúčastněné země;
d)
mapa programové oblasti s uvedením názvu každé územní jednotky, v relevantních případech s rozlišením územních jednotek zmíněných v písmenech a), b) a c);
e)
v relevantních případech se v programu kromě popisu programové oblasti uvede úmysl využít čl. 10 odst. 5 nařízení (EU) č. 232/2014 za podmínek stanovených v programovém dokumentu.
3.
Strategie programu:
a)
popis strategie programu včetně volby tematických cílů a odpovídajících priorit v souladu s ustanoveními programového dokumentu;
b)
odůvodnění zvolené strategie na základě:
-
analýzy společensko-hospodářské situace a stavu životního prostředí v dané programové oblasti, pokud jde o silné a slabé stránky, a střednědobých potřeb vyplývajících z této analýzy,
-
popisu poznatků získaných z předchozích zkušeností z přeshraničních programů,
-
informací o soudržnosti s dalšími programy financovanými Unií v dotčených zemích a regionech, získaných prostřednictvím širších konzultací se zainteresovanými stranami, společně s analýzou soudržnosti s národními a regionálními strategiemi a politikami,
-
analýzy rizik a opatření k jejich zmírnění;
c)
popis objektivně ověřitelných ukazatelů, zejména:
-
očekávaných výsledků u každé priority a příslušných ukazatelů výsledků společně se základní hodnotou a s cílovou hodnotou,
-
ukazatelů výstupů u každé priority, včetně kvantifikované cílové hodnoty, které by měly přispět k výsledkům;
d)
popis způsobů, jak v náležitých případech začlenit následující průřezové otázky: demokracii a lidská práva, udržitelnost životního prostředí, rovnost žen a mužů a HIV/AIDS.
4.
Struktury a určení příslušných orgánů a řídících orgánů:
a)
složení společného monitorovacího výboru a jeho úkoly;
b)
řídící orgán a postup jeho jmenování;
c)
národní orgány všech zúčastněných zemí, zejména orgán v každé zúčastněné zemi zmíněný v článcích 20 a 31, a v relevantních případech potřeby jiné podpůrné struktury než ty, které jsou uvedeny v písmenech e) a f);
d)
postup zřízení společného technického sekretariátu a v relevantních případech postup zřízení jeho poboček a stanovení jeho úkolů;
e)
auditní orgán a členové skupiny auditorů;
f)
orgán nebo orgány určené jako kontrolní kontaktní místa ve všech zúčastněných zemích a jejich úkoly podle článku 32.
5.
Provádění programu:
a)
souhrnný popis systémů řízení a kontroly podle článku 30;
b)
časový rámec pro provádění programu;
c)
popis postupů pro výběr projektů podle článku 30;
d)
popis povahy podpory podle jednotlivých priorit v souladu s článkem 38, včetně seznamu projektů, které mají být vybrány postupem přímého zadání, nebo příspěvků na finanční nástroje. Obsahuje rovněž orientační harmonogram výběru projektů, které mají být financovány podle článku 41;
e)
popis plánovaného využití technické pomoci a použitelné postupy zadávání zakázek;
f)
popis systémů monitorování a hodnocení společně s orientačním plánem monitorování a hodnocení pro celou dobu trvání programu;
g)
komunikační strategie pro celé programové období a orientační informační a komunikační plán pro první rok;
h)
informace o plnění regulačních požadavků stanovených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES (8);
i)
orientační finanční plán obsahující dvě tabulky (bez rozdělení podle zúčastněných zemí):
-
tabulku předpokládaných ročních finančních prostředků na závazky a platby na podporu Unie pro každý tematický cíl a na technickou pomoc. Prostředky na první rok zahrnují náklady na přípravné kroky podle článku 16,
-
tabulku uvádějící předběžnou výši finančních prostředků na pomoc Unie a spolufinancování na celé programové období pro každý tematický cíl a technickou pomoc.
j)
pravidla pro způsobilost výdajů podle článků 48 a 49;
k)
rozdělení závazků mezi zúčastněné země v souladu s článkem 74;
l)
pravidla převádění, používání a monitorování spolufinancování;
m)
popis systémů informačních technologií pro podávání zpráv a výměnu počítačově zpracovaných údajů mezi řídícím orgánem a Komisí;
n)
jazyk (jazyky) zvolený (zvolené) pro program podle článku 7.
Článek 5
Přijetí
1. Zúčastněné země do jednoho roku po schválení programového dokumentu společně Komisi předloží návrh programu obsahující všechny prvky uvedené v článku 4. Před předložením programu Komisi zúčastněné země písemně potvrdí svůj souhlas s jeho obsahem.
2. Komise zkontroluje, zda program obsahuje všechny prvky uvedené v článku 4. Komise posoudí soulad programu s nařízením (EU) č. 232/2014, s programovým dokumentem, s tímto nařízením a s jakýmikoli dalšími příslušnými právními předpisy Unie. V tomto posouzení se zaměří především na:
b)
kvalitu analýzy, její konzistentnost s navrhovanými prioritami a s dalšími programy financovanými Unií;
c)
správnost finančního plánu;
d)
soulad se směrnicí 2001/42/ES.
3. Komise do tří měsíců ode dne předložení programu vznese připomínky a vyžádá si nezbytné změny. Zúčastněné země předloží veškeré nezbytné informace do dvou měsíců od žádosti Komise. Za předpokladu, že byly řádně zohledněny všechny připomínky Komise, schválí Komise program do šesti měsíců od jeho předložení. Komise může v závislosti na povaze požadovaných změn tyto lhůty prodloužit.
4. Každý program se přijímá rozhodnutím Komise na celou dobu jeho trvání podle čl. 10 odst. 4 nařízení (EU) č. 232/2014.
Článek 6
Úpravy a revize
1. Úpravy programu, které nemají významný vliv na povahu a cíle programu, nejsou považovány za podstatné. Konkrétně:
a)
kumulativní změny až do výše 20 % příspěvku Unie původně přiděleného na každý tematický cíl nebo technickou pomoc nebo změny podle odstavce 2, včetně přesunu mezi tematickými cíli nebo přesunu z technické pomoci na tematické cíle;
b)
kumulativní změny až do výše 20 % příspěvku Unie původně přiděleného na každý tematický cíl nebo změny podle odstavce 2, včetně přesunu z tematických cílů na technickou pomoc.
Změny finančního plánu programu uvedené v písmeni a) může provádět přímo řídící orgán s předchozím souhlasem společného monitorovacího výboru. Řídící orgán informuje Komisi o každé takové změně, a to nejpozději v následující výroční zprávě, a poskytne Komisi veškeré nezbytné dodatečné informace.
V případě změn finančního plánu programu uvedených v písmeni b) požádá řídící orgán o předchozí souhlas jak společný monitorovací výbor, tak Komisi.
2. Na základě odůvodněné žádosti společného monitorovacího výboru nebo z podnětu Komise po konzultaci se společným monitorovacím výborem mohou být programy změněny v důsledku:
a)
revize programového dokumentu;
b)
významných společensko-hospodářských změn nebo podstatných změn v programové oblasti;
c)
obtíží při provádění;
d)
změn ve finančním plánu nad rámec flexibility podle odstavce 1 nebo jakýchkoli změn, které podstatně ovlivňují povahu a cíle programu;
e)
auditů, monitorování a hodnocení.
3. Žádosti o revizi programů musí být řádně odůvodněny a musí odrážet očekávaný dopad změn na program.
4. Komise posoudí informace předložené podle odstavců 2 a 3. Má-li Komise připomínky, poskytne řídící orgán Komisi veškeré nezbytné dodatečné informace. Za předpokladu, že byly řádně zohledněny všechny připomínky Komise, schválí Komise žádost o revizi do pěti měsíců od jejího předložení.
5. Veškeré revize programu v případech uvedených v odstavci 2 a v čl. 66 odst. 5 se přijímají rozhodnutím Komise a mohou vyžadovat změnu finančních dohod uvedených v článcích 8 a 9.
Článek 7
Používání jazyků
1. Každý program používá jako svůj pracovní jazyk jeden nebo více úředních jazyků Unie. Zúčastněné země se navíc mohou rozhodnout používat jako pracovní i jiné jazyky, které nejsou úředními jazyky Unie. Volba pracovního jazyka/pracovních jazyků se popíše v programu v souladu s článkem 4.
2. Aby byla zohledněna partnerská povaha programů, mohou příjemci předkládat řídícímu orgánu dokumenty týkající se jejich projektu ve svém národním jazyce za předpokladu, že je tato možnost výslovně uvedena v programu a že společný monitorovací výbor zajistí prostřednictvím řídícího orgánu potřebné tlumočení a překlady.
3. Náklady na tlumočení a překlady ze všech zvolených jazyků programu se hradí buď z rozpočtu na technickou pomoc na úrovni programu, nebo z rozpočtu každého jednotlivého projektu na úrovni projektu.
KAPITOLA 2
Dohody o financování
Článek 8
Dohody o financování s partnerskými zeměmi přeshraniční spolupráce
1. Komise uzavře dohody o financování s každou partnerskou zemí přeshraniční spolupráce. Dohody o financování mohou podepsat rovněž ostatní zúčastněné země a řídící orgán nebo země, v níž má řídící orgán sídlo.
2. Dohody o financování se podepíší nejpozději do konce roku, který následuje po roce, v němž Komise přijala rozhodnutí o schválení programu. Pokud je však do programu zapojena více než jedna partnerská země přeshraniční spolupráce, podepíší všechny strany alespoň jednu dohodu o financování ještě před tímto datem. Ostatní partnerské země přeshraniční spolupráce mohou podepsat své příslušné dohody o financování později. Vnější složka programu s danou partnerskou zemí přeshraniční spolupráce nemůže být zahájena, dokud nevstoupí v platnost dohoda o financování s touto zemí. Je-li program spolufinancován podle nařízení (EU) č. 231/2014 a účastní-li se více než jedna partnerská země přeshraniční spolupráce, podepíší všechny strany alespoň jednu dohodu o financování s jednou zúčastněnou partnerskou zemí uvedenou v příloze I nařízení (EU) č. 232/2014 nebo s Ruskou federací, a to nejpozději do konce roku, který následuje po roce, v němž Komise přijala rozhodnutí o schválení programu.
Článek 9
Dohody o financování s partnerskými zeměmi přeshraniční spolupráce, které poskytují spolufinancování
1. Je-li spolufinancování partnerské země přeshraniční spolupráce převedeno na řídící orgán, dohodu o financování podle článku 8 podepíší rovněž ostatní zúčastněné členské státy a partnerské země přeshraniční spolupráce a řídící orgán nebo země, v níž má řídící orgán sídlo.
2. Uvedená dohoda o financování obsahuje ustanovení týkající se spolufinancování partnerské země přeshraniční spolupráce, jako například:
a)
částku;
b)
zamýšlené použití a podmínky použití, včetně podmínek pro žádosti;
c)
způsoby plateb;
d)
finanční řízení;
e)
vedení záznamů;
f)
povinností předkládání zpráv;
g)
ověřování a kontroly;
h)
nesrovnalosti a zpětné získávání prostředků.
KAPITOLA 3
Jiné dohody nebo memoranda o porozumění
Článek 10
Obsah
Řídící orgán může se zúčastněnými zeměmi uzavřít memoranda o porozumění nebo jakoukoli jinou dohodu, která nastiňuje ustanovení programu, zejména vnitrostátní spolufinancování, konkrétní finanční odpovědnost, audity a zpětné získávání prostředků.
Obsah těchto memorand o porozumění nebo jakékoli jiné dohody musí být v souladu s ustanoveními uvedenými v tomto nařízení a v dohodě (dohodách) o financování.
KAPITOLA 4
Provádění
Článek 11
Způsoby provádění
Programy se obvykle provádějí v rámci sdíleného řízení s členskými státy podle článku 59 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012. Zúčastněné země mohou navrhnout provádění v rámci nepřímého řízení partnerskou zemí přeshraniční spolupráce nebo mezinárodní organizací podle článku 60 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
Programy prováděné v rámci nepřímého řízení se řídí částí třetí tohoto nařízení.
HLAVA II
SPOLUFINANCOVÁNÍ
Článek 12
Míra spolufinancování
1. Spolufinancování musí dosahovat výše alespoň 10 % příspěvku Unie.
2. Je-li to možné, spolufinancování se rozloží rovnoměrně na celou dobu trvání programu tak, aby bylo zajištěno dosažení minimálního cíle ve výši 10 % do konce programu.
3. Pomoc poskytnutá v rámci programu musí být v souladu s platnými pravidly Unie pro státní podporu ve smyslu článku 107 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Článek 13
Zdroje spolufinancování
1. Spolufinancování musí pocházet z jiných zdrojů než z Unie.
2. V rámci každého programu si zúčastněné země mohou určit zdroj, výši a rozdělení spolufinancování.
3. Pokud se partnerská země přeshraniční spolupráce zaváže, že své spolufinancování převede na řídící orgán, jsou ujednání týkající se poskytování spolufinancování, jeho využívání a jeho monitorování stanovena v dohodě o financování podle článku 9 a v patřičných případech v dohodách podle článku 10.
4. Ve všech ostatních případech mohou být ujednání týkající se spolufinancování stanovena v dohodách podle článku 10.
Článek 14
Příspěvky ve formě věcného plnění příspěvky
1. Každé bezplatné poskytnutí nefinančních zdrojů třetí stranou se považuje za věcný příspěvek na úrovni programu nebo projektu. Náklady na pracovníky přidělené na projekt nebo program se za věcný příspěvek nepovažují, ale jsou-li hrazeny příjemci nebo zúčastněnými zeměmi, mohou být považovány za součást minimálního desetiprocentního spolufinancování podle článku 12.
2. Příspěvky ve formě věcného plnění nejsou způsobilými náklady a nemohou být považovány za součást minimálního desetiprocentního spolufinancování podle článku 12.
HLAVA III
OBDOBÍ PROVÁDĚNÍ
Článek 15
Období provádění
Období provádění každého programu začíná nejdříve dnem přijetí programu Komisí a končí nejpozději dne 31. prosince 2024.
Článek 16
Zahajovací fáze programu
1. Při sdíleném řízení je program v zúčastněných členských státech zahájen po přijetí oznámení podle čl. 25 odst. 4, jímž Komise informuje, že nemá v úmyslu vyžadovat dokumenty zmíněné v tomto článku nebo že nemá žádné připomínky. Zúčastněné země mohou již před tím zahájit přípravné kroky, které jsou nutné pro vybudování systémů řízení a kontroly. Související náklady jsou způsobilé podle článku 36.
2. Při nepřímém řízení podle článků 80 a 82 je program v zúčastněných členských státech zahájen poté, co vstoupí v platnost příslušná dohoda, jíž provádění rozpočtu svěřuje mezinárodní organizaci nebo partnerské zemi přeshraniční spolupráce.
3. Kromě toho mohou být provedeny i následující přípravné kroky potřebné k zahájení programu:
a)
zřízení řídícího orgánu a v relevantních případech společného technického sekretariátu;
b)
první zasedání společného monitorovacího výboru s účastí zástupců partnerských zemí přeshraniční spolupráce, které ještě nepodepsaly dohodu o financování nebo v nichž dohoda o financování dosud nevstoupila v platnost;
c)
příprava a zahájení výběru projektu nebo postupů zadávání veřejné zakázky s doložkou o pozastavení v souvislosti se vstupem dohod o financování v platnost.
4. Dokud příslušné dohody o financování nevstoupí v platnost, mohou být s příslušnou partnerskou zemí přeshraniční spolupráce zahájeny pouze přípravné kroky uvedené v odstavcích 1 a 3.
Článek 17
Přerušení programu
1. Pokud žádná z partnerských zemí přeshraniční spolupráce nepodepíše příslušnou dohodu o financování do dne uvedeného v čl. 8 odst. 2, program je přerušen.
Již vyčleněné roční splátky Evropského fondu pro regionální rozvoj zůstanou po celou dobu svého obvyklého trvání k dispozici, ale mohou být použity pouze na činnosti, které probíhají výhradně v dotčených členských státech a na něž byla uzavřena dohoda dříve, než Komise vydala rozhodnutí o přerušení. Řídící orgán předloží Komisi do tří měsíců po ukončení dohod konečnou zprávu a Komise postupuje v souladu s odstavci 2 a 3.
2. Nemůže-li být program prováděn v důsledku problémů vyplývajících ze vztahů mezi zúčastněnými zeměmi a v jiných řádně odůvodněných případech, může Komise na žádost společného monitorovacího výboru nebo z vlastního podnětu vydat po konzultaci se společným monitorovacím výborem rozhodnutí o přerušení programu.
3. Dojde-li k přerušení programu, předloží řídící orgán konečnou zprávu do šesti měsíců po rozhodnutí Komise. Po vypořádání předchozích předběžných plateb Komise vyplatí konečný zůstatek, nebo v patřičných případech vydá příkaz k zpětnému získání prostředků. Komise rovněž zruší zůstatek závazků.
Alternativně může být rozhodnuto o snížení částky přidělené do rozpočtu programu v souladu s čl. 6 odst. 2 písm. c).
4. V případech uvedených v odstavcích 1 a 2 se podpora z Evropského fondu pro regionální rozvoj odpovídající dosud nevyčleněným ročním splátkám či ročním splátkám zcela nebo částečně vyčleněným a zrušeným v rámci stejného rozpočtového roku, které dosud nebyly přiděleny na jiný program ze stejné kategorie programů vnější spolupráce, přidělí na programy vnitřní přeshraniční spolupráce podle článku 4 nařízení (EU) č. 1299/2013.
Podpora podle nařízení (EU) č. 232/2014 odpovídající dosud nevyčleněným ročním splátkám či ročním splátkám zcela nebo částečně vyčleněným a zrušeným v rámci stejného rozpočtového roku se použije na financování jiných programů nebo projektů způsobilých podle nařízení (EU) č. 232/2014.
Článek 18
Projekty
1. Smlouvy na velké infrastrukturní projekty vybrané přímým zadáním musí být podepsány a příspěvky na finanční nástroje poskytnuty do 30. června 2019.
2. Všechny ostatní smlouvy musí být podepsány do 31. prosince 2021.
3. Všechny činnosti v rámci projektu financované z programu musí být ukončeny nejpozději 31. prosince 2022.
Článek 19
Ukončení programu
1. V období od 1. ledna 2023 do 30. září 2024 mohou být prováděny pouze činnosti související s ukončením programu.
2. Program je považován za ukončený, pokud:
a)
všechny smlouvy uzavřené v rámci programu byly ukončeny;
b)
konečný zůstatek byl vyplacen nebo nahrazen;
c)
Komise zrušila zbývající prostředky.
3. Musí-li být konečná částka programu nebo projektů upravena na základě kontrol či auditů provedených po datu ukončení, není ukončením programu dotčeno právo Komise provádět v pozdější fázi finanční opravy vůči řídícímu orgánu nebo příjemcům.
HLAVA IV
PROGRAMOVÉ STRUKTURY
Článek 20
Jmenování řídících a dalších subjektů
1. Zúčastněné země zvolí jako řídící orgán vnitrostátní, regionální či místní veřejnoprávní subjekt nebo orgán nebo soukromoprávní subjekt pověřený výkonem veřejné služby. Tentýž řídící orgán může být určen pro více programů.
2. Zúčastněné země určí národní, regionální či místní veřejnoprávní subjekt nebo orgán, jenž je nezávislý na řídícím orgánu, jako jediný auditní orgán. Auditní orgán musí sídlit v členském státě, v němž se nachází sídlo řídícího orgánu. Tentýž auditní orgán může být určen pro více programů.
3. Pro provádění určitých úkolů řídícího orgánu na jeho odpovědnost může být určen jeden nebo více zprostředkujících subjektů. Příslušná ujednání mezi řídícím orgánem a zprostředkujícími subjekty se oficiálně písemně zaznamenají. Zprostředkující subjekt zaručí svou solventnost a způsobilost v příslušné oblasti, jakož i způsobilost v oblasti správy a finančního řízení.
4. Zúčastněné země stanoví v systémech řízení a kontroly, a v relevantních případech v dohodách o financování uvedených v článcích 8 a 9 a/nebo v dohodách zmíněných v článku 10, pravidla, jimiž se řídí jejich vztahy s řídícím orgánem a s auditním orgánem, vztahy mezi těmito orgány a vztahy mezi těmito orgány a Komisí.
5. Členský stát, v němž má sídlo řídící orgán, může z vlastního podnětu určit koordinační subjekt, jehož úkolem je úzce spolupracovat s Komisí, informovat ji, koordinovat činnosti dalších příslušných určených subjektů a podporovat harmonizované uplatňování použitelných právních předpisů.
6. Každá zúčastněná země určí:
a)
národní subjekt na podporu řídícího orgánu při řízení programu v souladu se zásadou řádného finančního řízení;
b)
kontrolní kontaktní místo na podporu řídícího orgánu při kontrole povinností vyplývajících z programu;
c)
zástupce do skupiny auditorů zmíněné v čl. 28 odst. 2;
d)
zástupce do společného monitorovacího výboru podle článku 21.
KAPITOLA 1
Společný monitorovací výbor
Článek 21
Společný monitorovací výbor
Do tří měsíců ode dne přijetí programu Komisí zřídí zúčastněné země společný monitorovací výbor.
Článek 22
Složení společného monitorovacího výboru
1. Společný monitorovací výbor se skládá z jednoho nebo více zástupců jmenovaných každou zúčastněnou zemí. Zástupci jsou jmenováni na základě funkce, nikoli na osobním základě. Další osoby mohou být společným monitorovacím výborem jmenovány jako pozorovatelé.
2. Je-li to možné a vhodné, zajistí zúčastněné země odpovídající účast všech dotčených aktérů, zejména místních zainteresovaných subjektů, včetně organizací občanské společnosti a místních orgánů, aby byla zajištěna jejich účast na provádění programu.
3. Komise je zapojena do činnosti společného monitorovacího výboru jako pozorovatel. Společně se zástupci zúčastněných zemí je zvána na každé zasedání společného monitorovacího výboru. Komise se může rozhodnout, zda se celého zasedání společného monitorovacího výboru nebo jeho části zúčastní, anebo nezúčastní.
4. Společnému monitorovacímu výboru předsedá v souladu s ustanoveními jednacího řádu jeden z jeho členů, zástupce řídícího orgánu nebo jiná osoba.
5. Jako tajemník společného monitorovacího výboru je jmenován zástupce řídícího orgánu, společného technického sekretariátu nebo zprostředkujícího subjektu podle čl. 20 odst. 3.
Článek 23
Fungování
1. Společný monitorovací výbor vypracuje a jednomyslně přijme svůj jednací řád.
2. Společný monitorovací výbor usiluje o přijímání rozhodnutí na základě konsenzu. O některých rozhodnutích může v souladu se svým jednacím řádem hlasovat, zejména o těch, která se týkají konečného výběru projektů a částek přidělených jako granty na tyto projekty.
3. Všechny zúčastněné země mají stejná hlasovací práva bez ohledu na počet zástupců, které jmenovaly.
4. Tajemník, Komise ani žádný jiný pozorovatel nemá hlasovací právo.
5. Předseda společného monitorovacího výboru plní funkci moderátora a vede jednání. Je-li předsedou zástupce zúčastněné země, má hlasovací právo.
6. Společný monitorovací výbor zasedá nejméně jednou ročně. Zasedání svolává předseda na žádost řídícího orgánu nebo na základě řádně odůvodněné žádosti kterékoli zúčastněné země či Komise. V souladu se svým jednacím řádem může přijímat rozhodnutí i písemným postupem z podnětu svého předsedy, řídícího orgánu nebo kterékoli zúčastněné země.
7. Po každém zasedání společného monitorovacího výboru je vypracován zápis, který podepíše předseda a tajemník. Kopii tohoto zápisu obdrží zástupci zúčastněných zemí, Komise a všichni ostatní pozorovatelé.
Článek 24
Funkce společného monitorovacího výboru
1. Společný monitorovací výbor sleduje provádění programu a jeho pokrok při plnění jeho priorit a používá k tomu objektivně ověřitelné ukazatele a související cílové hodnoty stanovené v programu. Společný monitorovací výbor zkoumá všechny otázky, které mají vliv na provádění programu.
2. Společný monitorovací výbor může vydávat doporučení pro řídící orgán, která se týkají provádění programu a jeho hodnocení. Kroky, které jsou prováděny na základě jeho doporučení, následně monitoruje.
3. Společný monitorovací výbor zejména:
a)
schvaluje pracovní program a finanční plán řídícího orgánu, včetně plánovaného využití technické pomoci;
b)
sleduje, jak řídící orgán provádí pracovní program a finanční plán;
c)
schvaluje kritéria pro výběr projektů, které mají být financovány z programu;
d)
odpovídá za hodnocení a výběr projektů, jež mají být financovány z programu;
e)
schvaluje veškeré návrhy na revizi programu;
f)
přezkoumává veškeré zprávy předkládané řídícím orgánem a v případě potřeby přijímá příslušná opatření;
g)
přezkoumává všechny sporné případy, na které ho upozorní řídící orgán;
h)
přezkoumává a schvaluje výroční zprávu podle článku 77;
i)
přezkoumává a schvaluje roční plán monitorování a hodnocení podle článku 78;
j)
přezkoumává a schvaluje roční informační a komunikační plány podle článku 79.
4. Bez ohledu na ustanovení odst. 3 písm. d) může společný monitorovací výbor zřídit výbor pro výběr projektů, který jedná na jeho odpovědnost.
KAPITOLA 2
Řídící orgán
Článek 25
Určení
1. Řídící orgán, jenž byl vybrán zeměmi, které se účastní programu, se v členském státě, v němž má z rozhodnutí na příslušné úrovni sídlo, podrobí postupu určení.
2. Základem postupu určení je zpráva a stanovisko nezávislého auditního orgánu, který posoudí soulad systémů řízení a kontroly, včetně úlohy zprostředkujících subjektů, s kritérii pro určení stanovenými v příloze I tohoto nařízení. Tento auditní orgán v relevantních případech přihlíží k tomu, zda jsou systémy řízení a kontroly programu podobné systémům, které existovaly v předchozím programovém období, a k údajům prokazujícím jejich účinného fungování.
Nezávislým auditním orgánem je auditní orgán nebo jiný veřejnoprávní či soukromoprávní subjekt s nezbytnou způsobilostí provádět audit, který je funkčně nezávislý na řídícím orgánu. Svou práci vykonává v souladu s mezinárodně uznávanými auditorskými standardy.
3. Členský stát předloží Komisi formální rozhodnutí zmíněné v odstavci 1 co nejdříve poté, co Komise schválí příslušný program.
4. Do dvou měsíců poté, co obdrží formální rozhodnutí zmíněné v odstavci 1, si Komise může vyžádat zprávu a stanovisko nezávislého auditního orgánu a popis systému řízení a kontroly, zejména co se týče těch částí, které se týkají výběru projektů. Nemá-li Komise v úmyslu si tyto dokumenty vyžádat, informuje o tom příslušný členský stát co nejdříve. Vyžádá-li si Komise tyto dokumenty, může do dvou měsíců od jejich obdržení předložit připomínky, na jejichž základě jsou dokumenty revidovány. Nemá-li Komise žádné počáteční ani další připomínky, uvědomí o tom příslušný členský stát co nejdříve.
5. Pokud ze stávajících výsledků provedeného auditu a kontroly vyplývá, že určený orgán již nesplňuje kritéria uvedená v odstavci 2, příslušný členský stát na odpovídající úrovni a v závislosti na závažnosti problému stanoví nezbytná nápravná opatření a zkušební dobu, během níž mají být tato nápravná opatření provedena.
Pokud určený orgán neprovede požadovaná nápravná opatření ve zkušební době stanovené členským státem, členský stát na odpovídající úrovni pověření tohoto orgánu ukončí.
Členský stát neprodleně informuje Komisi, pokud:
-
je pro určený orgán stanovena zkušební doba, a informuje o nápravných opatřeních a příslušné zkušební době, nebo
-
je zkušební doba po provedení nápravných opatření ukončena, nebo
-
je ukončeno pověření orgánu.
Aniž je dotčeno použití článku 61, oznámení o tom, že členský stát stanovil pro některý určený orgán zkušební dobu, nepřeruší vyřizování žádostí o platby.
Je-li určení řídícího orgánu ukončeno, zúčastněné země určí nový orgán nebo subjekt podle čl. 20 odst. 1, který převezme funkce řídícího orgánu. Tento subjekt nebo orgán je podroben procesu určení podle odstavce 2 a Komise je o tom informována podle odstavce 4. Tato změna vyžaduje revizi programu podle článku 6.
Článek 26
Funkce řídícího orgánu
1. Řídící orgán odpovídá za řízení programu v souladu se zásadou řádného finančního řízení a za to, že rozhodnutí společného monitorovacího výboru jsou v souladu s platným právními předpisy a ustanoveními.
2. Co se týče řízení programu, řídící orgán:
a)
podporuje práci společného monitorovacího výboru a poskytuje výboru informace potřebné k plnění jeho úkolů, zejména údaje týkající se pokroku při plnění programu a dosahování jeho očekávaných výsledků a cílů;
b)
vypracovává a po schválení společným monitorovacím výborem předkládá Komisi výroční zprávu a konečnou zprávu;
c)
se zprostředkujícími subjekty, se společným technickým sekretariátem, s auditním orgánem a s příjemci sdílí informace, které jsou důležité pro výkon jejich funkcí nebo pro provádění projektu;
d)
zřizuje a udržuje počítačový systém pro zaznamenávání a uchovávání údajů o každém projektu, které jsou nezbytné pro monitorování, hodnocení, finanční řízení, kontrolu a audit, případně včetně údajů o jednotlivých účastnících projektů. Zaznamenává a uchovává především technické a finanční zprávy pro každý projekt. Systém poskytuje veškeré údaje potřebné k vypracování žádostí o platby a roční účetní závěrky, včetně záznamů o částkách, jež mají být získány zpět, částkách získaných zpět a částkách snížených z důvodu zrušení celého příspěvku na projekt či program nebo části tohoto příspěvku;
e)
v případě potřeby provádí na úrovni programu studie posuzující dopad na životní prostředí;
f)
provádí informační a komunikační plány v souladu s článkem 79;
g)
provádí plány monitorování a hodnocení v souladu s článkem 78.
3. Co se týče výběru a řízení projektů, řídící orgán:
a)
vypracovává a zahajuje postupy výběru;
b)
řídí postupy výběru projektů;
c)
hlavnímu příjemci předává dokument, v němž jsou stanoveny podmínky pro podporu každého projektu, včetně finančního plánu a lhůt pro provedení;
d)
podepisuje smlouvy s příjemci;
e)
řídí projekty.
4. Co se týče technické pomoci, řídící orgán:
a)
řídí postupy zadávání veřejných zakázek;
b)
podepisuje smlouvy s dodavateli;
c)
spravuje smlouvy.
