NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1257/2013
ze dne 20. listopadu 2013
o recyklaci lodí a o změně nařízení (ES) č. 1013/2006 a směrnice 2009/16/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise:
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Na lodě, které představují odpad a které jsou přepravovány přes hranice států za účelem recyklace, se vztahuje Basilejská úmluva ze dne 22. března 1989 o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování (dále jen „Basilejská úmluva“) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 (3). Nařízení (ES) č. 1013/2006 provádí Basilejskou úmluvu, jakož i změnu (4) úmluvy přijatou v roce 1995, která dosud nevstoupila na mezinárodní úrovni v platnost a která stanoví zákaz vývozu nebezpečných odpadů do zemí, které nejsou členy Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD). Lodě jsou obecně klasifikovány jako nebezpečný odpad a je zakázáno vyvážet je za účelem recyklace do zařízení v zemích, které nejsou členy OECD.
(2)
Mechanismy pro kontrolu, uplatňování a prosazování stávajícího unijního a mezinárodního práva nejsou přizpůsobeny zvláštnostem lodí a mezinárodní lodní dopravy. Mezinárodní organizace práce (MOP), Mezinárodní námořní organizace (IMO) a sekretariát Basilejské úmluvy vzájemně spolupracovaly a úspěšně dosáhly dohody o zavedení povinných požadavků na celosvětové úrovni, jejichž cílem je účinné a účelné řešení nebezpečných a nešetrných postupů při recyklaci lodí, a to prostřednictvím Hongkongské mezinárodní úmluvy pro bezpečnou a environmentálně šetrnou recyklaci lodí (dále jen „Hongkongská úmluva“).
(3)
Stávající kapacita na recyklaci lodí v zemích OECD, která je zákonně dostupná pro lodě plující pod vlajkou členského státu, není dostatečná. Stávající bezpečná a environmentálně šetrná kapacita na recyklaci lodí v zemích, jež nejsou členy OECD, dostačuje pro všechny lodě plující pod vlajkami členských států a očekává se, že do roku 2015 se dále rozšíří v důsledku opatření přijatých zeměmi provádějícími recyklaci s cílem splnit požadavky Hongkongské úmluvy.
(4)
Hongkongská úmluva byla přijata dne 15. května 2009 pod záštitou Mezinárodní námořní organizace. Vstoupí v platnost až 24 měsíců po dni ratifikace alespoň patnácti státy, jejichž kombinované obchodní loďstvo představuje alespoň 40 % hrubé prostornosti světové obchodní flotily a jejichž kombinovaný maximální roční objem recyklace lodí v průběhu předchozích deseti let činí v souhrnu alespoň tři procenta hrubé prostornosti kombinované obchodní flotily těchto států. Zmíněná úmluva se vztahuje na projektování, stavbu, provoz a přípravu lodí za účelem usnadnění jejich bezpečné a environmentálně šetrné recyklace, aniž by byla ohrožena bezpečnost a provozní efektivita lodi. Vztahuje se rovněž na provozování zařízení na recyklaci lodí bezpečným a environmentálně šetrným způsobem a vytvoření vhodného mechanismu prosazování týkající se recyklace lodí.
(5)
Cílem tohoto nařízení je napomoci k brzké ratifikaci Hongkongské úmluvy v Unii i ve třetích zemích tím, že se na základě uvedené úmluvy uplatní přiměřené kontroly na lodě a zařízení na jejich recyklaci.
(6)
Hongkongská úmluva výslovně stanoví, že pokud jde o bezpečnou a environmentálně šetrnou recyklaci lodí, mají její smluvní strany přijmout přísnější opatření v souladu s mezinárodním právem s cílem předcházet veškerým nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí, zmírnit je nebo je minimalizovat. Vzhledem k těmto důvodům by toto nařízení mělo zajistit ochranu před možnými nepříznivými účinky nebezpečných materiálů na palubách všech lodí vplouvajících do přístavů a kotvišť členských států a zároveň zajistit i dodržování ustanovení mezinárodního práva, jež se na tyto materiály vztahují. Aby se zajistila kontrola plnění požadavků týkajících se nebezpečných materiálů podle tohoto nařízení, měly by členské státy použít vnitrostátní předpisy provádějící směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/16/ES (5). V současné době jsou podle Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (SOLAS) inspektoři státní přístavní inspekce pověřeni kontrolou osvědčení a aktivním testováním nebezpečných materiálů, včetně azbestu. Pařížské memorandum o porozumění o státní přístavní kontrole harmonizuje přístup k těmto činnostem.
(7)
Účelem tohoto nařízení je rovněž zmenšit rozdíly mezi provozovateli v Unii, v zemích OECD a v příslušných třetích zemích, pokud jde o normy v oblasti zdraví, bezpečnosti na pracovišti a životního prostředí, a vést lodě plující pod vlajkami členských států k tomu, aby využívaly zařízení na recyklaci lodí, která při demontáži lodí používají bezpečné a environmentálně šetrné postupy, namísto toho, aby byly posílány do současných areálů s nízkými standardy, což je stávající praxe. Konkurenceschopnost bezpečné a environmentálně šetrné recyklace lodí a jejich zpracování v zařízeních na recyklaci lodí nacházejících se v členských státech by tedy měla být rovněž zvýšena. K dosažení těchto cílů, jakož i k lepšímu prosazování dodržování předpisů by přispělo vypracování evropského seznamu zařízení na recyklaci lodí, která splňují požadavky stanovené v tomto nařízení (dále jen „evropský seznam“), neboť státu vlajky usnadní kontrolu lodí určených k recyklaci. Tyto požadavky na zařízení na recyklaci lodí by měly vycházet z požadavků Hongkongské úmluvy. Zařízení na recyklaci lodí schválená v souladu s tímto nařízením by tedy měla splňovat nezbytné požadavky na zajištění ochrany životního prostředí, zdraví a bezpečnosti pracovníků a nakládání s odpadem získaným z recyklovaných lodí způsobem šetrným k životnímu prostředí. V případě zařízení na recyklaci lodí nacházejících se ve třetích zemích by tyto požadavky měly dosahovat vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí, která obecně odpovídá úrovni v Unii. Zařízení na recyklaci lodí, která tyto minimální požadavky nesplňují, by tedy neměla být zařazena na evropský seznam.
(8)
Zásada rovnosti podle práva Unie by měla být uplatňována a její uplatňování sledováno, zejména při vypracovávání a aktualizaci evropského seznamu v případě zařízení na recyklaci lodí nacházejících se v členských státech a zařízení na recyklaci lodí nacházejících se ve třetích zemích, která splňují požadavky stanovené tímto nařízením.
(9)
Členské státy se vybízejí, aby přijaly vhodná opatření, která zajistí, aby lodě vyloučené z oblasti působnosti tohoto nařízení jednaly způsobem, který je v souladu s tímto nařízením, pokud to bude rozumné a možné.
(10)
S cílem zabránit duplicitě je nezbytné vyloučit lodě plující pod vlajkou členského státu, na něž se vztahuje toto nařízení, z působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 a ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES (6). Nařízení (ES) č. 1013/2006 se vztahuje na přepravu odpadů z Unie, s výhradou vyloučení určitých druhů odpadů, v jejichž případě se uplatňuje alternativní režim. Toto nařízení podrobuje lodě, které spadají do oblasti jeho působnosti, kontrolám v průběhu celého jejich životního cyklu a jeho cílem je zajistit recyklaci těchto lodí způsobem šetrným k životnímu prostředí. Je proto vhodné upřesnit, že na loď podléhající v průběhu celého svého životního cyklu alternativnímu režimu kontroly podle tohoto nařízení by se nařízení (ES) č. 1013/2006 vztahovat nemělo. Lodě, které nespadají ani do oblasti působnosti Hongkongské úmluvy, ani tohoto nařízení, a jakýkoli odpad nacházející se na palubě lodi, který nepochází z provozu, by měly nadále podléhat nařízení (ES) č. 1013/2006, směrnici 2008/98/ES a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/99/ES (7).
(11)
Rovněž se uznává, že lodě i nadále podléhají jiným mezinárodním úmluvám s cílem zajistit jejich bezpečný provoz na moři v průběhu jejich provozní životnosti, a ačkoliv tyto lodě mohou využívat určitých plavebních práv a svobod, jsou povinny předem oznámit své vplutí do přístavu. Členské státy by měly mít možnost se rozhodnout uplatňovat další kontroly v souladu s jinými mezinárodními smlouvami. Stanovení dodatečných tranzitních kontrol podle tohoto nařízení proto není považováno za nezbytné.
(12)
Při výkladu požadavků tohoto nařízení je třeba brát v úvahu pokyny, které na podporu Hongkongské úmluvy vypracovala IMO (dále jen „pokyny IMO“).
(13)
Pro účely tohoto nařízení by pojem „recyklace“ neměl mít význam vymezený ve směrnici 2008/98/ES. Toto nařízení by proto mělo zavést zvláštní definici pojmu „recyklace lodí“.
(14)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 (8) provádí na úrovni Unie Globálně harmonizovaný systém klasifikace a označování chemických látek. Uvedené nařízení je společně se směrnicí Rady 67/548/EHS (9) a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES (10) užitečným vodítkem pro určování toho, co je nebezpečný materiál.
(15)
Vedení soupisu nebezpečných materiálů nacházejících se na palubě lodi v průběhu celého jejího životního cyklu je klíčovým požadavkem stanoveným v Hongkongské úmluvě a tomto nařízení. V souladu s pravidlem 8 odst. 2 Hongkongské úmluvy by loď určená k recyklaci měla v období před vstupem do zařízení na recyklaci lodí minimalizovat množství odpadu pocházejícího z provozu. Pokud má být odpad pocházející z provozu dodán společně s lodí do zařízení na recyklaci lodí, mělo by se přibližné množství a umístění tohoto odpadu uvést v části II soupisu.
(16)
Členské státy by měly přijmout opatření, která zabrání obcházení pravidel pro recyklaci lodí a zvýší transparentnost recyklace lodí. Podle Hongkongské úmluvy by členské státy měly podávat informace o lodích, pro něž bylo vydáno osvědčení soupisu, a o lodích, pro něž obdržely prohlášení o dokončení recyklace, a informace o nedovolené recyklaci lodí a o následných opatřeních, která přijaly.
(17)
Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce použitelné v případě porušení tohoto nařízení a zajistit, aby tyto sankce byly uplatňovány tak, aby se zabránilo obcházení pravidel pro recyklaci lodí. Stanovené sankce, které mohou být občanskoprávní nebo správní povahy, by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(18)
V souladu s judikaturou Soudního dvora jsou soudy členských států povinny vykládat procesní pravidla upravující podmínky, které je nutno splnit pro účely podání správního opravného prostředku nebo žaloby, způsobem, který v co největším možném rozsahu zohlední cíle čl. 9 odst. 3 Aarhuské úmluvy.
(19)
V zájmu ochrany lidského zdraví a životního prostředí a s ohledem na zásadu „znečišťovatel platí“ by Komise měla posoudit možnost zavedení finančního mechanismu, jenž by se vztahoval na všechny lodě vplouvající do přístavů a kotvišť členských států, bez ohledu na to, pod jakou vlajkou plují, a jenž by vytvářel zdroje napomáhající environmentálně šetrné recyklaci lodí a jejich zpracování, aniž by to podněcovalo změnu vlajky.
(20)
Za účelem zohlednění vývoje v souvislosti s Hongkongskou úmluvou by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o aktualizaci příloh I a IA tohoto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(21)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (11).
(22)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž předcházet nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí způsobeným recyklací, provozem a údržbou lodí plujících pod vlajkou členského státu, zmírnit je nebo je vyloučit, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy vzhledem k mezinárodní povaze námořní dopravy a recyklace lodí, ale spíše jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijímat opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět a účel
Účelem tohoto nařízení je předcházet nehodám, zraněním a jiným nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí způsobeným recyklací lodí, zmírnit je, minimalizovat a v co největší možné míře je vyloučit. Účelem tohoto nařízení je zvýšit bezpečnost, ochranu lidského zdraví a mořského prostředí Unie v průběhu celého životního cyklu lodi, zejména s cílem zajistit, aby se s nebezpečným odpadem vzniklým při recyklaci lodi nakládalo způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Toto nařízení rovněž stanoví pravidla pro zajištění řádného nakládání s nebezpečnými materiály na palubě lodí.
Toto nařízení si rovněž klade za cíl usnadnit ratifikaci Hongkongské mezinárodní úmluvy pro bezpečnou a environmentálně šetrnou recyklaci lodí z roku 2009 (dále jen „Hongkongské úmluva“).
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se s výjimkou článku 12 vztahuje na lodě plující pod vlajkami členských států.
Článek 12 se vztahuje na lodě plující pod vlajkami třetích zemí, které vplouvají do přístavu nebo kotviště členského státu.
2. Toto nařízení se nevztahuje na:
a)
jakékoli válečné lodě, pomocná plavidla námořnictva nebo jiné lodě vlastněné nebo provozované státem a v současnosti používané pouze pro státní neobchodní službu;
b)
lodě o hrubé prostornosti menší než 500 GT;
c)
lodě provozované v průběhu svého životního cyklu pouze ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci členského státu, pod jehož vlajkou daná loď pluje.
Článek 3
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„lodí“ plavidlo jakéhokoli druhu, i odstrojené nebo tažené, které je nebo bylo provozováno v námořním prostředí, včetně ponorných plavidel, plovoucích zařízení, plovoucích plošin, samozdvižných plošin, plovoucích zásobovacích plošin (FSU) a výrobních, skladovacích a vykládacích plavidel (FPSO);
2)
„novou lodí“ loď:
a)
pro kterou je uzavřena stavební smlouva ke dni použitelnosti tohoto nařízení nebo později;
b)
pokud neexistuje stavební smlouva, jejíž kýl je položen nebo jejíž stavba se nachází v podobné konstrukční fázi šest měsíců po dni použitelnosti tohoto nařízení nebo později, nebo
c)
jejíž dodání se uskuteční třicet měsíců po dni použitelnosti tohoto nařízení nebo později;
3)
„tankerem“ ropný tanker, jak je definován v příloze I úmluvy o zabránění znečišťování z lodí (dále jen „úmluva MARPOL“), nebo tanker přepravující jedovaté kapalné látky (NLS) definovaný v příloze II uvedené úmluvy;
4)
„nebezpečným materiálem“ jakýkoli materiál nebo látka, který by mohl představovat nebezpečí pro lidské zdraví nebo životní prostředí;
5)
„odpadem pocházejícím z provozu“ odpadní voda a zbytky pocházející z běžného provozu lodí podléhající požadavkům úmluvy MARPOL;
6)
„recyklací lodí“ úplná nebo částečná demontáž lodi v zařízení na recyklaci lodí s cílem získat části a materiály k přepracování, přípravě k opětovnému použití a k opětovnému použití a zároveň se postarat o nebezpečné a jiné materiály, včetně souvisejících činností, jako je skladování a zpracování částí a materiálů na místě, nikoliv však jejich další zpracování nebo odstranění v samostatných zařízeních;
7)
„zařízením na recyklaci lodí“ vymezená plocha, která je loděnicí nebo zařízením, jež se nachází v členském státě nebo ve třetí zemi a používá se na recyklaci lodí;
8)
„společností provádějící recyklaci lodí“ vlastník zařízení na recyklaci lodí nebo jakákoliv jiná organizace nebo osoba, která převzala odpovědnost za recyklaci lodí od vlastníka zařízení na recyklaci lodí;
9)
„správním orgánem“ orgán státní správy určený členským státem jako odpovědný za povinnosti související s loděmi plujícími pod jeho vlajkou nebo s loděmi provozovanými v jeho pravomoci;
10)
„uznaným subjektem“ subjekt uznaný v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 391/2009 (12);
11)
„příslušným orgánem“ nebo „příslušnými orgány“ orgán nebo orgány státní správy určené členským státem nebo třetí zemí jako místně nebo věcně příslušné pro zařízení na recyklaci lodí v jurisdikci daného státu ve vztahu ke všem činnostem, které provádějí;
12)
„hrubou prostorností“ (GT) hrubá prostornost vypočtená v souladu s vyměřovacími předpisy obsaženými v příloze I Mezinárodní úmluvy o vyměřování lodí z roku 1969 nebo v jakékoli následné úmluvě;
13)
„příslušnou osobou“ osoba s odpovídající kvalifikací, školením a dostatečnými znalostmi, zkušenostmi a dovednostmi pro výkon konkrétní činnosti;
14)
„majitelem lodi“ fyzická nebo právnická osoba registrovaná jako vlastník lodi, včetně fyzické nebo právnické osoby vlastnící loď po omezenou dobu do jejího prodeje nebo jejího předání zařízení na recyklaci lodí, nebo neexistuje-li registrace, fyzická nebo právnická osoba vlastnící loď nebo jakákoliv jiná organizace nebo osoba, jako je správce nebo nájemce lodi bez posádky, která převzala odpovědnost za provoz lodi od vlastníka lodi, jakož i právnická osoba provozující loď ve vlastnictví státu;
15)
„novou instalací“ instalace systémů, vybavení, izolace nebo jiného materiálu na lodi po dni použitelnosti tohoto nařízení;
16)
„plánem recyklace lodi“ plán vypracovaný provozovatelem zařízení na recyklaci lodí pro každou konkrétní loď určenou k recyklaci na jeho odpovědnost, při zohlednění příslušných pokynů a usnesení IMO;
17)
„plánem zařízení na recyklaci lodí“ plán vypracovaný provozovatelem zařízení na recyklaci lodí a přijatý radou nebo příslušným řídícím orgánem společnosti provádějící recyklaci lodí, který popisuje procesy a postupy recyklace lodi v zařízení na recyklaci lodí a jehož součástí je zejména bezpečnost a školení pracovníků, ochrana lidského zdraví a životního prostředí, funkce a povinnosti zaměstnanců, plán připravenosti a reakce na mimořádné události a systémy sledování, předávání a zaznamenávání informací, při zohlednění příslušných pokynů a usnesení IMO;
18)
„bezpečným pro vstup“ prostor, který splňuje všechny tyto podmínky:
a)
obsah kyslíku v ovzduší a koncentrace hořlavých par nepřekračují hranice bezpečnosti;
b)
žádné toxické materiály v ovzduší nepřekračují přípustné koncentrace;
c)
žádné zbytky nebo materiály související s prací schválenou příslušnou osobou nezpůsobí nekontrolované uvolnění toxických materiálů ani nebezpečnou koncentraci hořlavých par ve stávajících atmosférických podmínkách, nakládá-li se s nimi podle pokynů;
19)
„bezpečným pro práci při vysokých teplotách“ prostor, ve kterém jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
pro používání zařízení na obloukové nebo plamenové svařování, zařízení na stříhání, řezání či pálení nebo jiných forem otevřeného plamene, jakož i pro tepelné zpracování, mletí nebo provádění činností, při nichž dochází ke vzniku jisker, jsou zajištěny bezpečné podmínky, které znemožňují explozi a vylučují rovněž výskyt plynu;
b)
jsou splněny podmínky pro bezpečný vstup stanovená v bodě 18;
c)
prací při vysokých teplotách nejsou změněny stávající atmosférické podmínky;
d)
všechny přilehlé prostory byly vyčištěny, inertizovány nebo dostatečně ošetřeny, aby nedošlo ke vzniku nebo šíření požáru;
20)
„prohlášením o dokončení recyklace“ potvrzení vydané provozovatelem zařízení na recyklaci lodí o tom, že recyklace lodi byla dokončena v souladu s tímto nařízením;
21)
„osvědčením soupisu“ osvědčení pro konkrétní loď vydávané lodím plujícím pod vlajkami členských států v souladu s článkem 9, ke kterému je připojen soupis nebezpečných materiálů v souladu s článkem 5;
22)
„osvědčením o připravenosti k recyklaci“ osvědčení pro konkrétní loď vydávané lodím plujícím pod vlajkami členských států, které je v souladu s čl. 9 odst. 9 a k němuž jsou připojeny soupis nebezpečných materiálů podle čl. 5 odst. 7 a schválený plán recyklace lodi podle článku 7;
23)
„prohlášením o souladu“ osvědčení pro konkrétní loď vydávané lodím plujícím pod vlajkami třetích zemí, ke kterému je připojen soupis nebezpečných materiálů, v souladu s článkem 12;
24)
„výtlakem prázdné lodi v tunách (LDT)“ hmotnost lodi v tunách bez nákladu, pohonných hmot, mazacích olejů ve skladovacích nádržích, zátěžové vody, pitné vody, napájecí vody, zásob určených ke spotřebě, bez cestujících a posádky a jejich majetku, a je souhrnem hmotnosti trupu, konstrukce, strojního zařízení, vybavení a instalací nacházejících se na lodi.
2. Pro účely čl. 7 odst. 2 písm. d) a článků 13, 15 a 16 se rozumí:
a)
„odpadem“, „nebezpečným odpadem“, „zpracováním“, „nakládáním s odpady“ odpad, nebezpečný odpad, zpracování a nakládání s odpady ve smyslu článku 3 směrnice 2008/98/ES;
b)
„inspekcí na místě“ prohlídka zařízení na recyklaci lodí, která posoudí, zda jsou podmínky na místě v souladu s podmínkami popsanými v příslušné předložené dokumentaci;
c)
„pracovníkem“ každá osoba, která pravidelně nebo dočasně vykonává práci v pracovním poměru, včetně pracovníků pracujících pro dodavatele a subdodavatele;
d)
„nakládáním způsobem šetrným k životnímu prostředí“ provedení všech možných kroků k zajištění toho, že se s odpady a nebezpečnými materiály nakládá způsobem chránícím lidské zdraví a životní prostředí před nepříznivými účinky, které by tyto materiály a odpady mohly způsobit.
3. Pro účely odst. 1 bodu 13 může být příslušnou osobou školený pracovník nebo řídící pracovník schopný rozeznat a vyhodnotit rizika povolání, hrozící nebezpečí a vystavení zaměstnanců potenciálně nebezpečným materiálům nebo nebezpečným podmínkám v zařízení na recyklaci lodí a schopný určit nezbytná ochranná a preventivní opatření, která je třeba přijmout k vyloučení či snížení těchto nebezpečí, rizik nebo vystavení nebezpečí.
Aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES (13), může příslušný orgán stanovit vhodná kritéria pro určení těchto osob a může určit povinnosti, které jim mají být přiděleny.
HLAVA II
LODĚ
Článek 4
Kontrola nebezpečných materiálů
Instalace nebo používání nebezpečných materiálů uvedených v příloze I na lodích se zakazují nebo omezují, jak je uvedeno v příloze I, aniž jsou dotčeny jiné požadavky příslušných právních předpisů Unie, které mohou vyžadovat další opatření.
Článek 5
Soupis nebezpečných materiálů
1. Každá nová loď musí mít na palubě soupis nebezpečných materiálů, ve kterém jsou identifikovány alespoň nebezpečné materiály podle přílohy II obsažené v konstrukci nebo vybavení lodi, jejich umístění a přibližné množství.
2. S výhradou čl. 32 odst. 2 písm. b) musí stávající lodě pokud možno splňovat požadavky odstavce 1.
Lodě určené k recyklaci musí pokud možno splňovat požadavky odstavce 1 tohoto článku ode dne zveřejnění evropského seznamu zařízení na recyklaci lodí (dále jen „evropský seznam“) podle čl. 16 odst. 2.
S výhradou čl. 32 odst. 2 písm. b) musí být při vypracovávání soupisu nebezpečných materiálů identifikovány alespoň nebezpečné materiály uvedené v příloze I.
3. Soupis nebezpečných materiálů musí:
a)
být vyhotoven zvlášť pro každou loď;
b)
poskytovat důkazy o tom, že loď dodržuje zákazy a omezení pro instalaci nebo používání nebezpečných materiálů v souladu s článkem 4;
c)
být sestaven při zohlednění příslušných pokynů IMO;
d)
být ověřen správním orgánem nebo jím pověřeným uznaným subjektem.
4. Kromě požadavků odstavce 3 se u stávajících lodí vypracuje plán popisující vizuální kontrolu či kontrolu odběrem vzorků, podle níž se při zohlednění příslušných pokynů IMO vyhotovuje soupis nebezpečných materiálů.
5. Soupis nebezpečných materiálů se skládá ze tří částí:
a)
seznamu nebezpečných materiálů uvedených v přílohách I a II v souladu s odstavci 1 a 2 tohoto článku a obsažených v konstrukci nebo vybavení lodi, s určením jejich umístění a přibližného množství (část I);
b)
seznamu odpadu pocházejícího z provozu a nacházejícího se na lodi (část II);
c)
seznamu zásob nacházejících se na lodi (část III).
6. Část I soupisu nebezpečných materiálů musí být náležitě vedena a aktualizována během provozování lodi s ohledem na nové instalace obsahující jakýkoli nebezpečný materiál uvedený v příloze II a relevantní změny v konstrukci a vybavení lodi.
7. Před recyklací a při zohlednění příslušných pokynů IMO musí soupis nebezpečných materiálů vedle náležitě vedené a aktualizované části I obsahovat část II týkající se odpadů pocházejících z provozu a část III týkající se zásob a musí být ověřen správním orgánem nebo jím pověřeným uznaným subjektem.
8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 24, pokud jde o aktualizaci seznamu položek na soupisu nebezpečných materiálů uvedených v přílohách I a II s cílem zajistit, aby byly v daných seznamech zahrnuty alespoň látky uvedené v dodatcích I a II Hongkongské úmluvy.
Komise přijme samostatný akt v přenesené pravomoci pro každou z látek, které mají být doplněny do přílohy I nebo II nebo z nich vypuštěny.
Článek 6
Obecné požadavky na majitele lodí
1. Při přípravě odeslání lodi na recyklaci majitelé lodí:
a)
poskytnou provozovateli zařízení na recyklaci lodí veškeré informace o lodi potřebné pro vypracování plánu recyklace lodi podle článku 7;
b)
písemně oznámí příslušnému správnímu orgánu záměr recyklovat loď v konkrétním zařízení či konkrétních zařízeních na recyklaci lodí, a to ve lhůtě, kterou dotčený správní orgán určí. Oznámení musí obsahovat alespoň:
i)
soupis nebezpečných materiálů a
ii)
veškeré informace o lodi podle písmene a).
2. Majitelé lodí zajistí, aby lodě určené k recyklaci:
a)
byly recyklovány pouze v zařízeních na recyklaci lodí, která jsou uvedena na evropském seznamu;
b)
před vstupem do zařízení na recyklaci lodí byly provozovány tak, aby bylo možné minimalizovat množství zbytků nákladu, zbývajícího ropného paliva a odpadu vzniklého na lodi, jenž zůstal na palubě;
c)
byly před zahájením recyklace po obdržení plánu recyklace lodi schváleného podle čl. 7 odst. 3 opatřeny osvědčením o připravenosti lodi k recyklaci vydaným správním orgánem nebo jím pověřeným uznaným subjektem.
3. Majitelé lodí zajistí, aby se tankery dostaly do zařízení na recyklaci lodí s nákladovými nádržemi a čerpacím zařízením ve stavu připravenosti pro vydání osvědčení o bezpečné práci při vysokých teplotách.
4. Majitelé lodí poskytnou provozovateli zařízení na recyklaci lodí kopii osvědčení o připravenosti k recyklaci vydaného v souladu s článkem 9.
5. Majitelé lodí odpovídají za loď a přijmou opatření s cílem zajistit, aby loď splňovala požadavky správního orgánu členského státu vlajky do doby, než za ni převezme odpovědnost provozovatel zařízení na recyklaci lodí. Provozovatel zařízení na recyklaci lodí může převzetí lodi k recyklaci odmítnout, pokud stav lodi zásadním způsobem neodpovídá údajům uvedeným v osvědčení soupisu, včetně případů, kdy část I soupisu nebezpečných materiálů není náležitě vedena a aktualizována tak, aby odrážela změny v konstrukci a vybavení lodi. Za této situace odpovídá za loď nadále její majitel, který o tom neodkladně informuje správní orgán.
Článek 7
Plán recyklace lodi
1. Před jakoukoli recyklací lodi musí být pro každou konkrétní loď vypracován plán recyklace lodi. Tento plán recyklace lodi musí pokrýt veškeré skutečnosti týkající se lodi, které nejsou uvedeny v plánu zařízení na recyklaci lodí nebo které vyžadují zvláštní postupy.
2. Plán recyklace lodi musí:
a)
být vypracován provozovatelem zařízení na recyklaci lodí v souladu s příslušnými ustanoveními Hongkongské úmluvy a při zohlednění příslušných pokynů IMO a informace o lodi poskytnuté jejím majitelem v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. a) tak, aby jejich obsah náležitě odrážel informace obsažené v soupisu nebezpečných materiálů;
b)
upřesňovat, zda a v jakém rozsahu má jakákoli přípravná práce, jako jsou předběžné zpracování, určení možných rizik a odstranění zásob, proběhnout na jiném místě než v zařízení na recyklaci lodí uvedeném v plánu recyklace lodi. V plánu recyklace lodi by mělo být uvedeno i místo, kde se bude loď nacházet v průběhu recyklačních činností, a stručný plán příjezdu a bezpečného umístění konkrétní lodi, která má být recyklována;
c)
obsahovat informace týkající se vytvoření, udržování a sledování podmínek pro bezpečný vstup a bezpečnou práci při vysokých teplotách v případě konkrétní lodi, přičemž se zohlední takové skutečnosti, jako je její konstrukce, uspořádání a předchozí náklad, a další nezbytné informace o způsobu provedení plánu recyklace lodi;
d)
obsahovat informace o druhu a množství nebezpečných materiálů a odpadu vznikajících v průběhu recyklace konkrétní lodi, včetně materiálů a odpadu uvedených v soupisu nebezpečných materiálů, a o tom, jak s nimi bude naloženo v zařízení na recyklaci lodí a v následných zařízeních a jak v nich budou skladovány, a
e)
pokud se k recyklaci lodi využije více než jedno zařízení na recyklaci lodí, být v zásadě vypracován zvlášť pro každé dotčené zařízení a určovat pořadí využití a povolené činnosti, které budou v těchto zařízeních prováděny.
3. Plán recyklace lodi musí být schválen tichým nebo výslovným souhlasem příslušným orgánem v souladu s případnými požadavky státu, ve kterém se nachází zařízení na recyklaci lodí.
Výslovné schválení se udělí, pokud příslušný orgán zašle písemné oznámení o svém rozhodnutí o plánu recyklace lodi provozovateli zařízení na recyklaci lodí, majiteli lodi a správnímu orgánu.
Za schválení tichým souhlasem je považována situace, kdy příslušný orgán nezašle provozovateli zařízení na recyklaci lodí, majiteli lodi a správnímu orgánu žádnou písemnou námitku k plánu recyklace lodi ve lhůtě pro posouzení stanovené případně v souladu s požadavky státu, ve kterém se nachází zařízení na recyklaci lodí, a oznámené podle čl. 15 odst. 2 písm. b).
4. Členské státy mohou požádat správní orgán, aby zaslal příslušnému orgánu státu, v němž se nachází zařízení na recyklaci lodí, informace poskytnuté majitelem lodi podle čl. 6 odst. 1 písm. b) a tyto údaje:
i)
datum, kdy byla loď registrována ve státu vlajky,
ii)
identifikační číslo lodi (číslo IMO),
iii)
registrační číslo vyznačené na trupu lodi při dodání nově postavené lodi,
iv)
jméno a druh lodi,
v)
přístav, v němž je loď registrována,
vi)
jméno a adresu majitele lodi a identifikační číslo registrovaného majitele podle IMO,
vii)
název a adresu společnosti,
viii)
názvy všech klasifikačních společností, kterými byla loď klasifikována,
ix)
hlavní údaje o lodi (celková délka (LOA), šířka (na žebrech), hloubka (boční), LDT, hrubá prostornost a čistá prostornost a druh a výkon motoru).
Článek 8
Prohlídky
1. Prohlídky lodí provádějí úředníci správního orgánu nebo jím pověřeného uznaného subjektu při zohlednění příslušných pokynů IMO.
2. Jestliže správní orgán pověří provedením prohlídek uznaný subjekt, jak je uvedeno v odstavci 1, svěří mu alespoň tyto pravomoci:
-
požadovat, aby loď, kterou kontroluje, splňovala požadavky tohoto nařízení a
-
provádět prohlídky na vyžádání relevantních orgánů členského státu.
3. Lodě podléhají těmto prohlídkám:
a)
počáteční prohlídce;
b)
opakované prohlídce;
c)
dodatečné prohlídce;
d)
závěrečné prohlídce.
4. Počáteční prohlídka nové lodi se provádí před jejím uvedením do provozu nebo před vydáním osvědčení soupisu. Počáteční prohlídka stávajících lodí se provede do 31. prosince 2020. Prohlídkou se ověří, že část I soupisu nebezpečných materiálů je v souladu s požadavky tohoto nařízení.
5. Opakovaná prohlídka se provádí v časových odstupech stanovených správním orgánem, které nesmějí přesáhnout pět let. Prohlídkou se ověří, že část I soupisu nebezpečných materiálů je v souladu s požadavky tohoto nařízení.
6. Dodatečná prohlídka, celková nebo částečná, podle okolností, se provádí, pokud o ni požádá majitel lodi po změně, výměně nebo významné opravě konstrukce, vybavení, systémů, instalací, plánů a materiálu, která má vliv na soupis nebezpečných látek. Prohlídka musí být taková, aby zajistila, aby každá změna, výměna nebo významná oprava byla provedena způsobem, který zajistí, že loď i nadále splňuje požadavky tohoto nařízení a že část I soupisu nebezpečných materiálů je podle potřeby změněna.
7. Závěrečná prohlídka se provádí před vyřazením lodi z provozu a před zahájením recyklace lodi.
Touto prohlídkou se ověří, že:
a)
soupis nebezpečných materiálů splňuje požadavky článku 5;
b)
plán recyklace lodi náležitě zohledňuje informace obsažené v soupisu nebezpečných látek a splňuje požadavky článku 7;
c)
zařízení na recyklaci lodí, v němž má být loď recyklována, je uvedeno na evropském seznamu.
8. Počáteční a závěrečnou prohlídku stávajících lodí určených k recyklaci lze provést současně.
Článek 9
Vydání a potvrzení osvědčení
1. Po úspěšném dokončení počáteční nebo opakované prohlídky vydá správní orgán nebo jím pověřený uznaný subjekt osvědčení soupisu. Toto osvědčení je doplněno částí I soupisu nebezpečných materiálů uvedených v čl. 5 odst. 5 písm. a).
Pokud se počáteční prohlídka a závěrečná prohlídka provádějí současně, jak je uvedeno v čl. 8 odst. 8, vydává se pouze osvědčení o připravenosti k recyklaci podle odstavce 9 tohoto článku.
Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví formát osvědčení soupisu, aby se zajistil jeho soulad s dodatkem 3 Hongkongské úmluvy. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 25 tohoto nařízení.
2. Po úspěšném dokončení dodatečné prohlídky provedené v souladu s čl. 8 odst. 6 potvrdí osvědčení soupisu na žádost majitele lodi správní orgán nebo jím pověřený uznaný subjekt.
3. S výhradou odstavce 4, je-li úspěšně dokončena opakovaná prohlídka, správní orgán nebo jím pověřený uznaný subjekt vydá nebo případně potvrdí osvědčení soupisu:
a)
v době tří měsíců před uplynutím doby platnosti stávajícího osvědčení soupisu; platnost nového osvědčení začíná ode dne úspěšného dokončení opakované prohlídky a nepřesáhne dobu pěti let ode dne uplynutí doby platnosti stávajícího;
b)
po uplynutí doby platnosti stávajícího osvědčení soupisu; platnost nového osvědčení začíná ode dne úspěšného dokončení opakované prohlídky a nepřesáhne dobu pěti let ode dne uplynutí doby platnosti stávajícího;
c)
více než tři měsíce před uplynutím doby platnosti stávajícího osvědčení soupisu; platnost nového osvědčení začíná ode dne úspěšného dokončení opakované prohlídky a nepřesáhne dobu pěti let ode dne dokončení opakované prohlídky.
4. Pokud byla úspěšně dokončena opakovaná prohlídka a nové osvědčení soupisu nemůže být vydáno nebo umístěno na loď před uplynutím doby platnosti stávajícího osvědčení, potvrdí správní orgán nebo jím uznaný subjekt stávající osvědčení, které bude považováno za platné po další dobu nepřesahující pět let ode dne uplynutí doby platnosti.