5. Pokud jde o finanční řízení a kontrolu programu, řídící orgán:
a)
ověří, že služby, dodávky nebo stavební práce byly provedeny, dodány a/nebo instalovány a že výdaje, které příjemci vykázali, byly příjemci uhrazeny, a že je to v souladu s platnými právními předpisy, pravidly programu a podmínkami pro podporu projektů;
b)
zajišťuje, aby příjemci zapojení do provádění projektu měli buď samostatný systém účetnictví, nebo vhodný účetní kód pro všechny operace týkající se projektu;
c)
zavádí účinná a přiměřená opatření proti podvodům, která odpovídají zjištěným rizikům;
d)
stanoví postupy k zajištění toho, aby všechny dokumenty týkající se výdajů a auditů nezbytné pro zajištění odpovídající auditní stopy byly uchovávány v souladu s požadavky článku 30;
e)
vypracovává prohlášení řídícího orgánu a roční souhrn uvedený v článku 68;
f)
vypracovává a předkládá Komisi žádosti o platby v souladu s článkem 60;
g)
vypracovává roční účetní závěrky;
h)
při vypracovávání a předkládání žádostí o platbu zohledňuje výsledky všech auditů provedených auditním orgánem nebo na jeho odpovědnost;
i)
vede počítačově zpracované účetní záznamy o výdajích vykázaných Komisí a o platbách příjemcům;
j)
vede záznamy o částkách, které mají být získány zpět, a částkách snížených z důvodu zrušení celého grantu nebo jeho části.
6. Ověření podle odst. 5 písm. a) zahrnuje následující postupy:
a)
správní ověření každé žádosti o platbu předložené příjemci;
b)
ověření projektů na místě.
Frekvence a rozsah ověření na místě jsou úměrné výši grantu poskytnutého na daný projekt a úrovni rizika zjištěného při těchto ověřeních a při auditech prováděných auditním orgánem u systémů řízení a kontroly jako celku.
7. Ověření projektů na místě podle odst. 6 písm. b) mohou být prováděna na vzorku.
8. Pokud je v rámci programu subjekt, v němž má sídlo řídící orgán, rovněž příjemcem, je třeba pro ověření uvedená v odst. 5 písm. a) přijmout taková opatření, která zajistí odpovídající oddělení funkcí.
Článek 27
Společný technický sekretariát a pobočky
1. Zúčastněné země se mohou rozhodnout, že zřídí společný technický sekretariát, který je popsán v programu v souladu s článkem 4.
2. Společný technický sekretariát pomáhá řídícímu orgánu, společnému monitorovacímu výboru a v případě potřeby auditnímu orgánu vykonávat jejich příslušné funkce. Informuje především případné příjemce o možnostech financování v rámci programů a pomáhá příjemcům při provádění projektů. Může být jmenován i jako zprostředkující subjekt uvedený v čl. 20 odst. 3.
3. Na základě rozhodnutí zúčastněných zemí mohou být v zúčastněných zemích zřízeny pobočky. Jejich úloha je popsána v programu a může zahrnovat komunikaci, poskytování informací, pomoc řídícímu orgánu při hodnocení projektů a následné kroky po provedení programu. Pobočka nemůže být v žádném případě pověřena úkolem, který zahrnuje výkon veřejné moci nebo použití diskrečních pravomocí při posuzování projektů.
4. Provoz společného technického sekretariátu a poboček je financován z rozpočtu na technickou pomoc.
KAPITOLA 3
Auditní orgán
Článek 28
Funkce auditního orgánu
1. Auditní orgán programu zajistí, aby se prováděly audity systémů řízení a kontroly u odpovídajícího vzorku projektů a u účetních závěrek programu.
2. Auditnímu orgánu je nápomocna skupina auditorů, která se skládá ze zástupců všech zemí, jež se účastní programu.
3. Provádí-li audity jiný subjekt než auditní orgán, zajistí auditní orgán, aby měl tento subjekt nezbytnou funkční nezávislost.
4. Auditní orgán zajistí, aby auditní činnost splňovala mezinárodně uznávané auditorské standardy.
5. Do devíti měsíců od podepsání první dohody o financování podle čl. 8 odst. 2 předloží auditní orgán Komisi auditní strategii pro výkon auditů. Auditní strategie stanoví metodiku auditů ročních účetních závěrek a projektů, způsob výběru vzorků pro audity projektů a plán auditů pro aktuální účetní rok a dva následující účetní roky. Auditní strategie se aktualizuje každoročně od roku 2017 do konce roku 2024. Vztahují-li se společné systémy řízení a kontroly na více než jeden program, může být pro dotčené programy vypracována jediná auditní strategie. Aktualizovaná auditní strategie se předkládá Komisi společně s výroční zprávou o programu.
6. Auditní orgán vypracuje v souladu s článkem 68:
a)
výrok auditora k účetním závěrkám za předchozí účetní rok;
b)
výroční auditní zprávu.
Pokud se společný systém řízení a kontroly vztahuje na více než jeden program, lze informace požadované podle písmene b) uvést v jediné zprávě.
Článek 29
Spolupráce s auditním orgánem
Komise spolupracuje s auditním orgánem na koordinaci jeho auditních plánů a postupů a sdílí s ním výsledky auditů systémů řízení a kontroly dotčeného programu.
HLAVA V
SYSTÉMY ŘÍZENÍ A KONTROLY
Článek 30
Obecné zásady pro systémy řízení a kontroly
1. Systémy řízení a kontroly zahrnují:
a)
funkce každého subjektu zapojeného do řízení a kontroly, včetně rozdělení funkcí v rámci jednotlivých subjektů, jejich vnitřní organizace v souladu se zásadou rozdělení funkcí mezi těmito subjekty a v rámci nich;
b)
postupy pro zajištění správnosti a řádnosti vykazovaných výdajů;
c)
elektronické datové systémy pro účetnictví, uchovávání údajů, monitorování a podávání zpráv;
d)
systémy monitorování a podávání zpráv, pokud odpovědný subjekt pověří výkonem úkolů jiný subjekt;
e)
opatření pro audit fungování systémů řízení a kontroly;
f)
systémy a postupy pro zajištění odpovídající auditní stopy;
g)
postupy pro předcházení nesrovnalostem, včetně podvodů, jejich odhalování a nápravu a vymáhání neoprávněně vyplacených částek včetně veškerých úroků;
h)
postupy pro zadávání veřejných zakázek na technickou pomoc a postupy pro výběr projektů;
i)
úlohu vnitrostátních orgánů a povinnosti zúčastněných zemí podle článku 31.
2. Řídící orgán zajistí, aby systémy řízení a kontroly programu byly zavedeny v souladu s pravidly tohoto nařízení a aby tyto systémy účinně fungovaly.
Článek 31
Vnitrostátní orgány a povinnosti zúčastněných zemí
1. Národní orgán určený podle čl. 20 odst. 6 písm. a), mimo jiné:
a)
zodpovídá za zřízení účinně fungujících systémů řízení a kontroly na vnitrostátní úrovni;
b)
zajišťuje celkovou koordinaci orgánů zapojených do provádění programu na vnitrostátní úrovni, včetně, mimo jiné, orgánů, které působí jako kontrolní kontaktní místa a jako členové skupiny auditorů;
c)
zastupuje svoji zemi ve společném monitorovacím výboru.
Pro partnerské země přeshraniční spolupráce je národní orgán subjektem, který nese konečnou odpovědnost za provádění opatření stanovených v dohodě o financování podle článků 8 a 9.
2. Zúčastněné země podporují řídící orgán při výkonu jeho povinností uvedených v čl. 30 odst. 2.
3. Zúčastněné země na svém území předcházejí nesrovnalostem včetně podvodů, odhalují je a napravují a vymáhají neoprávněně vyplacené částky včetně případných úroků podle článku 74. Tyto nesrovnalosti neprodleně oznámí řídícímu orgánu a Komisi a průběžně je informují o vývoji souvisejících správních a právních postupů.
4. V článku 74 jsou stanoveny povinnosti zúčastněných zemí, pokud jde o částky neoprávněně vyplacené příjemci.
5. Finanční opravou Komise není dotčena povinnost řídícího orgánu vymáhat neoprávněně vyplacené částky podle článků 74 a 75 ani povinnosti členských států vymáhat neoprávněně vyplacenou státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie a podle článku 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (9).
Článek 32
Auditní a kontrolní struktury
1. Auditor nebo příslušný úředník veřejné správy nezávislý na příjemci přezkoumá výdaje vykázané příjemcem na podporu žádosti o platbu. Auditor nebo příslušný úředník veřejné správy přezkoumá, zda výdaje vykázané příjemcem a příjmy související s projektem jsou skutečné, přesně zaznamenané a způsobilé v souladu se smlouvou.
Tento přezkum se vykonává na základě dohodnutého postupu, který se provádí v souladu s:
a)
mezinárodním standardem pro související služby 4400 - dohodnutými postupy v souvislosti s finančními informacemi, jak byly schváleny Mezinárodní federací účetních (IFAC);
b)
etickým kodexem IFAC pro profesionální účetní, který vypracovala a vydala Rada IFAC pro mezinárodní etické standardy účetních.
Pro úředníky veřejné správy jsou tyto postupy a standardy stanoveny na vnitrostátní úrovni s přihlédnutím k mezinárodním standardům.
Auditor splňuje alespoň jeden z následujících požadavků:
a)
být členem vnitrostátního účetního nebo auditorského subjektu nebo orgánu, který je členem IFAC;
b)
být členem vnitrostátního účetního nebo auditního subjektu nebo orgánu. Není-li tato organizace členem IFAC, auditor se zaváže, že bude práci vykonávat v souladu se standardy a etickými požadavky IFAC;
c)
být registrován jako statutární auditor ve veřejném rejstříku orgánu veřejného dohledu v členském státě v souladu se zásadami veřejného dohledu stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES (10);
d)
být registrován jako statutární auditor ve veřejném rejstříku orgánu veřejného dohledu v partnerské zemi přeshraniční spolupráce za předpokladu, že se tento rejstřík řídí zásadami veřejného dohledu, jak jsou stanoveny v právních předpisech dotčené země.
Úředník veřejné správy má nezbytnou odbornou kvalifikaci pro provádění přezkumů.
2. Řídící orgán provádí kromě toho svá vlastní ověření podle čl. 26 odst. 5 písm. a) a čl. 26 odst. 6. Řídícímu orgánu mohou být při provádění ověřování v celé programové oblasti nápomocny kontrolní kontaktní místa.
Zúčastněné země přijmou veškerá možná opatření na podporu řídícího orgánu při výkonu kontrolních úkolů.
3. Auditní orgán zajistí, aby byly prováděny audity systémů řízení a kontroly na vhodném vzorku projektů a na ročních účetních závěrkách programu, jak je uvedeno v článku 28. Do tří měsíců od ustanovení řídícího orgánu se zřídí skupina auditorů uvedená v čl. 28 odst. 2. Vypracuje svůj vlastní jednací řád. Skupině předsedá řídící orgán, který je jmenován pro program.
Každá zúčastněná země může pověřit auditní orgán, aby vykonával své povinnosti přímo na jejím území.
4. Je zaručena nezávislost subjektu (subjektů) uvedeného (uvedených) v odstavcích 1, 2 a 3.
Článek 33
Kontroly ze strany Unie
1. Komise, Evropský úřad pro boj proti podvodům, Evropský účetní dvůr a každý externí auditor s povolením těchto orgánů a subjektů může přezkoumávat dokumenty a/nebo provádět kontroly na místě, a tak ověřovat, jak řídící orgán, příjemci, dodavatelé, subdodavatelé a třetí strany, kteří získávají finanční podporu, používají finanční prostředky Unie. V každé smlouvě je výslovně uvedeno, že tyto orgány a subjekty mohou vykonávat své kontrolní pravomoci, pokud jde o prostory, dokumenty a informace, bez ohledu na nosič, na němž jsou informace uloženy.
2. Komise se přesvědčí o tom, že na základě dostupných informací, včetně rozhodnutí o určení, každoročního prohlášení řídícího orgánu, výročních kontrolních zpráv, každoročního výroku auditora, výroční zprávy a auditů provedených vnitrostátními orgány a orgány Unie, jsou systémy řízení a kontroly v souladu s tímto nařízením a že účinně fungují.
3. Komise může požádat řídící orgán, aby podnikl nezbytné kroky a zajistil účinnost systémů řízení a kontroly a správnost výdajů.
HLAVA VI
TECHNICKÁ POMOC
Článek 34
Rozpočet na technickou pomoc
1. Na technickou pomoc může být přiděleno nejvýše 10 % celkového příspěvku Unie. V řádně odůvodněných případech může být po dohodě s Komisí přidělena vyšší částka.
2. Výše technické pomoci by měla odrážet skutečné potřeby programu, zejména by měla zohledňovat takové faktory, jako je celkový rozpočet programu, velikost územní oblasti, na niž se program vztahuje, a počet zúčastněných zemí.
Článek 35
Účel
1. Mezi činnosti v rámci technické pomoci patří příprava, řízení, monitorování, hodnocení, informace, komunikace, tvorba sítí, řešení stížností, činnosti v rámci kontroly a auditu související s prováděním programu a činnosti zaměřené na posílení správních kapacit pro provádění programu.
2. Technická pomoc pro činnosti uvedené v odstavci 1 by měla být používána na potřeby programových struktur i příjemců.
3. Výdaje na činnosti týkající se podpory a budování kapacit, které vzniknou mimo programovou oblast, mohou být kryty v rámci limitu uvedeného v čl. 39 odst. 2 za předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v tomto článku.
Článek 36
Způsobilost
1. Požadavky na způsobilost stanovené v článku 48 se obdobně použijí na náklady na technickou pomoc. Náklady týkající se úředníků zúčastněných zemí, kteří jsou přiděleni na program, mohou být považovány za způsobilé jako náklady na technickou pomoc. Je třeba vyvarovat se systémů paralelního a doplňkového odměňování. Náklady uvedené v článku 49 se nepovažují za způsobilé jako náklady na technickou pomoc.
2. Náklady na přípravné kroky uvedené v článku 16 jsou způsobilé, je-li Komisi předložen program podle článku 4, a to nejdříve dne 1. ledna 2014, za předpokladu, že Komise program schválí podle článku 5.
Článek 37
Pravidla zadávání veřejných zakázek
1. Vyžaduje-li provádění ročního plánu využití rozpočtu na technickou pomoc zadávání veřejných zakázek, zakázka je zadána podle následujících pravidel:
a)
má-li subjekt sídlo v členském státě, použije buď právní a správní předpisy přijaté v souvislosti s právními předpisy Unie vztahujícími se na zadávání veřejných zakázek, nebo pravidla pro zadávání veřejných zakázek stanovená v hlavě IV druhé části nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a v hlavě II druhé části nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012;
b)
ve všech ostatních případech jsou příslušná pravidla pro zadávání veřejných zakázek popsána v dohodě o financování uvedené v článcích 8 a 9, nebo v dohodách uvedených v článcích 81 a 82.
2. Ve všech případech se použijí pravidla o státní příslušnosti a původu stanovená v článcích 8 a 9 nařízení (EU) č. 236/2014.
3. Zadávání veřejných zakázek pobočkami je omezeno na obvyklé běžné náklady a náklady na činnosti v oblasti komunikace a propagace.
HLAVA VII
PROJEKTY
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 38
Povaha podpory
1. Projekt je řadou činností vymezených a řízených ve vztahu k cílům, výstupům, výsledkům a dopadům, jichž má být dosaženo ve stanovené lhůtě a se stanoveným rozpočtem. Cíle, výstupy, výsledky a dopady přispějí k prioritám stanoveným k programu.
2. Finanční příspěvky na projekty z programu se poskytují formou grantů a výjimečně převodem prostředků na finanční nástroje. Projekty financované prostřednictvím grantů se řídí kapitolami 2 až 4.
3. Granty se poskytují na projekty vybrané prostřednictvím výzev k předkládání návrhů podle pravidel stanovených v programu s výjimkou řádně odůvodněných případů podle článku 41.
4. Podíl příspěvku Unie přiděleného na velké infrastrukturní projekty a příspěvky na finanční nástroje uvedené v článku 42 nesmí přesáhnout 30 %.
Článek 39
Podmínky pro financování
1. Projekty mohou získat finanční příspěvek z programu za předpokladu, že splňují všechny následující podmínky:
a)
mají zřejmý dopad na přeshraniční spolupráci, přinášejí výhody popsané v programovém dokumentu a vykazují přidanou hodnotu ke strategiím a programům Unie;
b)
jsou prováděny v programové oblasti;
c)
spadají do některé z těchto kategorií:
i)
integrované projekty, v nichž každý příjemce provádí na svém území část činností souvisejících s projektem;
ii)
symetrické projekty, v nichž jsou podobné činnosti prováděny v zúčastněných zemích souběžně;
iii)
projekty pro jedinou zemi, v nichž se projekty provádí převážně nebo úplně v jedné ze zúčastněných zemí, avšak ve prospěch všech nebo některých ze zúčastněných zemí, a v nichž lze nalézt přeshraniční dopady a výhody.
2. Projekty splňující kritéria uvedená v odstavci 1 mohou být prováděny částečně mimo programovou oblast za předpokladu, že jsou splněny následující podmínky:
a)
projekty jsou nezbytné k dosažení cílů programu a přínosné pro programovou oblast;
b)
celková výše prostředků přidělených v rámci programu na činnosti mimo programovou oblast nepřesahuje 20 % příspěvku Unie na úrovni programu;
c)
závazky řídících orgánů a auditních orgánů související s řízením, kontrolou a auditem týkajícím se projektů jsou plněny buď orgány provádějícími program, nebo prostřednictvím dohod uzavřených s orgány v zemích, v nichž jsou činnosti prováděny.
3. Dojde-li u projektu, který má infrastrukturní složku, do pěti let od jeho dokončení, nebo případně ve lhůtě stanovené v pravidlech pro státní podporu, k zásadní změně, která má vliv na povahu projektu, jeho cíle nebo podmínky provádění, které by ohrozily původní cíle projektu, vrátí se příspěvek Unie, poskytnutý na projekt. Částky neoprávněně vyplacené v souvislosti s projektem řídící orgán vymáhá zpět v poměrné výši vzhledem k období, po něž požadavek nebyl splněn.
4. Řídící orgán usiluje o vyloučení zdvojování činností mezi projekty financovanými Unií. Za tímto účelem může řídící orgán vést konzultace, které považuje za vhodné, a subjekty, s nimiž vede konzultace, včetně Komise, poskytnou nezbytnou podporu.
5. Řídící orgán předá hlavnímu příjemci každého vybraného projektu dokument, v němž jsou stanoveny podmínky podpory projektu, včetně konkrétních požadavků týkajících se produktů nebo služeb, jež má projekt přinést, finančního plánu a harmonogramu provádění.
Článek 40
Výzvy k předkládání návrhů
V souvislosti s každou výzvou k předkládání návrhů poskytne řídící orgán uchazečům dokument, v němž jsou stanoveny podmínky účasti ve výzvě, výběru a provádění projektu. Součástí tohoto dokumentu jsou i konkrétní požadavky týkající se výsledků, jichž má být v rámci projektu dosaženo, finanční plán a lhůta pro provádění.
Článek 41
Přímé zadání
1. Projekty mohou být zadány bez výzvy k předkládání návrhů pouze v následujících případech a za předpokladu, že v rozhodnutí o zadání je uvedeno řádné odůvodnění:
a)
subjekt, kterému se projekt zadává, má de iure nebo de facto monopol;
b)
projekt se týká činností zvláštní povahy, které vyžadují zvláštní druh subjektu na základě technické způsobilosti, vysokého stupně specializace nebo správních pravomocí.
2. Do programu se zahrne konečný seznam velkých infrastrukturních projektů navrhovaných pro výběr bez výzvy k předkládání návrhů. Po přijetí programu, avšak nejpozději 31. prosince 2017, poskytne řídící orgán Komisi úplné projektové žádosti, včetně informací uvedených v článku 43, společně s odůvodněním pro přímé zadání.
3. Do programu se zahrne orientační seznam jiných než velkých infrastrukturních projektů navrhovaných pro výběr bez výzvy k předkládání návrhů. Společný monitorovací výbor může kdykoli po přijetí programu rozhodnout o výběru dalších projektů bez výzvy k předkládání návrhů. V obou případech je třeba získat předchozí souhlas Komise. Řídící orgán za tímto účelem poskytne Komisi informace uvedené v článku 43 společně s odůvodněním pro přímé zadání.
4. Projekty navrhované pro výběr bez výzvy k předkládání návrhů schvaluje Komise postupem sestávajícím ze dvou kroků, který spočívá v předložení shrnutí projektu a následně úplné projektové žádosti. U každého z kroků Komise oznámí své rozhodnutí řídícímu orgánu do dvou měsíců ode dne předložení dokumentu. V případě potřeby lze tuto lhůtu prodloužit. Jestliže Komise navrhovaný projekt zamítne, sdělí řídícímu orgánu důvody tohoto zamítnutí.
Článek 42
Příspěvky na finanční nástroje
1. Program může přispět na finanční nástroj za předpokladu, že finanční nástroj je v souladu s prioritami programu.
2. Konečný seznam příspěvků na finanční nástroje je popsán v programu. Po přijetí programu, avšak nejpozději dne 31. prosince 2017, poskytne řídící orgán Komisi informace uvedené v článku 43.
3. Komise přezkoumá navržený příspěvek s cílem stanovit jeho přidanou hodnotu a jeho soulad s programem.
4. Postup schvalování se řídí pravidly těchto finančních nástrojů. Jestliže Komise zamítne navrhovaný příspěvek, oznámí řídícímu orgánu své důvody.
5. Příspěvky na tyto finanční nástroje se řídí pravidly platnými pro tyto finanční nástroje.
Článek 43
Obsah projektů
1. Dokumentace projektové žádosti obsahuje přinejmenším:
a)
analýzu problémů a potřeb zdůvodňujících projekt, která zohledňuje strategii programu a její očekávaný příspěvek k řešení příslušné priority;
b)
posouzení přeshraničního dopadu;
c)
logický rámec;
d)
posouzení udržitelnosti očekávaných výsledků projektu po jeho dokončení;
e)
objektivně ověřitelné ukazatele;
f)
informace o zeměpisném pokrytí a cílových skupinách projektu;
g)
očekávanou dobu provádění projektu a podrobný plán činnosti;
h)
v případě potřeby analýzu dopadů projektu na průřezové problémy uvedené v čl. 4 odst. 3 písm. d);
i)
požadavky na provádění projektu, včetně:
i)
stanovení příjemců a určení hlavního příjemce s poskytnutím záruk jeho způsobilosti v dotčené oblasti a jeho způsobilosti v oblasti správy a finančního řízení;
ii)
popisu struktury řízení a provádění projektu;
iii)
ujednání mezi příjemci podle článku 46;
iv)
ujednání o monitorování a hodnocení;
v)
informačních a komunikačních plánů a zejména opatření, jímž se uznává podpora projektu ze strany Unie;
j)
podrobného finančního plánu a rozpočtu.
2. Projektové žádosti pro projekty obsahující infrastrukturní složku ve výši nejméně 1 milion EUR dále obsahují:
a)
podrobný popis investice do infrastruktury a jejího umístění;
b)
s výjimkou řádně odůvodněných případů podrobný popis složky projektu, jež zajišťuje budování kapacit;
c)
úplnou studii proveditelnosti nebo rovnocennou provedenou studii, včetně analýzy možností, výsledků a nezávislého posouzení kvality;
d)
posouzení dopadu projektu na životní prostředí v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU (11) a s Úmluvou EHK OSN o posuzování vlivů na životní prostředí přesahující hranice států podepsanou v Espoo dne 25. února 1991 u zúčastněných zemí, které jsou jejími smluvními stranami;
e)
potvrzení příjemců o vlastnictví nebo o přístupu k pozemku;
f)
stavební povolení.
3. Výjimečně a v řádně odůvodněných případech může řídící orgán souhlasit s pozdějším předložením dokumentů uvedených v písmeni f).
Článek 44
Zveřejnění seznamu projektů
1. V zájmu zajištění transparentnosti projektů podporovaných v rámci programu vede řídící orgán seznam zadaných projektů v tabulkovém formátu, který umožňuje třídění, vyhledávání, čerpání, srovnávání a snadné zveřejňování údajů na internetu. Seznam projektů je přístupný na internetových stránkách programu a je aktualizován nejméně každých šest měsíců. Za účelem podpory následného využívání seznamu projektů soukromým sektorem, občanskou společností nebo vnitrostátními orgány veřejné správy mohou internetové stránky jasně uvádět odkaz na platná licenční pravidla, jimiž se řídí zveřejnění údajů.
2. V seznamu jsou obsaženy přinejmenším tyto údaje:
-
název příjemce (pouze právnické osoby; neuvádějí se jména fyzických osob),
-
název projektu,
-
shrnutí projektu,
-
období provádění projektu,
-
celkové způsobilé výdaje,
-
míru spolufinancování Unie,
-
PSČ projektu nebo jiný vhodný ukazatel místa,
-
územní pokrytí,
-
datum poslední aktualizace seznamu projektů.
3. Seznam projektů se předává Komisi nejpozději 30. června roku následujícího po rozpočtovém roce, v němž byly projekty vybrány. Tato informace se zveřejní na internetových stránkách orgánů Unie.
KAPITOLA 2
Příjemci
Článek 45
Účast na projektech
1. Do projektů jsou zapojeni příjemci nejméně z jednoho ze zúčastněných členských států a jedné ze zúčastněných partnerských zemí uvedených v příloze I nařízení (EU) č. 232/2014 nebo z Ruské federace.
2. Příjemci jsou fyzické nebo právnické osoby, jimž byl udělen grant na projekt. Příjemci mohou být fyzické osoby, vyžaduje-li to povaha nebo vlastnosti dané akce nebo cíl sledovaný žadatelem. O účasti fyzických osob se rozhoduje na úrovni programu.
3. Příjemci uvedení v odstavci 1 musí splňovat následující podmínky:
a)
jsou státními příslušníky kterékoli ze zúčastněných zemí nebo právnickými osobami, které mají skutečné sídlo v programové oblasti, nebo mezinárodními organizacemi s provozní základnou v programové oblasti. Evropské seskupení pro územní spolupráci může být příjemcem bez ohledu na to, kde má sídlo, za předpokladu, že jeho územní pokrytí se nachází v programové oblasti;
b)
splňují kritéria způsobilosti stanovená pro každý postup výběru;
c)
nespadají pod žádnou z výjimek stanovených v čl. 106 odst. 1 a článku 107 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
4. Kromě příjemců uvedených v odstavci 1 se mohou účastnit i příjemci, kteří nesplňují kritéria uvedená v odst. 3 písm. a), za předpokladu, že jsou splněny veškeré následující podmínky:
a)
mohou se účastnit v souladu s články 8 a 9 nařízení (EU) č. 236/2014;
b)
jejich účast vyžaduje povaha nebo cíle projektu a je nezbytná pro jeho účinné provádění;
c)
celková částka přidělená v rámci programu příjemcům, kteří nesplňují kritéria uvedená v odst. 3 písm. a), nepřesahuje limit stanovený v čl. 39 odst. 2 písm. b).
Článek 46
Povinnosti příjemců
1. V každém projektu je určen jeden hlavní příjemce, který zastupuje dané partnerství.
2. Všichni příjemci aktivně spolupracují na rozvoji a provádění projektů. Kromě toho spolupracují na poskytování zaměstnanců a/nebo na financování projektů. Každý příjemce má právní a finanční odpovědnost za činnosti, které provádí, a za část finančních prostředků Unie, které dostává. Konkrétní povinnosti a finanční odpovědnost příjemců jsou stanoveny v dohodě uvedené v odst. 3 písm. c).
3. Hlavní příjemce:
a)
od řídícího orgánu dostává finanční příspěvky na provádění činností souvisejících s projektem;
b)
zajišťuje, aby příjemci co nejrychleji a v plném souladu s ujednáními uvedenými v písmeni c) obdrželi celkový objem grantu. Žádná částka se neodečítá ani nezadržuje a nejsou vymáhány žádné zvláštní poplatky s rovnocenným účinkem, které by vedly ke snížení těchto částek určených příjemcům;
c)
v dohodě, která obsahuje ujednání, jež zaručují mimo jiné řádné finanční řízení finančních prostředků přidělených na projekt, včetně ujednání o vymáhání neoprávněně vyplacených prostředků, stanoví partnerská ujednání s příjemci;
d)
přijímá odpovědnost za zajištění provádění celého projektu;
e)
zajišťuje, aby výdaje vykázané příjemci byly vynakládány na provádění projektu a aby odpovídaly činnostem stanoveným ve smlouvě a dohodnutým se všemi příjemci;
f)
ověřuje, zda výdaje vykazované příjemci byly přezkoumány podle čl. 32 odst. 1.
KAPITOLA 3
Způsobilost výdajů
Článek 47
Formy grantů
1. Granty mohou mít kteroukoli z následujících forem:
a)
proplacení stanoveného podílu skutečně vynaložených způsobilých nákladů uvedených v článku 48;
b)
financování paušální sazbou, která se určí za použití procentního podílu z jedné nebo několika stanovených kategorií nákladů;
c)
jednorázové částky;
d)
proplacení na základě jednotkových nákladů;
e)
kombinace forem uvedených v písmenech a) až d) pouze v případech, kdy každá z forem pokrývá odlišné kategorie nákladů.
2. Granty ve formě uvedené v odst. 1 písm. a) se vypočítají na základě způsobilých nákladů skutečně vynaložených příjemcem, přičemž se přihlíží k předběžnému odhadu rozpočtu předloženému společně s návrhem a zahrnutému do smlouvy. Financování paušální sazbou uvedené v odst. 1 písm. b) se týká konkrétních kategorií způsobilých nákladů, které jsou jasně stanoveny předem při uplatnění procentní sazby. Jednorázové částky uvedené v odst. 1 písm. c) se týkají všech nebo některých konkrétních kategorií způsobilých nákladů, které jsou jasně stanoveny předem. Jednotkové náklady uvedené v odst. 1 písm. d) se týkají všech nebo některých konkrétních kategorií způsobilých nákladů, které jsou jasně stanoveny předem, a určí se jako částka za jednotku.
3. Účelem ani výsledkem grantů není vytvářet v rámci projektu zisk. Použijí se výjimky stanovené v čl. 125 odst. 4 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
Článek 48
Způsobilost nákladů
1. Granty nesmějí překročit celkový strop vyjádřený formou procentní a absolutní částky, který se stanovuje na základě odhadu způsobilých nákladů. Granty nesmějí překročit způsobilé náklady.