5. V případě osvědčení soupisu vydaného na období kratší než pět let může správní orgán nebo jím pověřený uznaný subjekt prodloužit platnost stávajícího osvědčení na další dobu nepřesahující pět let.
6. Ve zvláštních případech stanovených správním orgánem nemusí nové osvědčení soupisu platit ode dne uplynutí doby platnosti stávajícího osvědčení, jak je vyžadováno v odst. 3 písm. a) a b) a v odstavcích 7 a 8. V těchto zvláštních případech nové osvědčení platí po dobu nepřesahující pět let ode dne dokončení opakované prohlídky.
7. Pokud se loď v okamžiku uplynutí doby platnosti osvědčení soupisu nenachází v přístavu či kotvišti, kde má být provedena její prohlídka, může správní orgán, je-li to vhodné, prodloužit dobu platnosti osvědčení soupisu o období nepřesahující tři měsíce, aby lodi umožnil dokončit plavbu do přístavu, kde má být provedena prohlídka. Jakékoli poskytnuté prodloužení je podmíněno tím, že v daném přístavu bude provedena prohlídka lodi předtím, než odpluje. Loď, které je prodloužena platnost osvědčení, není při příjezdu do přístavu, kde má být provedena její prohlídka, na základě tohoto prodloužení oprávněna opustit přístav bez nového osvědčení. Po provedení opakované prohlídky platí nové osvědčení soupisu po dobu, která nepřesáhne pět let ode dne uplynutí doby platnosti stávajícího osvědčení před prodloužením jeho platnosti.
8. Platnost osvědčení soupisu pro loď používanou na krátké plavby, jež nebyla prodloužena za podmínek uvedených v odstavci 7, může správní orgán prodloužit o dobu nejvýše jednoho měsíce od uplynutí doby jeho platnosti. Po dokončení opakované prohlídky platí nové osvědčení soupisu po dobu, která nepřesáhne pět let ode dne uplynutí doby platnosti stávajícího osvědčení před prodloužením doby jeho platnosti.
9. Po úspěšném dokončení závěrečné prohlídky podle čl. 8 odst. 7 vydá správní orgán nebo jím pověřený uznaný subjekt osvědčení o připravenosti k recyklaci. Toto osvědčení je doplněno soupisem nebezpečných materiálů a plánem recyklace lodi.
Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví formát osvědčení o připravenosti k recyklaci, aby se zajistil jeho soulad s dodatkem 4 Hongkongské úmluvy. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 25 tohoto nařízení. Osvědčení o připravenosti k recyklaci vydané po závěrečné prohlídce v souladu s prvním pododstavcem tohoto odstavce je přijímáno ostatními členskými státy a pro účely tohoto nařízení je považováno za osvědčení mající stejnou platnost jako osvědčení o připravenosti k recyklaci, které samy vydaly.
Článek 10
Platnost osvědčení
1. S výhradou článku 9 se osvědčení soupisu vydává na dobu stanovenou správním orgánem, která nesmí přesáhnout pět let.
2. Osvědčení soupisu vydané nebo potvrzené podle článku 9 tohoto nařízení pozbývá platnosti v každém z těchto případů:
a)
pokud stav lodi zásadním způsobem neodpovídá údajům uvedeným v osvědčení soupisu, a to i tehdy, když část I soupisu nebezpečných materiálů není náležitě vedena a aktualizována tak, aby odrážela změny v konstrukci a vybavení lodi, při zohlednění příslušných pokynů IMO;
b)
pokud opakovaná prohlídka není dokončena v časových odstupech stanovených v čl. 8 odst. 5.
3. Osvědčení o připravenosti k recyklaci vydává správní orgán nebo jím pověřený uznaný subjekt na dobu nepřesahující tři měsíce.
4. Osvědčení o připravenosti k recyklaci vydané podle čl. 9 odst. 9 pozbývá platnosti, pokud stav lodi zásadním způsobem neodpovídá údajům uvedeným v osvědčení soupisu.
5. Odchylně od odstavce 3 může být doba platnosti osvědčení o připravenosti k recyklaci prodloužena správním orgánem nebo jím pověřeným uznaným subjektem na jednu plavbu z jednoho předem určeného místa do zařízení na recyklaci lodí.
Článek 11
Státní přístavní inspekce
1. Členské státy uplatňují ustanovení o inspekci lodí v souladu se svými vnitrostátním právem s ohledem na směrnici 2009/16/ES. Za podmínek odstavce 2 je jakákoli takováto inspekce omezena na ověření toho, že se na palubě nachází osvědčení soupisu nebo osvědčení o připravenosti k recyklaci, které je, je-li platné, považováno za dostatečné pro schválení inspekce.
2. Při zohlednění příslušných pokynů IMO může relevantní orgán státní přístavní inspekce provést důkladnou inspekci, pokud loď nemá platné osvědčení nebo pokud existuje důvodné podezření, že:
a)
stav lodi nebo jejího vybavení zásadním způsobem neodpovídá údajům uvedeným v osvědčení nebo v části I soupisu nebezpečných materiálů či obojího, nebo
b)
na palubě lodi nejsou zavedeny postupy pro vedení části I soupisu nebezpečných materiálů.
3. Loď může být varována, zadržena, vykázána nebo vyloučena z přístavů nebo terminálů na volném moři, které spadají do jurisdikce členského státu, pokud relevantním orgánům tohoto členského státu na jejich žádost nepředloží kopii osvědčení soupisu nebo případně osvědčení o připravenosti k recyklaci, aniž je dotčen článek 9. Členský stát, který podnikne takovéto kroky, bezodkladně uvědomí dotčený správní orgán. Neaktualizovaný soupis nebezpečných materiálů nepředstavuje nedostatek, který může vést k zadržení lodi, ale veškeré nesrovnalosti v soupisu nebezpečných materiálů musí být nahlášeny dotčenému správnímu orgánu a musí být do příští prohlídky odstraněny.
4. Relevantní orgán členského státu může povolit přístup do konkrétního přístavu či kotviště v případě působení vyšší moci nebo z nadřazených bezpečnostních důvodů nebo v zájmu snížení či minimalizace nebezpečí znečištění nebo v zájmu odstranění nedostatků za předpokladu, že majitel, provozovatel nebo velitel lodi učinil odpovídající opatření k zajištění bezpečného vstupu lodi a tato opatření shledá relevantní orgán daného členského státu uspokojivými.
Článek 12
Požadavky pro lodě plující pod vlajkou třetí země
1. S výhradou čl. 32 odst. 2 písm. b) musí mít loď plující pod vlajkou kterékoli třetí země, která vplouvá do přístavu či kotviště členského státu, na palubě soupis nebezpečných materiálů, který je v souladu s čl. 5 odst. 2.
Bez ohledu na první pododstavec může relevantní orgán členského státu povolit přístup do konkrétního přístavu či kotviště v případě působení vyšší moci nebo z nadřazených bezpečnostních důvodů nebo v zájmu snížení či minimalizace nebezpečí znečištění nebo v zájmu odstranění nedostatků za předpokladu, že majitel, provozovatel nebo velitel lodi učinil odpovídající opatření k zajištění bezpečného vstupu lodi a tato opatření shledá relevantní orgán uvedeného členského státu uspokojivými.
2. Instalace nebezpečných materiálů uvedených v příloze I na lodích plujících pod vlajkou třetí země, nachází-li se tato loď v přístavu či kotvišti členského státu, je zakázána nebo omezena podle přílohy I.
Používání nebezpečných materiálů uvedených v příloze I na lodích plujících pod vlajkou třetí země, nachází-li se tato loď v přístavu či kotvišti členského státu, je zakázáno nebo omezeno podle přílohy I, aniž jsou dotčeny výjimky a přechodná ujednání, které se na tyto materiály vztahují podle mezinárodního práva.
3. Soupis nebezpečných materiálů se vyhotoví zvlášť pro každou loď, při jeho vytváření se zohlední příslušné pokyny IMO a stanoví se v něm, že loď je v souladu s odstavcem 2 tohoto článku. Při vypracovávání soupisu nebezpečných materiálů musí být identifikovány alespoň nebezpečné materiály uvedené v příloze I. Loď plující pod vlajkou třetí země vypracuje plán popisující vizuální kontrolu či kontrolu odběrem vzorků, podle níž se při zohlednění příslušných pokynů IMO vyhotovuje soupis nebezpečných materiálů.
4. Soupis nebezpečných materiálů musí být náležitě veden a aktualizován během provozování lodi a uvádět nové instalace obsahující jakýkoli nebezpečný materiál uvedený v příloze II a relevantní změny v konstrukci a vybavení lodi, přičemž se zohlední výjimky a přechodná ujednání, které se na dané materiály vztahují podle mezinárodního práva.
5. Loď plující pod vlajkou třetí země může být varována, zadržena, vykázána nebo vyloučena z přístavů nebo terminálů na volném moři, které spadají do jurisdikce členského státu, pokud relevantním orgánům tohoto členského státu na jejich žádost nepředloží kopii prohlášení o souladu podle odstavců 6 a 7 případně spolu se soupisem nebezpečných materiálů. Členský stát, který podnikne takovéto kroky, bezodkladně uvědomí relevantní orgány třetí země, pod jejíž vlajkou loď pluje. Neaktualizovaný soupis nebezpečných materiálů nepředstavuje nedostatek, který může vést k zadržení lodi, ale veškeré nesrovnalosti v soupisu nebezpečných materiálů musí být nahlášeny relevantním orgánům třetí země, pod jejíž vlajkou loď pluje.
6. Relevantní orgány třetí země, pod jejíž vlajkou loď pluje, nebo subjekt jimi pověřený vydá prohlášení o souladu po ověření soupisu nebezpečných materiálů na základě vnitrostátních požadavků. Prohlášení o souladu může být vytvořeno podle vzoru v dodatku 3 Hongkongské úmluvy.
7. Prohlášení o souladu a soupis nebezpečných materiálů se vyhotovují v úředním jazyce vydávajících relevantních orgánů třetí země, pod jejíž vlajkou loď pluje, a pokud použitým jazykem není angličtina, francouzština ani španělština, je součástí jeho znění překlad do jednoho z těchto jazyků.
8. S výhradou čl. 32 odst. 2 písm. b) zajistí lodě plující pod vlajkami třetích zemí žádající o registraci pod vlajkou některého členského státu, aby byl soupis nebezpečných materiálů podle čl. 5 odst. 2 k dispozici na palubě, nebo aby byl vypracován do šesti měsíců od registrace pod vlajkou členského státu nebo během příští pravidelné prohlídky podle čl. 8 odst. 3, podle toho, co nastane dříve.
HLAVA III
ZAŘÍZENÍ NA RECYKLACI LODÍ
Článek 13
Požadavky nezbytné pro zařazení zařízení na recyklaci lodí na evropský seznam
1. Aby mohlo být zařízení na recyklaci lodí zařazeno na evropský seznam, musí v souladu s příslušnými ustanoveními Hongkongské úmluvy a při zohlednění příslušných pokynů IMO, Mezinárodní organizace práce (MOP), Basilejské úmluvy a Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách a dalších mezinárodních pokynů splňovat tyto požadavky:
a)
je příslušnými orgány oprávněno k provádění recyklace lodí;
b)
je projektováno, postaveno a provozováno bezpečným a environmentálně šetrným způsobem;
c)
je provozováno v konstrukčně zabezpečeném areálu;
d)
zavede systémy řízení a monitorování, postupy a techniky, jejichž cílem je předejít, zmírnit, minimalizovat a v co nejvyšší míře vyloučit:
i)
zdravotní rizika pro dotčené zaměstnance a pro obyvatele žijící v blízkosti zařízení na recyklaci lodí a
ii)
nepříznivé účinky na životní prostředí způsobené recyklací lodí;
e)
vypracuje plán zařízení na recyklaci lodí;
f)
předchází nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí, včetně prokázání kontroly nad průsaky, zejména v přílivové zóně;
g)
zajišťuje bezpečné a k životnímu prostředí šetrné způsoby nakládání s nebezpečnými materiály a odpady a jejich skladování, včetně
i)
kontroly nad všemi nebezpečnými materiály nacházejícími se na lodi v průběhu celého procesu recyklace lodi, aby se zabránilo jakémukoli úniku těchto materiálů do životního prostředí; a dále manipulace s nebezpečnými materiály a odpady vzniklými při recyklaci lodi pouze na nepropustných podlahách s účinnými drenážními systémy,
ii)
zdokumentování veškerého odpadu vzniklého při recyklaci lodi a jeho množství a jeho předání do zařízení pro nakládání s odpady, včetně zařízení na recyklaci odpadů, oprávněných k jeho zpracování způsobem šetrným k životnímu prostředí, a aniž by bylo ohroženo lidské zdraví.
h)
vypracuje a vede plán připravenosti a reakce na mimořádné události; zajišťuje rychlý přístup na loď a do všech prostor zařízení na recyklaci lodí technice určené k reakci na mimořádnou událost, jako jsou protipožární vybavení a vozidla, vozidla lékařské záchranné služby a jeřáby;
i)
zajišťuje pracovníkům bezpečnost a školení, včetně zajištění toho, aby pracovníci používali osobní ochranné prostředky pro činnosti, které to vyžadují;
j)
vede záznamy o mimořádných událostech, nehodách, nemocech z povolání a chronických účincích, a pokud to požadují příslušné orgány, hlásí všechny mimořádné události, nehody, nemoci z povolání a chronické účinky, které představují nebo mohou představovat rizika pro bezpečnost pracovníků, lidské zdraví a životní prostředí;
k)
souhlasí s dodržováním požadavků odstavce 2.
2. Provozovatel zařízení na recyklaci lodí musí:
a)
zaslat plán recyklace lodi, jakmile je schválen podle čl. 7 odst. 3, majiteli lodi a správnímu orgánu nebo jím pověřenému uznanému subjektu;
b)
oznámit správnímu orgánu, že zařízení na recyklaci lodí je v každém ohledu připraveno zahájit recyklaci lodi;
c)
jakmile je dokončena úplná nebo částečná recyklace lodi podle tohoto nařízení, zaslat do 14 dnů ode dne úplné či částečné recyklace podle plánu recyklace lodi prohlášení o dokončení recyklace správnímu orgánu, který lodi vydal osvědčení o připravenosti k recyklaci. Prohlášení o dokončení recyklace musí obsahovat i zprávu o případných mimořádných událostech a nehodách poškozujících lidské zdraví nebo životní prostředí.
3. Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví formát:
a)
zprávy vyžadované podle odst. 2 písm. b) tohoto článku s cílem zajistit soulad s dodatkem 6 Hongkongské úmluvy a
b)
prohlášení vyžadovaného podle odst. 2 písm. b) tohoto článku s cílem zajistit soulad s dodatkem 7 Hongkongské úmluvy.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 25 tohoto nařízení.
Článek 14
Udělení oprávnění zařízení na recyklaci lodí nacházejícímu se v členském státě
1. Aniž jsou dotčeny jiné příslušné právní předpisy Unie, příslušné orgány udělí oprávnění zařízením na recyklaci nacházejícím se na jejich území, která splňují požadavky na provádění recyklace lodí stanovené v článku 13. Toto oprávnění může být dotyčným zařízením na recyklaci lodí uděleno na dobu nejdéle pěti let a může být patřičně obnovováno.
Jsou-li splněny požadavky tohoto nařízení a požadavky tohoto článku, může být jakékoli povolení vydané v souladu s jinými příslušnými vnitrostátními právními předpisy nebo s jinými právními předpisy Unie sloučeno s oprávněním uděleným podle tohoto článku v povolení jediné, pokud se tím zamezí zbytečné duplicitě informací a duplicitě činností vykonávaných provozovatelem zařízení na recyklaci lodí či společností provádějící recyklaci lodí nebo příslušného orgánu. V takových případech lze platnost oprávnění prodloužit v souladu s režimem povolení uvedeným v prvním pododstavci, avšak nejvýše na dobu pěti let.
2. Členské státy vypracují a aktualizují seznam zařízení na recyklaci lodí, kterým udělily oprávnění v souladu s odstavcem 1.
3. Seznam uvedený v odstavci 2 se bez prodlení oznámí Komisi do 31. března 2015.
4. Jestliže zařízení na recyklaci lodí přestane požadavky stanovené v článku 13 splňovat, pozastaví nebo odebere členský stát, kde se nachází zařízení na recyklaci lodí, oprávnění, které danému zařízení na recyklaci lodí vydal, nebo požádá dotčenou společnost, aby provedla nápravná opatření, a neprodleně o tom uvědomí Komisi.
5. O každém oprávnění uděleném zařízení na recyklaci lodí v souladu s odstavcem 1 dotčený členský stát neprodleně uvědomí Komisi.
Článek 15
Zařízení na recyklaci lodí nacházející se ve třetí zemi
1. Společnost provádějící recyklaci lodí, která vlastní zařízení na recyklaci lodí nacházející se ve třetí zemi a která hodlá recyklovat lodě plující pod vlajkami členských států, podá Komisi žádost o zařazení tohoto zařízení na recyklaci lodí na evropský seznam.
2. K žádosti uvedené v odstavci 1 musí být přiložen doklad o tom, že dotčené zařízení na recyklaci lodí splňuje požadavky stanovené v článku 13, aby mohlo provádět recyklaci lodí a být zařazeno na evropský seznam v souladu s článkem 16.
Společnost provádějící recyklaci lodí zejména:
a)
uvede, jaká povolení, licence nebo oprávnění jí k provádění recyklace lodí udělily příslušné orgány, a případně jaká povolení, licence nebo oprávnění příslušné orgány udělily všem jejím dodavatelům a subdodavatelům, kteří se přímo podílejí na procesu recyklace lodi, a uvede všechny informace podle čl. 16 odst. 2;
b)
uvede, zda plán recyklace lodi schválí příslušný orgán tichým nebo výslovným souhlasem, a v případě tichého souhlasu uvede lhůtu pro posouzení stanovenou případně podle vnitrostátních požadavků;
c)
potvrdí, že loď plující pod vlajkou členského státu bude přijata k recyklaci pouze v souladu s tímto nařízením;
d)
doloží, že zařízení na recyklaci lodí je schopno v průběhu celého procesu recyklace lodi vytvořit, udržovat a sledovat podmínky pro bezpečnou práci při vysokých teplotách a pro bezpečný vstup;
e)
připojí mapu s ohraničením zařízení na recyklaci lodí a míst, na nichž v zařízení probíhají recyklační činnosti;
f)
u každého nebezpečného materiálu uvedeného v příloze I a dalších nebezpečných materiálů, které by mohly být součástí konstrukce lodi, uvede:
i)
zda je zařízení na recyklaci lodí oprávněno odstraňovat daný nebezpečný materiál. Pokud je k tomu oprávněno, musí být určeni příslušní pracovníci oprávnění provádět odstraňování a doložena jejich způsobilost k této činnosti,
ii)
jaký postup pro nakládání s odpadem, jako je spalování, skládkování nebo jiný způsob zpracování odpadu, bude v zařízení na recyklaci lodí či mimo ně použit, název a adresu zařízení na zpracování odpadu, pokud není totožné se zařízením na recyklaci lodí, a prokáže, že daný postup bude proveden bez ohrožení lidského zdraví a způsobem šetrným k životnímu prostředí;
g)
potvrdí, že přijala plán zařízení na recyklaci lodí se zohledněním příslušných pokynů IMO;
h)
poskytne informace nezbytné k identifikaci zařízení na recyklaci lodí.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí akty, kterými stanoví formát informací požadovaných k identifikaci zařízení na recyklaci lodí. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 25.
4. Aby mohla být na evropský seznam zařazena zařízení na recyklaci lodí nacházející se ve třetích zemích, musí být splnění požadavků stanovených v článku 13 ověřeno inspekcí na místě provedenou nezávislým ověřovatelem s náležitou kvalifikací. Toto ověření předloží společnost provádějící recyklaci lodí Komisi při podání žádosti o zařazení na evropský seznam a při obnově zařazení na evropský seznam každých pět let poté. Prvotní zařazení na seznam a jeho obnova jsou doplněny o přezkum v polovině období, jehož účelem je potvrdit splnění požadavků stanovených v článku 13.
Podáním žádosti o zařazení na evropský seznam souhlasí společnosti provádějící recyklaci lodí s tím, že Komise nebo subjekty jednající jejím jménem mohou provést v dotčeném zařízení na recyklaci lodí před jeho zařazením na evropský seznam nebo po něm inspekci na místě s cílem ověřit, že splňuje požadavky stanovené v článku 13. Nezávislý ověřovatel, Komise nebo subjekty jednající jejím jménem spolupracují za účelem provedení uvedených inspekcí na místě s příslušnými orgány třetí země, v němž se zařízení na recyklaci lodí nachází.
Komise může vydat technické pokyny s cílem usnadnit toto ověřování.
5. Pro účely článku 13, pokud jde o konkrétní využití nebo odstranění odpadu, lze nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí předpokládat pouze tehdy, pokud společnost provádějící recyklaci lodí může prokázat, že zařízení pro nakládání s odpady, jež odpad obdrží, bude provozováno v souladu s normami pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí, jež všeobecně odpovídají příslušným mezinárodním normám a normám Unie.
6. Společnost provádějící recyklaci lodí poskytne bez prodlení aktualizovaný doklad o jakékoli změně informací poskytovaných Komisi a v každém případě vydá tři měsíce před uplynutím každého pětiletého období zařazení na evropský seznam prohlášení, že:
a)
doklady, které poskytla, jsou úplné a aktuální;
b)
zařízení na recyklaci lodí nadále splňuje a bude splňovat požadavky stanovené v článku 13.
Článek 16
Vytvoření a aktualizace evropského seznamu
1. Komise přijme prováděcí akty, kterými vytvoří evropský seznam zařízení na recyklaci lodí, která:
a)
se nacházejí v Unii a byly oznámeny členskými státy podle čl. 14 odst. 3;
b)
se nacházejí ve třetí zemi a jejichž zařazení vychází z posouzení informací a podkladů poskytnutých či shromážděných v souladu s článkem 15.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 25.
2. Evropský seznam se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a na internetových stránkách Komise do 31. prosince 2016. Člení se na dva dílčí seznamy, z nichž jeden zahrnuje zařízení na recyklaci lodí nacházející se v členských státech a druhý zařízení na recyklaci lodí nacházející se ve třetích zemích.
Evropský seznam zahrnuje všechny tyto informace o zařízení na recyklaci lodí:
a)
metodu recyklace;
b)
druh a velikost lodí, které mohou být recyklovány;
c)
veškerá omezení a podmínky související s provozem tohoto zařízení, a to i pokud jde o nakládání s nebezpečným odpadem;
d)
podrobnosti o postupu schválení plánu recyklace lodi podle čl. 7 odst. 3 příslušným orgánem tichým nebo výslovným souhlasem;
e)
maximální roční objem recyklace lodí.
3. Evropský seznam uvádí datum, k němuž končí zařazení zařízení na recyklaci lodí na seznam. Zařazení platí nejvýše pět let a může být obnoveno.
4. Komise přijímá prováděcí akty, kterými pravidelně aktualizuje evropský seznam s cílem:
a)
zařadit na evropský seznam zařízení na recyklaci lodí, jestliže:
i)
mu bylo uděleno oprávnění podle článku 14, nebo
ii)
o jeho zařazení na evropský seznam bylo rozhodnuto podle odst. 1 písm. b) tohoto článku;
b)
vyřadit z evropského seznamu zařízení na recyklaci lodí, jestliže:
i)
zařízení na recyklaci lodí přestane splňovat požadavky stanovené v článku 13, nebo
ii)
nejsou alespoň tři měsíce před skončením pětiletého období stanoveného v odstavci 3 tohoto článku poskytnuty aktualizované podklady.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 25.
5. Komise při vytváření a aktualizaci evropského seznamu jedná v souladu se zásadami zakotvenými ve Smlouvách a v souladu s mezinárodními závazky Unie.
6. Členské státy sdělí Komisi veškeré informace, které mohou být v souvislosti s aktualizací evropského seznamu podstatné. Komise předá všechny podstatné informace ostatním členským státům.
HLAVA IV
OBECNÁ SPRÁVNÍ USTANOVENÍ
Článek 17
Jazyk
1. Plán recyklace lodi podle článku 7 se vyhotovuje v jazyce přijatelném pro stát udělující oprávnění zařízení na recyklaci lodí. Pokud tímto jazykem není angličtina, francouzština ani španělština, přeloží se plán recyklace lodi do jednoho z uvedených jazyků, ledaže správní orgán dospěje k závěru, že to není nutné.
2. Osvědčení soupisu a osvědčení o připravenosti k recyklaci vydaná podle článku 9 se vyhotovují v úředním jazyce vydávajícího správního orgánu. Není-li použitým jazykem angličtina, francouzština ani španělština, musí být součástí daného znění překlad do jednoho z těchto jazyků.
Článek 18
Určení příslušných orgánů a správních orgánů
1. Členské státy určí příslušné orgány a správní orgány odpovědné za uplatňování tohoto nařízení a oznámí je Komisi. Členské státy neprodleně Komisi oznámí veškeré změny těchto údajů.
2. Komise zveřejní seznamy určených příslušných orgánů a správních orgánů na svých internetových stránkách a podle potřeby je aktualizuje.
Článek 19
Určení kontaktních osob
1. Členské státy i Komise určí jednu nebo více kontaktních osob zodpovídajících za poskytování informací a poradenství fyzickým či právnickým osobám požadujícím informace. Kontaktní osoba Komise předá kontaktním osobám členských států veškeré dotazy, které obdrží a které se týkají těchto států, a naopak.
2. Členské státy oznámí Komisi, které kontaktní osoby určily. Členské státy neprodleně Komisi oznámí veškeré změny těchto údajů.
3. Komise zveřejní seznamy určených kontaktních osob na svých internetových stránkách a podle potřeby je aktualizuje.
Článek 20
Zasedání kontaktních osob
Komise na žádost členských států, nebo pokud to považuje za vhodné, pravidelně pořádá zasedání kontaktních osob, aby se projednaly otázky vznesené v souvislosti s prováděním tohoto nařízení. Pokud se všechny členské státy a Komise shodnou na tom, že je to vhodné, budou na tato zasedání nebo jejich části pozvány příslušné zúčastněné strany.
HLAVA V
PODÁVÁNÍ ZPRÁV A PROSAZOVÁNÍ
Článek 21
Zprávy podávané členskými státy
1. Každý členský stát zašle Komisi zprávu obsahující:
a)
seznam lodí, které plují pod jeho vlajkou a pro které bylo vydáno osvědčení o připravenosti k recyklaci, název společnosti provádějící recyklaci lodí a místo, kde se nachází zřízení na recyklaci lodí, jak je uvedeno v osvědčení o připravenosti k recyklaci;
b)
seznam lodí plujících pod jeho vlajkou, pro něž obdržel prohlášení o dokončení recyklace;
c)
informace o nedovolené recyklaci lodí a o sankcích a následných opatřeních, která daný členský stát přijal.
2. Členské státy podávají zprávu Komisi elektronicky každé tři roky, a to do devíti měsíců po konci tříletého období, kterého se zpráva týká.
První elektronická zpráva se týká období ode dne použitelnosti tohoto nařízení do konce prvního pravidelného tříletého období pro podávání zpráv stanoveného v článku 5 směrnice Rady 91/692/EHS (14), který nastane po začátku prvního období pro podávání zpráv.
Komise zveřejní zprávu o uplatňování tohoto nařízení do devíti měsíců od obdržení zpráv členských států.
3. Komise tyto informace vloží do elektronické databáze, která je trvale přístupná veřejnosti.
Článek 22
Prosazování v členských státech
1. Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Členské státy vzájemně spolupracují na dvoustranném nebo mnohostranném základě s cílem usnadnit zabraňování a odhalování možného obcházení a porušování tohoto nařízení.
3. Členské státy určí z řad svých stálých zaměstnanců osoby zodpovídající za spolupráci podle odstavce 2. Tyto informace zašlou Komisi, která určeným osobám zašle vytvořený seznam.
4. Členské státy sdělí Komisi své vnitrostátní právní předpisy týkající se prosazování tohoto nařízení a použitelných sankcí.
Článek 23
Žádost o přijetí opatření
1. Fyzické nebo právnické osoby, které jsou nebo mohou být dotčeny porušením článku 13 ve spojení s článkem 15 a čl. 16 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení nebo mají dostatečný zájem na rozhodování v oblasti životního prostředí v souvislosti s porušením článku 13 ve spojení s článkem 15 a čl. 16 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, jsou oprávněny požádat Komisi, aby přijala opatření podle tohoto nařízení ve vztahu k tomuto porušení nebo bezprostřední hrozbě, že k takovému porušení dojde.
Za postačující pro účel prvního pododstavce se považuje zájem jakékoli nevládní organizace podporující ochranu životního prostředí a splňující požadavky stanovené v článku 11 nařízení (ES) č. 1367/2006 (15).
2. Žádost o přijetí opatření musí být doplněna příslušnými informacemi a údaji na svou podporu.
3. Pokud žádost o přijetí opatření a připojené informace a údaje hodnověrně prokazují, že došlo k porušení článku 13 ve spojení s článkem 15 a čl. 16 odst. 1 písm. b) nebo že takové porušení bezprostředně hrozí, Komise posoudí všechny takové žádosti o přijetí opatření a informace a údaje. Za těchto okolností poskytne Komise dotčené společnosti provádějící recyklaci lodí příležitost, aby se k dané žádosti o přijetí opatření a připojeným informacím a údajům vyjádřila.
4. Komise neprodleně a v souladu s příslušnými ustanoveními právních předpisů Unie informuje osoby, které podaly žádost podle odstavce 1, o svém rozhodnutí žádost o přijetí opatření přijmout nebo zamítnout a toto rozhodnutí zdůvodní.
HLAVA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 5 odst. 8 je svěřena Komisi na dobu pěti let ode dne 30. prosince 2013. Komise vypracuje zprávu o výkonu přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 8 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 5 odst. 8 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 25
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 26
Přechodné ustanovení
Členské státy mohou ode dne zveřejnění evropského seznamu a přede dnem použitelnosti tohoto nařízení povolit recyklaci lodí v zařízeních na recyklaci lodí zařazených na evropský seznam. V těchto případech se nařízení (ES) č. 1013/2006 nepoužije.
Článek 27
Změna nařízení (ES) č. 1013/2006
V čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1013/2006 se doplňuje nové písmeno, které zní:
„i)
lodě plující pod vlajkami členských států spadající do oblasti působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1257/2013 (16).
Článek 28
Změna směrnice 2009/16/ES
V příloze IV směrnice 2009/16/ES se doplňuje nový bod, který zní:
„49.
Osvědčení soupisu nebezpečných materiálů nebo případně prohlášení o souladu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1257/2013 (17).
Článek 29
Finanční pobídka
Komise do 31. prosince 2016 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o možnosti zavedení finančního nástroje, který by napomáhal bezpečné a environmentálně šetrné recyklaci lodí, a případně ji doplní legislativním návrhem.
Článek 30
Přezkum
1. Komise posoudí, která porušení tohoto nařízení by měla být začleněna do oblasti působnosti směrnice 2008/99/ES, aby byla zajištěna rovnocennost mezi tímto nařízením a nařízením (ES) č. 1013/2006, pokud jde o ustanovení týkající se jejich porušení. O svých závěrech podá Komise do 31. prosince 2014 zprávu Evropskému parlamentu a Radě a případně ji doplní legislativním návrhem.
2. Nejpozději osmnáct měsíců přede dnem vstupu Hongkongské úmluvy v platnost přezkoumá Komise toto nařízení a případně zároveň předloží příslušné legislativní návrhy za tímto účelem. Tento přezkum zváží zařazení zařízení na recyklaci lodí oprávněných podle Hongkongské úmluvy na evropský seznam s cílem zabránit duplicitě činností a administrativní zátěži.
3. Komise provádí přezkum tohoto nařízení, a pokud je to potřeba, předkládá včas návrhy zohledňující vývoj v souvislosti s mezinárodními úmluvami, včetně Basilejské úmluvy, ukáže-li se to jako nezbytné.
4. Bez ohledu na odstavec 2 předloží Komise do pěti let ode dne použitelnosti tohoto nařízení Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení, která bude případně doplněna legislativními návrhy s cílem zajistit, aby byly plněny jeho cíle a jeho dopad byl zajištěn a opodstatněný.
Článek 31
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 32
Použitelnost
1. Toto nařízení se použije od dřívějšího ze dvou následujících dat, ale ne dříve než 31. prosince 2015
a)
šest měsíců ode dne, kdy kombinovaný maximální roční objem recyklace lodí v zařízeních na recyklaci lodí zařazených na evropský seznam dosáhne v souhrnu alespoň 2,5 milionu LDT (výtlak prázdné lodi v tunách). Roční objem recyklace lodí v zařízení na recyklaci lodí se vypočte jako součet hmotností lodí (vyjádřené v LDT), které byly v daném roce v uvedeném zařízení recyklovány. Maximální roční objem recyklace lodí se určí u každého zařízení na recyklaci lodí zvolením nejvyšší hodnoty za předcházející desetileté období nebo, v případě nově povoleného zařízení na recyklaci lodí, nejvyšší roční hodnoty dosažené v tomto zařízení, nebo
b)
k 31. prosinci 2018.
2. Následující ustanovení se však použijí takto:
a)
článek 2, čl. 5 odst. 2 druhý pododstavec a články 13, 14, 15, 16, 25 a 26 se použijí ode dne 31. prosince 2014 a
b)
čl. 5 odst. 2 první a třetí pododstavec a čl. 12 odst. 1 a 8 se použijí ode dne 31. prosince 2020.
3. Po splnění podmínek uvedených v odst. 1 písm. a) zveřejnění Komise v Úředním věstníku Evropské unie oznámení o datu použitelnosti tohoto nařízení.
4. Pokud členský stát uzavřel svůj námořní rejstřík nebo během tří let nebyla pod jeho vlajkou registrována žádná loď a pokud pod jeho vlajkou není registrována žádná loď, může se tento stát odchýlit od tohoto nařízení, s výjimkou článků 4, 5, 11, 12, 13, 14, čl. 16 odst. 6 a článků 18, 19, 20, 21 a 22. Hodlá-li členský stát využít této odchylky, uvědomí o tom Komisi nejpozději ke dni použitelnosti tohoto nařízení. Jakékoliv následné změny se rovněž neprodleně oznámí Komisi.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 20. listopadu 2013.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 1257/2013,
20. november 2013,
laevade ringlussevõtu kohta ning määruse (EÜ) nr 1013/2006 ja direktiivi 2009/16/EÜ muutmise kohta
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 192 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
olles konsulteerinud Regioonide Komiteega,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Laevu, mida käsitletakse jäätmetena ning mille ringlussevõtu korral toimub nende riikidevaheline vedu, reguleeritakse ohtlike jäätmete riikidevahelise veo ja nende kõrvaldamise kontrolli 22. märtsi 1989. aasta Baseli konventsiooniga („Baseli konventsioon”) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1013/2006 (3). Määrusega (EÜ) nr 1013/2006 rakendatakse Baseli konventsiooni ning selle 1995. aastal vastuvõetud muudatust, (4) mis ei ole rahvusvahelisel tasandil veel jõustunud ning millega keelatakse ohtlike jäätmete eksport riikidesse, kes ei ole Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) liikmed. Sellised laevad liigitatakse tavaliselt ohtlikeks jäätmeteks ja nende eksport liidust ringlussevõtuks nendes riikides asuvates ringlussevõtukohtades, kes ei ole OECD liikmed, on keelatud.
(2)
Mehhanismid kehtiva liidu ja rahvusvahelise õiguse kohaldamise kontrollimiseks ja täitmise tagamiseks ei ole kohandatud laevade ja rahvusvahelise laevanduse eripäraga. Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO), Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) ja Baseli konventsiooni sekretariaadi vahelist koostööd hõlmavad pingutused on vilja kandnud ja on lepitud kokku, et kehtestatakse ülemaailmsel tasandil kohustuslikud nõuded, mille eesmärk on tagada laevade ohtlike ja keskkonnakahjulike ringlussevõtutavade probleemile tõhus ja tulemuslik lahendus Hongkongi rahvusvahelise konventsiooniga laevade ohutu ja keskkonnahoidliku ringlussevõtu kohta („Hongkongi konventsioon”).