2. Způsobilými náklady se rozumějí náklady příjemce, které splňují veškerá tato kritéria:
a)
jsou vynaloženy v průběhu období provádění projektu. Konkrétně:
i)
Náklady související se službami a stavebními pracemi se týkají činností vykonávaných v průběhu období provádění. Náklady související s dodávkami se týkají dodávek a montáže položek v průběhu období provádění. Tento požadavek nesplňuje podpis smlouvy, vytvoření objednávky nebo uzavření jakéhokoli závazku v období provádění k výdajům za budoucí dodávky služeb, stavebních prací nebo dodávek po ukončení období provádění. Za vzniklé náklady nelze považovat převody hotovosti mezi hlavním příjemcem a ostatními příjemci.
ii)
Vzniklé náklady by měly být uhrazeny před předložením závěrečných zpráv. Jsou-li uvedeny v závěrečné zprávě společně s předpokládaným datem úhrady, mohou být zaplaceny později.
iii)
Výjimkou jsou náklady týkající se závěrečných zpráv, včetně ověření výdajů, auditu a konečného hodnocení projektu, které mohou vzniknout po období provádění projektu.
iv)
Jsou-li dodržena ustanovení článku 52 a násl., mohou být zahájeny postupy zadávání veřejných zakázek uvedené v článku 52 a násl. a příjemce (příjemci) může (mohou) uzavřít smlouvy před zahájením období provádění projektu.
b)
jsou uvedeny v odhadu celkového rozpočtu projektu;
c)
jsou nezbytné pro provádění projektu;
d)
lze je zjistit a ověřit, neboť jsou zaneseny zejména v účetních záznamech příjemce a jsou uvedeny v souladu s účetními standardy a obvyklými postupy pro účtování nákladů vztahujícími se příjemce;
e)
splňují požadavky platných právních předpisů v daňové a sociální oblasti;
f)
jde o přiměřené, odůvodněné náklady, které splňují požadavky řádného finančního řízení, zejména požadavky hospodárnosti a efektivnosti;
g)
jsou doloženy fakturami nebo doklady s rovnocennou průkazní hodnotou.
3. V následujících případech může být grant poskytnut zpětně:
a)
může-li žadatel prokázat nutnost zahájit projekt před podepsáním smlouvy. Náklady způsobilé pro financování však nesmí vzniknout před datem podání žádosti o grant, nebo
b)
na náklady související se studiemi a dokumentací týkající se projektů, jež zahrnují infrastrukturní složku.
Grant nemůže být zpětně udělen na již ukončené projekty.
4. Jsou-li splněny následující podmínky, jsou za způsobilé náklady považovány náklady vzniklé před podáním žádosti o grant u projektů, jimž byl grant udělen, s cílem umožnit vytváření pevných partnerství:
a)
náklady vzniknou po uveřejnění výzvy k předkládání návrhů;
b)
náklady se omezují na cestovné a diety pro zaměstnance příjemců za předpokladu, že splňují podmínky odst. 5 písm. b);
c)
náklady nepřekročí nejvyšší částku stanovenou na úrovni programu.
5. S výhradou odstavců 1 a 2 se za způsobilé považují následující přímé náklady příjemce:
a)
náklady na zaměstnance přidělené na projekt při splnění následujících kumulativních podmínek:
-
týkají se nákladů na činnosti, které by příjemce nevykonával, pokud by nebyl prováděn projekt,
-
náklady nepřekročí obvyklé náklady příjemce, neprokáže-li se, že je to nezbytné k provádění projektu,
-
náklady se týkají skutečných hrubých mezd, včetně nákladů na sociální pojištění a dalších nákladů spojených s odměňováním.
b)
cestovní náklady a diety zaměstnanců a dalších osob podílejících se na projektu za předpokladu, že nepřekročí náklady obvykle hrazené příjemcem v souladu s jeho pravidly a předpisy, ani sazby zveřejněné Komisí v době mise, jsou-li hrazeny na základě jednorázových částek, jednotkových nákladů nebo paušální sazby;
c)
náklady na nákup nebo pronájem vybavení (nového nebo použitého) a na dodávky speciálně pro účely projektu, odpovídají-li tržním cenám;
d)
náklady na spotřební zboží nakoupené speciálně pro projekt;
e)
náklady vyplývající ze smluv, které příjemce uzavřel pro účely projektu;
f)
náklady vyplývající přímo z požadavků, které ukládá toto nařízení a projekt (například informační kampaně a zviditelnění, hodnocení, externí audity, překlady), včetně nákladů na finanční služby (například náklady na bankovní převody a finanční záruky).
6. Podle článku 4 mohou být v rámci programu stanovena další pravidla způsobilosti pro program jako celek.
Článek 49
Nezpůsobilé náklady
1. Za nezpůsobilé jsou pokládány následující náklady související s prováděním projektu:
a)
dluhy a poplatky za dluhovou službu (úroky);
b)
rezervy na krytí ztrát či závazků;
c)
náklady vykázané příjemcem, které jsou již financovány z rozpočtu Unie;
d)
nákup pozemků nebo budov v objemu přesahujícím 10 % způsobilých výdajů dotčeného projektu;
e)
kurzové ztráty;
f)
cla, daně a poplatky včetně DPH, kromě případů, kdy podle příslušných vnitrostátních předpisů neexistuje nárok na vrácení, není-li v příslušných opatřeních ujednaných s partnerskými zeměmi přeshraniční spolupráce stanoveno jinak;
g)
půjčky třetím stranám;
h)
pokuty, finanční postihy a výlohy spojené s vedením sporů;
i)
věcné příspěvky tak, jak jsou definovány v čl. 14 odst. 1.
2. Podle článku 4 mohou být za nezpůsobilé stanoveny další kategorie nákladů v rámci programu.
Článek 50
Jednorázové částky, jednotkové náklady a financování paušální sazbou
1. Celkový objem financování na základě jednorázových částek, jednotkových nákladů a financování paušální sazbou nepřekročí 60 000 EUR na jednoho příjemce a na projekt, není-li v programu stanoveno jinak podle článku 4, avšak nepřekročí 100 000 EUR.
2. Používání jednorázových částek, jednotkových nákladů a financování paušální sazbou je podloženo alespoň:
a)
zdůvodněním vhodnosti daných forem financování s ohledem na povahu projektů, na rizika nesrovnalostí a podvodů a na náklady na kontrolu;
b)
uvedením nákladů nebo kategorií nákladů krytých formou jednorázových částek, jednotkových nákladů nebo financování paušální sazbou, čímž se vyloučí nezpůsobilé náklady uvedené v článku 49;
c)
popisem metod pro určení jednorázových částek, jednotkových nákladů nebo financování paušální sazbou a podmínek, které v rozumné míře zajistí, že budou dodrženy zásady neziskovosti a spolufinancování a vyloučí se dvojí financování. Tyto metody se opírají o:
i)
statistické údaje nebo obdobné objektivní ukazatele, nebo
ii)
individuální přístup k příjemcům grantu na základě certifikovaných nebo auditem ověřitelných historických údajů o příjemci nebo jeho obvyklých postupů účtování nákladů.
3. Poté, co řídící orgán jednotlivé částky posoudí a schválí, nejsou dále předmětem následných kontrol.
Článek 51
Nepřímé náklady
1. Nepřímé náklady mohou být vypočteny paušální sazbou až do výše 7 % způsobilých přímých nákladů s vyloučením nákladů vzniklých v souvislosti s poskytováním infrastruktury za předpokladu, že se tato sazba vypočte na základě spravedlivé, přiměřené a ověřitelné metody výpočtu.
2. Za nepřímé náklady projektu se považují ty způsobilé náklady, které nelze na základě podmínek pro způsobilost stanovených v článku 48 označit za zvláštní náklady přímo spojené s prováděním projektu a které k němu nemohou být přímo zaúčtovány. Nemohou zahrnovat nezpůsobilé náklady uvedené v článku 49 nebo náklady, které jsou již vykázány v jiné nákladové položce nebo kapitole projektového rozpočtu.
KAPITOLA 4
Oddíl 1
Zadávání veřejných zakázek
Článek 52
Platná pravidla
1. Vyžaduje-li provádění projektu, aby příjemce zadal veřejné zakázky na zboží, stavební práce nebo služby, použijí se následující pravidla:
a)
je-li příjemce veřejným zadavatelem nebo zadavatelem ve smyslu právních předpisů Unie platných pro postupy zadávání veřejných zakázek, může uplatnit vnitrostátní právní a správní předpisy přijaté v souvislosti s právními předpisy nebo pravidly Unie uvedenými v odstavci 2;
b)
je-li příjemce mezinárodní organizací, může uplatnit svá vlastní pravidla pro zadávání veřejných zakázek, pokud nabízejí záruky rovnocenné mezinárodně uznávaným normám;
c)
je-li příjemce orgánem veřejné moci partnerské země přeshraniční spolupráce, jehož spolufinancování je přeneseno na řídící orgán, může uplatnit vnitrostátní právní a správní předpisy za předpokladu, že to umožňuje dohoda o financování a jsou dodrženy obecné zásady stanovené v odst. 2 písm. a).
2. Ve všech ostatních případech je třeba splnit následující povinnosti:
a)
zakázka je zadána nejvýhodnější nabídce, nebo podle potřeby nejnižší cenové nabídce, s vyloučením jakéhokoli střetu zájmů;
b)
u zakázek s hodnotou vyšší než 60 000 EUR se použijí rovněž následující pravidla:
i)
je zřízena hodnotící komise pro posuzování žádostí a/nebo nabídek na základě kritérií pro vyloučení, výběr a zadání, která příjemce zveřejní předem v zadávací dokumentaci. Komise musí mít lichý počet členů a veškeré odborné a administrativní kapacity, aby k nabídkám/žádostem mohla vydat informované stanovisko;
ii)
musí být zajištěna dostatečná transparentnost, spravedlivá hospodářská soutěž a odpovídající předběžná propagace;
iii)
je zajištěno rovné zacházení, proporcionalita a zákaz diskriminace;
iv)
zadávací dokumentace musí být vypracována v souladu s osvědčenými mezinárodními postupy;
v)
lhůty pro předkládání žádostí nebo nabídek musí být dostatečně dlouhé, aby zainteresované strany měly přiměřenou dobu na přípravu nabídek;
vi)
zájemci a uchazeči jsou vyloučeni z účasti na zadávacím řízení, pokud se dostanou do některé ze situací popsaných v čl. 106 odst. 1 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012. Zájemci nebo uchazeči musí osvědčit, že se nenacházejí v žádné z těchto situací. Zakázky nemohou být dále zadány zájemcům nebo uchazečům, kteří se v průběhu zadávacího řízení dostanou do jedné ze situací uvedených v článku 107 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012;
vii)
použijí se postupy zadávacího řízení uvedené v článcích 53 až 56.
3. Ve všech případech se použijí pravidla o státní příslušnosti a původu stanovená v článcích 8 a 9 nařízení (EU) č. 236/2014.
Článek 53
Zadávací řízení na zakázky na služby
1. Zakázky na služby v hodnotě 300 000 EUR a více se zadávají formou mezinárodního omezeného výběrového řízení na základě uveřejnění oznámení o zakázce. Oznámení o zakázce se uveřejní ve všech vhodných sdělovacích prostředcích též mimo programovou oblast, je v něm uveden počet čtyř až osmi zájemců, kteří budou vyzváni k předložení nabídky, a zajišťuje skutečnou hospodářskou soutěž.
2. Zakázky na služby v hodnotě 60 000 až 300 000 EUR se zadávají prostřednictvím jednacího řízení bez uveřejnění. Příjemce provede konzultace alespoň se třemi poskytovateli podle vlastní volby a s jedním nebo více poskytovateli projedná podmínky zakázky.
Článek 54
Zadávací řízení na zakázky na dodávky
1. Zakázky na dodávky v hodnotě 300 000 EUR a více se zadávají formou mezinárodního otevřeného výběrového řízení na základě uveřejnění oznámení o zakázce ve všech vhodných sdělovacích prostředcích též mimo programovou oblast.
2. Zakázky na dodávky v hodnotě 100 000 a více, avšak méně než 300 000 EUR se zadávají prostřednictvím otevřeného nabídkového řízení na základě uveřejnění v programové oblasti. Každý způsobilý uchazeč musí mít stejné podmínky jako místní společnosti.
3. Zakázky na dodávky v hodnotě více než 60 000, avšak méně než 100 000 EUR se zadávají prostřednictvím jednacího řízení bez uveřejnění. Příjemce provede konzultace alespoň se třemi dodavateli podle vlastní volby a s jedním nebo s více dodavateli projedná podmínky zakázky.
Článek 55
Zadávací řízení na zakázky na stavební práce
1. Zakázky na stavební práce v hodnotě 5 000 000 EUR a více se zadávají prostřednictvím mezinárodního otevřeného výběrového řízení, nebo s ohledem na specifické zvláštnosti některých stavebních prací prostřednictvím mezinárodního omezeného výběrového řízení na základě uveřejnění oznámení o zakázce ve všech vhodných sdělovacích prostředcích též mimo programovou oblast.
2. Zakázky na stavební práce v hodnotě 300 000 a více, avšak méně než 5 000 000 EUR se zadávají prostřednictvím otevřeného výběrového řízení na základě uveřejnění v programové oblasti. Každý způsobilý uchazeč musí mít stejné podmínky jako místní společnosti.
3. Zakázky na stavební práce v hodnotě více než 60 000, avšak méně než 300 000 EUR se zadávají prostřednictvím jednacího řízení bez uveřejnění. Příjemce provede konzultace alespoň se třemi zadavateli podle vlastní volby a s jedním nebo s více zadavateli projedná podmínky zakázky.
Článek 56
Použití jednacího řízení
V případech uvedených v článcích 266, 268 a 270 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 se příjemce může rozhodnout použít jednací řízení na základě jediné nabídky.
Oddíl 2
Finanční podpora třetím stranám
Článek 57
Finanční podpora třetím stranám
1. Vyžaduje-li projekt poskytnutí finanční podpory třetím stranám, může být udělena pod podmínkou, že:
a)
každá třetí strana nabídne odpovídající záruky, pokud jde o zpětné získávání prostředků;
b)
jsou dodrženy zásady proporcionality, transparentnosti, řádného finančního řízení, rovného zacházení a zákazu diskriminace;
c)
jsou vyloučeny střety zájmů;
d)
finanční podpora není kumulativní a není poskytována zpětně, v zásadě zahrnuje spolufinancování a jejím účelem nebo účinkem není vytváření zisku pro jednotlivé třetí strany;
e)
podmínky pro poskytování finanční podpory jsou přísně stanoveny ve smlouvě tak, aby příjemce nejednal dle vlastního uvážení. Ve smlouvě jsou především stanoveny kategorie osob, které jsou způsobilé k podpoře, kritéria poskytnutí podpory (včetně kritérií pro stanovení přesné částky) a neměnný seznam typů činností, na něž je možné finanční podporu poskytnout;
f)
maximální objem finanční podpory, který může být vyplacen, nepřesáhne 60 000 EUR na každou třetí stranu s výjimkou případů, kdy je finanční podpora prvořadým cílem projektu.
2. Použijí se pravidla o státní příslušnosti a původu stanovená v článcích 8 a 9 nařízení (EU) č. 236/2014. Překračuje-li dílčí grant částku 60 000 EUR, použijí se obdobně pravidla týkající se účasti stanovená v čl. 52 písm. b) bodě vi).
HLAVA VIII
PLATBY, PŘEDKLÁDÁNÍ A SCHVALOVÁNÍ ÚČETNÍ ZÁVĚRKY, FINANČNÍ OPRAVY A ZPĚTNÉ ZÍSKÁVÁNÍ PROSTŘEDKŮ
KAPITOLA 1
Platby
Článek 58
Roční závazky
1. Při sdíleném řízení Komise učiní prvotní závazky poté, co přijme program podle článku 5.
2. Při nepřímém řízení Komise učiní prvotní závazky po přijetí programu a poté, co vstoupí v platnost dohoda, kterou se úkoly související s prováděním rozpočtu přenášejí na mezinárodní organizaci nebo na partnerskou zemi přeshraniční spolupráce podle článků 81 a 82.
3. Komise následně učiní příslušný závazek v každém rozpočtovém roce nejpozději dne 1. května. Objem ročních závazků se stanoví v souladu s finančním plánem s přihlédnutím k pokroku při provádění programu a dostupnosti finančních prostředků. Jakmile Komise učiní roční závazek, informuje o tom řídící orgán.
Článek 59
Společná pravidla pro platby
1. Platby řídícímu orgánu mohou mít podobu předběžného financování nebo vyplacení konečného zůstatku.
2. Je založen bankovní účet v eurech, který je konkrétně určen pro účely programu. Jsou-li platby Komise směrovány přes jiný bankovní účet, než je účet programu, související částky a jakýkoli vzniklý úrok jsou neprodleně a v plné výši převedeny na bankovní účet programu.
3. Žádná částka se neodečítá ani nezadržuje, ani nejsou na tyto částky ani na žádný vzniklý úrok ukládány žádné zvláštní poplatky či jiné poplatky s rovnocenným účinkem.
Článek 60
Společná pravidla pro výpočet předběžného financování
1. Řídící orgán může poté, co je informován o ročním závazku, požádat každý rozpočtový rok o převod až 80 % příspěvku Unie na dotčený rozpočtový rok jakožto předběžného financování. Počínaje druhým rozpočtovým rokem se k žádosti o předběžné financování přikládá prozatímní rozpočet s podrobnými údaji o závazcích řídícího orgánu a o platbách za obě účetní období následující po posledním výroku auditora zmíněném v článku 68. Komise po přezkoumání tohoto prozatímního rozpočtu, posouzení skutečných finančních potřeb programu a ověření dostupnosti finančních prostředků provede platbu celé částky požadované v rámci předběžného financování nebo její části nejpozději do 60 dnů po datu, k němuž Komise zaregistrovala žádost o platbu.
2. V průběhu rozpočtového roku může řídící orgán požádat o převod veškerých finančních prostředků, které již byly přiděleny, nebo jejich části jako dodatečného předběžného financování. Na podporu této žádosti může řídící orgán předložit průběžnou finanční zprávu, z níž je zřejmé, že skutečně vzniklé výdaje nebo výdaje, které mají vzniknout před koncem rozpočtového roku, překračují objem prostředků již vyplacených jako předběžné financování. Tyto následné převody představují dodatečné předběžné financování za předpokladu, že nejsou podloženy výrokem auditora zmíněným v článku 68.
3. Komise každý rozpočtový rok provádění programu zúčtuje předchozí platby v rámci předběžného financování na základě skutečně vzniklých způsobilých výdajů, které jsou podloženy výrokem auditora uvedeným v článku 68 po schválení účetní závěrky podle čl. 69 odst. 2. Na základě výsledků tohoto zúčtování může Komise provést nezbytné finanční opravy.
Článek 61
Přerušení platební lhůty
1. Pověřená schvalující osoba ve smyslu nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 může přerušit platební lhůtu u žádosti o platbu na maximální dobu šesti měsíců v kterémkoli z těchto případů:
a)
informace poskytnuté národním auditním subjektem nebo auditním subjektem Unie jasně ukazují na možné významné nedostatky ve fungování systému řízení a kontroly;
b)
pověřená schvalující osoba musí provést další ověření na základě informací, které obdržela o tom, že výdaj má spojitost s nedostatkem, který má vážné finanční důsledky;
c)
není předložen některý z dokumentů požadovaných podle článku 77;
d)
není předložen některý z dokumentů požadovaných podle článků 60 a 64.
Řídící orgán může povolit, aby bylo přerušení platební lhůty prodlouženo o další tři měsíce.
2. Pověřená schvalující osoba omezí přerušení platební lhůty pouze na tu část výdajů, na něž se vztahuje žádost o platbu dotčená situacemi uvedenými v odst. 1 prvním pododstavci, ledaže by nebylo možné určit část výdajů, které se to týká. Pověřená schvalující osoba o důvodech přerušení platební lhůty okamžitě informuje členský stát, v němž je sídlo řídícího orgánu, a řídící orgán a vyzve je k nápravě situace. Pověřená schvalující osoba ukončí přerušení platební lhůty, jakmile jsou přijata nezbytná opatření. Nebyla-li přijata nezbytná opatření, může být toto přerušení prodlouženo na dobu delší než šest měsíců.
Článek 62
Pozastavení plateb
1. Komise může pozastavit všechny platby nebo jejich část v kterémkoli z následujících případů:
a)
v účinném fungování systému řízení a kontroly programu existuje závažný nedostatek, který ohrožuje příspěvek Unie a v souvislosti s nímž nebyla přijata opatření k nápravě;
b)
zúčastněné země závažně porušily své povinnosti podle článku 31;
c)
výdaj má spojitost s nedostatkem, který nebyl napraven a má vážné finanční důsledky;
d)
existuje závažný nedostatek v kvalitě a spolehlivosti systému hodnocení a monitorování;
e)
monitorování, hodnocení nebo audit svědčí o tom, že program se neplní podle časových rámců podle článku 4 a v souladu se zprávami podle článku 77.
2. Poté, co Komise umožní řídícímu orgánu předložit připomínky, může přijmout rozhodnutí o pozastavení všech plateb v rámci předběžného financování nebo jejich části.
3. Komise ukončí pozastavení všech plateb nebo jejich části, pokud řídící orgán přijme nezbytná opatření, která umožňují pozastavení zrušit.
Článek 63
Platby hlavním příjemcům
1. Platby hlavním příjemcům mohou mít jednu z následujících forem:
a)
předběžné financování;
b)
prozatímní platba;
c)
platba konečného zůstatku.
2. Řídící orgán zajistí, aby platby hlavním příjemcům byly zpracovány co nejrychleji v souladu s podepsanou smlouvou. Žádná částka se neodečítá ani nezadržuje, není-li to stanoveno v podepsané smlouvě, ani se neukládají žádné zvláštní poplatky či jiné poplatky s rovnocenným účinkem, které by vedly ke snížení těchto částek.
Článek 64
Platba konečného zůstatku
1. Do 30. září 2024 předloží řídící orgán žádost o platbu konečného zůstatku společně s dokumenty uvedenými v čl. 77 odst. 5.
2. Konečný zůstatek je vyplacen do tří měsíců ode dne zúčtování účetní závěrky za poslední účetní rok nebo do jednoho měsíce od data schválení závěrečné zprávy o provádění, podle toho, co nastane později.
Článek 65
Výjimka při zrušení závazku
1. Částka, které se týká zrušení závazku, se sníží o částky, které řídící orgán nemohl Komisi vykázat z těchto důvodů:
a)
projekty byly pozastaveny soudním řízením nebo správním opravným prostředkem s odkladným účinkem; nebo
b)
důvody vyšší moci závažně ovlivňují provádění celého programu nebo jeho části;
c)
použití článků 61 nebo 62.
2. Řídící orgán, který se odvolává na vyšší moc podle odst. 1 písm. b), musí prokázat její přímé důsledky pro provádění celého programu nebo jeho části. Pro účely odst. 1 písm. a) a b) lze o snížení požádat jednou, pokud pozastavení nebo vyšší moc trvaly nejdéle jeden rok, nebo vícekrát podle doby trvání vyšší moci nebo počtu let, které uběhly mezi dnem soudního nebo správního rozhodnutí o pozastavení provádění daného projektu a dnem konečného soudního nebo správního rozhodnutí.
3. Řídící orgán zašle Komisi informace o výjimce podle odstavce 1 týkající se částky, která měla být přiznána do 31. prosince předchozího rozpočtového roku, do 15. února.
Článek 66
Postup zrušení závazku
1. Komise včas informuje řídící orgán vždy, když existuje riziko zrušení závazku podle článku 6 nařízení (EU) č. 236/2014.
2. Komise na základě informací obdržených k 15. únoru informuje řídící orgán o částce, jíž se týká zrušení vyplývající z těchto informací.
3. Řídící orgán má dva měsíce na to, aby odsouhlasil částku, která má být zrušena, nebo předložil své připomínky.
4. Řídící orgán předloží do 30. června Komisi revidovaný finanční plán, v němž se zohlední dopad snížení částky podpory na tematické cíle nebo technickou pomoc programu za dotčený rozpočtový rok. Pokud jej nepředloží, Komise upraví plán financování snížením příspěvku Unie na dotčený rozpočtový rok. Snížení se úměrně dotkne tematických cílů a technické pomoci.
5. Komise pozmění rozhodnutí o přijetí programu.
Článek 67
Používání eura
1. Řídící orgán a příjemce převedou výdaje vzniklé v jiné měně než v eurech na eura měsíčním účetním směnným kurzem Komise:
a)
za měsíc, v němž výdaj vznikl;
b)
za měsíc, v němž byl výdaj předložen k přezkoumání podle čl. 32 odst. 1;
c)
za měsíc, v němž byl výdaj oznámen hlavnímu příjemci.
2. Zvolená metoda se uvede v programu a platí po celou dobu trvání programu. Na technickou pomoc a na projekty mohou být použity odlišné metody.
KAPITOLA 2
Předložení a schválení účetní závěrky
Článek 68
Předložení účetní závěrky
1. Řídící orgán vypracuje účetní závěrku programu. Tato závěrka je nezávislá a samostatná a její součástí jsou pouze operace související s programem. Je vedena tak, aby umožňovala analytické monitorování programu podle priorit a technické pomoci.
2. Řídící orgán předloží Komisi ve své výroční zprávě do 15. února následující finanční informace:
a)
účetní závěrku za předchozí účetní období;
b)
prohlášení řídícího orgánu podepsané jeho zástupcem, v němž se potvrzuje, že:
i)
informace jsou prezentovány vhodným způsobem a jsou úplné a přesné;
ii)
výdaje byly použity k zamýšlenému účelu;
iii)
zavedené systémy kontroly poskytují nezbytné záruky legality uskutečněných operací;
c)
každoroční souhrn informací o kontrolách provedených řídícím orgánem, včetně rozboru povahy a rozsahu chyb a nedostatků zjištěných v systémech a přijatých či plánovaných nápravných opatření;
d)
výrok auditora k účetní závěrce;
e)
výroční auditní zprávu auditního orgánu přinášející shrnutí provedených auditů, včetně rozboru povahy a rozsahu chyb a nedostatků zjištěných jak na úrovni systému, tak na úrovni projektů, a přijatých či plánovaných nápravných opatření;
f)
odhad nákladů vzniklých v období od 1. července do 31. prosince předchozího roku;
g)
seznam projektů ukončených v průběhu účetního období.
3. Účetní závěrka uvedená v odst. 2 písm. a) se předkládá za každý program a na úrovni každé priority a technické pomoci obsahuje:
a)
vzniklé a zaplacené výdaje a dosažené a přijaté příjmy řídícího orgánu;
b)
částky zproštěné platební povinnosti a částky zpětně získané v průběhu účetního období, částky, které je třeba získat zpět do konce účetního období, a částky, které nelze získat zpět.
4. Výrok auditora zmíněný v odst. 2 písm. d) stanoví, zda závěrka poskytuje pravdivý a věrný obraz, zda jsou související transakce legální a řádné a zda zavedené kontrolní systémy řádně fungují. V tomto výroku se rovněž uvede, zda audit nezpochybňuje tvrzení obsažená v prohlášení řídícího subjektu zmíněném v odst. 2 písm. a).
Článek 69
Schválení účetní závěrky
1. Komise přezkoumá účetní závěrku a do 31. května roku následujícího po skončení účetního období informuje řídící orgán, zda souhlasí s tím, že účetní závěrka je úplná, přesná a pravdivá.
2. Komise na základě vzniklých způsobilých výdajů potvrzených výrokem auditora zmíněným v čl. 68 odst. 2 písm. d) zúčtuje předběžné financování.
3. Přijetím účetní závěrky nejsou dotčeny žádné následné finanční opravy podle článku 72.
Článek 70
Lhůta pro uchovávání dokladů
1. Řídící orgán a příjemci uchovávají veškeré dokumenty týkající se programu nebo projektu po dobu pěti let od data vyplacení zůstatku za program. Uchovávají především zprávy, podklady, účty, účetní doklady a veškeré další dokumenty týkající se financování programu (včetně veškerých dokumentů týkajících se zadání zakázky) a projektů.
2. Bez ohledu na odstavec 1 se doklady týkající se auditů, opravných prostředků, soudních sporů nebo vymáhání pohledávek vzniklých při provádění programu nebo projektu uchovávají až do doby, než jsou tyto audity, opravné prostředky, spory nebo pohledávky uzavřeny.
KAPITOLA 3
Finanční opravy a zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek
Oddíl 1
Finanční opravy
Článek 71
Finanční opravy prováděné řídícím orgánem
1. Za předcházení nesrovnalostem a jejich vyšetřování, provedení nutných finančních oprav a vymáhání neoprávněně vyplacených částek zodpovídá v první řadě řídící orgán. V případě systémových nesrovnalostí rozšíří řídící orgán své vyšetřování na všechny operace, které by mohly být dotčeny.
Řídící orgán provádí finanční opravy nutné v souvislosti s jednotlivými nebo systémovými nesrovnalostmi zjištěnými u projektů, technické pomoci nebo programu. Finanční opravy spočívají ve zrušení celého příspěvku Unie na projekt nebo technickou pomoc nebo jeho části. Řídící orgán přihlédne k povaze a závažnosti nesrovnalostí a k dané finanční ztrátě a uplatní přiměřenou finanční opravu. Finanční opravy zaznamená řídící orgán v roční účetní závěrce za účetní rok, ve kterém se o zrušení rozhodlo.
2. Příspěvek Unie zrušený podle odstavce 1 může být v rámci dotčeného programu opětovně použit s výhradou odstavce 3.
3. Příspěvek zrušený podle odstavce 1 nelze znovu použít na projekt, který byl předmětem finanční opravy ani - pokud je finanční oprava provedena z důvodu systémové nesrovnalosti - na žádný projekt ovlivněný touto systémovou nesrovnalostí.
Článek 72
Finanční opravy prováděné Komisí
1. Komise provede finanční opravy zrušením celého příspěvku Unie na program nebo jeho části a získáním příslušných částek od řídícího orgánu zpět tak, aby z financování Unie vyloučila výdaje, které porušují platné právní předpisy nebo jsou spojeny s nedostatky v systémech řízení a kontroly programu, které byly zjištěny Komisí nebo Evropským účetním dvorem.
2. Porušení platných právních předpisů vede k finanční opravě pouze v souvislosti s výdaji, které byly vykázány Komisi, a v případě, že je splněna jedna z těchto podmínek:
a)
porušení ovlivnilo výběr projektu nebo smlouvy na technickou pomoc, nebo existuje důvodné riziko, že toto porušení mělo takový dopad a z důvodu povahy dotčeného porušení není možné tento dopad stanovit;
b)
porušení ovlivnilo výši výdajů vykázaných v rámci programu, nebo existuje důvodné riziko, že toto porušení mělo takový dopad, avšak z důvodu povahy dotčeného porušení není možné jeho finanční dopad kvantifikovat.