(3)
Praegu liikmesriigi lipu all sõitvatele laevadele õiguspäraselt kättesaadav laevade ringlussevõtu võimsus OECD riikides on ebapiisav. OECD väliste riikide olemasolev võimsus laevade ohutuks ja keskkonnahoidlikuks ringlussevõtuks on piisav kõigi liikmesriigi lipu all sõitvate laevade ringlussevõtuks ning on oodata, et ringlussevõturiikides Hongkongi konventsiooni nõuete täitmiseks võetud meetmete abil suureneb võimsus 2015. aastaks veelgi.
(4)
Hongkongi konventsioon võeti IMO egiidi all vastu 15. mail 2009. Hongkongi konventsioon jõustub 24 kuud pärast seda, kui selle on ratifitseerinud vähemalt 15 riiki, kelle kaubalaevastik kokku moodustab vähemalt 40 % maailma kaubalaevastiku kogumahutavusest ning kelle maksimaalne aastane laevade ringlussevõtu maht kokku eelneva kümne aasta jooksul moodustab vähemalt 3 % samade riikide kokkuliidetud kaubalaevastike kogumahutavusest. Kõnealuses konventsioonis käsitletakse laevade projekteerimist, ehitamist, käitamist ja ringlussevõtuks ettevalmistamist, et hõlbustada nende ohutut ja keskkonnahoidlikku ringlussevõttu, vähendamata laevade ohutust ja käitamise tõhusust. Samuti hõlmab see laevade ringlussevõtu kohtade ohutut ja keskkonnahoidlikku käitamist ning asjakohase mehhanismi loomist laevade ringlussevõttu käsitlevate sätete täitmise tagamiseks.
(5)
Käesoleva määruse eesmärk on soodustada Hongkongi konventsiooni kiiret ratifitseerimist nii liidus kui ka kolmandates riikides, viies laevade ja laevade ringlussevõtu kohtade suhtes kõnealuse konventsiooni alusel läbi proportsionaalseid kontrolle.
(6)
Hongkongi konventsiooniga nähakse selgelt ette, et osalised võtavad rahvusvahelise õigusega kooskõlas laevade ohutu ja keskkonnahoidliku ringlussevõtu edendamiseks rangemaid meetmeid, et vältida ja vähendada kahjulikku toimet inimeste tervisele ja keskkonnale või viia see miinimumini. Seda arvestades tuleks käesolevas määruses sätestada kaitse kõikide liikmesriikide sadamaid ja ankrualasid külastavate laevade pardal olevate ohtlike materjalide võimaliku kahjuliku toime eest, tagades samas nimetatud materjalide suhtes kehtivate sätete kooskõla rahvusvahelise õigusega. Et tagada järelevalve käesoleva määruse kohaste ohtlikke aineid käsitlevate nõuete täitmise üle, peaksid liikmesriigid kohaldama siseriiklikke sätteid, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/16/EÜ (5). Praegu on sadamariigi kontrolli inspektoritel kohustus vastavalt rahvusvahelisele konventsioonile inimelude ohutusest merel (SOLAS) kontrollida sertifikaate ning teha teste ohtlike ainete, sealhulgas asbesti suhtes. Sadamariigi kontrolli käsitleva vastastikuse mõistmise Pariisi memorandumis on sätestatud ühtlustatud lähenemisviis kõnealuste tegevuste jaoks.
(7)
Lisaks on käesoleva määruse eesmärk vähendada erinevusi liidu, OECD riikide ja asjaomaste kolmandate riikide ettevõtjate suhtes kehtivate tööohutuse ja töötervishoiu ning keskkonnakaitse nõuete osas ning suunata liikmesriigi lipu all sõitvad laevad laevade ringlussevõtu kohtadesse, kus rakendatakse ohutuid ja keskkonnahoidlikke meetodeid laevade ringlussevõtuks, selmet suunata neid praeguse praktika kohaselt standarditele mittevastavatesse ringlussevõtukohtadesse. See aitab kaasa ka laevade ohutu ja keskkonnahoidliku ringlussevõtu ja töötluse konkurentsivõimelisuse suurendamisele liikmesriikides asuvates laevade ringlussevõtu kohtades. Kõnealuseid eesmärke aitaks saavutada üleeuroopalise loetelu koostamine käesoleva määruse nõuetele vastavatest laevade ringlussevõtu kohtadest („Euroopa loetelu”) ning parem täitmise tagamine tänu sellele, et liikmesriigil, kelle lipu all laev sõidab, on ringlussevõttu saadetavaid laevu lihtsam kontrollida. Laevade ringlussevõtu kohtadele esitatavad nõuded peaksid põhinema Hongkongi konventsiooni nõuetel. Sellega seoses peaksid käesoleva määruse kohaselt heakskiidetud laevade ringlussevõtu kohad vastama nõuetele, mis on vajalikud keskkonna, töötajate tervise ja ohutuse kaitse tagamiseks ning ringlussevõetud laevadelt pärinevate jäätmete keskkonnahoidlikuks käitlemiseks. Kolmandates riikides asuvatele laevade ringlussevõtu kohtadele esitatavad nõuded peaksid tagama sellise inimeste tervise ja keskkonna kaitse kõrge taseme, mis oleks ligikaudselt võrdne liidu pakutavaga. Kõnealustele miinimumnõuetele mittevastavaid laevade ringlussevõtu kohti ei tohiks seetõttu Euroopa loetellu kanda.
(8)
Käesolevas määruses sätestatud nõudeid järgivate liikmesriigis ja kolmandas riigis asuvate laevade ringlussevõtu kohtade suhtes tuleks kohaldada liidu õiguse võrdsuspõhimõtet ning selle kohaldamist kontrollida, eelkõige Euroopa loetelu koostamisel ja ajakohastamisel.
(9)
Liikmesriike innustatakse võtma asjakohaseid meetmeid, et tagada käesoleva määruse kohaldamisalast välja jäetud laevade käitamine mõistlikkuse ja võimalikkuse piires käesoleva määruse kohaselt.
(10)
Selleks et vältida dubleerimist, on vaja välistada, et liikmesriigi lipu all sõitvate ja käesoleva määruse kohaldamisalasse kuuluvate laevade suhtes kohaldatakse vastavalt määrust (EÜ) nr 1013/2006 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/98/EÜ (6). Määrust (EÜ) nr 1013/2006 kohaldatakse liidust pärinevate jäätmesaadetiste suhtes, välja arvatud teatavad jäätmekategooriad, mille puhul kohaldatakse teistsugust korda. Käesoleva määruse kohaldamisalasse kuuluvad laevad, mida kontrollitakse kogu nende olelusringi jooksul, ja selle eesmärk on tagada kõnealuste laevade keskkonnahoidlik ringlussevõtt. Seetõttu on asjakohane täpsustada, et kui laeva suhtes on kogu selle olelusringi jooksul kohaldatud käesoleva määruse kohast teistsugust kontrollikorda, ei kohaldata määrust (EÜ) nr 1013/2006. Hongkongi konventsiooni ja käesoleva määruse kohaldamisalast välja jäävate laevade ja laeva pardal olevate jäätmete suhtes, välja arvatud laeva käitamise ajal tekkinud jäätmed laeva pardal, kohaldatakse jätkuvalt määrust (EÜ) nr 1013/2006 ja direktiivi 2008/98/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/99/EÜ (7).
(11)
Tunnistatakse samuti, et laevade suhtes kohaldatakse ka teisi rahvusvahelisi konventsioone, et tagada nende ohutu käitamine merel nende olelusringi tegevusea jooksul ning kuigi neil võivad olla teatavad navigatsiooniõigused ja -vabadused, peavad laevad esitama eelteate enne sadamasse sisenemist. Liikmesriikidel peaks olema lubatud läbi viia täiendavaid kontrolle teiste rahvusvaheliste lepingute kohaselt. Seetõttu ei peeta täiendavaid transiidikontrolle käesolevas määruses vajalikuks.
(12)
Käesoleva määruse nõuete tõlgendamisel tuleks võtta arvesse IMO poolt Hongkongi konventsiooni rakendamise toetamiseks välja töötatud suuniseid („IMO suunised”).
(13)
Käesolevas määruses peaks termin „ringlussevõtt” erinema direktiivis 2008/98/EÜ määratletust. Käesolev määrus peaks seetõttu võtma termini „laeva ringlussevõtt” jaoks kasutusele erimõiste.
(14)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1272/2008 (8) rakendatakse liidu tasandil kemikaalide klassifitseerimise ja märgistamise globaalset harmoneeritud süsteemi. Kõnealune määrus annab koos nõukogu direktiiviga 67/548/EMÜ (9) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 1999/45/EÜ (10) kasulikke juhiseid ohtlike materjalide kindlaksmääramiseks.
(15)
Ohtlike materjalide loendi pidamine laeva pardal kogu laeva olelusringi jooksul on Hongkongi konventsioonis ja käesolevas määruses sätestatud põhinõue. Hongkongi konventsiooni eeskirja 8 punkti 2 kohaselt tuleks ringlusse võetaval laeval enne laevade ringlussevõtu kohta sisenemist vähendada käitamise ajal tekkinud jäätmete kogust. Kui laeva käitamise ajal tekkinud jäätmed on mõeldud üleandmiseks koos laevaga laevade ringlussevõtu kohta, tuleks nimetatud jäätmete ligikaudne kogus ja asukoht esitada loendi II osas.
(16)
Liikmesriigid peaksid võtma meetmeid, et vältida laevade ringlussevõtu eeskirjadest kõrvalehoidmist ning suurendada laevade ringlussevõtu läbipaistvust. Hongkongi konventsiooniga on ette nähtud, et liikmesriigid peaksid teatama laevadest, millele on välja antud ohtlike materjalide sertifikaat ja mille kohta on saadud lõpetamisteade, ning ebaseaduslikust laevade ringlussevõtust ja sellega seoses nende poolt võetud järelmeetmetest.
(17)
Liikmesriigid peaksid sätestama eeskirjad käesoleva määruse rikkumise eest kohaldatavate karistuste kohta ning tagama kõnealuste karistuste kohaldamise, et vältida laevade ringlussevõtu eeskirjade täitmisest kõrvalehoidmist. Karistused, mis võivad olla kas tsiviil- või halduskaristused, peaksid olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
(18)
Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt peavad liikmesriikide kohtud tõlgendama kaebuse haldus- või kohtukorras esitamist reguleerivaid menetluseeskirju võimalikult suures ulatuses kooskõlas Århusi konventsiooni artikli 9 lõike 3 eesmärkidega.
(19)
Inimeste tervise ja keskkonna kaitse huvides ja võttes arvesse põhimõtet „saastaja maksab”, peaks komisjon hindama, kas on võimalik luua finantsmehhanismi, mis kehtiks kõigile liikmesriikide sadamaid ja ankrualasid külastavatele laevadele, olenemata sellest, millise riigi lipu all nad sõidavad, et saada vahendeid laevade keskkonnaohutu ringlussevõtu ja töötlemise hõlbustamiseks, loomata stiimulit laeva lipuvahetamiseks.
(20)
Selleks et võtta arvesse Hongkongi konventsiooniga seotud arengusuundi, peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte käesoleva määruse I ja II lisa ajakohastamise kohta. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil. Delegeeritud õigusaktide ettevalmistamisel ja koostamisel peaks komisjon tagama asjaomaste dokumentide sama- ja õigeaegse ning asjakohase edastamise Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
(21)
Selleks et tagada käesoleva määruse ühetaolised rakendamistingimused, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) nr 182/2011 (11).
(22)
Kuna käesoleva määruse eesmärki, nimelt vältida või vähendada liikmesriigi lipu all sõitvate laevade ringlussevõtu, käitamise ja hooldusega seotud kahjulikku toimet inimeste tervisele ja keskkonnale, või see toime kõrvaldada, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada laevanduse ja laevade ringlussevõtu rahvusvahelise olemuse tõttu, küll aga on seda määruse ulatuse ja toime tõttu parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I JAOTIS
REGULEERIMISESE, KOHALDAMISALA JA MÕISTED
Artikkel 1
Reguleerimisese ja eesmärk
Käesoleva määruse eesmärk on vältida, vähendada, minimeerida ja nii palju kui võimalik kõrvaldada laevade ringlussevõtust põhjustatud õnnetusi, vigastusi ja muud kahjulikku toimet inimeste tervisele ja keskkonnale. Käesoleva määruse eesmärk on suurendada ohutust ning parandada inimeste tervise ja liidu merekeskkonna kaitset kogu laeva olelusringi vältel, eelkõige selleks, et tagada laevade ringlussevõtul tekkivate ohtlike jäätmete keskkonnahoidlik käitlemine.
Käesoleva määrusega kehtestatakse ka eeskirjad, et tagada ohtlike materjalide nõuetekohane käitlemine laevadel.
Samuti on käesoleva määruse eesmärk hõlbustada Hongkongi 2009. aasta rahvusvahelise konventsiooni laevade ohutu ja keskkonnahoidliku ringlussevõtu kohta („Hongkongi konventsioon”) ratifitseerimist.
Artikkel 2
Kohaldamisala
1. Käesolevat määrust, välja arvatud artiklit 12, kohaldatakse liikmesriigi lipu all sõitvatele laevadele.
Artiklit 12 kohaldatakse liikmesriigi sadamat või ankruala külastavatele kolmanda riigi lipu all sõitvatele laevadele.
2. Käesolevat määrust ei kohaldata järgmiste laevade suhtes:
a)
kõik sõjalaevad, mereväe abilaevad või muud riigile kuuluvad või riigi käitatavad laevad, mida antud hetkel kasutatakse ainult riiklikel mitteärilistel eesmärkidel;
b)
laevad, mille kogumahutavus on alla 500 GT;
c)
laevad, kes tegutsevad kogu nende tööea jooksul üksnes selle liikmesriigi suveräänsete õiguste või jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes, kelle lipu all nad sõidavad.
Artikkel 3
Mõisted
1. Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) „laev”- mis tahes liiki laev, mida kasutatakse või on kasutatud merekeskkonnas, sealhulgas allveelaevad, hõljukid, ujuvplatvormid, tõstukplatvormid, ujuvlaod, nafta puurimise, hoidmise ja väljalaadimise ujuvsüsteemid ning samuti laevad, millelt on seadmed eemaldatud või mida pukseeritakse;
2) „uus laev”- laev:
3) „tanker”- laevadelt pärit merereostuse vältimist käsitleva konventsiooni (MARPOLi konventsioon) I lisas määratletud naftatanker või nimetatud konventsiooni II lisas määratletud kahjulike vedelainete tanker;
4) „ohtlik materjal”- materjal või aine, mis võib olla ohtlik inimeste tervisele ja/või keskkonnale;
5) „laeva käitamise ajal tekkinud jäätmed”- laeva tavapärase käitamise käigus tekkinud heitvesi ja jäägid, mille suhtes kohaldatakse MARPOLi konventsiooni nõudeid;
6) „laeva ringlussevõtt”- laeva täielik või osaline lammutamine laevade ringlussevõtu kohas laeva osade ja materjalide taaskasutamiseks ümbertöötamise, korduskasutamiseks ettevalmistamise või korduskasutamise eesmärgil, kusjuures tagatakse ohtlike ja muude materjalide nõuetekohane käitlemine, ning see hõlmab seonduvaid toiminguid, nagu osade ja materjalide kohapealne ladustamine ja töötlemine, kuid ei hõlma nende edasist töötlemist või kõrvaldamist eraldi rajatises;
7) „laevade ringlussevõtu koht”- liikmesriigis või kolmandas riigis asuv kindlaksmääratud ala, mis on laevatehas või rajatis ning mida kasutatakse laevade ringlussevõtmiseks;
8) „laevade ringlussevõtu ettevõtja”- laevade ringlussevõtu koha omanik või muu organisatsioon või isik, kes on laevade ringlussevõtu koha omanikult võtnud vastutuse laevade ringlussevõtu toimingu eest;
9) „haldusasutus”- liikmesriigi määratud valitsusasutus, kes vastutab kõnealuse liikmesriigi lipu all sõitvate või tema haldusalas tegutsevate laevadega seotud tööülesannete täitmise eest;
10) „tunnustatud organisatsioon”- Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 391/2009 (12) kohaselt tunnustatud organisatsioon;
11) „pädev asutus”- liikmesriigi või kolmanda riigi määratud valitsusasutus, kes vastutab teatava geograafilise ala või pädevusvaldkonna piires kõnealuse riigi jurisdiktsiooni all tegutsevate laevade ringlussevõtu kohtadega seotud kogu tegevuse eest;
12) „kogumahutavus”- 1969. aasta rahvusvahelise laevade mõõtmise konventsiooni I lisas või hilisemates konventsioonides sätestatud tonnaaži mõõtmise eeskirjade kohaselt arvutatud kogumahutavus (GT);
13) „pädev isik”- isik, kellel on sobiv kvalifikatsioon, väljaõpe ja piisavad teadmised, kogemus ja oskused teatava töö tegemiseks;
14) „laevaomanik”- laeva omanikuna registreeritud füüsiline või juriidiline isik, sealhulgas selline füüsiline või juriidiline isik, kelle omanduses on laev piiratud aja jooksul kuni laeva müümiseni või üleandmiseni laevade ringlussevõtu kohale, või registreeringu puudumisel see füüsiline või juriidiline isik, kes laeva omab, või muu organisatsioon või isik, näiteks juht või laevapereta prahtija, kes on laevaomanikult üle võtnud vastutuse laeva käitamise eest, samuti juriidiline isik, kes käitab riigi omandis olevat laeva;
15) „uus paigaldis”- süsteemide, seadmete, isolatsiooni või muu materjali paigaldamine laevale pärast käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäeva;
16) „laeva ringlussevõtu kava”- laevade ringlussevõtu koha käitaja koostatud kava iga konkreetse tema vastutusel ringlusse võetava laeva kohta, võttes arvesse asjakohaseid IMO suuniseid ja resolutsioone;
17) „laevade ringlussevõtu koha kava”- laevade ringlussevõtu koha käitaja ette valmistatud ja laevade ringlussevõtu ettevõtja juhatuse või asjakohase juhtorgani vastu võetud kava, milles kirjeldatakse laeva ringlussevõtu tööprotsesse ja menetlusi laevade ringlussevõtu kohas ning mis hõlmab eelkõige tööohutust ja töötajate koolitamist, inimeste tervise ja keskkonna kaitset, personali ülesandeid ja kohustusi, erijuhtudeks valmisolekut ja selles tegutsemist ning järelevalve-, aruandlus- ja arvestussüsteeme, võttes arvesse asjakohaseid IMO suuniseid ja resolutsioone;
18) „sisenemiseks ohutu ruum”- ruum, mis vastab kõigile järgmistest kriteeriumidest:
19) „tuletöödeks ohutu ruum”- ruum, mis vastab kõigile järgmistest kriteeriumidest:
20) „lõpetamisteade”- laevade ringlussevõtu koha käitaja välja antud kinnitus laeva ringlussevõtu lõpuleviimise kohta kooskõlas käesoleva määrusega;
21) „ohtlike materjalide sertifikaat”- konkreetse laeva sertifikaat koos ohtlike materjalide loendiga, mis on välja antud liikmesriigi lipu all sõitvatele laevadele kooskõlas artikliga 9 ja millele on lisatud artikli 5 kohane ohtlike materjalide loend;
22) „ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaat”- konkreetse laeva sertifikaat, mis on välja antud liikmesriigi lipu all sõitvatele laevadele kooskõlas artikli 9 lõikega 9 ja millele on lisatud artikli 5 lõike 7 kohane ohtlike materjalide loend ja artikli 7 kohane heakskiidetud laeva ringlussevõtu kava;
23) „vastavustõend”- konkreetse laeva sertifikaat koos ohtlike materjalide loendiga, mis on välja antud kolmanda riigi lipu all sõitvatele laevadele ja millele on lisatud artikli 12 kohane ohtlike materjalide loend;
24) „tühimass tonnides”- laeva mass ilma lasti, kütuse, mahutites oleva määrdeõli, ballastvee, joogivee, toitevee, tarbevarude ning reisijate ja meeskonna ja nende esemeteta ning mis võrdub laeva kere, masinate, seadmete ja inventari masside summaga.
2. Artikli 7 lõike 2 punkti d ja artiklite 13, 15 ja 16 kohaldamisel:
a)
on mõistetel „jäätmed”, „ohtlikud jäätmed”, „töötlemine” ja „jäätmekäitlus” sama tähendus kui direktiivi 2008/98/EÜ artiklis 3;
b)
tähendab „kohapealne kontroll” laevade ringlussevõtu koha kontrolli, mille käigus hinnatakse, kas ringlussevõtu koha tingimused vastavad esitatud asjaomastes dokumentides kirjeldatud tingimustele;
c)
„töötaja” - isik, kes teeb töösuhte alusel regulaarselt või ajutiselt tööd, sealhulgas töövõtjate ja alltöövõtjate heaks töötav personal;
d)
„keskkonnahoidlik jäätmekäitlus” - meetmete võtmine, mille rakendamine on mõistlik, et tagada jäätmete ja ohtlike materjalide käitlemine viisil, mis kaitseb inimeste tervist ja keskkonda kõnealuste materjalide ja jäätmete võimaliku kahjuliku toime eest.
3. Lõike 1 punkti 13 kohaldamisel võib pädev isik olla koolitatud töötaja või juhtivtöötaja, kes on võimeline ära tundma ja hindama tööga seotud ohte, riske ning töötaja kokkupuudet võimalike ohtlike materjalidega või ohtlike tingimustega laevade ringlussevõtu kohas ning kes on võimeline määrama kindlaks vajalikud kaitse- ja ettevaatusabinõud, mis tuleb kasutusele võtta kõnealuse ohu, riski või kokkupuute kõrvaldamiseks või vähendamiseks.
Ilma et see piiraks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/36/EÜ (13) kohaldamist, võib pädev asutus määrata kindlaks asjakohased kriteeriumid selliste isikute nimetamiseks ning neile antavad ülesanded.
II JAOTIS
LAEVAD
Artikkel 4
Ohtlike materjalide kontroll
I lisas osutatud ohtlike materjalide paigaldamine või kasutamine laevadel on keelatud või piiratud I lisa kohaselt, ilma et see piiraks liidu õiguse muude asjakohaste nõuete kohaldamist, millega võidakse nõuda täiendavate meetmete võtmist.
Artikkel 5
Ohtlike materjalide loend
1. Iga uue laeva pardal peab olema ohtlike materjalide loend, milles nimetatakse vähemalt II lisas osutatud ohtlikud materjalid laeva konstruktsioonis või seadmetes ning nende materjalide asukoht ja ligikaudne kogus.
2. Võttes arvesse artikli 32 lõike 2 punkti b, peavad olemasolevad laevad vastama võimalikult suures ulatuses lõikele 1.
Ringlussevõtmisele saadetavad laevad vastavad pärast artikli 16 lõikes 2 sätestatud laevade ringlussevõtu kohtade Euroopa loetelu („Euroopa loetelu”) avaldamise kuupäeva võimalikult suures ulatuses käesoleva artikli lõikele 1.
Võttes arvesse artikli 32 lõike 2 punkti b, nimetatakse ohtlike materjalide loendi koostamisel selles vähemalt I lisas loetletud ohtlikud materjalid.
3. Ohtlike materjalide loend vastab järgmistele nõuetele:
a)
see on igale laevale eriomane;
b)
selles on esitatud tõendid selle kohta, et laev täidab artikli 4 nõudeid ohtlike materjalide paigaldamise või kasutamise keelustamise või piiramise kohta;
c)
selle koostamisel võetakse arvesse asjakohaseid IMO suuniseid;
d)
seda kontrollib haldusasutus või selle poolt volitatud tunnustatud organisatsioon.
4. Lisaks lõikele 3 koostatakse olemasolevate laevade jaoks kava, milles kirjeldatakse visuaalset kontrolli või proovivõttu, mille põhjal ohtlike materjalide loend koostatakse, võttes arvesse asjakohaseid IMO suuniseid.
5. Ohtlike materjalide loend koosneb kolmest osast:
a)
käesoleva artikli lõigete 1 ja 2 kohane loetelu I ja II lisas osutatud ohtlikest materjalidest, mida laeva konstruktsioon või seadmed sisaldavad, koos viitega nende asukoha ja ligikaudse koguse kohta (I osa);
b)
loetelu laeva käitamise ajal tekkinud jäätmetest laeva pardal (II osa);
c)
loetelu laevavarudest laeva pardal (III osa).
6. Ohtlike materjalide loendi I osa hoitakse ja ajakohastatakse nõuetekohaselt kogu laeva käitamise jooksul ning selles kajastatakse iga uut paigaldist, mis hõlmab II lisas osutatud ohtlikke materjale ning asjaomaseid muudatusi laeva konstruktsioonis ja seadmetes.
7. Lisaks nõuetekohaselt peetud ja ajakohastatud I osale lisatakse ohtlike materjalide loendile enne ringlussevõttu ja asjakohaseid IMO suuniseid arvesse võttes laeva käitamise ajal tekkinud jäätmeid käsitlev II osa ning laevavarusid käsitlev III osa, ning haldusasutus või selle poolt volitatud tunnustatud organisatsioon kontrollib loendit.
8. Komisjonil on õigus võtta kooskõlas artikliga 24 vastu delegeeritud akte seoses I ja II lisas toodud ohtlike materjalide loendisse kuuluvate materjalide nimekirja ajakohastamisega, tagamaks, et loendites on ära toodud vähemalt Hongkongi konventsiooni liidetes 1 ja 2 loetletud ained.
Komisjon võtab iga I ja II lisasse lisatava või nendest välja jäetava aine kohta vastu eraldi delegeeritud õigusakti.
Artikkel 6
Üldnõuded laevaomanikele
1. Laeva ringlussevõtule saatmiseks ettevalmistamisel laevaomanikud:
a)
esitavad laevade ringlussevõtu koha käitajale kogu laevale eriomase teabe, mis on vajalik artikliga 7 ette nähtud laeva ringlussevõtu kava väljatöötamiseks;
b)
teatavad asjaomase haldusasutuse kindlaksmääratava ajavahemiku jooksul kirjalikult kõnealusele haldusasutusele kavatsusest asjaomane laev ringlusse võtta konkreetses laevade ringlussevõtu kohas või konkreetsetes laevade ringlussevõtu kohtades. Teatis sisaldab vähemalt järgmist:
i)
ohtlike materjalide loend ning
ii)
kogu punktis a ette nähtud teave laeva kohta.
2. Laevaomanikud tagavad, et ringlussevõtmisele määratud laevad:
a)
võetakse ringlusse üksnes sellises laevade ringlussevõtu kohas, mis on kantud Euroopa loetellu;
b)
enne laeva jõudmist laevade ringlussevõtu kohta viiakse läbi toimingud selliselt, et vähendada võimalikult palju pardale jäävate lastijääkide, järelejäänud kütteõli ja laevajäätmete kogust;
c)
omavad haldusasutuse või selle poolt volitatud tunnustatud organisatsiooni poolt välja antud ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaati, mis antakse enne laeva ringlussevõtu alustamist, kuid pärast artikli 7 lõike 3 kohaselt heakskiidetud laeva ringlussevõtu kava kättesaamist.
3. Laevaomanikud tagavad, et laevade ringlussevõtu kohta saabuvate tankerite lasti- ja pumbaruumid on sellises olukorras, et neid võib sertifitseerida tuletöödeks ohutuna.
4. Laevaomanikud esitavad laevade ringlussevõtu koha käitajale koopia artikli 9 kohaselt antud ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaadist.
5. Laevaomanikud vastutavad laeva eest ja võtavad meetmeid, et säilitada laeva vastavus selle liikmesriigi haldusasutuste nõuetele, kelle lipu all laev sõidab, kuni laevade ringlussevõtu koha käitaja võtab vastutuse asjaomase laeva eest. Laevade ringlussevõtu koha käitaja võib keelduda laeva ringlussevõtmisest, kui laeva seisukord erineb oluliselt ohtlike materjalide sertifikaadil esitatud andmetest, st laeva konstruktsiooni ja seadmeid on muudetud, sealhulgas juhul, kui ohtlike materjalide loendi I osa ei ole nõuetekohaselt peetud ja ajakohastatud. Sellisel juhul vastutab asjaomase laeva eest laevaomanik ja teatab sellest viivitamata haldusasutusele.
Artikkel 7
Laeva ringlussevõtu kava
1. Enne laeva ringlussevõttu koostatakse konkreetse laeva ringlussevõtu kava. Laeva ringlussevõtu kava käsitleb kõiki konkreetse laevaga seotud aspekte, mida ei hõlmata laevade ringlussevõtu koha kavas või mis nõuavad erimenetlust.
2. Laeva ringlussevõtu kava:
a)
koostab laevade ringlussevõtu koha käitaja kooskõlas Hongkongi konventsiooni asjakohaste sätetega, võttes arvesse asjakohaseid IMO suuniseid ja laevaomaniku poolt vastavalt artikli 6 lõike 1 punktile a esitatud laevale eriomast teavet, nii et selle sisu on kooskõlas ohtlike materjalide loendis sisalduva teabega;
b)
selgitab, kas ja mil määral toimub ettevalmistav töö - näiteks eeltöötlemine, võimalike ohtude tuvastamine ja laevavarude eemaldamine - mujal kui laeva ringlussevõtu kavas ette nähtud laevade ringlussevõtu kohas. Laeva ringlussevõtu kava peaks sisaldama laeva asukohta ringlussevõtu toimingute ajal ning konkreetse ringlusse võetava laeva saabumise ja ohutu teisaldamise üksikasjalikku kava;
c)
sisaldab teavet konkreetse laeva sisenemiseks ohutu ruumi ja tuletöödeks ohutu ruumi tingimuste kehtestamise, täitmise ja järelevalve kohta, võttes arvesse laeva struktuuri, paigutust ja eelnevat lasti ning muud vajalikku teavet laeva ringlussevõtu kava rakendamise kohta;
d)
sisaldab teavet konkreetse laeva ringlussevõtuga seoses tekkivate ohtlike materjalide ja jäätmete (kaasa arvatud ohtlike materjalide kontrolli käigus tuvastatud materjalid ja jäätmed) liigi ja koguse kohta ning selle kohta, kuidas neid käideldakse ja ladustatakse laevade ringlussevõtu kohas ning järgnevates rajatistes, ja
e)
koostatakse mitme laevade ringlussevõtu koha kasutamisel iga ringlussevõtmises osaleva laevade ringlussevõtu koha kohta põhimõtteliselt eraldi ning selles määratakse kindlaks, millises järjekorras kõnealuseid ringlussevõtukohti kasutatakse ja milliseid lubatud toiminguid neis tehakse.
3. Pädev asutus kiidab laeva ringlussevõtu kava vaikimisi või selgesõnaliselt heaks vastavalt laevade ringlussevõtu koha asukoha riigi nõuetele, kui kõnealused nõuded on kohaldatavad.
Laeva ringlussevõtu kava kiidetakse selgesõnaliselt heaks siis, kui pädev asutus saadab kava käsitleva otsuse kohta kirjaliku teatise laevade ringlussevõtu koha käitajale, laevaomanikule ja haldusasutusele.
Heakskiit loetakse vaikimisi antuks, kui pädev asutus ei esita laevade ringlussevõtu koha käitajale, laevaomanikule ja haldusasutusele kirjalikku vastuväidet laeva ringlussevõtu kava kohta vastavalt laevade ringlussevõtu koha asukoha riigi nõuetele kehtestatud läbivaatamisaja jooksul, kui kõnealused nõuded on kohaldatavad, ning kui sellest on teatatud vastavalt artikli 15 lõike 2 punktile b.
4. Liikmesriik võib nõuda, et tema haldusasutus saadaks laevade ringlussevõtu koha asukohariigi pädevale asutusele laevaomaniku poolt artikli 6 lõike 1 punkti b kohaselt esitatud teabe ja järgmised üksikasjad:
i)
laeva lipuriigis registreerimise kuupäev;
ii)
laeva tunnusnumber (IMO number);
iii)
laevakere number uue laeva üleandmise ajal;
iv)
laeva nimi ja liik;
v)
laeva registreerimise sadam;
vi)
laevaomaniku nimi ja aadress ning IMOs registreeritud omaniku tunnusnumber;
vii)
ettevõtja nimi ja aadress;
viii)
kõigi laeva klassifitseerinud klassifikatsiooniühingute nimed;
ix)
laeva põhiandmed (kogupikkus, teoreetiline laius, teoreetiline pardakõrgus, tühimass tonnides, kogumahutavus ja puhasmahutavus ning mootori liik ja nimivõimsus).
Artikkel 8
Ülevaatus
1. Laevade ülevaatust teevad haldusasutuse või selle poolt volitatud tunnustatud organisatsiooni ametnikud, võttes arvesse asjakohaseid IMO suuniseid.
2. Kui haldusasutus kasutab ülevaatuste tegemiseks lõike 1 kohaselt tunnustatud organisatsioone, volitab ta selliseid tunnustatud organisatsioone vähemalt:
-
nõudma, et ülevaatust läbiv laev vastaks käesolevale määrusele, ning
-
tegema ülevaatusi, kui seda nõuavad mõne liikmesriigi asjakohased ametiasutused.
3. Laevale tehakse järgmised ülevaatused:
a)
esmane ülevaatus,
b)
korraline ülevaatus,
c)
täiendav ülevaatus,
d)
lõplik ülevaatus.
4. Uue laeva esmane ülevaatus tehakse enne laeva kasutuselevõttu või enne ohtlike materjalide sertifikaadi väljaandmist. Olemasoleva laeva esmane ülevaatus tehakse hiljemalt 31. detsembriks 2020. Ülevaatusel kontrollitakse, kas ohtlike materjalide loendi I osa vastab käesoleva määruse nõuetele.
5. Korraline ülevaatus tehakse haldusasutuse määratud ajavahemike järel, mis ei ületa viit aastat. Korralisel ülevaatusel kontrollitakse, kas ohtlike materjalide loendi I osa vastab käesoleva määruse nõuetele.
6. Asjaoludest sõltuv üldine või osaline täiendav ülevaatus tehakse laevaomaniku taotluse korral pärast laeva konstruktsiooni, varustuse, süsteemide, paigaldiste, seadmete ja materjali muutmist, asendamist või põhjalikku parandamist, mis mõjutab ohtlike materjalide loendit. Ülevaatusega tagatakse, et iga selline muudatus, asendus või põhjalik parandustöö on tehtud nii, et oleks tagatud laeva jätkuv vastavus käesoleva määruse nõuetele, ning et ohtlike materjalide loendi I osa on vajaduse korral muudetud.
7. Lõplik ülevaatus tehakse enne laeva kasutuselt kõrvaldamist ning enne selle ringlussevõtu alustamist.
Kõnealusel ülevaatusel kontrollitakse, kas:
a)
ohtlike materjalide loend vastab artikli 5 nõuetele;
b)
laeva ringlussevõtu kavas on ohtlike materjalide loendis sisalduv teave nõuetekohaselt kajastatud ja see vastab artikli 7 nõuetele;
c)
laevade ringlussevõtu koht, kus laev on kavas ringlusse võtta, on kantud Euroopa loetellu.
8. Olemasolevate ringlussevõttu saadetavate laevade puhul võib esmase ja lõpliku ülevaatuse teha samal ajal.
Artikkel 9
Sertifikaatide väljastamine ja kinnitamine
1. Pärast esmase või korralise ülevaatuse edukat läbimist väljastab haldusasutus või selle poolt volitatud tunnustatud organisatsioon ohtlike materjalide sertifikaadi. Kõnealusele sertifikaadile lisatakse artikli 5 lõike 5 punktis a osutatud ohtlike materjalide loendi I osa.
Kui esmane ülevaatus ja lõplik ülevaatus tehakse artikli 8 lõike 8 kohaselt samal ajal, väljastatakse ainult käesoleva artikli lõikes 9 osutatud ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaat.
Komisjon võtab vastu rakendusaktid ohtlike materjalide sertifikaadi vormi kindlaksmääramiseks, et tagada selle kooskõla Hongkongi konventsiooni liitega 3. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas käesoleva määruse artiklis 25 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Ohtlike materjalide sertifikaadi kinnitab laevaomaniku taotlusel kas haldusasutus või selle poolt volitatud tunnustatud organisatsioon pärast artikli 8 lõike 6 kohaselt tehtud täiendava ülevaatuse edukat läbimist.