3. Komise provede finanční opravy zejména v případech, kdy po nutném přezkoumání dospěje k některému z následujících závěrů:
a)
v systémech řízení a kontroly programu existuje zásadní nedostatek, který ohrozil již vyplacený příspěvek Unie;
b)
řídící orgán nesplnil před zahájením postupu finanční opravy podle tohoto odstavce své povinnosti podle článku 71;
c)
výdaje přiznané ve výroční nebo závěrečné zprávě jsou neoprávněné a řídící orgán je před zahájením postupu finanční opravy podle tohoto odstavce neopravil.
Komise při svých finančních opravách vychází z jednotlivých případů zjištěných nesrovnalostí, přičemž přihlíží k tomu, zda se jedná o systémovou nesrovnalost. Pokud nelze přesně vyčíslit výši neoprávněných výdajů, použije Komise finanční opravu na základě paušální sazby nebo extrapolace.
4. Při rozhodování o výši finanční opravy podle odstavce 3 Komise dodržuje zásadu proporcionality s ohledem na povahu a závažnost nesrovnalostí a rozsah a finanční důsledky nedostatků zjištěných v systému řízení a kontroly daného programu.
5. Jestliže Komise zakládá své stanovisko na zprávách jiných auditorů než auditorů vlastních útvarů, vypracuje vlastní závěry ohledně finančních důsledků poté, co vyslechne řídící orgán a dotyčné auditory.
6. Ukončením programu není dotčeno právo Komise provádět v pozdější fázi finanční úpravy ve vztahu k řídícímu orgánu.
7. Kritérii pro určení výše finančních oprav, jež mají být použity, a kritérii pro použití paušálních sazeb nebo extrapolovaných finančních oprav jsou kritéria přijatá na základě nařízení (EU) č. 1303/2013 (12), zejména jeho článku 144, a kritéria, jež jsou obsažena v rozhodnutí Komise ze dne 19. prosince 2013 (13).
Článek 73
Postup
1. Před přijetím rozhodnutí o finanční opravě informuje Komise řídící orgán o předběžných závěrech svého přezkumu a požádá řídící orgán, aby do dvou měsíců předložil své připomínky.
2. Navrhuje-li Komise finanční opravu na základě extrapolace nebo paušální sazby, dostane řídící orgán příležitost prokázat přezkoumáním příslušné dokumentace, že skutečný rozsah nesrovnalosti je menší, než jak byl posouzen Komisí. Po dohodě s Komisí může řídící orgán omezit rozsah uvedeného přezkumu na vhodnou část nebo vzorek příslušné dokumentace. S výjimkou řádně odůvodněných případů nesmí doba povolená pro takové přezkoumání překročit další dva měsíce od uplynutí lhůty dvou měsíců uvedené v odstavci 1.
3. Komise zohlední veškeré důkazy předložené řídícím orgánem ve lhůtách uvedených v odstavcích 1 a 2.
4. Nepřijme-li řídící orgán předběžné závěry Komise, pozve jej Komise ke slyšení, aby bylo zaručeno, že má Komise pro vyvození závěru ohledně uplatnění finanční opravy k dispozici všechny důležité informace a zjištění.
5. Řídící orgán může v případě dohody, a aniž je dotčen odstavec 6, opětovně použít zrušený příspěvek na dotčený program v souladu s čl. 71 odst. 2.
6. Za účelem uplatnění finančních oprav přijme Komise rozhodnutí do šesti měsíců ode dne slyšení nebo ode dne obdržení dalších informací, pokud řídící orgán souhlasil s tím, že tyto dodatečné informace po slyšení předloží. Komise vezme v úvahu veškeré informace a připomínky předložené v průběhu řízení. Pokud se slyšení neuskuteční, začíná šestiměsíční lhůta běžet dva měsíce po dni, kdy Komise odeslala pozvánku ke slyšení.
7. Zjistí-li Komise nebo Evropský účetní dvůr nesrovnalosti dokládající závažné nedostatky v účinném fungování systémů řízení a kontroly, sníží výsledná finanční oprava příspěvek Unie.
První pododstavec se nepoužije v případě závažných nedostatků v účinném fungování systémů kontroly a řízení, které byly před jejich zjištěním ze strany Komise nebo Evropského účetního dvora:
a)
zjištěny v prohlášení řídícího orgánu, výroční kontrolní zprávě nebo výroku auditora předložených Komisi v souladu s článkem 68 nebo v jiných auditních zprávách auditního orgánu předložených Komisi, a pokud byla přijata příslušná opatření; nebo
b)
předmětem vhodných nápravných opatření ze strany řídícího orgánu.
Posouzení závažných nedostatků v účinném fungování systémů řízení a kontroly vychází z právních předpisů platných v době, kdy byla předložena příslušná prohlášení řídících subjektů, výroční kontrolní zprávy a výroky auditora.
Komise při rozhodování o finanční opravě:
a)
dodržuje zásadu proporcionality tím, že zohlední povahu a rozsah závažných nedostatků v účinném fungování systémů řízení a kontroly a jejich finanční důsledky pro rozpočet Unie;
b)
pro účely použití paušální sazby nebo opravy extrapolací vyloučí výdaje, u nichž nesrovnalosti odhalil již řídící orgán a které byly předmětem úpravy v účetní uzávěrce, jakož i výdaje podléhající probíhajícímu posuzování jejich legality a správnosti;
c)
zohlední paušální sazbu nebo opravy extrapolací použité na výdaje ze strany řídícího orgánu z důvodu jiných závažných nedostatků, které řídící orgán odhalil při určování zbytkového rizika pro rozpočet Unie.
Oddíl 2
Zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek
Článek 74
Finanční odpovědnost a zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek
1. Řídící orgán je odpovědný za zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek.
2. Souvisí-li zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek s porušením právních závazků ze strany řídícího orgánu vyplývajícím z tohoto nařízení a nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, zodpovídá řídící orgán za vrácení příslušných částek Komisi.
3. Pokud se zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek týká systémových nedostatků v systémech řízení a kontroly, odpovídá řídící orgán za vrácení dotčených částek Komisi v souladu s rozdělením odpovědnosti mezi zúčastněné země, jak je stanoveno v programu.
4. Pokud se zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek týká nároku vůči příjemci se sídlem v některém členském státě a řídící orgán není schopen dlužnou částku získat zpět, zaplatí dlužnou částku řídícímu orgánu členský stát, v němž má příjemce sídlo, a vymáhá ji od příjemce zpět.
5. Pokud se zpětné získávání neoprávněně vyplacených částek týká nároku vůči příjemci se sídlem v některé z partnerských zemí přeshraniční spolupráce a řídící orgán není schopen dlužnou částku získat zpět, nese daná partnerská země přeshraniční spolupráce, v níž má příjemce sídlo, odpovědnost v míře stanovené v příslušných dohodách o financování podle článků 8 a 9.
Článek 75
Vrácení platby řídícímu orgánu
1. Řídící orgán vymáhá neoprávněně vyplacené částky spolu s případnými úroky z prodlení od hlavního příjemce. Dotčení příjemci vrátí hlavnímu příjemci neoprávněně vyplacené částky v souladu s dohodou o partnerství, kterou spolu podepsali. Nepodaří-li se hlavnímu příjemci zajistit vrácení platby od dotčeného příjemce, řídící orgán tohoto příjemce formálně uvědomí, aby vrátil platbu hlavnímu příjemci. Pokud dotčený příjemce platbu nevrátí, požádá řídící orgán zúčastněnou zemi, v níž má dotčený příjemce sídlo, o vrácení neoprávněně vyplacených částek podle čl. 74 odst. 2 až 5.
2. Řídící orgán postupuje s patřičnou důsledností, aby s podporou zúčastněných zemí zajistil proplacení inkasních příkazů. Řídící orgán zejména zajistí, aby nárok byl určitý, v pevně stanovené výši a splatný. Pokud má řídící orgán v úmyslu vzdát se vrácení zjištěného dluhu, zajistí, aby toto zproštění bylo řádné a v souladu se zásadami řádného finančního řízení a proporcionality. Rozhodnutí o zproštění musí být předloženo společnému monitorovacímu výboru k předchozímu schválení.
3. Řídící orgán informuje Komisi o všech opatřeních přijatých za účelem zpětného získání neoprávněně vyplacených částek. Komise může kdykoli převzít úkol vymoci částky přímo od příjemce nebo od dotčené zúčastněné země.
4. Spisy předané zúčastněné zemi nebo Komisi musí obsahovat veškeré dokumenty potřebné pro zpětné získání neoprávněně vyplacených částek a doklady o opatřeních, která řídící orgán za účelem vymáhání dlužných částek přijal.
5. Smlouvy uzavřené řídícím orgánem musí obsahovat doložku umožňující Komisi nebo zúčastněné zemi, v níž má daný příjemce sídlo, vymáhat jakékoli částky dlužné řídícímu orgánu, které řídící orgán nebyl schopen získat zpět.
Článek 76
Vrácení platby Komisi
1. Vrácení platby dlužné Komisi se uskuteční přede dnem splatnosti uvedeným v inkasním příkazu. Lhůta splatnosti je 45 dnů ode dne vystavení výzvy k úhradě.
2. Každým prodlením při navracení částky vzniká nárok na úrok z prodlení, počínaje dnem splatnosti až do dne uskutečnění platby. Sazba tohoto úroku z prodlení je o tři a půl procentního bodu vyšší než sazba používaná Evropskou centrální bankou při jejích hlavních refinančních operacích první pracovní den měsíce, do kterého spadá den splatnosti. Částky, které mají být vráceny, mohou být započteny vůči jakýmkoli částkám dlužným příjemcům nebo zúčastněné zemi. Tím není dotčeno právo účastníků dohodnout se na splácení ve splátkách.
HLAVA IX
PODÁVÁNÍ ZPRÁV, MONITOROVÁNÍ A HODNOCENÍ
Článek 77
Výroční zprávy řídícího orgánu
1. Řídící orgán předloží do 15. února Komisi výroční zprávu schválenou společným monitorovacím výborem. Výroční zpráva se skládá z technické části a finanční části a týká se předchozího účetního období.
2. Technická část popisuje:
a)
pokrok dosažený při provádění programu a jeho priorit;
b)
podrobný seznam uzavřených smluv a seznam vybraných projektů, na něž ještě nebyly uzavřeny smlouvy, včetně seznamů rezerv;
c)
činnosti provedené v rámci technické pomoci;
d)
opatření přijatá za účelem monitorování a hodnocení projektů, jejich výsledky a kroky přijaté k nápravě zjištěných problémů;
e)
uskutečněné informační a komunikační činnosti.
3. Finanční část se vypracuje v souladu s čl. 68 odst. 2.
4. Výroční zpráva kromě toho obsahuje prognózu činností, které mají být provedeny v následujícím účetním období. Zahrnuje:
a)
aktualizovanou auditní strategii;
b)
pracovní program, finanční plán a plánované využití technické pomoci;
c)
roční plán monitorování a hodnocení v souladu s čl. 78 odst. 2;
d)
roční informační a komunikační plán v souladu s čl. 79 odst. 4.
5. Řídící orgán předloží do 30. září 2024 Komisi závěrečnou zprávu schválenou společným monitorovacím výborem. Tato závěrečná zpráva obdobně obsahuje informace požadované podle odstavců 2 a 3 výše za uplynulé účetní období a za celou dobu trvání programu.
Článek 78
Monitorování a hodnocení
1. Cílem monitorování a hodnocení programu je zlepšit kvalitu jeho navržení a provádění a posoudit a zlepšit jeho soudržnost, účelnost, účinnost a dopad. Skutečnosti zjištěné při monitorování a hodnocení se zohlední v cyklu plánování a provádění.
2. Po celou dobu trvání programu je jeho součástí orientační plán monitorování a hodnocení. Ke každému programu je následně vypracován roční plán monitorování a hodnocení, který provádí řídící orgán na základě pokynů a metodiky hodnocení Komise. Roční plán se předloží Komisi nejpozději 15. února.
3. Kromě každodenního monitorování provádí řídící orgán monitorování programu a projektu zaměřené na výsledky.
4. Komise má přístup ke všem zprávám o monitorování a hodnocení.
5. Komise může kdykoli zahájit hodnocení nebo monitorování programu nebo jeho části. Výsledky těchto činností, o nichž je informován společný monitorovací výbor a řídící orgán programu, mohou vést ke změnám v programu.
HLAVA X
VIDITELNOST
Článek 79
Viditelnost
1. Řídící orgán a příjemci jsou odpovědni za odpovídající informování veřejnosti.
2. Řídící orgán a příjemci zajistí odpovídající zviditelnění příspěvku Unie na programy a projekty s cílem posílit povědomí veřejnosti o činnosti Unie a vytvořit jednotný obraz podpory Unie ve všech zúčastněných zemích.
3. Řídící orgán zajistí, aby jeho propagační strategie a opatření přijatá příjemci za účelem zviditelnění byly v souladu s pokyny Komise.
4. Součástí programu je komunikační strategie na celou dobu jeho trvání a orientační informační a komunikační plán na první rok, včetně opatření za účelem zviditelnění. Ke každému programu je následně vypracován roční informační a komunikační plán, který provádí řídící orgán. Plán je předložen Komisi nejpozději 15. února.
ČÁST TŘETÍ
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
HLAVA I
NEPŘÍMÉ ŘÍZENÍ MEZINÁRODNÍMI ORGANIZACEMI
Článek 80
Mezinárodní organizace jako řídící orgán
1. Zúčastněné země mohou navrhnout, aby byl program řízen mezinárodní organizací.
2. Jako řídící orgán mohou být navrženy pouze mezinárodní organizace ve smyslu článku 43 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012.
3. Mezinárodní organizace musí splňovat požadavky stanovené v článku 60 nařízení (EU) č. 966/2012.
4. Před tím, než Komise program schválí, musí obdržet důkaz, že jsou splněny požadavky stanovené v odstavci 3.
Článek 81
Pravidla vztahující se na programy řízené mezinárodní organizací
1. Komise a příslušná mezinárodní organizace uzavřou dohodu, v níž jsou stanovena podrobná ujednání týkající se programu. V případě, že je z programu podle článku 42 poskytován příspěvek na finanční nástroj, musí být splněny podmínky a požadavky na podávání zpráv stanovené v článku 140 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
2. Na programy řízené mezinárodní organizací se použijí ustanovení druhé části, nestanoví-li dohoda podle odstavce 1 jinak.
HLAVA II
NEPŘÍMÉ ŘÍZENÍ PARTNERSKOU ZEMÍ PŘESHRANIČNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 82
Partnerská země přeshraniční spolupráce jako řídící orgán
1. Zúčastněné země mohou navrhnout, aby byl program řízen partnerskou zemí přeshraniční spolupráce.
2. Povaha úkolů svěřených určené partnerské zemi přeshraniční spolupráce je stanovena v dohodě uzavřené mezi Komisí a danou partnerskou zemí přeshraniční spolupráce podle ustanovení o nepřímém řízení obsažených v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a v nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012.
3. Dohoda zmíněná v odstavci 2 stanoví podrobná ujednání týkající se programu. Stanoví zejména, která ustanovení druhé části se použijí s ohledem na povahu úkolů, jimiž je pověřen řídící orgán, a na příslušné částky.
ČÁST ČTVRTÁ
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 83
Přechodná ustanovení
Nařízení Komise (ES) č. 951/2007 (14) nadále platí pro právní akty a závazky, jimiž se provádí rozpočtové roky před rokem 2014.
Článek 84
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. srpna 2014.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 897/2014,
18. august 2014,
millega kehtestatakse erisätted Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 232/2014 (millega luuakse Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend) alusel rahastatavate piiriülese koostöö programmide rakendamiseks
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 291,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2014. aasta määrust (EL) nr 232/2014, millega luuakse Euroopa naabruspoliitika rahastamisvahend, (1) eriti selle artiklit 12,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2014. aasta määrust (EL) nr 236/2014, milles sätestatakse liidu välistegevuse rahastamisvahendite rakendamise ühised eeskirjad ja menetlused, (2) eriti selle artikli 6 lõiget 2,
ning arvestades järgmist:
(1)
Üks määruse (EL) nr 232/2014 programmide valdkondadest hõlmab ühelt poolt Euroopa Liidu ühe või mitme liikmesriigi ja teiselt poolt määruse I lisas määratletud ühe või mitme partnerriigi ja/või Venemaa Föderatsiooni vahelist koostööd piirkondades, mis külgnevad nende ühisosaga liidu välispiirist, et tõhustada piiriülest koostööd.
(2)
Määrusega (EL) nr 236/2014 nähakse ette abi rakendamise eeskirjad, mis kehtivad kõikide välistegevuse rahastamisvahendite suhtes.
(3)
Määruses (EL) nr 232/2014 on sätestatud, et vastu võetakse rakenduseeskirjad, millega nähakse ette erisätted piiriülese koostöö programmide rakendamiseks. Kõnealused eeskirjad sisaldavad sätteid, milles käsitletakse muu hulgas kaasrahastamise määra ja meetodeid; ühiste rakendusprogrammide sisu, koostamist, muutmist ja lõpetamist; programmidega seotud struktuuride rolli ja ülesandeid, sealhulgas nende staatust, tõhusat identifitseerimist, aruandluskohustust ja vastutusalasid, haldus- ja kontrollisüsteemide kirjeldust ning liidu toetuse tehnilise haldamise ja finantsjuhtimise tingimusi; sissenõudmismenetlusi kõikides osalevates riikides; seiret ja hindamist; nähtavust ja teavitustegevust ning eelarve täitmist koostöös liikmesriikidega ja kaudset eelarve täitmist.
(4)
Määruse (EL) nr 232/2014 artikli 9 lõikes 1 osutatud programmdokumendis kehtestatakse piiriülese koostöö strateegilised ja temaatilised eesmärgid ning kõnealuse koostöö oodatavad soovituslikud tulemused ning see sisaldab loodavate ühiste rakendusprogrammide loetelu.
(5)
Piiriülest koostööd tuleks teha mitmeaastaste ühiste rakendusprogrammide raames, mis hõlmavad koostööd piiri või piiride rühma tasandil ning mitmeaastaseid prioriteete, mille aluseks on ühtne temaatiliste eesmärkide kogum ning mida võib rakendada liidu toetuse abil.
(6)
Koostada tuleb rakenduseeskirjad, millega nähakse ette üksikasjalikud sätted määruse (EL) nr 232/2014 alusel rahastatavate piiriülese koostöö programmide rakendamiseks, võimaldades osalevatele riikidele samal ajal teatavat paindlikkust konkreetsete programmide korralduses ja rakendamise üksikasjalikus korras, võttes arvesse iga programmi eripärasid. Selle põhimõtte kohaselt ja kooskõlas käesoleva määrusega peaksid osalevad riigid ühiselt esitama komisjonile ettepanekud ühiste rakendusprogrammide kohta, mis võetakse vastu määruse (EL) nr 232/2014 artikli 10 lõike 4 alusel.
(7)
Arvestades, et programmidega seotud otsuste tegemise struktuuridesse tuleb kaasata kõik osalevad riigid, samal ajal kui rakendamisülesanded määratakse tavaliselt mõnes liikmesriigis asuvale korraldusasutusele, on vaja organisatsioonilist struktuuri reguleerivaid eeskirju, milles käsitletakse korraldusasutuse ülesandeid ning ülesannete jaotust kõikide programmiga seotud struktuurides osalevate asutuste vahel ja nende sees.
(8)
Tuginedes programmitöö perioodil 2007-2013 saadud kogemustele, ei võta komisjon endale automaatselt lõplikku vastutust sissenõudmise eest osalevates riikides. Seepärast on rakenduseeskirjades kehtestatud uued sätted, millega antakse osalevatele riikidele haldamisel, kontrollimisel ja auditeerimisel suurem vastutus. Nende eeskirjade põhjal tuleb määratleda programmide haldus- ja kontrollisüsteemid. Partnerriigid peavad korraldusasutusi programmide rakendamisel abistama, luues riigi ametiasutused, kontrolli kontaktpunktid ja audiitorite rühma.
(9)
Kooskõlas määruse (EL) nr 232/2014 artikli 10 lõikega 8 sõlmitakse partnerriikide ja korraldusasutuse vahel vajaduse korral kokkulepped, et kehtestada sätted, mida partnerriikide või Venemaa Föderatsiooniga sõlmitud rahastamislepingud ei sisalda.
(10)
Tuginedes programmitöö perioodil 2007-2013 saadud kogemustele, ei ole toetuste määramise menetlused ja välistegevuse kohta välja töötatud komisjoni eeskirjad enam kohustuslikud. Programmide puhul peaks olema lubatud kohaldada osalevate riikide väljatöötatud menetlusi, tingimusel et täidetud on teatavad käesolevas määruses kehtestatud normid.
(11)
Kooskõlas määruse (EL) nr 232/2014 artikli 7 lõikega 7 võib käesoleva määruse kohased rahalised vahendid ühendada muude asjakohaste liidu määruste kohaste vahenditega. See võimaldab kanda määruse (EL) nr 232/2014 kohaseid rahalisi vahendeid üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1299/2013 (3) alusel rahastatavatele programmidele. Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 231/2014 (4) sisaldab samaväärset eeskirja rahaliste vahendite ülekandmise kohta määruse (EL) nr 232/2014 kohaldamiseks, et katta viimase määruse kohaste toetusesaajate osalemist käesoleva määruse reguleerimisalasse kuuluvates piiriülese koostöö programmides. Nende uute eeskirjadega lihtsustatakse asjaomaste riikide programmides osalemise haldamise menetlusi.
(12)
Kuna programmide rakendamisel kasutatakse tavaliselt eelarve täitmist koostöös liikmesriikidega, peaksid haldus- ja kontrollisüsteemid olema kooskõlas liidu eeskirjadega, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL, Euratom) nr 966/2012 (5) ja komisjoni delegeeritud määrusega (EL) nr 1268/2012, (6) samuti nõukogu määrusega (EÜ, Euratom) nr 2988/95 (7). Komisjon peaks tagama, et programmide rakendamise käigus kasutatakse liidu vahendeid kooskõlas kohaldatavate eeskirjadega.
(13)
Kõnealused meetmed on kooskõlas määruse (EL) nr 232/2014 alusel loodud komitee arvamusega.
(14)
Selleks et programme oleks võimalik aegsalt kavandada ja rakendada, peaks käesolev määrus jõustuma kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
ESIMENE OSA
REGULEERIMISESE JA MÕISTED
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesoleva määrusega kehtestatakse vastavalt määruse (EL) nr 232/2014 artiklile 12 ja määruse (EL) nr 236/2014 artikli 6 lõikele 2 üksikasjalikud sätted piiriülese koostöö programmide rakendamiseks.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „programm”- ühine rakendusprogramm määruse (EL) nr 232/2014 artikli 10 tähenduses;
b) „osalevad riigid”- kõik programmis osalevad liikmesriigid, piiriülese koostöö partnerriigid ja Euroopa Majanduspiirkonna riigid;
c) „programmdokument”- määruse (EL) nr 232/2014 artikli 9 lõikes 1 osutatud dokument, milles kehtestatakse programmide strateegilised eesmärgid, programmide loetelu, nende mitmeaastaste assigneeringute soovituslik jaotus ja geograafiline toetuskõlblikkus;
d) „programmipiirkond”- põhipiirkonnad, nendega külgnevad piirkonnad ning suuremad sotsiaalsed, majanduslikud ja kultuurilised keskused ning territoriaalüksused, millele on osutatud vastavalt määruse (EL) nr 232/2014 artikli 8 lõigetes 3 ja 4;
e) „põhipiirkonnad”- määruse (EL) nr 232/2014 artikli 8 lõikes 1 osutatud territoriaalüksused ning ühinemiseelse rahastamisvahendi geograafilistes üksustes ja Euroopa Majanduspiirkonna riikides asuvad piirialad, nagu on sätestatud programmdokumendis;
f) „külgnevad piirkonnad”- määruse (EL) nr 232/2014 artikli 8 lõikes 2 osutatud territoriaalüksused ning ühinemiseelse rahastamisvahendi geograafilistes üksustes ja Euroopa Majanduspiirkonna riikides asuvate põhipiirkondadega külgnevad piirkonnad;
g) „ühine seirekomitee”- ühiskomitee, mis vastutab programmi rakendamise seire eest;
h) „korraldusasutus”- asutus või organ, mille osalevad riigid on määranud vastutavaks programmi juhtimise eest;
i) „riigi ametiasutus”- iga osaleva riigi määratud üksus, millel lasub lõplik vastutus korraldusasutuse toetamise eest programmi rakendamisel asjaomase riigi territooriumil;
j) „ühine tehniline sekretariaat”- organ, mille osalevad riigid on loonud programmi organite abistamiseks;
k) „rahastamisvahendid”- rahalise toetuse meetmed, mis liit võtab vastastikuse täiendavuse põhimõttel, et toetada liidu ühe või mitme konkreetse poliitikaeesmärgi saavutamist. Sellised vahendid võivad olla omakapitali- või kvaasikapitali investeeringute, laenude või tagatiste või muude riskijagamisvahendite vormis ja neid võidakse vajaduse korral kombineerida toetustega;
l) „piiriülese koostöö partnerriigid”- määruse (EL) nr 232/2014 I lisas loetletud riigid ja territooriumid, Venemaa Föderatsioon ning määruse (EL) nr 231/2014 alusel toimuva kaasrahastamise korral selle määruse I lisas loetletud abisaajad;
m) „eeskirjade eiramine”- rahastamislepingu, lepingu või kohaldatava õiguse rikkumine, mis tuleneb programmi rakendamisega seotud ettevõtja tegevusest või tegevusetusest, mis on kahjustanud või kahjustaks liidu eelarvet, kandes liidu eelarvesse põhjendamata kulu;
n) „liidu rahaline toetus”- see osa programmi või projekti rahastamiskõlblikest kuludest, mida rahastab liit;
o) „leping”- programmi raames sõlmitud mis tahes hanke- või toetusleping;
p) „suured taristuprojektid”- projektid, mis koosnevad töödest, meetmetest või teenustest, mis on suunatud ühe konkreetse tervikülesande täitmiseks, millel on selgelt kindlaks määratud ühist huvi pakkuvad eesmärgid selliste investeeringute tegemiseks, millel on piiriülene positiivne mõju ja mille puhul on taristu hankimiseks eelarvest eraldatud vähemalt 2,5 miljonit eurot;
q) „vahendusasutus”- mis tahes avaliku või erasektori asutus, kes tegutseb korraldusasutuse alluvuses või täidab selle nimel ülesandeid, mis on seotud projekte rakendavate toetusesaajatega;
r) „töövõtja”- füüsiline või juriidiline isik, kellega on sõlmitud hankeleping;
s) „toetusesaaja”- füüsiline või juriidiline isik, kellega on sõlmitud toetusleping;
t) „aruandeaasta”- ajavahemik 1. juulist kuni 30. juunini, välja arvatud esimese aruandeaasta puhul, mil see tähendab ajavahemikku alates kulutuste rahastamiskõlblikkuse alguskuupäevast kuni 30. juunini 2015. Viimane aruandeaasta kestab 1. juulist 2023 kuni 30. septembrini 2024. Eelarve kaudse täitmise korral koos mõne rahvusvahelise organisatsiooniga artikli 80 tähenduses on aruandeaasta eelarveaasta;
u) „eelarveaasta”- ajavahemik 1. jaanuarist kuni 31. detsembrini.
TEINE OSA
ÜHISSÄTTED
I JAOTIS
RAKENDAMISE ÜLDRAAMISTIK
1. PEATÜKK
Programmid
Artikkel 3
Ettevalmistamine
Iga programm valmistatakse ette kõikide osalevate riikide ühisel kokkuleppel kooskõlas määruse (EL) nr 232/2014, programmdokumendi ja käesoleva määrusega.
Artikkel 4
Sisu
Iga programm sisaldab eelkõige järgmist teavet.
1.
Sissejuhatus: programmi ettevalmistamise etappide lühikirjeldus, sealhulgas teave konsultatsioonide ja meetmete kohta, millega osalevaid riike ja teisi sidusrühmi kaasatakse programmi ettevalmistamisse.
2.
Programmipiirkonna kirjeldus:
a)
põhipiirkonnad: loetelu programmdokumendis kehtestatud toetuskõlblikest territoriaalüksustest ja vajaduse korral laiendustest määruse (EL) nr 232/2014 artikli 8 lõike 4 alusel ja kooskõlas programmdokumendis sätestatud nõuetega;
b)
külgnevad piirkonnad, kui see on asjakohane: loetelu külgnevatest piirkondadest, nende kaasamise põhjendus kooskõlas programmdokumendis sätestatud nõuetega ning nende programmis osalemise tingimused, nagu osalevad riigid on kokku leppinud;
c)
määruse (EL) nr 232/2014 artikli 8 lõikes 3 osutatud suuremad sotsiaalsed, majanduslikud ja kultuurilised keskused, kui see on asjakohane: keskuste loetelu prioriteetide kaupa, nende kaasamise põhjendus kooskõlas programmdokumendis sätestatud nõuetega ning nende programmis osalemise tingimused, nagu osalevad riigid on kokku leppinud;
d)
programmipiirkonna kaart, millel on märgitud iga territoriaalüksuse nimi, eristades vajaduse korral punktides a, b ja c osutatud territoriaalüksusi;
e)
lisaks programmipiirkonna kirjeldusele osutatakse programmis vajaduse korral kavatsusele tugineda programmdokumendis sätestatud tingimustel määruse (EL) nr 232/2014 artikli 10 lõikele 5.
3.
Programmi strateegia:
a)
programmi strateegia, sealhulgas valitud temaatiliste eesmärkide ja vastavate prioriteetide kirjeldus kooskõlas programmdokumendiga;
b)
valitud strateegia põhjendus, tuginedes:
-
programmipiirkonna sotsiaalmajandusliku ja keskkonnaalase olukorra tugevate ja nõrkade külgede analüüsile ning asjaomasel analüüsil põhinevatele keskpika ajavahemiku vajadustele;
-
varasemate piiriüleste programmide käigus saadud kogemuste kirjeldusele;
-
teabele sidususe kohta muude liidu rahastatavate programmidega asjaomastes riikides ja piirkondades, lähtudes laiematest konsultatsioonidest sidusrühmadega, koos analüüsiga sidususe kohta riiklike ja piirkondlike strateegiate ja poliitikavaldkondadega;
-
riskianalüüsile ja riskimaandamismeetmetele;
c)
objektiivselt kontrollitavate näitajate kirjeldus, eelkõige:
-
iga prioriteedi oodatavad tulemused ning vastavad tulemusnäitajad koos alg- ja sihtväärtusega;
-
iga prioriteedi väljundinäitajad, sealhulgas kvantifitseeritud sihtväärtus, mis eelduste kohaselt aitavad tulemusi saavutada;
d)
vajaduse korral kirjeldus selle kohta, kuidas võetakse arvesse järgmisi valdkondadevahelisi küsimusi: demokraatia ja inimõigused, keskkonnasäästlikkus, sooline võrdõiguslikkus ja HIV/aids.
4.
Pädevate asutuste ja korraldusorganite ülesehitus ja määramine:
a)
ühise seirekomitee koosseis ja ülesanded;
b)
korraldusasutus ja selle määramise protsess;
c)
kõikide osalevate riikide ametiasutused, eelkõige artiklites 20 ja 31 osutatud asutus igas osalevas riigis ning vajaduse korral muud asjakohased tugistruktuurid peale nende, millele on viidatud punktides e ja f;
d)
menetlus ühise tehnilise sekretariaadi ja vajaduse korral selle allkontorite loomiseks ning nende ülesanded;
e)
auditeerimisasutus ja audiitorite rühma liikmed;
f)
kontrolli kontaktpunktideks määratud asutus või asutused kõikides osalevates riikides ja selle/nende ülesanded vastavalt artiklile 32.
5.
Programmi rakendamine:
a)
haldus- ja kontrollisüsteemide kokkuvõtlik kirjeldus kooskõlas artikliga 30;
b)
programmi rakendamise ajakava;
c)
projektide valimise menetluste kirjeldus kooskõlas artikliga 30;
d)
toetuse laadi kirjeldus prioriteetide kaupa kooskõlas artikliga 38, sealhulgas loetelu projektidest, mis valitakse projektikonkurssi korraldamata, või rahaline toetus rahastamisvahenditele. Selle alla kuulub ka soovituslik ajakava nende projektide valimiseks, mida rahastatakse kooskõlas artikliga 41;
e)
tehnilise abi kavandatud kasutamise ja kohaldatavate hankemenetluste kirjeldus;
f)
seire- ja hindamissüsteemide kirjeldus koos soovitusliku seire- ja hindamiskavaga programmi kogu kestuse ajaks;
g)
teabevahetusstrateegia kogu programmiperioodi kohta ning esimese aasta soovituslik teavitamis- ja teabevahetuskava;
h)
teave Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2001/42/EÜ (8) sätestatud regulatiivsete nõuete täitmise kohta;
i)
soovituslik rahastamiskava, mis sisaldab kaht tabelit (mis ei ole osalevate riikide kaupa liigendatud):
-
tabel, milles on täpsustatud liidu antava toetuse jaoks ette nähtud iga-aastased esialgsed kulukohustustega seotud assigneeringud ja maksetega seotud assigneeringud iga temaatilise eesmärgi ja tehnilise abi jaoks. Esimese aasta assigneeringud sisaldavad ettevalmistavate meetmete kulusid vastavalt artiklile 16;
-
tabel, milles on täpsustatud liidu toetuse esialgsed assigneeringud ja kaasrahastamine kogu programmitöö perioodiks iga temaatilise eesmärgi ja tehnilise abi jaoks;
j)
kulude rahastamiskõlblikkuse eeskirjad, millele on osutatud artiklites 48 ja 49;
k)
kohustuste jaotus osalevate riikide vahel kooskõlas artikliga 74;
l)
kaasrahastamise ülekandmise, kasutamise ja järelevalve eeskirjad;
m)
korraldusasutuse ja komisjoni vahelise elektrooniliste andmete esitamise ja vahetamise IT-süsteemide kirjeldus;
n)
programmi jaoks valitud keel(ed) kooskõlas artikliga 7.
Artikkel 5
Vastuvõtmine
1. Ühe aasta jooksul alates programmdokumendi heakskiitmisest esitavad osalevad riigid komisjonile ühiselt ettepaneku programmi kohta, mis sisaldab kõiki artiklis 4 osutatud elemente. Enne programmi esitamist komisjonile kinnitavad osalevad riigid kirjalikult oma nõustumist selle sisuga.
2. Komisjon veendub, et programm sisaldab kõiki artiklis 4 osutatud elemente. Komisjon hindab programmi kooskõla määrusega (EL) nr 232/2014, programmdokumendiga, käesoleva määrusega ja muude asjakohaste liidu õigusaktidega. Hindamisel käsitletakse eelkõige järgmist:
a)
analüüsi kvaliteet ning selle kooskõla kavandatud prioriteetide ja muude liidu rahastatavate programmidega;
b)
rahastamiskava täpsus;
c)
direktiivis 2001/42/EÜ sätestatud nõuete täitmine.
3. Kolme kuu jooksul alates programmi esitamise kuupäevast esitab komisjon oma tähelepanekud ja taotleb vajalike korrektsioonide tegemist. Kahe kuu jooksul alates komisjoni taotlusest esitavad osalevad riigid kogu vajaliku teabe. Kuue kuu jooksul alates programmi esitamise kuupäevast kiidab komisjon programmi heaks, tingimusel et kõiki komisjoni tähelepanekuid on nõuetekohaselt arvesse võetud. Sõltuvalt taotletud korrektsioonide laadist võib komisjon kõnealuseid tähtaegu pikendada.
4. Iga programm võetakse vastu komisjoni otsusega programmi kogu kestuse ajaks kooskõlas määruse (EL) nr 232/2014 artikli 10 lõikega 4.
Artikkel 6
Kohandused ja läbivaatamine
1. Programmi kohandusi, mis programmi olemust ega eesmärke märkimisväärselt ei mõjuta, ei käsitata olulistena. Eelkõige peetakse silmas:
a)
kumulatiivseid muudatusi kuni 20 % ulatuses iga temaatilise eesmärgi või tehnilise abi jaoks algselt eraldatud liidu toetusest või lõike 2 kohaselt muudetud toetusest, mille puhul on vahendeid temaatiliste eesmärkide vahel või tehnilisest abist temaatilistele eesmärkidele üle kantud;
b)
kumulatiivseid muudatusi kuni 20 % ulatuses iga temaatilise eesmärgi jaoks algselt eraldatud liidu toetusest või lõike 2 kohaselt muudetud toetusest, mille puhul on vahendeid temaatilistest eesmärkidest tehnilisele abile üle kantud;
Punktis a osutatud muudatusi programmi rahastamiskavas võib ühise seirekomitee eelneval nõusolekul teha vahetult korraldusasutus. Korraldusasutus teavitab komisjoni kõikidest kõnealustest muudatustest hiljemalt järgmises aastaaruandes ja esitab komisjonile kogu vajaliku lisateabe.
Punktis b osutatud muudatuste puhul programmi rahastamiskavas taotleb korraldusasutus nii ühise seirekomitee kui ka komisjoni eelnevat nõusolekut.
2. Ühise seirekomitee põhjendatud taotluse korral või komisjoni algatusel, kes on eelnevalt konsulteerinud ühise seirekomiteega, võidakse programmid läbi vaadata mis tahes järgmisel põhjusel:
a)
programmdokumendi läbivaatamine;
b)
suured sotsiaalmajanduslikud muutused või olulised muudatused programmipiirkonnas;
c)
rakendamisprobleemid;
d)
lõikes 1 osutatud paindlikkuse määrast ulatuslikumad muudatused rahastamiskavas või mis tahes muutused, mis mõjutavad märkimisväärselt programmi olemust ja eesmärke;
e)
auditid, seire ja hindamised.
3. Programmi läbivaatamise taotlused peavad olema nõuetekohaselt põhjendatud ja kajastama programmi muudatuste eeldatavat mõju.
4. Komisjon hindab lõigete 2 ja 3 kohaselt esitatud teavet. Kui komisjonil on tähelepanekuid, esitab korraldusasutus komisjonile kogu vajaliku lisateabe. Viie kuu jooksul alates läbivaatamistaotluse esitamisest kiidab komisjon selle heaks, tingimusel et kõiki komisjoni tähelepanekuid on nõuetekohaselt arvesse võetud.
5. Lõikes 2 või artikli 66 lõikes 5 osutatud juhtudel võetakse programmi mis tahes muudatused vastu komisjoni otsusega ning nende puhul võib olla vajalik muuta artiklites 8 ja 9 osutatud rahastamislepinguid.
Artikkel 7
Keelte kasutamine
1. Iga programmi puhul kasutatakse töökeelena üht või mitut liidu ametlikku keelt. Peale selle võivad osalevad riigid otsustada kasutada töökeelena ka mõnda muud keelt kui liidu ametlikud keeled. Artikli 4 kohaselt tuleb programmis kirjeldada töökeel(t)e valimist.
2. Programmide partnerlusel põhineva laadi arvessevõtmiseks võivad toetusesaajad esitada korraldusasutusele nende projekti käsitlevad dokumendid oma riigi keeles, tingimusel et seda võimalust on programmis konkreetselt nimetatud ning et ühine seirekomitee näeb korraldusasutuse kaudu ette mis tahes vajaliku suulise ja kirjaliku tõlke.
3. Kõikide programmi jaoks valitud keelte suulise ja kirjaliku tõlke kulud kaetakse kas tehnilise abi eelarvest programmi tasandil või iga individuaalse projekti eelarvest projektide tasandil.
2. PEATÜKK
Rahastamislepingud
Artikkel 8
Rahastamislepingud piiriülese koostöö partnerriikidega
1. Komisjon sõlmib iga piiriülese koostöö partnerriigiga rahastamislepingu. Rahastamislepingu võivad allkirjastada ka muud osalevad riigid ja korraldusasutus või riik, kus asub korraldusasutus.
2. Rahastamislepingud allkirjastatakse hiljemalt selle aasta lõpus, mis järgneb aastale, mil komisjon teeb otsuse programmi vastuvõtmise kohta. Kui programmi on aga kaasatud rohkem kui üks piiriülese koostöö partnerriik, allkirjastavad kõik pooled vähemalt ühe rahastamislepingu enne asjaomast kuupäeva. Muud piiriülese koostöö partnerriigid võivad allkirjastada oma vastavad rahastamislepingud hiljem. Kuni piiriülese koostöö partnerriigi rahastamislepingu jõustumiseni ei saa alustada programmi väliskomponendiga, mis on seotud selle riigiga. Kui programmi kaasrahastatakse määruse (EL) nr 231/2014 alusel ja piiriülese koostöö partnerriike on rohkem kui üks, peavad kõik pooled hiljemalt selle aasta lõpus, mis järgneb aastale, mil komisjon teeb otsuse programmi vastuvõtmise kohta, allkirjastama rahastamislepingu vähemalt ühe määruse (EL) nr 232/2014 I lisas loetletud osaleva partnerriigiga või Venemaa Föderatsiooniga.
Artikkel 9
Rahastamislepingud kaasrahastamist pakkuvate piiriülese koostöö partnerriikidega
1. Kui piiriülese koostöö partnerriigi kaasrahastamine kantakse üle korraldusasutusele, allkirjastavad artiklis 8 osutatud rahastamislepingu ka teised osalevad liikmesriigid ja piiriülese koostöö partnerriigid ning korraldusasutus või riik, kus asub korraldusasutus.
2. Selline rahastamisleping sisaldab piiriülese koostöö partnerriigi kaasrahastamist käsitlevaid sätteid, nagu:
a)
summa;
b)
kavandatud kasutusviis ja -tingimused, sealhulgas taotlemistingimused;
c)
maksete tegemise kord;
d)
finantsjuhtimine;
e)
andmete säilitamine;
f)
aruandluskohustused;
g)
kontrollid;
h)
eeskirjade eiramine ja sissenõudmine.
3. PEATÜKK
Muud kokkulepped ja vastastikuse mõistmise memorandumid
Artikkel 10
Sisu
Korraldusasutus võib sõlmida osalevate riikidega vastastikuse mõistmise memorandumeid või mis tahes muu programmi käsitleva kokkuleppe, milles kirjeldatakse eelkõige riikidepoolset kaasrahastamist, konkreetseid rahalisi kohustusi, auditeid ja sissenõudmist.
Kõnealuste vastastikuse mõistmise memorandumite või mis tahes muu kokkuleppe sisu on kooskõlas käesoleva määruse ja rahastamislepingu(te)ga.
4. PEATÜKK
Eelarve täitmine
Artikkel 11
Eelarve täitmise viisid
Programmide rakendamisel täidetakse eelarvet tavaliselt koostöös liikmesriikidega kooskõlas määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikliga 59. Osalevad riigid võivad teha ettepaneku, et piiriülese koostöö partnerriik või rahvusvaheline organisatsioon täidaks eelarvet kaudselt kooskõlas määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikliga 60.
Programmid, mille puhul täidetakse eelarvet kaudselt, on reguleeritud käesoleva määruse kolmanda osaga.
II JAOTIS
KAASRAHASTAMINE
Artikkel 12
Kaasrahastamise määr
1. Kaasrahastamine moodustab vähemalt 10 % liidu rahalisest toetusest.
2. Võimaluse korral jaotatakse kaasrahastamine tasakaalustatult programmi kogu kestuse peale, et tagada, et programmi lõpuks saavutatakse minimaalne 10 % eesmärk.
3. Programmi alusel antav abi on kooskõlas kohaldatavate riigiabi käsitlevate liidu eeskirjadega Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 tähenduses.
Artikkel 13
Kaasrahastamise allikad
1. Kaasrahastamine peab tulema muudest kui liidu allikatest.
2. Osalevad riigid võivad iga programmi raames vabalt otsustada kaasrahastamise allika, summa ja jaotuse.
3. Kui piiriülese koostöö partnerriik kohustub kandma oma kaasrahastamise osa üle korraldusasutusele, sätestatakse kaasrahastamise andmise, kasutamise ja nende üle järelevalve teostamise kord artiklis 9 osutatud rahastamislepingus ja vajaduse korral artiklis 10 osutatud kokkulepetes.
4. Kõikidel muudel juhtudel võib kaasrahastamise suhtes kohaldatava korra sätestada artiklis 10 osutatud kokkulepetes.
Artikkel 14
Mitterahaline osalus
1. Kolmanda isiku poolt tasuta pakutavaid mis tahes mitterahalisi vahendeid käsitatakse mitterahalise osalusena programmis või projektis. Projekti või programmi personali kulusid ei käsitata mitterahalise osalusena, kuid neid võib käsitada osana artiklis 12 osutatud minimaalsest 10 % kaasrahastamisest, kui need kulud katavad toetusesaajad või osalevad riigid.
2. Mitterahalise osaluse puhul ei ole tegemist rahastamiskõlblike kuludega ning seda ei saa käsitada osana artiklis 12 osutatud minimaalsest 10 % kaasrahastamisest.
III JAOTIS
TÄITMISPERIOOD
Artikkel 15
Täitmisperiood
Iga programmi täitmise periood algab kõige varem kuupäeval, mil komisjon programmi vastu võtab, ning lõpeb hiljemalt 31. detsembril 2024.
Artikkel 16
Programmi alustamise etapp
1. Kui eelarvet täidetakse koostöös liikmesriikidega, algab programm osalevates liikmesriikides pärast seda, kui kätte on saadud artikli 25 lõikes 4 osutatud teade, milles komisjon teatab, et ta ei kavatse taotleda kõnealuses artiklis osutatud dokumente või et tal ei ole mingeid tähelepanekuid. Osalevad riigid võivad alustada haldus- ja kontrollisüsteemide loomiseks vajalike ettevalmistavate meetmetega enne seda. Kooskõlas artikliga 36 on sellega seotud kulud rahastamiskõlblikud.
2. Artiklites 80 ja 82 osutatud kaudse eelarve täitmise korral algab programm osalevates liikmesriikides pärast seda, kui on jõustunud kokkulepe, millega eelarve täitmise ülesanded antakse mõnele rahvusvahelisele organisatsioonile või piiriülese koostöö partnerriigile.
3. Peale selle on lubatud järgmised programmi alustamiseks vajalikud täiendavad ettevalmistavad meetmed:
a)
korraldusasutuse ja vajaduse korral ühise tehnilise sekretariaadi loomine;
b)
ühise seirekomitee esimesed koosolekud, kus osalevad muu hulgas nende piiriülese koostöö partnerriikide esindajad, kes ei ole rahastamislepingule veel alla kirjutanud või kus rahastamisleping ei ole veel jõustunud;
c)
projektide valimise või hankemenetluste ettevalmistamine ja nendega alustamine, kasutades peatamisklauslit, mis on seotud rahastamislepingu jõustumisega.
4. Kuni vastavate rahastamislepingute jõustumiseni võib asjaomase piiriülese koostöö partnerriigiga alustada üksnes lõigetes 1 ja 3 osutatud ettevalmistavaid meetmeid.
Artikkel 17
Programmi katkestamine
1. Kui ükski piiriülese koostöö partnerriik ei ole asjakohast rahastamislepingut artikli 8 lõikes 2 osutatud kuupäevaks allkirjastanud, siis programm katkestatakse.
Euroopa Regionaalarengu Fondi iga-aastased osamaksed, mille suhtes on kulukohustused juba võetud, jäävad kättesaadavaks nende tavapärase kasutusaja lõpuni, kuid neid võib kasutada üksnes selliseks tegevuseks, mis toimub ainult asjaomastes liikmesriikides ja mille suhtes on lepingud sõlmitud enne komisjoni katkestamisotsust. Korraldusasutus edastab lõpparuande kolme kuu jooksul alates lepingute lõpetamisest komisjonile, kes toimib vastavalt lõigetele 2 ja 3.
2. Kui programmi ei ole võimalik rakendada osalevate riikide vahelistest suhetest tulenevate probleemide tõttu või muudel nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib komisjon otsustada katkestada programmi enne selle täitmise perioodi lõppkuupäeva ühise seirekomitee taotlusel või omal algatusel, olles ühise seirekomiteega eelnevalt konsulteerinud.
3. Programmi katkestamise korral edastab korraldusasutus lõpparuande kuue kuu jooksul alates komisjoni otsusest. Pärast varasemate eelmaksete tasaarvestamist teeb komisjon lõppmakse või väljastab vajaduse korral sissenõudekorralduse. Samuti vabastab komisjon täitmata kulukohustused.
Teise võimalusena võidakse otsustada vähendada programmile eraldatud assigneeringud kooskõlas artikli 6 lõike 2 punktiga c.
4. Lõigetes 1 ja 2 osutatud juhtudel eraldatakse Euroopa Regionaalarengu Fondist antav toetus, mis vastab iga-aastastele osamaksetele, mille suhtes ei ole kulukohustusi veel võetud, või iga-aastastele osamaksetele, mille suhtes on kulukohustused võetud ja mille kulukohustused on sama eelarveaasta jooksul täielikult või osaliselt vabastatud ning mida ei ole ümber jaotatud muule sama väliskoostööprogrammide kategooria programmile, kooskõlas määruse (EL) nr 1299/2013 artikliga 4 liidusisestele piiriülese koostöö programmidele.
Määruse (EL) nr 232/2014 alusel antavat toetust, mis vastab iga-aastastele osamaksetele, mille suhtes ei ole kulukohustusi veel võetud, või iga-aastastele osamaksetele, mille suhtes on kulukohustused võetud ja mille kulukohustused on sama eelarveaasta jooksul täielikult või osaliselt vabastatud, kasutatakse muude määruse (EL) nr 232/2014 alusel rahastamiskõlblike programmide või projektide rahastamiseks.
Artikkel 18
Projektid
1. Projektikonkursita valitud suurte taristuprojektide lepingud allkirjastatakse ning rahaline toetus rahastamisvahenditele antakse enne 30. juunit 2019.
2. Kõik muud lepingud sõlmitakse enne 31. detsembrit 2021.
3. Kõik programmist rahastatavad projektimeetmed lõpevad hiljemalt 31. detsembril 2022.
Artikkel 19
Programmi lõpetamine
1. Ajavahemikul 1. jaanuarist 2023 kuni 30. septembrini 2024 võib võtta ainult programmi lõpetamisega seotud meetmeid.
2. Programm loetakse lõpetatuks siis, kui:
a)
kõik programmi raames sõlmitud lepingud on lõpetatud;
b)
jääksumma on välja makstud või hüvitatud;
c)
komisjon on ülejäänud assigneeringud vabastanud.
3. Programmi lõpetamine ei piira komisjoni õigust teha korraldusasutuse või toetusesaajate suhtes hiljem finantskorrektsioone, juhul kui programmi või projektide lõppsummat tuleb pärast lõpetamiskuupäeva tehtud kontrollide või auditite tulemusel kohandada.
IV JAOTIS
PROGRAMMIDEGA SEOTUD STRUKTUURID
Artikkel 20
Asutuste ja juhtorganite määramine
1. Osalevad riigid valivad korraldusasutuseks mõne riikliku, piirkondliku või kohaliku avalik-õigusliku asutuse või organi või avalikke teenuseid osutava eraõigusliku asutuse. Sama korraldusasutuse võib valida rohkem kui ühe programmi jaoks.
2. Osalevad riigid määravad ühtseks auditeerimisasutuseks mõne riikliku, piirkondliku või kohaliku avalik-õigusliku asutuse või organi, kes on oma ülesannete täitmisel korraldusasutusest sõltumatu. Auditeerimisasutus asub korraldusasutusega samas liikmesriigis. Sama auditeerimisasutuse võib määrata rohkem kui ühe programmi jaoks.
3. Osalevad riigid võivad määrata ühe või mitu vahendusasutust, kes täidavad teatavaid korraldusasutuse ülesandeid selle asutuse vastutusel. Korraldusasutuse ja vahendusasutuste vastavasisulised omavahelised kokkulepped vormistatakse ametlikult kirjaliku dokumendina. Vahendusasutus tagab nii enda maksevõime ja pädevuse asjaomases valdkonnas kui ka haldus- ja finantsjuhtimissuutlikkuse.
4. Osalevad riigid kehtestavad haldus- ja kontrollisüsteemides ning vajaduse korral artiklites 8 ja 9 osutatud rahastamislepingutes ja/või artiklis 10 osutatud kokkulepetes eeskirjad, millega reguleeritakse nende suhteid korraldus- ja auditeerimisasutustega, nende asutuste omavahelisi suhteid ning nende asutuste suhteid komisjoniga.
5. Liikmesriik, kus haldusasutus asub, võib omal algatusel määrata koordineerimisasutuse, kelle ülesanne on pidada sidet komisjoniga ja teda teavitada, koordineerida teiste asjaomaste määratud asutuste tegevust ning edendada kohaldatava õiguse ühetaolist kohaldamist.
6. Iga osalev riik määrab:
a)
ametiasutuse, kes toetab korraldusasutust programmi haldamisel kooskõlas usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõttega;
b)
kontrolli kontaktpunkti, kes toetab korraldusasutust programmist tulenevate kohustuste täitmise kontrollimisel;
c)
esindaja artikli 28 lõikes 2 osutatud audiitorite rühma;
d)
esindajad artiklis 21 osutatud ühisesse seirekomiteesse.
1. PEATÜKK
Ühine seirekomitee
Artikkel 21
Ühine seirekomitee
Kolme kuu jooksul alates kuupäevast, mil komisjon programmi vastu võtab, moodustavad osalevad riigid ühise seirekomitee.
Artikkel 22
Ühise seirekomitee koosseis
1. Ühine seirekomitee koosneb iga osaleva riigi määratud ühest või mitmest esindajast. Esindajad määratakse ameti-, mitte isikupõhiselt. Ühine seirekomitee võib määrata muid isikuid vaatlejateks.
2. Kui see on võimalik ja asjakohane, tagavad osalevad riigid kõikide asjaomaste osalejate, eelkõige kohalike sidusrühmade, sealhulgas kodanikuühiskonna organisatsioonide ja kohalike omavalitsuste nõuetekohase osalemise, et tagada nende kaasamine programmi rakendamisse.
3. Komisjon osaleb ühise seirekomitee töös vaatlejana. Komisjon kutsutakse kõikidele ühise seirekomitee koosolekutele samaaegselt osalevate riikide esindajatega. Komisjon otsustab, kas ta osaleb kogu ühise seirekomitee koosolekul või selle teataval osal või mitte.
4. Ühise seirekomitee esimees on üks selle liige, korraldusasutuse esindaja või mõni muu isik, nagu on sätestatud kodukorras.
5. Ühise seirekomitee sekretäriks määratakse korraldusasutuse, ühise tehnilise sekretariaadi või artikli 20 lõikes 3 osutatud vahendusasutuse esindaja.
Artikkel 23
Toimimine
1. Ühine seirekomitee koostab ja võtab ühehäälselt vastu oma kodukorra.
2. Ühine seirekomitee püüab võtta otsused vastu konsensuse alusel. Kooskõlas oma kodukorraga võib komitee panna teatavad otsused hääletamisele, eriti kui need on seotud projektide lõpliku valiku ning nendele eraldatavate toetussummadega.
3. Igal osaleval riigil on võrdne hääleõigus, olenemata tema määratud esindajate arvust.
4. Sekretäril, komisjonil ega ühelgi teisel vaatlejal ei ole hääleõigust.
5. Ühise seirekomitee esimees tegutseb vahendajana ja juhib arutelusid. Esimehel on hääleõigus juhul, kui ta on mõne osaleva riigi esindaja.
6. Ühine seirekomitee tuleb kokku vähemalt korra aastas. Komitee kutsub kokku selle esimees korraldusasutuse taotlusel või mõne osaleva riigi või komisjoni põhjendatud taotlusel. Esimehe, korraldusasutuse või mis tahes osaleva riigi algatusel võib komitee kooskõlas oma kodukorraga teha otsuseid ka kirjaliku menetluse teel.
7. Pärast ühise seirekomitee iga koosolekut koostatakse protokoll, millele kirjutavad alla esimees ja sekretär. Kõnealuse protokolli koopia saadetakse osalevate riikide esindajatele, komisjonile ja kõikidele teistele vaatlejatele.
Artikkel 24
Ühise seirekomitee ülesanded
1. Ühine seirekomitee jälgib programmi rakendamist ja edusamme selle prioriteetide täitmise suunas, kasutades programmis määratletud objektiivselt kontrollitavaid näitajaid ja seotud sihtväärtusi. Ühine seirekomitee uurib kõiki programmi tulemuslikkust mõjutavaid küsimusi.
2. Ühine seirekomitee võib esitada korraldusasutusele programmi rakendamise ja hindamise kohta soovitusi. Komitee jälgib meetmeid, mis võetakse tema soovituste alusel.
3. Eelkõige tegeleb ühine seirekomitee järgmisega:
a)
kiidab heaks korraldusasutuse tööprogrammi ja rahastamiskava, sealhulgas tehnilise abi kavandatud kasutamise;
b)
jälgib korraldusasutuse tööprogrammi ja rahastamiskava täitmist;
c)
kiidab heaks programmi alusel rahastatavate projektide valimise kriteeriumid;
d)
vastutab programmi alusel rahastatavate projektide suhtes kohaldatava hindamis- ja valikumenetluse eest;
e)
kiidab heaks kõik programmi läbivaatamist käsitlevad ettepanekud;
f)
tutvub kõikide korraldusasutuse esitatud aruannetega ja võtab vajaduse korral asjakohaseid meetmeid;
g)
uurib võimalikke vaidlusaluseid juhtumeid, millele korraldusasutus on tema tähelepanu juhtinud;
h)
tutvub artiklis 77 osutatud aastaaruandega ning kiidab selle heaks;
i)
tutvub artiklis 78 osutatud iga-aastase seire- ja hindamiskavaga ning kiidab selle heaks;
j)
tutvub artiklis 79 osutatud iga-aastaste teavitamis- ja teabevahetuskavadega ning kiidab need heaks.
4. Olenemata lõike 3 punktist d võib ühine seirekomitee moodustada projektide valimise komitee, kes tegutseb tema vastutusel.
2. PEATÜKK
Korraldusasutus
Artikkel 25
Määramine
1. Programmis osalevate riikide valitud korraldusasutus määratakse selle asukohariigis määramismenetluse kohaselt ja kinnitatakse otsusega asjakohasel tasandil.
2. Määramismenetluse aluseks on sõltumatu auditeerimisorgani aruanne ja auditiarvamus, milles hinnatakse haldus- ja kontrollisüsteemide, sealhulgas nende raames tegutsevate vahendusasutuste rolli vastavust käesoleva määruse I lisas sätestatud määramiskriteeriumidele. Vajaduse korral võtab auditeerimisorgan arvesse seda, kas programmi haldus- ja kontrollisüsteemid sarnanevad eelmise programmitöö perioodi süsteemidega, samuti võimalikke tõendeid nende tõhusa toimimise kohta.
Sõltumatu auditeerimisorgan on auditeerimisasutus või mõni teine piisava auditivõimega avalik-õiguslik või eraõiguslik asutus, kes on oma ülesannete täitmisel korraldusasutusest sõltumatu. Auditeerimisorgan teeb oma tööd kooskõlas rahvusvaheliselt tunnustatud auditistandarditega.
3. Liikmesriik edastab lõikes 1 osutatud ametliku otsuse komisjonile võimalikult kiiresti pärast seda, kui komisjon on programmi vastu võtnud.
4. Kahe kuu jooksul alates lõikes 1 osutatud ametliku otsuse kättesaamisest võib komisjon paluda esitada sõltumatu auditeerimisorgani aruande ja auditiarvamuse ning eelkõige nende haldus- ja kontrollisüsteemide osade kirjelduse, mis käsitlevad projektide valimist. Kui komisjon ei kavatse kõnealuseid dokumente taotleda, teavitab ta sellest võimalikult kiiresti liikmesriiki. Kui komisjon taotleb nende dokumentide esitamist, võib ta teha tähelepanekuid kahe kuu jooksul alates kõnealuste dokumentide kättesaamisest ning dokumentidesse tehakse tähelepanekuid arvestades vastavad muudatused. Kui komisjonil ei ole esialgseid ega täiendavaid tähelepanekuid, teavitab ta sellest võimalikult kiiresti liikmesriiki.
5. Kui kehtivad auditeerimis- ja kontrollitulemused näitavad, et määratud asutus ei vasta enam lõikes 2 osutatud kriteeriumidele, näeb liikmesriik asjakohasel tasandil ette vajalikud parandusmeetmed ja kehtestab probleemi raskusastmest lähtuvalt katseaja, mille jooksul tuleb sellised parandusmeetmed võtta.
Kui määratud asutus ei rakenda nõutud parandusmeetmeid liikmesriigi kehtestatud katseaja jooksul, lõpetab liikmesriik määramise asjakohasel tasandil.
Liikmesriik teavitab komisjoni viivitamata, kui:
-
määratud asutuse suhtes kehtestatakse katseaeg, esitades teabe parandusmeetmete ja vastava katseaja kohta, või
-
katseaeg lõpetatakse pärast parandusmeetmete võtmist või
-
asutuse määramine lõpetatakse.
Ilma et see piiraks artikli 61 kohaldamist, ei katkesta teade selle kohta, et liikmesriik on kehtestanud määratud asutusele katseaja, maksetaotluste menetlemist.