3. Kui lõikes 4 ei ole sätestatud teisiti, väljastab või, olenevalt olukorrast, kinnitab haldusasutus või selle poolt volitatud tunnustatud organisatsioon ohtlike materjalide sertifikaadi, kui korraline ülevaatus läbitakse edukalt:
a)
kolme kuu jooksul enne olemasoleva ohtlike materjalide sertifikaadi kehtivuse lõppemise kuupäeva ning uus sertifikaat kehtib alates korralise ülevaatuse läbimise kuupäevast kuni kuupäevani, mis ei ületa viit aastat alates olemasoleva sertifikaadi kehtivuse lõppemise kuupäevast;
b)
pärast olemasoleva ohtlike materjalide sertifikaadi kehtivuse lõppemise kuupäeva ning uus sertifikaat kehtib alates korralise ülevaatuse läbimise kuupäevast kuni kuupäevani, mis ei ületa viit aastat alates olemasoleva sertifikaadi kehtivuse lõppemise kuupäevast;
c)
rohkem kui kolm kuud enne olemasoleva ohtlike materjalide sertifikaadi kehtivuse lõppemise kuupäeva ning uus sertifikaat kehtib alates korralise ülevaatuse läbimise kuupäevast kuni kuupäevani, mis ei ületa viit aastat alates korralise ülevaatuse läbimise kuupäevast.
4. Kui korraline ülevaatus on edukalt läbitud ja uut ohtlike materjalide sertifikaati ei saa väljastada ega pardale toimetada enne olemasoleva sertifikaadi kehtivuse lõppemist, kinnitab haldusasutus või selle poolt volitatud tunnustatud organisatsioon olemasoleva sertifikaadi ning sellist sertifikaati tunnustatakse kehtivana täiendava ajavahemiku jooksul, mis ei ületa viit kuud alates selle kehtivuse lõppemise kuupäevast.
5. Ohtlike materjalide sertifikaadi puhul, mis on antud vähem kui viieks aastaks, võib haldusasutus või selle poolt volitatud tunnustatud organisatsioon pikendada olemasoleva sertifikaadi kehtivust täiendavaks ajavahemikuks, mis ei ületa viit aastat.
6. Haldusasutuse kindlaksmääratud erijuhtudel ei pea uue ohtlike materjalide sertifikaadi alguskuupäev vastama olemasoleva sertifikaadi kehtivuse lõppemise kuupäevale, nagu nõutakse lõike 3 punktides a ja b ning lõigetes 7 ja 8. Nimetatud juhtudel kehtib uus sertifikaat ajavahemikul, mis ei ületa viit aastat alates korralise ülevaatuse läbimise kuupäevast.
7. Kui laev ei asu sadamas või ankrualal, kus sellele tuleb teha pärast ohtlike materjalide sertifikaadi kehtivuse lõppemist ülevaatus, võib haldusasutus, kui see on asjakohane, pikendada ohtlike materjalide sertifikaadi kehtivusaega kuni kolmeks kuuks, et laev saaks lõpetada oma reisi sadamasse, kus tehakse ülevaatus. Sellise pikendamise tingimuseks on ülevaatuse läbimine kõnealuses sadamas enne laeva lahkumist. Pikenduse saanud laeval ei ole pärast saabumist ülevaatuse tegemise sadamasse pikendusest tulenevat õigust lahkuda sellest sadamast enne uue sertifikaadi saamist. Kui korraline ülevaatus on läbitud, kehtib uus ohtlike materjalide sertifikaat ajavahemikul, mis ei ületa viit aastat alates olemasoleva sertifikaadi kehtivuse lõppemise kuupäevast, mis kehtis enne pikenduse andmist.
8. Haldusasutus võib pikendada lühireise tegeva laeva ohtlike materjalide sertifikaati, mida ei ole lõikes 7 osutatud tingimustel pikendatud, kuni ühe kuu võrra pärast selle kehtivuse lõppemist. Kui korraline ülevaatus on läbitud, kehtib uus ohtlike materjalide sertifikaat ajavahemikul, mis ei ületa viit aastat alates olemasoleva sertifikaadi kehtivuse lõppemise kuupäevast enne pikenduse andmist.
9. Kui artikli 8 lõikes 7 osutatud lõppülevaatus on edukalt läbitud, väljastab haldusasutus või selle poolt volitatud tunnustatud organisatsioon välja ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaadi. Kõnealusele sertifikaadile lisatakse ohtlike materjalide loend ja laeva ringlussevõtu kava.
Komisjon võtab vastu rakendusaktid ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaadi vormi kindlaksmääramiseks, et tagada selle kooskõla Hongkongi konventsiooni liitega 4. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas käesoleva määruse artiklis 25 osutatud kontrollimenetlusega. Teised liikmesriigid aktsepteerivad käesoleva lõike esimese lõigu kohaselt pärast lõppülevaatust väljastatud ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaati ning peavad seda käesoleva määruse kohaldamisel võrdselt kehtivaks nende endi väljastatud ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaadiga.
Artikkel 10
Sertifikaatide kasutus- ja kehtivusaeg
1. Artikli 9 kohaselt väljastatakse ohtlike materjalide sertifikaat välja haldusasutuse määratud ajavahemikuks, mis ei ületa viit aastat.
2. Artikli 9 kohaselt väljastatud või kinnitatud ohtlike materjalide sertifikaat kaotab kehtivuse juhul:
a)
kui laeva seisukord erineb oluliselt kõnealusel ohtlike materjalide sertifikaadil esitatud andmetest, st laeva konstruktsiooni ja seadmeid on muudetud, sealhulgas juhul, kui ohtlike materjalide loendi I osa ei ole nõuetekohaselt peetud ja ajakohastatud, võttes arvesse asjakohaseid IMO suuniseid;
b)
kui korralist ülevaatust ei ole tehtud artikli 8 lõikes 5 sätestatud ajavahemike järel.
3. Haldusasutus või selle poolt volitatud tunnustatud organisatsioon väljastab ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaadi kehtivusajaga kuni kolm kuud.
4. Artikli 9 lõike 9 kohaselt väljastatud ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaat kaotab kehtivuse, kui laeva seisukord erineb oluliselt ohtlike materjalide sertifikaadil esitatud andmetest.
5. Erandina lõikest 3 võib haldusasutus või selle poolt volitatud tunnustatud organisatsioon pikendada ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaadi kehtivust üheks vahepeatusteta reisiks laevade ringlussevõtu kohta.
Artikkel 11
Sadamariigi kontroll
1. Liikmesriigid kohaldavad laevade kontrollimist käsitlevaid sätteid kooskõlas oma siseriikliku õigusega, võttes arvesse direktiivi 2009/16/EÜ. Kui lõikes 2 ei ole sätestatud teisiti, tehakse sellise kontrollimise puhul kindlaks vaid see, kas laeva pardal on ohtlike materjalide sertifikaat või ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaat, mida käsitletakse sertifikaadi kehtivuse korral kontrollile heakskiidu andmiseks piisavana.
2. Põhjaliku kontrolli võib asjakohaseid IMO suuniseid arvesse võttes läbi viia sadamariigi kontrollis osalev asjakohane asutus juhul, kui laeval ei ole kehtivat sertifikaati või on selgelt põhjust arvata, et:
a)
laeva või selle varustuse olukord erineb oluliselt kõnealuse sertifikaadi, ohtlike materjalide või mõlema loendi I osa andmetest või
b)
laeva pardal ei ole tehtud toiminguid ohtlike materjalide loendi I osa pidamiseks.
3. Laeva võib hoiatada, kinni pidada, välja saata või mitte lubada liikmesriigi sadamatesse või jurisdiktsiooni all olevatesse avamereterminalidesse juhul, kui laev ei esita kõnealuse liikmesriigi asjakohastele ametiasutustele vastavalt vajadusele ja kõnealuste ametiasutuste nõudmisel kas ohtlike materjalide sertifikaati või ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaati, ilma et see piiraks artikli 9 kohaldamist. Sellist meedet rakendav liikmesriik teavitab viivitamatult asjaomast haldusasutust. Ohtlike materjalide loendi ajakohastamata jätmine ei ole puudus, mis toob kaasa kinnipidamise, kuid igast lahknevusest ohtlike materjalide loendis tuleb asjaomasele haldusasutusele teatada ning need tuleb järgmise ülevaatuse ajaks kõrvaldada.
4. Liikmesriigi asjakohane ametiasutus võib lubada laeval siseneda konkreetsesse sadamasse või ankrualale vääramatu jõu korral või kaalukatel ohutuse kaalutlustel või reostusohu vähendamiseks või minimeerimiseks või puuduste kõrvaldamiseks, tingimusel et kõnealuse liikmesriigi asjakohane ametiasutus on veendunud, et laeva omanik, käitaja või kapten on rakendanud ohutu sissesõidu tagamiseks piisavaid meetmeid.
Artikkel 12
Nõuded kolmanda riigi lipu all sõitvatele laevadele
1. Võttes arvesse artikli 32 lõike 2 punkti b, peab kolmanda riigi lipu all sõitva laeva pardal olema liikmesriigi sadamat või ankruala külastades artikli 5 lõikele 2 vastav ohtlike materjalide loend.
Olenemata esimesest lõigust võib liikmesriigi asjakohane ametiasutus lubada laeval siseneda konkreetsesse sadamasse või ankrualale vääramatu jõu korral või kaalukatel ohutuse kaalutlustel või reostusohu vähendamiseks või minimeerimiseks või puuduste kõrvaldamiseks, tingimisel et kõnealuse liikmesriigi asjakohane ametiasutus on veendunud, et laeva omanik, käitaja või kapten on rakendanud ohutu sissesõidu tagamiseks piisavaid meetmeid.
2. I lisas osutatud ohtlike materjalide paigaldamine kolmanda riigi lipu all sõitvale laevale ajal, kui see asub liikmesriigi sadamas või ankrualal, on I lisa kohaselt keelatud või piiratud.
I lisas osutatud ohtlike materjalide kasutamine kolmanda riigi lipu all sõitval laeval ajal, kui see asub liikmesriigi sadamas või ankrualal, on I lisa kohaselt keelatud või piiratud, ilma et see piiraks kõnealustele materjalidele rahvusvahelise õiguse kohaselt kohaldatavaid erandeid ja üleminekumeetmeid.
3. Ohtlike materjalide loend on igale laevale eriomane, see koostatakse asjakohaseid IMO suuniseid arvesse võttes ja selle eesmärgiks on täpsustada, kas laev vastab käesoleva artikli lõikele 2. Ohtlike materjalide loendi koostamisel määratletakse vähemalt I lisas loetletud ohtlikud materjalid. Kolmanda riigi lipu all sõitev laev koostab kava, kus kirjeldatakse visuaalset kontrolli või proovivõttu, mille põhjal koostatakse ohtlike materjalide loend, võttes arvesse asjakohaseid IMO suuniseid.
4. Ohtlike materjalide loendit peetakse ja ajakohastatakse nõuetekohaselt kogu laeva käitamise jooksul ning selles kajastatakse iga uut paigaldist, mis hõlmab ükskõik millist II lisas osutatud ohtlikku materjali ning asjaomaseid muudatusi laeva konstruktsioonis ja seadmetes, võttes arvesse nendele materjalidele rahvusvahelise õiguse kohaselt kohaldatavaid erandeid ja üleminekumeetmeid.
5. Kolmanda riigi lipu all sõitvat laeva võib hoiatada, kinni pidada, välja saata või mitte lubada liikmesriigi sadamatesse või jurisdiktsiooni all olevatesse avamereterminalidesse juhul, kui laev ei esita kõnealuse liikmesriigi asjakohastele ametiasutustele vastavustõendit kooskõlas lõigetega 6 ja 7 koos ohtlike materjalide loendiga, vastavalt vajadusele ja kõnealuste ametiasutuste nõudmisel. Sellist meedet rakendav liikmesriik teavitab viivitamatult selle kolmanda riigi asjakohaseid ametiasutusi, kelle lipu all asjaomane laev sõidab. Ohtlike materjalide loendi ajakohastamata jätmine ei ole puudus, mis toob kaasa kinnipidamise, kuid igast lahknevusest ohtlike materjalide loendis tuleb teatada selle kolmanda riigi asjakohastele ametiasutustele, kelle lipu all kõnealune laev sõidab.
6. Vastavustõendi annab riigisiseste nõuete kohaselt pärast ohtlike materjalide loendi kontrollimist selle kolmanda riigi asjakohane ametiasutus, kelle lipu all laev sõidab, või selle poolt volitatud organisatsioon. Vastavustõendi võib koostada Hongkongi konventsiooni liite 3 alusel.
7. Vastavustõend ja ohtlike materjalide loend koostatakse selle kolmanda riigi tõendit andva asjakohase ametiasutuse ametlikus keeles, kelle lipu all laev sõidab, ning juhul, kui see keel ei ole inglise, prantsuse või hispaania keel, lisatakse tekstile tõlge ühte nimetatud keelde.
8. Võttes arvesse artikli 32 lõike 2 punkti b, tagavad kolmanda riigi lipu all sõitvad laevad, kes taotlevad liikmesriigi lipu alla registreerimist, et artikli 5 lõike 2 kohast ohtlike materjalide loendit hoitakse pardal või see koostatakse kuue kuu jooksul alates kõnealuse liikmesriigi lipu all registreerimisest või järgmise artikli 8 lõike 3 kohase ülevaatuse ajal, olenevalt sellest, kumb neist on varasem.
III JAOTIS
LAEVADE RINGLUSSEVÕTU KOHT
Artikkel 13
Laevade ringlussevõtu kohale esitatavad nõuded Euroopa loetellu kandmiseks
1. Selleks et laevade ringlussevõtu koht kantaks Euroopa loetellu, peab see vastama järgmistele nõuetele kooskõlas asjakohaste Hongkongi konventsiooni sätetega ning võttes arvesse IMO, ILO, Baseli konventsiooni ja püsivate orgaaniliste saasteainete Stockholmi konventsiooni asjakohaseid suuniseid ning muid rahvusvahelisi suuniseid:
a)
sellel on pädevate asutuste luba laevade ringlussevõtu toimingute läbiviimiseks;
b)
see on projekteeritud ja ehitatud ning seda käitatakse ohutul ja keskkonnahoidlikul viisil;
c)
see toimib rajatistelt;
d)
kehtestatud on juhtimis- ja järelevalvesüsteemid, menetlused ja meetodid, mille eesmärgiks on vältida, vähendada, minimeerida ja nii palju kui võimalik kõrvaldada:
i)
terviseriske asjaomastele töötajatele ja laevade ringlussevõtu koha ümbruskonna elanikele ning
ii)
laevade ringlussevõtust põhjustatud kahjulikku toimet keskkonnale;
e)
ette on valmistatud laevade ringlussevõtu koha kava;
f)
välditakse kahjulikku toimet inimeste tervisele ja keskkonnale, sealhulgas on tõendatud, et suudetakse oheldada mis tahes leket, eelkõige loodete vööndis;
g)
tagatud on ohtlike materjalide ja jäätmete ohutu ja keskkonnahoidlik käitlemine ja ladustamine, sealhulgas:
i)
kõigi laeva pardal leiduvate ohtlike materjalide kokkukogumine kogu laeva ringlussevõtu protsessi jooksul, et vältida nende sattumist keskkonda; lisaks käideldakse laeva ringlussevõtu protsessi jooksul tekkinud ohtlikke materjale ja jäätmeid üksnes vettpidaval pinnal, kus on olemas tõhus äravoolusüsteem;
ii)
kõik laeva ringlussevõtu toimingute käigus tekkivad jäätmed ja nende kogused dokumenteeritakse ning antakse üle üksnes sellistele jäätmekäitluskohtadele, sealhulgas jäätmete ringlussevõtu kohtadele, millel on luba nende töötlemiseks viisil, mis ei ohusta inimeste tervist ning keskkonda;
h)
on koostatud erijuhtudeks valmisoleku ja erijuhtudele reageerimise kava ning seda täidetakse; erijuhtudeks vajaliku varustuse (nagu tuletõrjeseadmed ja -autod, kiirabiautod ja kraanad) kiire juurdepääs on tagatud laevale ja kogu laevade ringlussevõtu koha territooriumile;
i)
on tagatud tööohutus ja töötajate koolitamine, sealhulgas isikukaitsevahendite kasutamine nende kasutamist nõudvate toimingute puhul;
j)
kogutakse andmeid vahejuhtumite, õnnetuste, kutsehaiguste ja kroonilise mõju kohta ning pädeva asutuse taotlusel teatatakse igast vahejuhtumist, õnnetusest, kutsehaigusest või kroonilisest mõjust, mis ohustab või võib ohustada töötajate turvalisust, inimeste tervist ja keskkonda;
k)
laevade ringlussevõtu koht nõustub järgima lõike 2 nõudeid.
2. Laevade ringlussevõtu koha käitaja:
a)
saadab laeva ringlussevõtu kava pärast selle heakskiitmist kooskõlas artikli 7 lõikega 3 laevaomanikule ja haldusasutusele või selle poolt volitatud tunnustatud organisatsioonile;
b)
teatab haldusasutusele, et laevade ringlussevõtu koht on kõigiti valmis laeva ringlussevõttu alustama;
c)
kui laeva täielik või osaline ringlussevõtt on vastavalt käesolevale määrusele lõpule viidud, siis saadab 14 päeva jooksul alates laeva ringlussevõtu kava kohaselt teostatud täielikust või osalisest ringlussevõtust laevale ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaadi andnud haldusasutusele lõpetamisteate. Lõpetamisteade sisaldab aruannet vahejuhtumite ning inimeste tervist ja/või keskkonda kahjustavate õnnetuste kohta, kui selliseid esines.
3. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, et määrata kindlaks järgmiste dokumentide vorm:
a)
käesoleva artikli lõike 2 punktis b nõutav teade, et tagada selle kooskõla Hongkongi konventsiooni liitega 6, ning
b)
käesoleva artikli lõike 2 punktis c nõutav teade, et tagada selle kooskõla Hongkongi konventsiooni liitega 7.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas käesoleva määruse artiklis 25 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 14
Loa andmine liikmesriigis asuvale laevade ringlussevõtu kohale
1. Ilma et see piiraks liidu õiguse muude asjakohaste sätete kohaldamist, annavad pädevad asutused loa asjaomase liikmesriigi territooriumil asuvale laevade ringlussevõtu kohale, mis vastab artiklis 13 sätestatud nõuetele laeva ringlussevõtmiseks. Kõnealuse loa võib asjaomasele laevade ringlussevõtu kohale anda kehtivusajaga kuni viieks aastaks ja selle kehtivust võib samavõrra pikendada.