Kui korraldusasutuse määramine lõpetatakse, määravad osalevad riigid uue asutuse või organi, nagu on osutatud artikli 20 lõikes 1, kes võtab üle korraldusasutuse ülesanded. Kõnealune organ või asutus määratakse lõikega 2 ette nähtud menetluse kohaselt ning komisjoni teavitatakse sellest kooskõlas lõikega 4. Kõnealune muudatus nõuab programmi läbivaatamist artikli 6 kohaselt.
Artikkel 26
Korraldusasutuse ülesanded
1. Korraldusasutuse ülesanne on hallata programmi, järgides usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtet, ning tagada, et ühise seirekomitee otsused on kooskõlas kohaldatava õiguse ja õigusnormidega.
2. Programmi haldamisel teeb korraldusasutus järgmist:
a)
toetab ühise seirekomitee tööd ja annab talle tema ülesannete täitmiseks vajalikku teavet, eelkõige andmeid programmi oodatavate tulemuste ja sihtmärkide saavutamisel tehtud edusammude kohta;
b)
koostab aastaaruande ja lõpparuande ning esitab need pärast ühise seirekomitee heakskiitu komisjonile;
c)
jagab vahendusasutuste, ühise tehnilise sekretariaadi, auditeerimisasutuse ja toetusesaajatega nende ülesannete täitmiseks või projektide rakendamiseks vajalikku teavet;
d)
loob elektroonilise süsteemi ja haldab seda, et salvestada ja säilitada iga projekti kohta andmed, mis on vajalikud seireks, hindamiseks, finantsjuhtimiseks, kontrollimiseks ja auditeerimiseks, sealhulgas vajaduse korral andmed üksikute projektides osalejate kohta. Eelkõige salvestab ja säilitab korraldusasutus iga projekti tehnilised ja finantsaruanded. Süsteemiga tagatakse kõik andmed, mis on vajalikud maksetaotluste ja raamatupidamise aastaaruannete koostamiseks, sealhulgas andmed sissenõutavate summade, sissenõutud summade ning projekti või programmi rahalise toetuse täieliku või osalise tühistamise tagajärjel vähendatud summade kohta;
e)
teostab vajaduse korral programmi tasandil keskkonnamõju hindamise uuringuid;
f)
rakendab kooskõlas artikliga 79 teavitamis- ja teabevahetuskavasid;
g)
rakendab kooskõlas artikliga 78 seire- ja hindamiskavasid.
3. Projektide valimisel ja haldamisel teeb korraldusasutus järgmist:
a)
koostab ja algatab valikumenetlused;
b)
haldab projektide valimise menetlusi;
c)
esitab juhtivale toetusesaajale dokumendi, milles on sätestatud igale projektile toetuse andmise tingimused, sealhulgas projekti rahastamiskava ja täitmise tähtajad;
d)
sõlmib lepingud toetusesaajatega;
e)
haldab projekte.
4. Tehnilise abi puhul teeb korraldusasutus järgmist:
a)
haldab hankemenetlusi;
b)
sõlmib lepingud töövõtjatega;
c)
haldab lepinguid.
5. Programmi finantsjuhtimise ja -kontrolli puhul teeb korraldusasutus järgmist:
a)
kontrollib, kas teenused on osutatud, ehitustööd tehtud või kaubad tarnitud ja/või paigaldatud ning kas toetusesaajad on deklareeritud kulud tasunud ja kas need vastavad kohaldatavale õigusele, programmi eeskirjadele ja projektile toetuse andmise tingimustele;
b)
tagab, et projekti rakendamises osalevad toetusesaajad kasutavad kõikide projektiga seotud tehingute puhul kas eraldi arvestussüsteemi või nõuetekohaseid raamatupidamiskoode;
c)
kehtestab tõhusad ja proportsionaalsed pettusevastased meetmed, võttes arvesse kindlakstehtud riske;
d)
kehtestab menetlused, millega tagatakse, et kõiki kulusid ja auditeid käsitlevaid dokumente, mis on vajalikud sobiliku kontrolljälje tagamiseks, säilitatakse kooskõlas artikli 30 nõuetega;
e)
koostab artiklis 68 osutatud kinnituse kohustuste nõuetekohase täitmise kohta ja iga-aastase kokkuvõtte;
f)
koostab maksetaotlused ja esitab need komisjonile kooskõlas artikliga 60;
g)
koostab raamatupidamise aastaaruanded;
h)
võtab maksetaotluste koostamisel ja esitamisel arvesse kõikide auditeerimisasutuse enda või tema vastutusel tehtud auditite tulemusi;
i)
peab elektroonilist raamatupidamisarvestust komisjonile deklareeritud kulude ja toetusesaajatele tehtud maksete kohta;
j)
peab arvestust sissenõutavate summade ja toetuse täieliku või osalise tühistamise tagajärjel vähendatud summade kohta.
6. Lõike 5 punkti a kohased kontrollid hõlmavad järgmisi menetlusi:
a)
toetusesaajate iga maksetaotluse halduskontroll;
b)
projektide kohapealne kontroll.
Kohapealsete kontrollide sagedus ja ulatus peab olema proportsionaalne projektile antava toetuse summaga ning haldus- ja kontrollisüsteemi kui terviku riskitasemega, mille auditeerimisasutus on kõnealuste kontrollide ja auditite käigus kindlaks teinud.
7. Lõike 6 punkti b kohaseid projektide kohapealseid kontrolle võib teha valimi alusel.
8. Kui institutsioon, mille alla korraldusasutus kuulub, on programmi alusel ühtlasi toetusesaaja, tuleb lõike 5 punktis a osutatud kontrollide läbiviimiseks tagada nõuetekohane ülesannete lahusus.
Artikkel 27
Ühine tehniline sekretariaat ja selle allkontorid
1. Osalevad riigid võivad otsustada luua ühise tehnilise sekretariaadi, mida tuleb kooskõlas artikliga 4 programmis kirjeldada.
2. Ühine tehniline sekretariaat abistab korraldusasutust, ühist seirekomiteed ja vajaduse korral auditeerimisasutust nende vastavate ülesannete täitmisel. Eelkõige teavitab ta võimalikke toetusesaajaid programmikohastest rahastamisvõimalustest ning aitab toetusesaajaid projektide rakendamisel. Ühise tehnilise sekretariaadi võib määrata ka artikli 20 lõikes 3 osutatud vahendusasutuseks.
3. Osalevate riikide otsuse põhjal võib osalevates riikides luua allkontoreid. Nende ülesandeid kirjeldatakse programmis ja nende hulka võivad kuuluda teabevahetus, teavitamine ning korraldusasutuse abistamine projektide hindamisel ja järelmeetmete rakendamisel. Mitte mingil juhul ei tohi allkontorile anda ülesandeid, mis hõlmavad avaliku võimu teostamist või projektide suhtes kaalutlusõiguse kasutamist.
4. Ühise tehnilise sekretariaadi ja selle allkontorite tegevust rahastatakse tehnilise abi eelarvest.
3. PEATÜKK
Auditeerimisasutus
Artikkel 28
Auditeerimisasutuse ülesanded
1. Programmi auditeerimisasutus tagab, et auditeeritakse haldus- ja kontrollisüsteeme, asjakohast projektide valimit ning programmi raamatupidamise aastaaruandeid.
2. Auditeerimisasutust abistab audiitorite rühm, kuhu kuulub esindaja igast programmis osalevast riigist.
3. Kui auditeid teeb mõni muu organ kui auditeerimisasutus, tagab auditeerimisasutus, et sellel organil on oma ülesannete täitmiseks vajalik sõltumatus.
4. Auditeerimisasutus tagab, et auditeerimine vastab rahvusvaheliselt tunnustatud auditistandarditele.
5. Üheksa kuu jooksul alates esimese rahastamislepingu sõlmimisest kooskõlas artikli 8 lõikega 2 esitab auditeerimisasutus komisjonile auditite tegemiseks auditistrateegia. Auditistrateegias kehtestatakse raamatupidamise aastaaruannete ja projektide auditeerimise metoodika, projektide auditite valimi moodustamise meetod ning auditite kavandamine jooksvaks aruandeaastaks ja kaheks järgmiseks aruandeaastaks. Auditistrateegiat ajakohastatakse igal aastal alates 2017. aastast kuni 2024. aasta lõpuni. Kui ühist haldus- ja kontrollisüsteemi kasutatakse rohkem kui ühe programmi suhtes, võib asjaomaste programmide jaoks koostada ühe auditistrateegia. Ajakohastatud auditistrateegia esitatakse komisjonile koos programmi aastaaruandega.
6. Auditeerimisasutus koostab kooskõlas artikliga 68:
a)
auditiarvamuse eelneva aruandeaasta raamatupidamisaruande kohta;
b)
iga-aastase auditiaruande.
Kui ühist haldus- ja kontrollisüsteemi kasutatakse rohkem kui ühe programmi suhtes, võib punktis b nõutava teabe esitada ühes aruandes.
Artikkel 29
Koostöö auditeerimisasutusega
Komisjon teeb auditeerimisasutusega tema auditeerimiskavade ja -meetodite koordineerimiseks koostööd ning jagab asjaomase programmi haldus- ja kontrollisüsteemide auditite tulemusi.
V JAOTIS
HALDUS- JA KONTROLLISÜSTEEMID
Artikkel 30
Haldus- ja kontrollisüsteemide üldpõhimõtted
1. Haldus- ja kontrollisüsteemid hõlmavad järgmist:
a)
iga halduse ja kontrolliga seotud organi ülesanded, sealhulgas ülesannete jaotus igas organis, nende sisekorraldus kooskõlas selliste organite omavaheliste ja organisiseste ülesannete lahususe põhimõttega;
b)
deklareeritud kulude seaduslikkuse ja korrektsuse tagamise menetlused;
c)
elektroonilised andmesüsteemid raamatupidamise, säilitamise, seire ja aruandluse jaoks;
d)
seire- ja aruandlussüsteemid, kui vastutav organ usaldab ülesannete täitmise mõnele teisele organile;
e)
haldus- ja kontrollisüsteemide toimimise auditeerimise kord;
f)
piisava kontrolljälje tagamise süsteemid ja menetlused;
g)
eeskirjade eiramise, sealhulgas pettuste ärahoidmise, avastamise ja kõrvaldamise ning põhjendamatult makstud summade ja võimaliku viivise sissenõudmise menetlused;
h)
tehnilise abiga seotud hankemenetlused ja projektide valimise menetlused;
i)
riikide ametiasutuste roll ning osalevate riikide kohustused kooskõlas artikliga 31.
2. Korraldusasutus tagab, et programmi haldus- ja kontrollisüsteemid luuakse kooskõlas käesoleva määrusega ning et need süsteemid toimivad tõhusalt.
Artikkel 31
Riikide ametiasutused ja osalevate riikide kohustused
1. Artikli 20 lõike 6 punkti a kohaselt riigi tasandil määratud ametiasutus teeb muu hulgas järgmist:
a)
vastutab haldus- ja kontrollisüsteemide loomise ja nende tõhusa toimimise eest riigi tasandil;
b)
tagab riigi tasandil programmi rakendamises osalevate institutsioonide, sealhulgas kontrolli kontaktpunktidena ja audiitorite rühma liikmena tegutsevate institutsioonide tegevuse üldise koordineerimise;
c)
esindab oma riiki ühises seirekomitees.
Piiriülese koostöö partnerriikide puhul lasub riigi ametiasutusel lõplik vastutus artiklites 8 ja 9 osutatud rahastamislepingutes kehtestatud sätete rakendamise eest.
2. Osalevad riigid toetavad korraldusasutust tema artikli 30 lõikes 2 osutatud kohustuse täitmisel.
3. Kooskõlas artikliga 74 hoiavad osalevad riigid ära, avastavad ja kõrvaldavad oma territooriumil eeskirjade eiramist, sealhulgas pettusi, ning nõuavad sisse põhjendamatult makstud summad koos võimaliku viivisega. Nad teavitavad kõnealustest eeskirjade eiramisjuhtumitest viivitamata korraldusasutust ja komisjoni ning hoiavad neid kursis seotud haldus- ja kohtumenetluste edenemisega.
4. Osalevate riikide kohustused seoses toetusesaajatele põhjendamatult makstud summadega on sätestatud artiklis 74.
5. Komisjoni tehtav finantskorrektsioon ei piira korraldusasutuse kohustust nõuda tagasimaksed sisse käesoleva määruse artiklite 74 ja 75 alusel ega liikmesriikide kohustust nõuda sisse riigiabi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses ja nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 (9) artikli 14 alusel.
Artikkel 32
Auditeerimis- ja kontrollistruktuurid
1. Kulusid, mida toetusesaaja on maksetaotluse toetamiseks deklareerinud, peab kontrollima audiitor või pädev ametiisik, kes on toetusesaajast sõltumatu. Audiitor või pädev ametiisik kontrollib, kas toetusesaaja deklareeritud kulud ja projekti tulud on tegelikult kantud, täpselt kirjendatud ja lepingu kohaselt rahastamiskõlblikud.
Kõnealune kontroll tehakse kokkuleppelise protseduuri põhjal ja selles järgitakse järgmist:
a)
Rahvusvahelise Arvestusekspertide Föderatsiooni (IFAC) avaldatud rahvusvahelise seonduvate teenuste standard 4400 - Töövõtud kokkuleppeliste protseduuride läbiviimiseks finantsinformatsiooni osas;
b)
IFACi rahvusvahelise arvestusekspertide eetikakoodeksite nõukogu koostatud ja välja antud IFACi kutseliste raamatupidajate eetikakoodeks.
Ametiisikute jaoks sätestatakse kõnealused menetlused ja normid riigi tasandil, võttes arvesse rahvusvahelisi standardeid.
Audiitor vastab vähemalt ühele järgmistest nõuetest:
a)
ta on riikliku raamatupidamis- või auditeerimisasutuse või -institutsiooni liige, kes omakorda on IFACi liige;
b)
ta on riikliku raamatupidamis- või auditeerimisasutuse või -institutsiooni liige. Kui kõnealune organisatsioon ei ole IFACi liige, kohustub audiitor järgima oma töös IFACi standardeid ja eetikat;
c)
ta on registreeritud vannutatud audiitorina liikmesriigi avaliku järelevalveasutuse avalikus registris kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2006/43/EÜ (10) sätestatud avaliku järelevalve põhimõtetega;
d)
ta on registreeritud vannutatud audiitorina piiriülese koostöö partnerriigi avaliku järelevalveasutuse avalikus registris, tingimusel et kõnealuse registri suhtes kohaldatakse asjaomase riigi õigusaktides sätestatud avaliku järelevalve põhimõtteid.
Ametiisikul on vajalikud tehnilised eriteadmised oma kontrolliülesannete täitmiseks.
2. Peale selle teeb korraldusasutus oma kontrolle kooskõlas artikli 26 lõike 5 punktiga a ja artikli 26 lõikega 6. Selleks et kontrolle oleks võimalik teha kogu programmipiirkonnas, võivad korraldusasutust abistada kontrolli kontaktpunktid.
Osalevad riigid võtavad kõik võimalikud meetmed, et toetada korraldusasutust tema kontrolliülesannete täitmisel.
3. Auditeerimisasutus tagab, et auditeeritakse haldus- ja kontrollisüsteeme, asjakohast projektide valimit ning programmi raamatupidamise aastaaruandeid, nagu on osutatud artiklis 28. Artikli 28 lõikes 2 nimetatud audiitorite rühm moodustatakse kolme kuu jooksul alates korraldusasutuse määramisest. Rühm koostab oma kodukorra. Rühma esimees on programmi jaoks määratud auditeerimisasutus.
Iga osalev riik võib anda auditeerimisasutusele volitused oma ülesannete otseseks täitmiseks tema territooriumil.
4. Tagatakse lõigetes 1, 2 ja 3 nimetatud organi(te) sõltumatus.
Artikkel 33
Liidu kontrollid
1. Komisjon, Euroopa Pettustevastane Amet, Euroopa Kontrollikoda ning kõik kõnealuste institutsioonide ja asutuste volitatud välisaudiitorid võivad dokumentide põhjal ja/või koha peal kontrollida, kuidas korraldusasutus, toetusesaajad, töövõtjad, alltöövõtjad ja rahalist toetust saanud kolmandad isikud on liidu vahendeid kasutanud. Igas lepingus sätestatakse sõnaselgelt, et kõnealused institutsioonid ja asutused võivad kasutada oma kontrollivolitusi seoses ruumide, dokumentide ja teabega, olenemata sellest, millisel kandjal teavet säilitatakse.
2. Komisjon veendub kättesaadava teabe, sealhulgas määramisotsuse, iga-aastase kohustuste nõuetekohast täitmist käsitleva kinnituse, iga-aastaste kontrolliaruannete, iga-aastaste auditiarvamuste, aastaaruannete ning riiklike ja liidu asutuste tehtud kontrollide põhjal, et haldus- ja kontrollisüsteemid on kooskõlas käesoleva määrusega ning et need süsteemid toimivad tõhusalt.
3. Komisjon võib paluda korraldusasutusel võtta vajalikud meetmed haldus- ja kontrollisüsteemide tõhususe ning kulude seaduslikkuse tagamiseks.
VI JAOTIS
TEHNILINE ABI
Artikkel 34
Tehnilise abi eelarve
1. Maksimaalselt 10 % liidu kogutoetusest võib eraldada tehnilise abi jaoks. Nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib kokkuleppel komisjoniga eraldada selleks suurema summa.
2. Tehnilise abi tase peaks kajastama programmi tegelikke vajadusi, võttes arvesse eelkõige selliseid tegureid nagu programmi üldeelarve, programmiga hõlmatud geograafilise ala suurus ja osalevate riikide arv.
Artikkel 35
Eesmärk
1. Tehnilise abi meetmete alla kuuluvad programmi rakendamisega seotud ettevalmistavad, haldus-, seire-, hindamis-, teavitamis- ja teabevahetusmeetmed, võrgustikutegevus, kaebuste lahendamine ning kontrolli- ja auditeerimistegevus ning meetmed, mis on suunatud programmi rakendamiseks vajaliku haldussuutlikkuse tugevdamisele.
2. Lõikes 1 osutatud meetmete jaoks mõeldud tehnilist abi tuleks kasutada nii programmiga seotud struktuuride kui ka toetusesaajate vajaduste rahuldamiseks.
3. Väljaspool programmipiirkonda kantud reklaamikulusid ja suutlikkuse suurendamisega seotud tegevuse kulusid võib katta artikli 39 lõikes 2 täpsustatud ulatuses ja tingimusel et selles kehtestatud nõuded on täidetud.
Artikkel 36
Rahastamiskõlblikkus
1. Artiklis 48 sätestatud nõudeid kohaldatakse mutatis mutandis tehnilise abi kulude suhtes. Programmi juures töötavate osalevate riikide ametnikega seotud kulusid võib käsitada rahastamiskõlblike tehnilise abi kuludena. Vältida tuleb paralleelseid tasustamissüsteeme ja lisatoetusi. Artiklis 49 osutatud kulusid ei käsitata rahastamiskõlblike tehnilise abi kuludena.
2. Artiklis 16 osutatud ettevalmistavate meetmete kulud on rahastamiskõlblikud, kui programm esitatakse komisjonile artikli 4 kohaselt, kuid mitte enne 1. jaanuari 2014, tingimusel et komisjon kiidab programmi artikli 5 kohaselt heaks.
Artikkel 37
Hanke-eeskirjad
1. Kui tehnilise abi eelarve kasutamise iga-aastase kava kohaselt on vaja korraldada hankeid, tuleb leping sõlmida kooskõlas järgmiste eeskirjadega:
a)
kui tegemist on üksusega, mis asub mõnes liikmesriigis, kohaldab see kas liikmesriigi õigus- ja haldusnorme, mis on vastu võetud seoses avalike hangete suhtes kohaldatavate liidu õigusaktidega, või määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 teise osa IV jaotises ja delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012 teise osa II jaotises kehtestatud hanke-eeskirju;
b)
kõikidel muudel juhtudel kirjeldatakse asjakohaseid hanke-eeskirju artiklites 8 ja 9 osutatud rahastamislepingus või artiklites 81 ja 82 osutatud kokkulepetes.
2. Kõikidel juhtudel kohaldatakse määruse (EL) nr 236/2014 artiklites 8 ja 9 kehtestatud kodakondsus- ja päritolureegleid.
3. Allkontorite hanked piirduvad tavapäraste jooksvate kuludega ning teabevahetus- ja nähtavusmeetmetega seotud kuludega.
VII JAOTIS
PROJEKTID
1. PEATÜKK
Üldsätted
Artikkel 38
Toetuse laad
1. Projekt koosneb mitmest meetmest, mis on määratletud ja mida hallatakse lähtuvalt eesmärkidest, väljunditest, tulemustest ja mõjust, mida projektiga püütakse kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul ja kindlaksmääratud eelarve raames saavutada. Kõnealused eesmärgid, väljundid, tulemused ja mõju aitavad viia ellu programmis kindlaksmääratud prioriteete.
2. Projektide rahaline toetamine programmist toimub toetuste ja erandjuhtudel vahendite ülekandmise teel rahastamisvahenditesse. Toetuste kaudu rahastatavaid projekte käsitletakse 2.-4. peatükis.
3. Toetust antakse projektidele, mis on valitud projektikonkursside kaudu kooskõlas programmis kehtestatud eeskirjadega, välja arvatud nõuetekohaselt põhjendatud erandjuhtudel, mida on kirjeldatud artiklis 41.
4. Suurtele taristuprojektidele antava liidu rahalise toetuse ja artiklis 42 osutatud rahastamisvahenditele antava rahalise toetuse osakaal ei tohi ületada 30 %.
Artikkel 39
Rahastamistingimused
1. Projektid võivad saada programmi raames rahalist toetust tingimusel, et need vastavad kõikidele järgmistele nõuetele:
a)
nendega tagatakse programmdokumendis kirjeldatud selge mõju ja kasu piiriülese koostöö seisukohast ning luuakse lisaväärtust liidu strateegiatele ja programmidele;
b)
neid rakendatakse programmipiirkonnas;
c)
need kuuluvad ühte järgmistest kategooriatest:
i)
integreeritud projektid, mille puhul iga toetusesaaja viib oma territooriumil projektimeetmetest ellu ühe osa;
ii)
sümmeetrilised projektid, mille puhul viiakse sarnaseid meetmeid ellu osalevates riikides paralleelselt;
iii)
üht riiki hõlmavad projektid, mida rakendatakse peamiselt või täielikult ühes osalevas riigis, kuid millest saavad kasu kõik või teatavad osalevad riigid ning mille puhul on kindlaks tehtud piiriülene mõju ja kasu.
2. Lõike 1 kriteeriumidele vastavaid projekte võib osaliselt rakendada väljaspool programmipiirkonda, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
projektid on vajalikud programmi eesmärkide saavutamiseks ja programmipiirkonna jaoks kasulikud;
b)
programmi alusel väljaspool programmipiirkonda teostavateks meetmeteks eraldatud kogusumma ei ületa programmi tasandil 20 % liidu toetusest;
c)
korraldus- ja auditeerimisasutuste kohustusi seoses projekti haldamise, kontrollimise ja auditeerimisega täidavad kas programmiga seotud asutused või täidetakse neid nende riikide ametiasutustega sõlmitud kokkulepete kaudu, kus meedet ellu viiakse.
3. Kõikide projektide, sealhulgas taristukomponentide puhul makstakse liidu rahaline toetus tagasi, kui viie aasta jooksul alates projekti lõpetamisest või vajaduse korral riigiabieeskirjades sätestatud ajavahemiku jooksul toimub selles olulisi muudatusi, mis mõjutavad projekti laadi, eesmärke või rakendamistingimusi ning mille tagajärjel ei täideta selle algseid eesmärke. Korraldusasutus nõuab sisse projektile põhjendamatult makstud summad proportsionaalselt ajavahemikuga, mille jooksul see nõue oli täitmata.
4. Korraldusasutus püüab vältida liidu rahastatavate projektide seas meetmete kattumist. Selleks võib korraldusasutus viia läbi mis tahes konsultatsioone, mida ta asjakohaseks peab, ning üksused, kellega konsulteeritakse, sealhulgas komisjon, tagavad vajaliku toetuse.
5. Korraldusasutus esitab iga valitud projekti juhtivale toetusesaajale dokumendi, milles on kehtestatud projektile toetuse andmise tingimused, sealhulgas projekti raames pakutavaid tooteid või teenuseid käsitlevad erinõuded, rahastamiskava ja täitmise ajakava.
Artikkel 40
Projektikonkursid
Korraldusasutus esitab iga projektikonkursi kohta taotlejatele dokumendi, milles on kehtestatud konkursil osalemise ning projektide valimise ja rakendamise tingimused. Kõnealune dokument sisaldab ka projekti tulemusi käsitlevaid erinõudeid, rahastamiskava ja täitmise ajakava.
Artikkel 41
Toetuse andmine ilma projektikonkurssi korraldamata
1. Projektidele võib anda toetust ilma projektikonkurssi korraldamata ainult järgmistel juhtudel ning tingimusel, et see on toetuse andmise otsuses nõuetekohaselt põhjendatud:
a)
projekti teostav organ on de jure või de facto monopoliseisundis;
b)
projekt on seotud erilaadsete meetmetega, mis eeldab selle tehnilisest pädevusest, kõrgest spetsialiseerituse tasemest või haldusvolitustest tulenevalt teatavat liiki organit.
2. Programm sisaldab lõplikku loetelu suurtest taristuprojektidest, mis kavatsetakse valida ilma projektikonkurssi korraldamata. Pärast programmi vastuvõtmist, kuid mitte hiljem kui 31. detsembril 2017, esitab korraldusasutus komisjonile täielikud projektitaotlused, sealhulgas artiklis 43 osutatud teabe koos põhjendusega toetuse andmiseks ilma projektikonkurssi korraldamata.
3. Programm sisaldab esialgset loetelu muudest projektidest kui suured taristuprojektid, mis esildatakse valimiseks ilma projektikonkurssi korraldamata. Pärast programmi vastuvõtmist võib ühisseire komitee mis tahes ajal otsustada valida täiendavaid projekte ilma projektikonkurssi korraldamata. Mõlemal juhul küsitakse komisjoni eelnevat nõusolekut. Selleks esitab korraldusasutus komisjonile artiklis 43 osutatud teabe koos põhjendusega toetuse andmiseks ilma projektikonkurssi korraldamata.
4. Komisjon kiidab heaks projektid, mis esildatakse valimiseks ilma projektikonkurssi korraldamata, kaheetapilises menetluses, mis koosneb projekti kokkuvõtte ja seejärel täieliku projektitaotluse esitamisest. Mõlemas etapis teeb komisjon oma otsuse korraldusasutusele teatavaks kahe kuu jooksul alates dokumendi esitamise kuupäevast. Seda tähtaega võib vajaduse korral pikendada. Kui komisjon lükkab esildatud projekti tagasi, teatab ta korraldusasutusele selle põhjused.
Artikkel 42
Rahaline toetus rahastamisvahenditele
1. Programmist võib anda rahalist toetust teatavale rahastamisvahendile, tingimusel et viimane on kooskõlas programmi prioriteetidega.
2. Programmis esitatakse rahastamisvahenditele antava rahalise toetuse lõplik loetelu. Pärast programmi vastuvõtmist, kuid mitte hiljem kui 31. detsembril 2017, esitab korraldusasutus komisjonile artiklis 43 osutatud teabe.
3. Komisjon kontrollib kavandatud rahalist toetust, et teha kindlaks selle lisaväärtus ja kooskõla programmiga.
4. Heakskiitmisprotsessis järgitakse asjaomaste rahastamisvahendite suhtes kehtivaid eeskirju. Kui komisjon kavandatud rahalise toetuse tagasi lükkab, teatab ta korraldusasutusele selle põhjused.
5. Kõnealustele rahastamisvahenditele antava rahalise toetuse suhtes kohaldatakse asjaomaste rahastamisvahenditele kehtivaid eeskirju.
Artikkel 43
Projektide sisu
1. Projektitaotluses esitatavad dokumendid sisaldavad vähemalt järgmist:
a)
analüüs probleemidest ja vajadustest, millega vajadust projekti järele põhjendatakse, võttes arvesse programmi strateegiat ja selle eeldatavat osa vastava prioriteedi elluviimisesse;
b)
hinnang projekti piiriülese mõju kohta;
c)
loogiline raamistik;
d)
hinnang projekti oodatavate tulemuste kohta pärast projekti lõpetamist;
e)
objektiivselt kontrollitavad näitajad;
f)
teave projekti geograafilise katvuse ja sihtrühmade kohta;
g)
projekti eeldatav rakendusperiood ja üksikasjalik töökava;
h)
vajaduse korral analüüs projekti mõju kohta artikli 4 lõike 3 punktis d osutatud valdkondadevahelistele küsimustele;
i)
projekti rakendamise nõuded, sealhulgas järgmine:
i)
toetusesaajate isikud ja juhtiva toetusesaaja määramine, esitades tõendid tema pädevuse kohta asjaomases valdkonnas, samuti tema haldus- ja finantsjuhtimissuutlikkuse kohta;
ii)
projekti juhtimise ja rakendamise struktuuri kirjeldus;
iii)
toetusesaajate vaheline korraldus kooskõlas artikliga 46;
iv)
seire- ja hindamiskord;
v)
teavitamis- ja teabevahetuskava, eelkõige meetmed, millega tunnustatakse liidu toetust projektile;
j)
üksikasjalik rahastamiskava ja eelarve.
2. Vähemalt 1 miljoni euro suurust taristukomponenti hõlmavad projektitaotlused sisaldavad lisaks järgmist:
a)
taristuinvesteeringu üksikasjalik kirjeldus ja selle asukoht;
b)
projekti suutlikkuse suurendamise komponendi üksikasjalik kirjeldus, välja arvatud nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel;
c)
täielik teostatavusuuring või samaväärne uuring, sealhulgas valikuvariantide analüüs, tulemused ja sõltumatu kvaliteedikontroll;
d)
projekti keskkonnamõju hinnang kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2011/92/EL (11) ning ÜRO Euroopa Majanduskomisjoni 25. veebruari 1991. aasta piiriülese keskkonnamõju hindamise Espoo konventsiooniga nende osalevate riikide puhul, kes on kõnealuse konventsiooni osalisriigid;
e)
tõendid selle kohta, et maa on toetusesaajate omandis või et neil on sellele juurdepääs;
f)
ehitusluba.
3. Erandkorras ja nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel võib korraldusasutus lubada punktis f osutatud dokumendid esitada hiljem.
Artikkel 44
Projektide loetelu avaldamine
1. Programmist rahastatavate projektide läbipaistvuse parandamiseks koostab korraldusasutus toetust saanud projektide loetelu tabeli vormis, mis võimaldab andmeid sorteerida, otsida, andmetest väljavõtteid teha, neid võrrelda ja hõlpsalt internetis avaldada. Projektide loetelu on kättesaadav programmi veebisaidil ja seda ajakohastatakse vähemalt iga kuue kuu tagant. Selleks et edendada projektide loetelu korduvat kasutamist erasektoris, kodanikuühiskonnas või riikide haldusasutustes, võib veebisaidile lisada selge viite kohaldatavatele eeskirjadele, mille alusel on lubatud andmeid avaldada.
2. Loetelu sisaldab vähemalt järgmist teavet:
-
toetusesaaja nimi (ainult juriidilised isikud; füüsilisi isikuid nimepidi ei nimetata);
-
projekti nimetus;
-
projekti kokkuvõte;
-
projekti rakendamisperiood;
-
rahastamiskõlblike kulude kogusumma;
-
liidu kaasrahastamise määr;
-
projekti sihtnumber või muu asjakohane asukohanäitaja;
-
geograafiline katvus;
-
projektide loetelu viimase ajakohastamise kuupäev.
3. Projektide loetelu esitatakse komisjonile hiljemalt sellele eelarveaastale järgneva aasta 30. juunil, mil projektid välja valiti. Kõnealune teave avaldatakse liidu institutsioonide veebisaidil.
2. PEATÜKK
Toetusesaajad
Artikkel 45
Projektides osalemine
1. Projektid hõlmavad toetusesaajaid vähemalt ühest osalevast liikmesriigist ja ühest määruse (EL) nr 232/2014 I lisas loetletud osalevast partnerriigist või Venemaa Föderatsioonist.
2. Toetusesaajad on füüsilised või juriidilised isikud, kellele on antud projektitoetust. Füüsilised isikud võivad olla toetusesaajad siis, kui seda nõuab meetme laad või iseloom või taotleja eesmärgid. Füüsiliste isikute osalemine otsustatakse programmi tasandil.
3. Lõikes 1 osutatud toetusesaajad peavad vastama kõikidele järgmistele tingimustele:
a)
nad peavad olema mis tahes osaleva riigi kodanikud või juriidilised isikud, kelle tegelik asukoht on programmipiirkonnas, või rahvusvahelised organisatsioonid, kelle peamine tegevuskoht on programmipiirkonnas. Euroopa territoriaalse koostöö rühmitus võib olla toetusesaaja sõltumata oma asukohast, tingimusel et tema geograafiline tegutsemispiirkond jääb programmipiirkonda;
b)
nad peavad vastama iga valikumenetluse jaoks kindlaks määratud rahastamiskõlblikkuse kriteeriumidele;
c)
nad ei tohi olla üheski määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 106 lõikes 1 ja artiklis 107 sätestatud kõrvalejätmiseni viivas olukorras.
4. Lisaks lõikes 1 osutatud toetusesaajatele võivad osaleda ka toetusesaajad, kes ei vasta lõike 3 punktis a osutatud kriteeriumidele, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
nad võivad osaleda kooskõlas määruse (EL) nr 236/2014 artiklitega 8 ja 9;
b)
nende osalemine on nõutav projekti laadist ja eesmärkidest tulenevalt ning vajalik selle tõhusaks rakendamiseks;
c)
programmi alusel eraldatav kogusumma nendele toetusesaajatele, kes ei vasta lõike 3 punktis a osutatud kriteeriumidele, ei ületa artikli 39 lõike 2 punktis b osutatud piirmäära.
Artikkel 46
Toetusesaajate kohustused
1. Iga projekti puhul määratakse partnerluse esindajaks üks juhtiv toetusesaaja.
2. Kõik toetusesaajad teevad projektide väljatöötamisel ja rakendamisel aktiivselt koostööd. Peale selle teevad nad koostööd projektide jaoks personali määramisel ja/või projektide rahastamisel. Iga toetusesaaja vastutab õiguslikult ja rahaliselt enda elluviidavate meetmete eest ning talle eraldatud liidu rahaliste vahendite eest. Toetusesaajate konkreetsed kohustused ning rahaline vastutus sätestatakse lõike 3 punktis c osutatud kokkuleppes.
3. Juhtiv toetusesaaja:
a)
saab korraldusasutuselt rahalist toetust projektimeetmete rakendamiseks;
b)
tagab, et toetusesaajad saavad kogu toetussumma võimalikult kiiresti ja täies ulatuses kooskõlas punktis c osutatud korraga. Maha ei tohi arvata ega kinni pidada mingeid summasid ega kehtestada mingeid samaväärse mõjuga eritasusid, mis vähendaksid kõnealuseid toetusesaajatele eraldatavaid summasid;
c)
kehtestab koos toetusesaajatega partnerluse kokkuleppes, mis sisaldab sätteid, millega muu hulgas tagatakse projektile eraldatud vahendite usaldusväärne finantsjuhtimine, sealhulgas põhjendamatult makstud vahendite sissenõudmise kord;
d)
vastutab kogu projekti rakendamise tagamise eest;
e)
tagab, et toetusesaajate esitatud kulud on kantud projekti rakendamise eesmärgil ja et need vastavad lepingus sätestatud tegevusele ning on kõikide toetusesaajatega kokku lepitud;
f)
veendub, et toetusesaajate esitatud kulusid on artikli 32 lõike 1 kohaselt kontrollitud.
3. PEATÜKK
Kulude rahastamiskõlblikkus
Artikkel 47
Toetuste vormid
1. Toetust võib anda järgmistes vormides:
a)
teatava osa artiklis 48 osutatud ja tegelikult kantud rahastamiskõlblike kulude hüvitamine;
b)
kindlamääralised maksed, mille kindlaksmääramiseks kohaldatakse ühe või mitme konkreetse kulukategooria suhtes teatavat protsendimäära;
c)
ühekordsed maksed;
d)
ühikuhindadel põhinev hüvitamine;
e)
punktides a-d osutatud vormide kombinatsioon üksnes sel juhul, kui igaüks neist on seotud eri kulukategooriaga.
2. Lõike 1 punktis a nimetatud toetused arvutatakse toetusesaaja tegelikult kantud rahastamiskõlblike kulude põhjal, mille kohta on taotluses esitatud esialgne eelarvestus ja mis sisaldub lepingus. Lõike 1 punktis b nimetatud kindlamääralisi makseid kasutatakse protsendimäära kohaldades teatavate eelnevalt selgelt kindlaks määratud rahastamiskõlblike kulude kategooriate puhul. Lõike 1 punktis c nimetatud ühekordseid makseid kasutatakse üldises mõistes kõikide eelnevalt selgelt kindlaks määratud rahastamiskõlblike kulude või nende teatavate kindlate kategooriate puhul. Lõike 1 punktis d nimetatud ühikuhindasid kasutatakse kõikide rahastamiskõlblike kulude või nende teatavate kindlate kategooriate puhul, mis on eelnevalt kindlaks määratud summana ühiku kohta.
3. Toetuste eesmärk ega tagajärg ei saa olla projekti raames kasumi teenimine. Kohaldatakse määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 125 lõikes 4 sätestatud erandeid.
Artikkel 48
Kulude rahastamiskõlblikkus
1. Toetused ei ületa üldist protsendimäärana ja absoluutväärtusena väljendatud ülemmäära, mis kehtestatakse hinnanguliste rahastamiskõlblike kulude põhjal. Toetused ei saa ületada rahastamiskõlblikke kulusid.
2. Rahastamiskõlblikud kulud on toetusesaaja tegelikult kantud kulud, mis vastavad kõikidele järgmistele kriteeriumidele:
a)
need on kantud projekti rakendusperioodi jooksul. Eelkõige järgmised:
i)
teenuste ja ehitustööde kulud on seotud rakendusperioodi jooksul elluviidud meetmetega. Kaupade kulud on seotud toodete tarnimise ja paigaldamisega rakendusperioodi jooksul. Sellele nõudele ei vasta rakendusperioodi jooksul lepingute sõlmimine, tellimuste esitamine või mis tahes kulukohustuste võtmine edasiseks teenuste osutamiseks, ehitustööde tegemiseks või kaupade tarnimiseks pärast rakendusperioodi lõppu; juhtiva toetusesaaja ja teiste toetusesaajate vahelisi rahasiirdeid ei tohi käsitada kantud kuludena;
ii)
kantud kulud peaksid olema makstud enne lõpparuannete esitamist. Neid võib maksta hiljem, tingimusel et need on lõpparuandes loetletud koos eeldatava maksekuupäevaga;
iii)
erand tehakse lõpparuannetega seotud kulude suhtes, sealhulgas kulude kontrollimise, auditeerimise ja projekti lõpliku hindamisega seotud kulud, mida võib kanda pärast projekti rakendusperioodi;
iv)
toetusesaaja(d) võib (võivad) alustada artiklis 52 ja järgnevates artiklites osutatud menetlusi lepingute sõlmimiseks ja sõlmida lepinguid enne projekti rakendusperioodi algust, tingimusel et järgitakse artikli 52 ja järgnevate artiklite sätteid;
b)
need on näidatud projekti üldeelarveprognoosis;
c)
need on projekti rakendamiseks vajalikud;
d)
need on tuvastatavad ja kontrollitavad, eelkõige kirjendatud toetusesaaja raamatupidamisarvestuses ja määratud kindlaks vastavalt raamatupidamisstandarditele ja toetusesaaja suhtes kohaldatavatele tavapärastele kuluarvestustavadele;
e)
need on kooskõlas nõuetega, mis on kehtestatud maksustamist ja sotsiaalvaldkonda käsitlevates õigusaktides;
f)
need on mõistlikud, põhjendatud ja vastavad usaldusväärse finantsjuhtimise nõuetele, eelkõige ökonoomsuse ja tõhususe poolest;
g)
nende tõenduseks on esitatud arved või samaväärse tõendusjõuga dokumendid.
3. Toetust võib anda tagasiulatuvalt järgmistel juhtudel:
a)
kui taotleja suudab tõendada vajadust alustada projekti enne lepingu sõlmimist. Rahastamiskõlblikud kulud ei tohi aga olla kantud enne toetustaotluse esitamise kuupäeva, või
b)
taristukomponenti sisaldavate projektide uuringute ja dokumenteerimisega seotud kulud.
Toetust ei saa anda tagasiulatuvalt juba lõpetatud projektidele.
4. Selleks et oleks võimalik valmistada ette tugevaid partnerlusi, on rahastamiskõlblikud toetust saanud projektide kulud, mis on kantud enne toetustaotluse esitamist, kui on täidetud ka järgmised tingimused:
a)
need on kantud pärast projektikonkursi avaldamist;
b)
need piirduvad toetusesaajate töötajate reisikulude ja päevarahadega, kui need vastavad lõike 5 punkti b tingimustele;
c)
need ei ületa programmi tasandil kindlaks määratud maksimumsummat.
5. Ilma et see piiraks lõigete 1 ja 2 kohaldamist, on rahastamiskõlblikud järgmised toetusesaaja otsesed kulud:
a)
projekti personali kulud järgmistel kumulatiivsetel tingimustel:
-
need on seotud selliste meetmete kuludega, mida toetusesaaja ei võtaks juhul, kui projekti ei rakendataks;
-
need ei tohi ületada kulusid, mida toetusesaaja tavapäraselt kannaks, välja arvatud juhul, kui tõendatakse, et see on projekti elluviimiseks hädavajalik;
-
need on seotud tegelike brutopalkadega, sealhulgas sotsiaalkindlustusmaksete ja muude töötasuga seotud kuludega;
b)
töötajate ja teiste projektis osalevate isikute reisikulud ja päevarahad, tingimusel et need ei ületa toetusesaaja reglemendi kohaselt tavapäraselt kaetavaid kulusid ega määrasid, mille komisjon on lähetuse ajaks avaldanud, kui hüvitamine toimub ühekordsete maksete, ühikuhindade või kindlamääraliste maksete alusel;
c)
spetsiaalselt projekti jaoks seadmete (uute või kasutatud) ja varude ostmise või rentimise kulud, tingimusel et need vastavad turuhindadele;
d)
spetsiaalselt projekti jaoks ostetud tarbekaupade kulud;
e)
selliste lepingutega kaasnevad kulud, mille toetusesaajad on sõlminud projekti rakendamiseks;
f)
otseselt käesoleva määruse ja projektiga kehtestatud nõuetest tingitud kulud (nagu teavitamise ja nähtavusega seotud toimingud, hindamised, välisauditid, tõlked), sealhulgas finantsteenuste kulud (nagu pangaülekannete ja finantstagatiste kulud).
6. Artikli 4 kohaselt võib programmi raames kehtestada täiendavaid rahastamiskõlblikkuse eeskirju programmi kohta tervikuna.
Artikkel 49
Rahastamiskõlbmatud kulud
1. Rahastamiskõlblikeks ei peeta järgmisi projekti rakendamisega seotud kulusid:
a)
võlad ja võlgade teeninduskulud (intress);
b)
eraldised kahjumi või kohustuste katmiseks;
c)
toetusesaaja deklareeritud kulud, mida juba rahastatakse liidu eelarvest;
d)
maa ja hoonete ostmine summa eest, mis ületab 10 % asjaomase projekti rahastamiskõlblikest kuludest;
e)
vahetuskursside muutusest tingitud kahjud;
f)
tollimaksud, maksud ning muud lõivud, sealhulgas käibemaks, välja arvatud juhul, kui seda ei ole võimalik asjakohaste riiklike õigusaktide alusel tagasi saada, kui piiriülese koostöö partnerriikidega kokkulepitud asjakohaste sätetega ei ole ette nähtud teisiti;
g)
laenud kolmandatele isikutele;
h)
trahvid, rahalised karistused ja kohtuvaidluste kulud;
i)
artikli 14 lõikes 1 määratletud mitterahaline osalus.
2. Artikli 4 kohaselt võib programmi raames kuulutada rahastamiskõlbmatuks ka muid kulude kategooriaid.
Artikkel 50
Ühekordsed maksed, ühikuhinnad ja kindlamääralised maksed
1. Ühekordsete maksete, ühikuhindade ja kindlamääraliste maksete alusel rahastatav kogusumma ei tohi ületada 60 000 eurot toetusesaaja kohta ja projekti kohta, kui artikli 4 kohaselt koostatud programmist ei tulene teisiti, kuid sel juhul ei tohi see summa ületada 100 000 eurot.
2. Ühekordsete maksete, ühikuhindade ja kindlamääraliste maksete kasutamise korral tuleb esitada vähemalt järgmised tõendavad dokumendid:
a)
selliste rahastamisvormide asjakohasuse põhjendus projektide laadi, aga ka eeskirjade eiramise ja pettuste riski ning kontrollimise kulude seisukohast;
b)
ühekordsete maksete, ühikuhindade või kindlamääraliste maksetega rahastatavate kulude või kulukategooriate loetelu, millest jäetakse välja artiklis 49 osutatud rahastamiskõlbmatud kulud;
c)
ühekordsete maksete, ühikuhindade või kindlamääraliste maksete kindlaksmääramise meetodite kirjeldus ning tingimused, millega on mõistlikult tagatud kasumi taotlemise keelu eeskirjast ja kaasrahastamise põhimõttest kinnipidamine ning kulude kahekordse rahastamise vältimine. Need meetodid põhinevad järgneval:
i)
statistilistel andmetel või muudel samalaadsetel objektiivsetel vahenditel või
ii)
iga toetusesaajat eraldi käsitleval lähenemisviisil, mille raames võetakse arvesse toetusesaaja varasemaid tõendatud või auditeeritavaid andmeid või tema tavapäraseid kuluarvestustavasid.
3. Kui korraldusasutus on neid summasid hinnanud ja need heaks kiitnud, ei vaidlustata neid järelkontrollide käigus.
Artikkel 51
Kaudsed kulud
1. Kaudsed kulud võib arvutada kindla määrana kuni 7 % rahastamiskõlblikest otsestest kuludest, välja arvatud seoses taristu tagamisega kantud kulud, tingimusel et see määr arvutatakse ausa, õiglase ja kontrollitava arvutusmeetodi alusel.
2. Projekti kaudsete kuludena käsitatakse neid rahastamiskõlblikke kulusid, mida ei saa määratleda projekti rakendamisega otseselt seotud kuludena ja mida ei saa artiklis 48 sätestatud rahastamiskõlblikkuse tingimuste kohaselt projekti raamatupidamises otseselt kajastada. Need ei tohi sisaldada artiklis 49 osutatud rahastamiskõlbmatuid kulusid ega kulusid, mis on juba deklareeritud projekti eelarve mõne muu kuluartikli või eelarverea all.
4. PEATÜKK
1. jagu
Hanked
Artikkel 52
Kohaldatavad eeskirjad
1. Kui toetusesaajal on projekti rakendamiseks vaja korraldada kaupade, ehitustööde või teenuste hankeid, kohaldatakse järgmisi eeskirju:
a)
kui toetusesaaja on avaliku sektori hankija või võrgustiku sektori hankija hankemenetluste suhtes kohaldatava liidu õiguse tähenduses, võib ta kohaldada riigisiseseid õigus- ja haldusnorme, mis on vastu võetud seoses liidu õigusaktidega, või lõikes 2 sätestatud eeskirju;
b)
kui toetusesaaja on rahvusvaheline organisatsioon, võib ta kohaldada oma hanke-eeskirju, kui need pakuvad rahvusvaheliselt tunnustatud normidega samaväärseid tagatisi;
c)
kui toetusesaaja on sellise piiriülese koostöö partnerriigi avaliku sektori asutus, mille kaasrahastamine kantakse üle korraldusasutusele, võib ta kohaldada riigisiseseid õigus- ja haldusnorme, tingimusel et see on rahastamislepinguga lubatud ning et järgitakse lõike 2 punktis a sätestatud üldpõhimõtteid.
2. Kõikidel muudel juhtudel peavad olema täidetud järgmised kohustused:
a)
leping sõlmitakse majanduslikult soodsaima pakkumuse või vajaduse korral madalaima hinnaga pakkumuse alusel, vältides sealjuures mis tahes huvide konflikti;
b)
lepingute puhul, mille maksumus ületab 60 000 eurot, kohaldatakse ka järgmisi eeskirju:
i)
moodustatakse hindamiskomisjon, kes hindab kõiki taotlusi ja/või pakkumusi menetlusest kõrvalejätmise, valiku- ja hindamiskriteeriumide alusel, mille toetusesaaja on hankedokumentides eelnevalt avaldanud. Komiteesse kuulub paaritu arv liikmeid, kellel on pakkumuste/taotluste kohta põhjendatud arvamuse esitamiseks vajalik tehniline ja halduspädevus;
ii)
tagada tuleb piisav läbipaistvus, aus konkurents ja asjakohane eelnev avalikustamine;
iii)
tagada tuleb võrdne kohtlemine, proportsionaalsus ja mittediskrimineerimine;
iv)
hankedokumendid tuleb koostada kooskõlas parima rahvusvahelise tavaga;
v)
taotluste või pakkumuste esitamise tähtajad peavad olema piisavalt pikad, et huvitatud isikutel oleks oma pakkumuste koostamiseks piisavalt aega;
vi)
taotlejad või pakkujad jäetakse hankemenetlusest kõrvale, kui nende puhul kehtib mõni määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artikli 106 lõikes 1 kirjeldatud olukord. Taotlejad või pakkujad peavad tõendama, et nad ei ole mõnes kõnealuses olukorras. Peale selle ei tohi lepinguid sõlmida taotlejate või pakkujatega, kelle puhul tekib hankemenetluse jooksul mõni määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artiklis 107 osutatud olukord;
vii)
järgitakse artiklites 53-56 sätestatud hankemenetlusi.
3. Kõikidel juhtudel kohaldatakse määruse (EL) nr 236/2014 artiklites 8 ja 9 kehtestatud kodakondsus- ja päritolureegleid.
Artikkel 53
Hankemenetlus teenuslepingute puhul
1. Teenuslepingud, mille maksumus on vähemalt 300 000 eurot, sõlmitakse rahvusvahelise piiratud hankemenetluse teel pärast hanke teadaande avaldamist. Hanke teadaanne avaldatakse kõikides sobivates meediakanalites väljaspool programmipiirkonda, märkides selles ära kandidaatide arvu, keda kutsutakse pakkumust esitama (vahemikus neli kuni kaheksa kandidaati), ning tagades reaalse konkurentsi.
2. Teenuslepingud, mille maksumus on üle 60 000 euro, kuid alla 300 000 euro, sõlmitakse konkurentsipõhise läbirääkimistega hankemenetluse teel ilma teadaannet avaldamata. Toetusesaaja konsulteerib vähemalt kolme enda valitud teenuseosutajaga ja peab neist ühe või mitmega läbirääkimisi lepingu tingimuste üle.
Artikkel 54
Hankemenetlus tarnelepingute puhul
1. Tarnelepingud, mille maksumus on vähemalt 300 000 eurot, sõlmitakse rahvusvahelise avatud hankemenetluse teel pärast hanke teadaande avaldamist, mis avaldatakse kõikides sobivates meediakanalites väljaspool programmipiirkonda.
2. Tarnelepingud, mille väärtus on vähemalt 100 000 eurot, kuid alla 300 000 euro, sõlmitakse avatud hankemenetluse teel, mille teadaanne avaldatakse programmipiirkonnas. Kõikidele nõuetekohastele pakkujatele tuleb tagada kohalike ettevõtjatega samad võimalused.
3. Tarnelepingud, mille maksumus on üle 60 000 euro, kuid alla 100 000 euro, sõlmitakse konkurentsipõhise läbirääkimistega hankemenetluse teel ilma teadaannet avaldamata. Toetusesaaja konsulteerib vähemalt kolme enda valitud tarnijaga ja peab neist ühe või mitmega läbirääkimisi lepingu tingimuste üle.
Artikkel 55
Hankemenetlus ehitustöölepingute puhul
1. Ehitustöölepingud, mille maksumus on vähemalt 5 000 000 eurot, sõlmitakse rahvusvahelise avatud hankemenetluse teel või teatavate ehitustööde laadi arvesse võttes piiratud hankemenetluse teel pärast hanke teadaande avaldamist, mis avaldatakse kõikides sobivates meediakanalites väljaspool programmipiirkonda.
2. Ehitustöölepingud, mille väärtus on vähemalt 300 000 eurot, kuid alla 5 000 000 euro, sõlmitakse avatud hankemenetluse teel, mille teadaanne avaldatakse programmipiirkonnas. Kõikidele nõuetekohastele pakkujatele tuleb tagada kohalike ettevõtjatega samad võimalused.
3. Ehitustöölepingud, mille maksumus on üle 60 000 euro, kuid alla 300 000 euro, sõlmitakse konkurentsipõhise läbirääkimistega hankemenetluse teel ilma teadaannet avaldamata. Toetusesaaja konsulteerib vähemalt kolme enda valitud töövõtjaga ja peab neist ühe või mitmega läbirääkimisi lepingu tingimuste üle.
Artikkel 56
Läbirääkimistega hankemenetluse kasutamine
Delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012 artiklites 266, 268 ja 270 osutatud juhtudel võib toetusesaaja otsustada kasutada ühe pakkumuse alusel toimuvat läbirääkimistega hankemenetlust.
2. jagu
Rahaline toetus kolmandatele isikutele
Artikkel 57
Rahaline toetus kolmandatele isikutele
1. Kui projekt eeldab rahalise toetuse andmist kolmandatele isikutele, võib seda teha järgmistel tingimustel:
a)
iga kolmas osapool annab piisavad tagatised seoses summade sissenõudmisega;
b)
järgitakse proportsionaalsuse, läbipaistvuse, usaldusväärse finantsjuhtimise, võrdse kohtlemise ja mittediskrimineerimise põhimõtteid;
c)
välditakse huvide konflikte;
d)
rahaline toetus ei tohi olla kumulatiivne ja seda ei tohi anda tagasiulatuvalt, põhimõtteliselt peab sellega kaasnema kaasrahastamine ning selle eesmärk ega tagajärg ei tohi olla igale kolmandale isikule kasumi teenimine;
e)
rahalise toetuse andmise tingimused on lepingus rangelt määratletud, vältimaks, et toetusesaaja kasutaks kaalutlusõigust. Eelkõige täpsustatakse lepingus nende isikute kategooriad, kellele võib toetust anda, hindamiskriteeriumid (sealhulgas kriteeriumid täpse summa kindlakstegemiseks) ja fikseeritud loetelu eri liiki tegevusest, millele võib sellist rahalist toetust anda;
f)
rahalise toetuse maksimumsumma on 60 000 eurot kolmanda isiku kohta, välja arvatud juhul, kui rahaline toetus on projekti peamine eesmärk.
2. Kohaldatakse määruse (EL) nr 236/2014 artiklites 8 ja 9 kehtestatud kodakondsus- ja päritolureegleid. Kui alltoetus ületab 60 000 eurot, kohaldatakse mutatis mutandis artikli 52 punkti b alapunktis vi sätestatud osalemiseeskirju.
VIII JAOTIS
MAKSED, RAAMATUPIDAMISE AASTAARUANNETE ESITAMINE JA HEAKSKIITMINE, FINANTSKORREKTSIOONID JA SISSENÕUDMINE
1. PEATÜKK
Maksed
Artikkel 58
Iga-aastased kulukohustused
1. Kui eelarvet täidetakse koostöös liikmesriikidega, võtab komisjon esialgsed kulukohustused pärast seda, kui ta on programmi artikli 5 kohaselt vastu võtnud.
2. Kaudse eelarve täitmise korral võtab komisjon esialgsed kulukohustused pärast programmi vastuvõtmist pärast seda, kui on jõustunud leping, millega delegeeritakse eelarve täitmise ülesanded mõnele artiklites 81 ja 82 osutatud rahvusvahelisele organisatsioonile või piiriülese koostöö partnerriigile.
3. Järgnevalt võtab komisjon vastavad kulukohustused hiljemalt iga eelarveaasta 1. mail. Iga-aastaste kulukohustuste summa määratakse kindlaks kooskõlas rahastamiskavaga, võttes arvesse programmi edenemist ja rahaliste vahendite kättesaadavust. Komisjon teavitab korraldusasutust sellest, kui iga-aastased kulukohustused on võetud.
Artikkel 59
Ühised makse-eeskirjad
1. Makseid korraldusasutustele võib teha eelmaksetena või lõppmaksena.
2. Programmi jaoks avatakse eraldi eurokonto. Kui komisjoni maksed tehakse muude pangakontode kui programmi konto kaudu, kantakse seotud summad ja mis tahes kogunenud intress viivitamata ja täies ulatuses programmi pangakontole.
3. Maha ei tohi arvata ega kinni pidada mingeid summasid ega kehtestada mingeid erimakse ega samaväärse mõjuga makse, mis vähendaksid kõnealuseid summasid või mis tahes kogunenud intressi.
Artikkel 60
Ühised eelmaksete arvutamise eeskirjad
1. Pärast seda, kui korraldusasutust on teavitatud iga-aastaste kulukohustuste võtmisest, võib ta igal eelarveaastal taotleda eelmaksena kuni 80 % liidu asjaomase eelarveaasta rahalise toetuse ülekandmist. Alates teisest eelarveaastast lisatakse eelmaksetaotlusele esialgne eelarve, milles on üksikasjalikult kirjeldatud korraldusasutuse kulukohustusi ja makseid järgmisel kahel aruandeaastal, lähtudes artiklis 68 osutatud viimasest auditiarvamusest. Pärast esialgse eelarve läbivaatamist, programmi tegelike rahastamisvajaduste hindamist ja rahaliste vahendite kättesaadavuse kontrollimist teeb komisjon taotletud eelmakse kas kogusummas või osaliselt hiljemalt 60 päeva jooksul alates kuupäevast, mil komisjon maksetaotluse registreeris.
2. Eelarveaasta jooksul võib korraldusasutus täiendava eelmaksena taotleda nende rahaliste vahendite ülekandmist kogusummas või osaliselt, mille suhtes on juba kulukohustused võetud. Oma taotluse toetuseks esitab korraldusasutus vahearuande, milles tõendatakse, et enne eelarveaasta lõppu tegelikult kantud või tõenäoliselt kantavad kulud ületavad juba väljamakstud eelmaksete summat. Selliste järgnevate ülekannete puhul on tegemist täiendavate eelmaksetega, kui neid ei toeta artiklis 68 osutatud auditiarvamus.
3. Igal eelarveaastal, mil programmi rakendatakse, tasaarvestab komisjon pärast artikli 69 lõikes 2 kirjeldatud raamatupidamise aastaaruande heakskiitmist eelnevad eelmaksed tegelikult kantud rahastamiskõlblike kulude alusel, mida toetatakse artiklis 68 osutatud auditiaruandes. Tasaarvestuse tulemustel võib komisjon teha vajalikud finantskohandused.
Artikkel 61
Maksetähtaja arvestamise katkestamine
1. Volitatud eelarvevahendite käsutaja määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 tähenduses võib maksetaotluse maksetähtaja arvestamise katkestada maksimaalselt kuueks kuuks mis tahes järgmistel asjaoludel:
a)
riigisisese või liidu auditeerimisorgani teabe põhjal, mille kohaselt on selgeid tõendeid, mis viitavad olulistele puudustele haldus- ja kontrollisüsteemi toimimises;
b)
volitatud eelarvevahendite käsutaja peab tegema täiendava kontrolli, kuna temani on jõudnud teavet, et kulud on seotud eeskirjade eiramisega, millel on rängad rahalised tagajärjed;
c)
jäetakse esitamata mõni artikli 77 alusel nõutav dokument;
d)
jäetakse esitamata mõni artiklite 60 ja 64 alusel nõutav dokument.
Korraldusasutus võib nõustuda, et maksetähtaja arvestamise katkestamist pikendatakse veel kolmeks kuuks.
2. Volitatud eelarvevahendite käsutaja piirab katkestamist ainult kulude selle osaga, mida käsitlevad lõike 1 esimeses lõigus osutatud asjaoludest mõjutatud maksetaotlused, välja arvatud juhul, kui kulude mõjutatud osa ei ole võimalik kindlaks teha. Volitatud eelarvevahendite käsutaja teatab liikmesriigile, kus korraldusasutus asub, ja korraldusasutusele viivitamata katkestamise põhjused ja palub neil olukorda parandada. Kui vajalikke meetmeid ei ole võetud, võib kõnealust katkestamist pikendada kauemaks kui kuueks kuuks.
Artikkel 62
Maksete peatamine
1. Komisjon võib peatada kõik maksed või osa neist mis tahes järgmistel asjaoludel:
a)
haldus- ja kontrollisüsteemi tõhusas toimimises on suuri puudusi, mis on seadnud ohtu liidu rahalise toetuse ja mille suhtes ei ole võetud parandusmeetmeid;
b)
osalevad riigid on oluliselt rikkunud oma artikli 31 kohaseid kohustusi;
c)
kulud on seotud eeskirjade eiramisega, millel on rängad rahalised tagajärjed ja mida ei ole kõrvaldatud;
d)
hindamis- ja seiresüsteemi kvaliteedis ja usaldusväärsuses esineb suuri puudusi;
e)
seire, hindamise või auditeerimise tulemusel on leitud tõendeid selle kohta, et programmiga ei saavutata tulemusi vastavalt artiklile 4 esitatud aja jooksul ega vastavalt artiklis 77 osutatud aruannetes kirjeldatule.
2. Komisjon võib otsustada peatada kõik eelmaksed või osa neist pärast seda, kui ta on andnud korraldusasutusele võimaluse esitada oma tähelepanekud.
3. Komisjon lõpetab kõikide või osa maksete peatamise, kui korraldusasutus on võtnud peatamise lõpetamiseks vajalikud meetmed.
Artikkel 63
Maksed juhtivatele toetusesaajatele
1. Juhtivatele toetusesaajatele võib makseid teha ühes järgmises vormis:
a)
eelmaksena;
b)
vahemaksena;
c)
lõppmaksena.
2. Korraldusasutus tagab, et maksed juhtivatele toetusesaajatele tehakse võimalikult kiiresti kooskõlas allkirjastatud lepinguga. Maha ei tohi arvata ega kinni pidada mingeid summasid, välja arvatud juhul, kui see on lepinguga ette nähtud, ega kehtestada mingeid erimakse ega samaväärse mõjuga makse, mis vähendaksid kõnealuseid makseid.
Artikkel 64
Lõppmakse tegemine
1. 30. septembriks 2024 esitab korraldusasutus lõppmakse taotluse, millele on lisatud artikli 77 lõikes 5 osutatud dokumendid.
2. Lõppmakse tehakse hiljemalt kolme kuu jooksul alates viimase aruandeaasta raamatupidamise aastaaruande kontrollimise ja heakskiitmise kuupäevast või ühe kuu jooksul alates lõpliku rakendamisaruande heakskiitmise kuupäevast, olenevalt sellest, kumb tähtaeg on hilisem.
Artikkel 65
Erand kulukohustustest vabastamisel
1. Kulukohustustest vabastamisega seotud summat vähendatakse summade võrra, mida korraldusasutusel ei olnud võimalik komisjonile deklareerida:
a)
projektide tõttu, mis peatati kohtumenetluse või vaidega, millel on peatav toime, või
b)
vääramatu jõu tõttu, mis mõjutas oluliselt kogu programmi või selle osa rakendamist;
c)
artikli 61 või 62 kohaldamise tõttu.
2. Lõike 1 punkti b alusel vääramatule jõule tuginev korraldusasutus peab tõendama vääramatu jõu otseseid tagajärgi kogu programmi või selle osa rakendamisele. Lõike 1 punktide a ja b kohaldamisel võib vähendamist taotleda ühe korra, kui peatamine või vääramatu jõud ei ole kestnud kauem kui ühe aasta, või nii mitu korda kui vastab vääramatu jõu kestusele või aastate arvule alates sellise kohtu- või haldusotsuse kuupäevast, millega projekti rakendamine peatati, kuni lõpliku kohtu- või haldusotsuse kuupäevani.
3. Korraldusasutus edastab komisjonile hiljemalt 15. veebruariks teabe lõikes 1 osutatud erandite kohta selle summa osas, mis ta pidi deklareerima eelneva eelarveaasta 31. detsembriks.
Artikkel 66
Kulukohustustest vabastamise menetlus
1. Kui esineb oht kulukohustustest vabastamiseks määruse (EL) nr 236/2014 artikli 6 alusel, teatab komisjon sellest aegsasti korraldusasutusele.
2. Lähtudes teabest, mis on saadud 15. veebruari seisuga, teatab komisjon korraldusasutusele sellest teabest tuleneva kulukohustustest vabastatava summa.
3. Korraldusasutusel on kaks kuud aega, et nõustuda kulukohustustest vabastatava summaga või esitada oma tähelepanekud.
4. Korraldusasutus esitab komisjonile 30. juuniks läbivaadatud rahastamiskava, mis kajastab vähendatud toetussumma mõju programmi temaatilistele eesmärkidele või tehnilisele abile asjaomasel eelarveaastal. Kui läbivaadatud rahastamiskava ei esitata, muudab komisjon rahastamiskava, vähendades liidu toetust asjaomaseks eelarveaastaks. Vähendamine mõjutab temaatilisi eesmärke ja tehnilist abi proportsionaalselt.
5. Komisjon muudab programmi vastuvõtmise otsust.
Artikkel 67
Euro kasutamine
1. Korraldusasutus ja toetusesaajad konverteerivad muudes vääringutes kui eurodes kantud kulud eurodesse, kasutades komisjoni igakuist raamatupidamise vahetuskurssi sellel kuul, mil:
a)
kulud kanti;
b)
kulud esitati kooskõlas artikli 32 lõikega 1 kontrollimiseks või
c)
kuludest teavitati juhtivat toetusesaajat.
2. Valitud meetod kehtestatakse programmis ja seda kohaldatakse programmi kogu kestuse aja vältel. Tehnilise abi ja projektide suhtes võib kohaldada erinevaid meetodeid.
2. PEATÜKK
Raamatupidamise aastaaruande esitamine ja heakskiitmine
Artikkel 68
Raamatupidamise aastaaruande esitamine
1. Korraldusasutus koostab programmi raamatupidamise aastaaruande. Kõnealune raamatupidamisarvestus on sõltumatu ja eraldiseisev ning hõlmab üksnes programmiga seotud tehinguid. Seda peetakse sellisel viisil, mis võimaldab programmi prioriteetide ja tehnilise abi analüütilist jälgimist.
2. 15. veebruariks esitab korraldusasutus oma aastaaruandes komisjonile järgmise finantsteabe:
a)
eelmise aruandeaasta raamatupidamise aastaaruanne;
b)
kinnitus kohustuste nõuetekohase täitmise kohta, millele on alla kirjutanud korraldusasutuse esindaja ning milles kinnitatakse, et:
i)
andmed on nõuetekohaselt esitatud, täielikud ja täpsed;
ii)
kulusid kasutati ettenähtud otstarbel;
iii)
kehtestatud kontrollisüsteem annab vajalikud tagatised arvestuse aluseks olevate tehingute õiguspärasuse kohta;
c)
iga-aastane kokkuvõte korraldusasutuse tehtud kontrollide kohta, sealhulgas süsteemides kindlakstehtud vigade ja puuduste laadi ja ulatuse analüüs ning võetud või kavandatud parandusmeetmed;
d)
auditiarvamus raamatupidamise aastaaruande kohta;
e)
auditeerimisasutuse koostatud iga-aastane auditiaruanne, milles esitatakse kokkuvõte tehtud auditite kohta, sealhulgas nii süsteemide tasandil kui ka projektides kindlakstehtud vigade ja puuduste laadi ja ulatuse analüüs ning võetud või kavandatud parandusmeetmed;
f)
eelmise aasta 1. juulist kuni 31. detsembrini kantud hinnangulised kulud;
g)
aruandeaasta jooksul lõpetatud projektide loetelu.
3. Lõike 2 punktis a osutatud raamatupidamise aastaaruanne esitatakse iga programmi kohta ning see sisaldab iga prioriteedi ja tehnilise abi tasandil järgmist:
a)
korraldusasutuse kantud ja makstud kulud ning teenitud ja saadud tulud;
b)
summad, millest on aruandeaasta jooksul loobutud ja mis on sisse nõutud, summad, mis tuleb aruandeaasta lõpuks sisse nõuda, ja summad, mida ei ole võimalik sisse nõuda.
4. Lõike 2 punktis d osutatud auditiarvamuses tehakse kindlaks, kas raamatupidamisarvestus annab tõese ja ausa ülevaate, kas seotud tehingud on seaduslikud ja korrektsed ning kas nõuetekohaselt kehtestatud kontrollisüsteemid toimivad. Auditiarvamuses tehakse märge ka selle kohta, kas audit seab kahtluse alla lõike 2 punktis b osutatud kohustuste nõuetekohast täitmist käsitlevas kinnituses esitatud avaldused.
Artikkel 69
Raamatupidamise aastaaruande heakskiitmine
1. Komisjon kontrollib raamatupidamise aastaaruannet ja teatab korraldusasutusele aruandeaastale järgneva aasta 31. maiks, kas ta tunnistab raamatupidamise aastaaruande terviklikuks, täpseks ja õigeks.
2. Kantud rahastamiskõlblike kulude põhjal, mida on kinnitanud artikli 68 lõike 2 punktis d osutatud auditiarvamus, kontrollib komisjon eelmakseid ja kiidab need heaks.
3. Raamatupidamise aastaaruande heakskiitmine ei piira võimalikke järgnevaid finantskorrektsioone kooskõlas artikliga 72.
Artikkel 70
Andmete säilitamise aeg
1. Korraldusasutus ja toetusesaajad säilitavad programmi või projektiga seotud dokumente viie aasta jooksul alates programmi lõppmakse tegemise kuupäevast. Eelkõige säilitavad nad aruanded, tõendavad dokumendid ning raamatupidamise aastaaruanded, raamatupidamisdokumendid ja mis tahes muud programmi ja projektide rahastamist käsitlevad dokumendid (sealhulgas kõik lepingute sõlmimisega seotud dokumendid).
2. Olenemata lõikest 1 säilitatakse kõiki programmi või projekti elluviimisega seotud auditite, apellatsioonkaebuste, kohtuvaidluste või nõuete menetlemisega seotud andmeid seni, kuni auditid, apellatsioonkaebused, kohtuvaidlused ja nõuded on lõpetatud.
3. PEATÜKK
Finantskorrektsioonid ja sissenõudmine
1. jagu
Finantskorrektsioonid
Artikkel 71
Korraldusasutuse tehtavad finantskorrektsioonid
1. Eeskirjade eiramise ärahoidmine ja uurimine ning nõutavate finantskorrektsioonide ja sissenõuete tegemine on eeskätt korraldusasutuse ülesanne. Süstemaatilise eeskirjade eiramise korral laiendab korraldusasutus oma uurimist, hõlmates sellesse kõik toimingud, mida eeskirjade eiramine võib mõjutada.
Korraldusasutus teeb projektides, tehnilises abis või programmis avastatud üksiku või süstemaatilise eeskirjade eiramisega seoses nõutavad finantskorrektsioonid. Finantskorrektsioonid seisnevad projekti või tehnilise abi jaoks antava liidu rahalise toetuse täielikus või osalises tühistamises. Korraldusasutus võtab arvesse eeskirjade eiramise laadi ja raskusastet ning tekitatud rahalist kahju ja kohaldab proportsionaalseid finantskorrektsioone. Korraldusasutus kirjendab finantskorrektsioonid selle aruandeaasta raamatupidamise aastaaruandesse, mille jooksul tühistamist käsitlev otsus tehakse.
2. Liidu rahalist toetust, mis tühistatakse kooskõlas lõikega 1, võib asjaomase programmi raames uuesti kasutada, kui lõikest 3 ei tulene teisiti.
3. Lõike 1 kohaselt tühistatud rahalist toetust ei tohi kasutada projekti jaoks, mille suhtes finantskorrektsiooni kohaldati, või kui finantskorrektsioon tehti süstemaatilise eeskirjade eiramise tõttu, siis mitte ühegi projekti jaoks, mida kõnealune süstemaatiline eeskirjade eiramine mõjutas.
Artikkel 72
Komisjoni tehtavad finantskorrektsioonid
1. Komisjon teeb finantskorrektsioone, tühistades täielikult või osaliselt liidu rahalise toetuse programmile ning nõudes korraldusasutuselt summad tagasi, et välistada liidu vahenditest selliste kulude rahastamist, millega rikutakse kohaldatavat õigust või mis on seotud komisjoni või Euroopa Kontrollikoja avastatud puudustega programmi haldus- ja kontrollisüsteemides.
2. Kohaldatava õiguse rikkumisega kaasneb finantskorrektsioon ainult seoses komisjonile deklareeritud kuludega ning juhul, kui on täidetud üks järgmistest tingimustest:
a)
rikkumine on mõjutanud projekti valimist või tehnilise abi lepingu sõlmimist või juhul, kui rikkumise laadist tulenevalt ei ole võimalik sellist mõju kindlaks teha, esineb märkimisväärne oht, et rikkumine avaldas sellist mõju;
b)
rikkumine on mõjutanud programmi deklareeritud kulude summat või juhul, kui rikkumise laadist tulenevalt ei ole võimalik selle finantsmõju kvantifitseerida, esineb märkimisväärne oht, et rikkumine avaldas sellist mõju.
3. Eelkõige teeb komisjon finantskorrektsioone juhul, kui ta jõuab pärast vajalike kontrollide tegemist ühele järgmistest järeldustest:
a)
programmi haldus- ja kontrollisüsteemides on suuri puudusi, mis on seadnud ohtu juba makstud liidu rahalise toetuse;
b)
korraldusasutus ei ole enne käesolevas lõikes sätestatud finantskorrektsiooni menetluse alustamist täitnud artiklist 71 tulenevaid kohustusi;
c)
aastaaruandes või lõpparuandes deklareeritud kulud on seotud eeskirjade eiramisega, mida korraldusasutus ei ole enne käesolevas lõikes sätestatud finantskorrektsiooni menetluse alustamist kõrvaldanud.
Komisjon teeb finantskorrektsioone iga avastatud eeskirjade eiramisjuhtumi kohta eraldi ning võtab arvesse asjaolu, kas eeskirjade eiramine on süstemaatiline. Kui eeskirjade eiramisega seotud kulude summat ei ole võimalik täpselt kvantifitseerida, kohaldab komisjon kindlamääralisi või ekstrapoleeritud finantskorrektsioone.
4. Lõike 3 kohase finantskorrektsiooni suuruse üle otsustamisel järgib komisjon proportsionaalsuse põhimõtet, võttes arvesse eeskirjade eiramise laadi ja raskusastet ning programmi haldus- ja kontrollisüsteemides avastatud puuduste ulatust ja nende finantsmõju.
5. Kui komisjoni seisukoha aluseks on aruanded audiitoritelt, kes ei ole tema enda talitustest, teeb ta oma järeldused rahaliste tagajärgede kohta pärast seda, kui ta on korraldusasutuse ja audiitorid ära kuulanud.
6. Programmi lõpetamine ei piira komisjoni õigust teha korraldusasutuse suhtes hiljem finantskorrektsioone.
7. Kohaldatavate finantskorrektsioonide taseme kehtestamise kriteeriumid ning kindlamääraliste või ekstrapoleeritud finantskorrektsioonide kohaldamise kriteeriumid on määruse (EL) nr 1303/2013, (12) eriti selle artikli 144 kohaselt vastu võetud kriteeriumid ning komisjoni 19. detsembri 2013. aasta otsuses (13) sisalduvad kriteeriumid.
Artikkel 73
Menetlus
1. Enne finantskorrektsiooni käsitleva otsuse tegemist teatab komisjon korraldusasutusele oma kontrolli esialgsed järeldused ja palub korraldusasutusel esitada kahe kuu jooksul oma seisukohad.
2. Kui komisjon teeb ettepaneku kasutada finantskorrektsioone ekstrapoleerimise või kindla määra põhjal, antakse korraldusasutusele võimalus tõendada asjaomase dokumentatsiooni läbivaatamise teel, et eeskirjade eiramise tegelik ulatus on komisjoni hinnatust väiksem. Kokkuleppel komisjoniga võib korraldusasutus piirata läbivaatamise ulatust üksnes kõnealuste dokumentide asjakohase osa või valimiga. Selliseks läbivaatamiseks võimaldatav aeg on kõige rohkem kaks kuud pärast lõikes 1 osutatud kahekuulist tähtaega, välja arvatud nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel.
3. Komisjon võtab arvesse kõiki tõendeid, mille korraldusasutus on esitanud lõigetes 1 ja 2 sätestatud tähtaegade jooksul.
4. Kui korraldusasutus ei nõustu komisjoni esialgsete järeldustega, kutsub komisjon korraldusasutuse ärakuulamisele, et tagada, et komisjonile oleks järelduste tegemiseks finantskorrektsiooni kohaldamise kohta kättesaadav kogu asjakohane teave ja kõik seisukohad.
5. Kui jõutakse kokkuleppele ja ilma et see piiraks lõike 6 kohaldamist, võib korraldusasutus tühistatud rahalist toetust kooskõlas artikli 71 lõikega 2 asjaomase programmi jaoks uuesti kasutada.
6. Finantskorrektsioonide kohaldamiseks võtab komisjon vastu otsuse kuue kuu jooksul alates ärakuulamise kuupäevast või lisateabe saamise kuupäevast, kui korraldusasutus nõustub ärakuulamise järel sellist lisateavet esitama. Komisjon võtab arvesse kõiki menetluse käigus esitatud teavet ja tähelepanekuid. Kui ärakuulamist ei toimu, hakatakse kõnealust kuuekuulist tähtaega arvestama kaks kuud pärast kuupäeva, mil komisjon saatis kutse ärakuulamisele.
7. Kui komisjon või Euroopa Kontrollikoda avastab eeskirjade eiramisi, mis osutavad suurtele puudustele haldus- ja kontrollisüsteemide tõhusas toimimises, vähendatakse sellest tuleneva finantskorrektsiooniga liidu rahalist toetust.
Esimest lõiku ei kohaldata haldus- ja kontrollisüsteemide tõhusas toimimises esineva suure puuduse korral, mille puhul kehtis enne kuupäeva, mil komisjon või Euroopa Kontrollikoda puuduse kindlaks tegi, järgmine:
a)
see tehti kindlaks komisjonile artikli 68 kohaselt esitatud kinnituses kohustuste nõuetekohase täitmise kohta, iga-aastases kontrolliaruandes või auditiarvamuses või muudes komisjonile esitatud auditeerimisasutuse auditiaruannetes ning võeti asjakohased meetmed või
b)
korraldusasutus on võtnud selle suhtes asjakohased parandusmeetmed.
Kui asjaomased kinnitused kohustuste nõuetekohase täitmise kohta, iga-aastased kontrolliaruanded ja auditiarvamused on esitatud, hinnatakse haldus- ja kontrollisüsteemide tõhusas toimimises esinevaid suuri puudusi kohaldatava õiguse alusel.
Finantskorrektsiooni kohaldamise otsuse tegemisel komisjon:
a)
järgib proportsionaalsuse põhimõtet, võttes arvesse haldus- ja kontrollisüsteemis esineva suure puuduse laadi ja raskusastet ning selle finantsmõju liidu eelarvele;
b)
välistab kindlamääraliste või ekstrapoleeritud korrektsioonide kohaldamiseks korraldusasutuse avastatud eeskirjade eiramisega seotud kulud, mille suhtes on raamatupidamisarvestuses tehtud kohandused, ning kulud, mille seaduslikkuse ja korrektsuse hindamine on pooleli;
c)
võtab liidu eelarvet ohustava jääkriski kindlaksmääramisel arvesse kindlamääralisi või ekstrapoleeritud korrektsioone, mida korraldusasutus on muude korraldusasutuse avastatud suurte puuduste puhul kulude suhtes kohaldanud.
2. jagu
Sissenõudmine
Artikkel 74
Rahalised kohustused ja sissenõudmine
1. Põhjendamatult makstud summade sissenõudmise eest vastutab korraldusasutus.
2. Kui sissenõudmine on seotud sellega, et korraldusasutus rikub käesolevast määrusest ja määrusest (EL, Euratom) nr 966/2012 tulenevaid õiguslikke kohustusi, tuleb korraldusasutusel asjaomased summad komisjonile tagasi maksta.
3. Kui sissenõudmine on seotud süstemaatiliste puudustega programmi haldus- ja kontrollisüsteemides, on korraldusasutus kohustatud maksma asjaomased summad komisjonile tagasi vastavalt programmis sätestatud vastutuse jagunemisele osalevate riikide vahel.
4. Kui sissenõudmine on seotud toetusesaajaga, kelle tegevuskoht on mõnes liikmesriigis, ja korraldusasutus ei suuda võlga sisse nõuda, maksab liikmesriik, kus on asjaomase toetusesaaja tegevuskoht, tasumisele kuuluva summa korraldusasutusele ja nõuab selle toetusesaajalt tagasi.
5. Kui sissenõudmine on seotud toetusesaajaga, kelle tegevuskoht on mõnes piiriülese koostöö partnerriigis, ja korraldusasutus ei suuda võlga sisse nõuda, vastab selle piiriülese koostöö partnerriigi, kus on asjaomase toetusesaaja tegevuskoht, vastutuse tase artiklites 8 ja 9 osutatud asjakohastes rahastamislepingutes sätestatule.
Artikkel 75
Tagasimaksed korraldusasutusele
1. Korraldusasutus nõuab põhjendamatult makstud summad koos võimaliku viivisega sisse juhtivalt toetusesaajalt. Asjaomased toetusesaajad maksavad põhjendamatult makstud summad juhtivale toetusesaajale tagasi kooskõlas nende vahel sõlmitud partnerluslepinguga. Kui juhtiv toetusesaaja ei suuda asjaomaselt toetusesaajalt tagasinõutavaid summasid kätte saada, esitab korraldusasutus viimasele ametliku teate, nõudes asjaomaste summade tagasimaksmist juhtivale toetusesaajale. Kui asjaomane toetusesaaja makset ei tee, palub korraldusasutus sellel osaleval riigil, kus on toetusesaaja tegevuskoht, maksta põhjendamatult makstud summad tagasi kooskõlas artikli 74 lõigetega 2-5.
2. Korraldusasutus täidab hoolsuskohustust, et tagada osalevate riikide toetusel sissenõudekorralduste täitmine. Eelkõige tagab korraldusasutus, et nõue on kindel, kindlasummaline ja kuulub tasumisele. Kui korraldusasutus kavatseb loobuda kindlaksmääratud võla sissenõudmisest, tagab ta, et loobumine on korrakohane ja kooskõlas usaldusväärse finantsjuhtimise ja proportsionaalsuse põhimõtetega. Loobumisotsus tuleb esitada ühisele seirekomiteele eelneva heakskiidu saamiseks.
3. Korraldusasutus teavitab komisjoni kõikidest tasumisele kuuluvate summade sissenõudmiseks võetud meetmetest. Komisjon võib igal ajal võtta üle ülesande nõuda summad sisse otse toetusesaajalt või asjaomaselt osalevalt riigilt.
4. Osalevale riigile või komisjonile edastatavad toimikud peavad sisaldama kõiki sissenõudmiseks vajalikke dokumente, samuti tõendeid meetmete kohta, mida korraldusasutus on tasumisele kuuluvate summade sissenõudmiseks võtnud.
5. Korraldusasutuse sõlmitud lepingud peavad sisaldama klauslit, mis võimaldab komisjonil või osaleval riigil, kus on toetusesaaja tegevuskoht, nõuda sisse kõik korraldusasutusele võlgnetavad summad, mida viimane ei ole suutnud sisse nõuda.
Artikkel 76
Tagasimaksed komisjonile
1. Kõik komisjonile tehtavad tagasimaksed tuleb teha enne sissenõudekorraldusel märgitud tähtpäeva. See tähtpäev on 45 päeva alates võlateate väljastamise kuupäevast.
2. Iga hilinenud tagasimakse puhul nõutakse viivist, mida hakatakse arvestama alates tähtpäevast ja mis lõpeb makse tegeliku tegemise päeval. Sellise viivise määr on kolm ja pool protsendipunkti kõrgem kui määr, mida Euroopa Keskpank kohaldab oma põhiliste refinantseerimistehingute puhul selle kuu esimesel tööpäeval, millele tähtpäev langeb. Tagasimaksmisele kuuluvad summad võib tasaarvestada toetusesaajale või osalevale riigile tasumisele kuuluvate mis tahes summadega. See ei mõjuta poolte õigust leppida kokku tasumises osamaksetena.
IX JAOTIS
ARUANDLUS, SEIRE JA HINDAMINE
Artikkel 77
Korraldusasutuse aastaaruanded
1. 15. veebruariks esitab korraldusasutus komisjonile ühise seirekomitee heakskiidetud aastaaruande. Kõnealune aastaaruanne koosneb ühest tehnilisest osast ja ühest finantsosast, mis käsitlevad eelmist aruandeaastat.
2. Tehnilises osas kirjeldatakse järgmist:
a)
programmi rakendamisel ja selle prioriteetide saavutamisel tehtud edusammud;
b)
üksikasjalik loetelu allkirjastatud lepingutest, samuti loetelu valitud projektidest, mille kohta ei ole veel lepingut sõlmitud, sealhulgas reservnimekirjad;
c)
tehnilise abi raames võetud meetmed;
d)
projektide kontrollimiseks ja hindamiseks võetud meetmed, nende tulemused ja kindlakstehtud probleemide lahendamiseks võetud meetmed;
e)
elluviidud teavitus- ja teabevahetusmeetmed.
3. Finantsosa koostatakse kooskõlas artikli 68 lõikega 2.
4. Peale selle sisaldab aastaaruanne prognoosi järgmisel aruandeaastal elluviidavate meetmete kohta. See sisaldab järgmist:
a)
ajakohastatud auditistrateegia;
b)
tööprogramm, rahastamiskava ja tehnilise abi kavandatud kasutamine;
c)
iga-aastane seire- ja hindamiskava kooskõlas artikli 78 lõikega 2;
d)
iga-aastased teavitamis- ja teabevahetuskavad kooskõlas artikli 79 lõikega 4.
5. 30. septembriks 2024 esitab korraldusasutus komisjonile ühise seirekomitee heakskiidetud lõpparuande. Nimetatud lõpparuanne sisaldab mutatis mutandis eespool lõigetes 2 ja 3 nõutud teavet viimase aruandeaasta ja programmi kogu kestuse kohta.
Artikkel 78
Seire ja hindamine
1. Programmi seire ja hindamise eesmärk on parandada kavandamise ja rakendamise kvaliteeti ning hinnata ja parandada programmi järjepidevust, tõhusust, tulemuslikkust ja mõju. Seire ja hindamise tulemusi võetakse arvesse programmitöö- ja rakendustsüklis.
2. Programm sisaldab soovituslikku seire- ja hindamiskava kogu selle kestuse kohta. Seejärel koostatakse iga programmi jaoks iga-aastane seire- ja hindamiskava, mida korraldusasutus täidab kooskõlas komisjoni suuniste ja hindamismetoodikaga. Iga-aastane kava esitatakse komisjonile hiljemalt 15. veebruaril.
3. Lisaks igapäevasele seirele teostab korraldusasutus programmi ja projektide tulemustele suunatud seiret.
4. Komisjonil on juurdepääs kõikidele seire- ja hindamisaruannetele.
5. Komisjon võib igal ajal algatada programmi või selle osa hindamise või seire. Selle tulemused, mis edastatakse programmi ühisele seirekomiteele ja korraldusasutusele, võivad tingida programmi kohandamise.
X JAOTIS
NÄHTAVUS
Artikkel 79
Nähtavus
1. Asjakohase teabe avalikkusele edastamise tagamise eest vastutavad nii korraldusasutus kui ka toetusesaajad.
2. Korraldusasutus ja toetusesaajad tagavad programmidele ja projektidele antava liidu rahalise toetuse piisava nähtavuse, et suurendada üldsuse teadlikkust liidu meetmetest ja luua kõikides osalevates riikides liidu toetusest ühtne ettekujutus.
3. Korraldusasutus tagab, et tema nähtavusstrateegia ja toetusesaajate poolt nähtavuse tagamiseks võetavad meetmed on kooskõlas komisjoni suunistega.
4. Programmile lisatakse programmi kogu kestust hõlmav teabevahetusstrateegia ning esimese aasta teabevahetuskava, sealhulgas nähtavuse tagamiseks võetavad meetmed. Seejärel koostatakse iga programmi jaoks iga-aastane teavitamis- ja teabevahetuskava, mida täidab korraldusasutus. Kõnealune kava esitatakse komisjonile hiljemalt 15. veebruaril.
KOLMAS OSA
ERISÄTTED
I JAOTIS
KAUDNE EELARVE TÄITMINE KOOS RAHVUSVAHELISTE ORGANISATSIOONIDEGA
Artikkel 80
Rahvusvahelised organisatsioonid kui korraldusasutused
1. Osalevad riigid võivad teha ettepaneku, et programmi haldab mõni rahvusvaheline organisatsioon.
2. Korraldusasutuseks võib pakkuda üksnes rahvusvahelisi organisatsioone delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012 artikli 43 tähenduses.
3. Rahvusvaheline organisatsioon täidab määruse (EL) nr 966/2012 artiklis 60 sätestatud nõudeid.
4. Enne kui komisjon programmi vastu võtab, hangib ta tõendeid selle kohta, et lõikes 3 sätestatud nõuded on täidetud.
Artikkel 81
Rahvusvaheliste organisatsioonide hallatavate programmide suhtes kohaldatavad eeskirjad
1. Komisjon ja rahvusvaheline organisatsioon sõlmivad lepingu, milles on üksikasjalikult kirjeldatud programmi suhtes kohaldatavat korda. Juhul kui programmist antakse artikli 42 kohast rahalist toetust rahastamisvahendile, järgitakse määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artiklis 140 sätestatud tingimusi ja aruandlusnõudeid.
2. Rahvusvahelise organisatsiooni hallatavate programmide suhtes kohaldatakse teises osas sisalduvaid sätteid, välja arvatud juhul, kui lõikes 1 osutatud lepingus on sätestatud teisiti.
II JAOTIS
KAUDNE EELARVE TÄITMINE KOOS PIIRIÜLESE KOOSTÖÖ PARTNERRIIKIDEGA
Artikkel 82
Piiriülese koostöö partnerriigid kui korraldusasutused
1. Osalevad riigid võivad teha ettepaneku, et programmi haldab mõni piiriülese koostöö partnerriik.
2. Määratud piiriülese koostöö partnerriigile delegeeritud ülesannete laad sätestatakse komisjoni ja piiriülese koostöö partnerriigi allkirjastatavas lepingus kooskõlas määruses (EL, Euratom) nr 966/2012 ja delegeeritud määruses (EL) nr 1268/2012 sisalduvate kaudset eelarve täitmist käsitlevate sätetega.
3. Lõikes 2 osutatud lepingus kirjeldatakse üksikasjalikult programmi suhtes kohaldatavat korda. Eelkõige sätestatakse selles see, milliseid teise osa sätteid kohaldatakse, võttes arvesse korraldusasutusele delegeeritud ülesannete laadi ja asjaomaseid summasid.
NELJAS OSA
LÕPPSÄTTED
Artikkel 83
Üleminekusätted
Komisjoni määrust (EÜ) nr 951/2007 (14) kohaldatakse jätkuvalt 2014. aastale eelnevate eelarveaastate eesmärkide täitmisega seotud õigusaktide ja kohustuste suhtes.
Artikkel 84
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 18. august 2014