Tingimusel et käesoleva määruse nõuded on täidetud, võib muu asjakohase siseriikliku või liidu õiguse sätete kohaselt koostatud lubasid ühendada käesoleva artikli kohase loaga üheks loaks, kui selline vorm väldib teabe põhjendamatut kattumist ja laevade ringlussevõtu koha käitaja, laevade ringlussevõtu ettevõtja või pädeva asutuse töö kordamist. Sellistel juhtudel võib loa kehtivust pikendada kooskõlas esimeses lõigus osutatud loa andmise korraga, kuid mitte rohkem kui viieks aastaks.
2. Liikmesriik koostab loetelu laevade ringlussevõtu kohtadest, millele ta on andnud lõike 1 kohaselt loa, ning ajakohastab seda loetelu.
3. Lõikes 2 osutatud loetelu esitatakse komisjonile viivitamata ning mitte hiljem kui 31. märtsil 2015.
4. Kui laevade ringlussevõtu koht ei vasta enam artiklis 13 sätestatud nõuetele, peatab või tühistab liikmesriik, kus laevade ringlussevõtu koht asub, laevade ringlussevõtu kohale antud loa või nõuab, et asjaomane laevade ringlussevõtu ettevõtja võtaks meetmeid olukorra parandamiseks, ning teatab sellest viivitamata komisjonile.
5. Kui lõike 1 kohaselt antakse luba laevade ringlussevõtu kohale, teatab asjaomane liikmesriik sellest viivitamata komisjonile.
Artikkel 15
Kolmandates riikides asuvad laevade ringlussevõtu kohad
1. Kolmandas riigis asuva laevade ringlussevõtu koha omanikuks olev laevade ringlussevõtu ettevõtja, kes soovib võtta ringlusse liikmesriigi lipu all sõitvat laeva, esitab komisjonile taotluse kõnealuse laevade ringlussevõtu koha kandmiseks Euroopa loetellu.
2. Lõikes 1 osutatud taotlusele lisatakse tõendid selle kohta, et asjaomane laevade ringlussevõtu koht vastab artiklis 13 sätestatud nõuetele, mis on vajalikud laevade ringlussevõtuks ja laevade ringlussevõtu koha kandmiseks artikli 16 kohaselt Euroopa loetellu.
Eelkõige teeb laevade ringlussevõtu ettevõtja järgmist:
a)
nimetab loa või litsentsi, mille pädevad asutused on talle laevade ringlussevõtmiseks andnud, ja vajaduse korral loa või litsentsi, mille pädevad asutused on andnud kõigile tema laeva ringlussevõtu protsessis osalevatele töövõtjatele ja alltöövõtjatele, ning märgib kõik artikli 16 lõikes 2 osutatud andmed;
b)
teatab, kas pädev asutus kinnitab laeva ringlussevõtu kava vaikimisi või sõnaselgelt, märkides kooskõlas siseriiklike nõuetega vaikimisi heakskiitmiseks ettenähtud läbivaatamisaja, kui sellised nõuded on kehtestatud;
c)
kinnitab, et ta võtab liikmesriigi lipu all sõitvaid laevu vastu üksnes käesoleva määruse kohaseks ringlussevõtuks;
d)
esitab tõendid selle kohta, et ta on suuteline kehtestama ja täitma sisenemiseks ohutu ruumi ja tuletöödeks ohutu ruumi kriteeriume ning tegema nende täitmise üle järelevalvet kogu laeva ringlussevõtu protsessi jooksul;
e)
esitab kaardi, millele on märgitud laevade ringlussevõtu koha piirid ja laeva ringlussevõtu toimingute tegemise asukoht ringlussevõtukohas;
f)
täpsustab iga I lisas osutatud ohtliku materjali ja muu ohtliku materjali puhul, mis võivad olla osa laeva konstruktsioonist, järgmist:
i)
kas laevade ringlussevõtu kohal on lubatud eemaldada ohtlikke materjale. Kui see on lubatud, siis nimetatakse töötajad, kellel on lubatud ohtlikke materjale eemaldada, ning esitatakse tõendid nende pädevuse kohta;
ii)
millist jäätmekäitlusprotsessi hakatakse laevade ringlussevõtu kohas või sellest väljaspool kohaldama, näiteks põletamine, prügilasse ladestamine või muu jäätmekäitlusmeetod, jäätmekäitluskoha nimi ja aadress (kui see on erineb laevade ringlussevõtu koha omast), ning esitatakse tõendid selle kohta, et protsessi kohaldatakse seadmata ohtu inimeste tervist ja keskkonnahoidlikul viisil;
g)
kinnitab, et ettevõtja võttis vastu laevade ringlussevõtu koha kava, arvestades asjakohaseid IMO suuniseid;
h)
esitab teabe, mis on vajalik laevade ringlussevõtu koha kindlakstegemiseks.
3. Komisjonil on õigus võtta vastu rakendusakte, et määratleda laevade ringlussevõtu koha kindlakstegemiseks vajaliku teabe vorm. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artiklis 25 osutatud kontrollimenetlusega.
4. Euroopa loetellu kandmiseks sertifitseeritakse kolmandates riikides asuvate laevade ringlussevõtu kohtade vastavust artiklis 13 sätestatud nõuetele pärast seda, kui asjakohase kvalifikatsiooniga sõltumatu kontrollija on läbi viinud kohapealse kontrolli. Laevade ringlussevõtu ettevõtja esitab vastava sertifikaadi komisjonile, taotledes kandmist Euroopa loetellu ja pärast seda iga viie aasta järel Euroopa loetelu kannet uuendades. Lisaks algsele loetellu kandmisele ja selle uuendamisele tehakse vaheläbivaatus, et kinnitada vastavust artiklis 13 sätestatud tingimustele.
Kui laevade ringlussevõtu ettevõtjad taotlevad Euroopa loetellu kandmist, nõustuvad nad sellega, et komisjon või tema nimel tegutsevad esindajad võivad enne või pärast asjaomase laevade ringlussevõtu koha kandmist kõnealusesse loetellu teha kohapealseid kontrolle, et kontrollida vastavust artiklis 13 sätestatud nõuetele. Sõltumatu kontrollija, komisjon või tema nimel tegutsevad esindajad teevad kõnealuste kohapealsete kontrollide läbiviimisel koostööd selle kolmanda riigi pädevate asutustega, kus on laevade ringlussevõtu koha asukoht.
Komisjon võib sellise sertifitseerimise hõlbustamiseks välja anda tehnilisi suuniseid.
5. Artikli 13 kohaldamisel võib asjaomase jäätmete taaskasutamise või kõrvaldamise toimingu puhul eeldada keskkonnahoidlikkust, kui laevade ringlussevõtu ettevõtja suudab tõendada, et jäätmekäitluskohta, kus jäätmed vastu võetakse, käitatakse kooskõlas inimeste tervist ja keskkonnakaitset käsitlevate standarditega, mis on üldjoontes samaväärsed asjakohaste rahvusvaheliste ja liidu standarditega.
6. Kui komisjonile esitatud teave muutub, esitab laevade ringlussevõtu ettevõtja viivitamata ajakohastatud tõendid, ja teatab igal juhul kolm kuud enne iga viieaastase Euroopa loetellu kantud olemise perioodi lõppu, et:
a)
esitatud tõendid on täielikud ja ajakohased;
b)
laevade ringlussevõtu koht täidab jätkuvalt ja ka edaspidi artiklis 13 esitatud nõudeid.
Artikkel 16
Euroopa loetelu koostamine ja ajakohastamine
1. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, et koostada Euroopa loetelu laevade ringlussevõtu kohtadest, mis:
a)
asuvad liidus ja millest liikmesriigid on teatanud vastavalt artikli 14 lõikele 3;
b)
asuvad kolmanda riigis ning mille loetellu kandmine põhineb artikli 15 kohaselt esitatud või kogutud teabel ja lisatõendite hindamisel.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artiklis 25 osutatud kontrollimenetlusega.
2. Euroopa loetelu avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas ja komisjoni veebisaidil hiljemalt 31. detsembril 2016. See jagatakse kaheks alajaotiseks, milles loetletakse liikmesriikides ja kolmandates riikides asuvad laevade ringlussevõtu kohad.
Euroopa loetelu sisaldab laevade ringlussevõtu koha kohta järgmist teavet:
a)
ringlussevõtu meetod;
b)
ringlussevõtuks sobivate laevade tüüp ja suurus;
c)
kõik piirangud ja tingimused laevade ringlussevõtu koha tegevusele, sh seoses ohtlike jäätmete käitlemisega;
d)
pädeva asutuse poolt artikli 7 lõikes 3 osutatud sõnaselgelt või vaikimisi laeva ringlussevõtu kava heakskiidu menetluse üksikasjad;
e)
maksimaalne aastane laevade ringlussevõtu maht.
3. Euroopa loetelus esitatakse kuupäev, mil laevade ringlussevõtu koha loetelu kande kehtivus lõppeb. Kanne kehtib maksimaalselt viis aastat ning selle kehtivust saab pikendada.
4. Komisjon võtab vastu rakendusaktid Euroopa loetelu korrapäraseks ajakohastamiseks järgmistel juhtudel:
a)
laevade ringlussevõtu koha kandmiseks Euroopa loetellu, kui
i)
sellele on antud luba vastavalt artiklile 14 või
ii)
selle kandmise kohta Euroopa loetellu tehakse otsus vastavalt käesoleva artikli lõike 1 punktile b;
b)
laevade ringlussevõtu koha kustutamiseks Euroopa loetelust, kui
i)
laevade ringlussevõtu koht ei vasta enam artiklis 13 sätestatud nõuetele;
ii)
ajakohastatud tõendeid ei ole esitatud vähemalt kolme kuu jooksul enne käesoleva artikli lõikes 3 sätestatud viieaastase ajavahemiku lõppu.
Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artiklis 25 osutatud kontrollimenetlusega.
5. Komisjon toimib Euroopa loetelu koostamisel ja ajakohastamisel kooskõlas aluslepingutes sätestatud põhimõtete ja liidu rahvusvaheliste kohustustega.
6. Liikmesriik edastab komisjonile kogu teabe, mis võib olla asjakohane Euroopa loetelu ajakohastamiseks. Komisjon edastab kogu asjaomase teabe teistele liikmesriikidele.
IV JAOTIS
ÜLDISED HALDUSSÄTTED
Artikkel 17
Keel
1. Artiklis 7 osutatud laeva ringlussevõtu kava töötatakse välja keeles, mille kasutamisega on nõustunud riik, kes annab laevade ringlussevõtu kohale loa. Kui kasutatav keel ei ole inglise, prantsuse või hispaania keel, tõlgitakse laeva ringlussevõtu kava ühte neist keeltest, välja arvatud juhul, kui haldusasutus leiab, et see ei ole vajalik.
2. Artikli 9 kohaselt välja antud ohtlike materjalide sertifikaat ja ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaat koostatakse seda välja andva haldusasutuse ametlikus keeles. Kui kasutatav keel ei ole inglise, prantsuse või hispaania keel, lisatakse tekstile tõlge ühte neist keeltest.
Artikkel 18
Pädevate asutuste ja haldusasutuste määramine
1. Liikmesriik määrab pädevad asutused ja haldusasutused, kes vastutavad käesoleva määruse kohaldamise eest, ning teatab neist komisjonile. Liikmesriik teavitab komisjoni viivitamata muudatustest kõnealuses teabes.
2. Komisjon avaldab määratud pädevate asutuste ja haldusasutuste nimekirjad oma veebilehel ning vajaduse korral ajakohastab kõnealuseid nimekirju.
Artikkel 19
Kontaktisikute määramine
1. Liikmesriik ja komisjon määravad kumbki ühe või mitu kontaktisikut, kelle ülesanne on teavitada ja nõustada päringuid esitavaid füüsilisi või juriidilisi isikuid. Komisjoni kontaktisik edastab liikmesriikide kontaktisikutele kõik neid puudutavad küsimused, ja vastupidi.
2. Liikmesriik teavitab komisjoni kontaktisikute määramisest. Liikmesriik teavitab komisjoni viivitamata muudatustest kõnealuses teabes.
3. Komisjon avaldab määratud kontaktisikute nimekirjad oma veebilehel ning vajaduse korral ajakohastab kõnealuseid nimekirju.
Artikkel 20
Kontaktisikute koosolek
Komisjon korraldab liikmesriigi taotlusel või juhul, kui ta peab seda vajalikuks, korrapäraselt kontaktisikute koosolekuid, et arutada käesoleva määruse rakendamisega seoses tekkinud küsimusi. Kui kõik liikmesriigid ja komisjon peavad seda asjakohaseks, kutsutakse koosolekule või selle osale asjaomased sidusrühmad.
V JAOTIS
ARUANDLUS JA JÕUSTAMINE
Artikkel 21
Liikmesriigi aruanne
1. Liikmesriik saadab komisjonile aruande, mis sisaldab järgmist:
a)
loetelu tema lipu all sõitvatest laevadest, kellele on antud ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaat, ning laevade ringlussevõtu ettevõtja nimi ja laevade ringlussevõtu koha asukoht, mis on märgitud ringlussevõtuks valmisoleku sertifikaadile;
b)
loetelu tema lipu all sõitvatest laevadest, mille kohta on saadud lõpetamisteade;
c)
teave ebaseadusliku laevade ringlussevõtu, karistuste ja liikmesriigi võetud järelmeetmete kohta.
2. Liikmesriik edastab komisjonile iga kolme aasta tagant elektrooniliselt aruande, tehes seda üheksa kuu jooksul pärast aruandega hõlmatava kolmeaastase ajavahemiku lõppu.
Esimene elektrooniline aruanne hõlmab ajavahemikku alates käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäevast kuni esimese kolmeaastase aruandeperioodi lõpuni, mis on kindlaks määratud nõukogu direktiivi 91/692/EMÜ (14) artiklis 5 ja mis saabub pärast esimese aruandeperioodi alguskuupäeva.
Komisjon avaldab aruande käesoleva määruse kohaldamise kohta hiljemalt üheksa kuu jooksul pärast aruannete saamist liikmesriikidelt.
3. Komisjon sisestab selle teabe elektroonilisse andmebaasi, mis on alaliselt üldsusele kättesaadav.
Artikkel 22
Jõustamine liikmesriikides
1. Liikmesriigid sätestavad käesoleva määruse rikkumise eest kohaldatavad karistused ning võtavad kõik vajalikud meetmed nende kohaldamise tagamiseks. Ettenähtud karistused on tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad.
2. Liikmesriigid teevad kahe- või mitmepoolset koostööd, et aidata vältida ja tuvastada käesoleva määruse täitmisest kõrvalehoidmist ja selle rikkumist.
3. Liikmesriigid määravad oma alaliste töötajate hulgast lõikes 2 osutatud koostöö eest vastutavad isikud. Nimetatud teave saadetakse komisjonile, kes edastab koondnimekirja kõnealustele isikutele.
4. Liikmesriik edastab komisjonile siseriikliku õiguse sätted, mis käsitlevad käesoleva määruse jõustamist ning kohaldatavaid karistusi.
Artikkel 23
Meetmetaotlus
1. Füüsilistel või juriidilistel isikutel, keda mõjutab või võib mõjutada käesoleva määruse artikli 13 (koostoimes artikliga 15 ja artikli 16 lõike 1 punktiga b) rikkumine või kellel on põhjendatud huvi käesoleva määruse artikli 13 (koostoimes artikliga 15 ja artikli 16 lõike 1 punktiga b) rikkumisega seotud keskkonnaalaste otsuste vastuvõtmise vastu, on õigus taotleda, et komisjon võtaks käesoleva määruse kohaselt meetmeid sellise rikkumise suhtes või sellise rikkumise vahetu ohu suhtes.
Iga Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1367/2006 (15) artiklis 11 sätestatud nõuetele vastava keskkonnakaitsega tegeleva vabaühenduse huvi edendada keskkonnakaitset loetakse esimese lõigu kohaldamisel piisavaks.
2. Meetmetaotlusele lisatakse asjaomane teave ja andmed, mis toetavad kõnealust taotlust.
3. Kui meetmetaotlus ning sellele lisatud teave ja andmed tõendavad usutavalt, et artiklit 13 (koostoimes artikliga 15 ja artikli 16 lõike 1 punktiga b) on rikutud, või on olemas vahetu oht, et neid artikleid rikutakse, kaalub komisjon sellist meetmetaotlust ning teavet ja andmeid. Sellisel juhul annab komisjon asjaomasele laevade ringlussevõtu ettevõtjale võimaluse avaldada oma seisukohad meetmetaotluse ja sellele lisatud teabe ja andmete kohta.
4. Komisjon teavitab viivitamata ja liidu õigusaktide asjakohaste sätete kohaselt isikutele, kes esitasid lõike 1 kohase taotluse, oma otsusest võtta taotlusele vastavaid meetmeid või sellest keelduda ning esitab põhjendused.
VI JAOTIS
LÕPPSÄTTED
Artikkel 24
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte käesolevas artiklis sätestatud tingimustel.
2. Artikli 5 lõikes 8 osutatud õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte antakse komisjonile viieks aastaks alates 30. detsembrist 2013. Komisjon esitab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt üheksa kuud enne viieaastase tähtaja möödumist. Volituste delegeerimist pikendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab selle suhtes vastuväite hiljemalt kolm kuud enne iga ajavahemiku lõppemist.
3. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artikli 5 lõikes 8 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas või otsuses osutatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust.
4. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
5. Artikli 5 lõike 8 kohaselt vastu võetud delegeeritud õigusakt jõustub üksnes juhul, kui Euroopa Parlament ega nõukogu ei ole kahe kuu jooksul pärast õigusakti teatavakstegemist Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitanud selle suhtes vastuväidet või kui Euroopa Parlament ja nõukogu on enne selle tähtaja möödumist komisjonile teatanud, et nad ei esita vastuväidet. Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel pikendatakse seda tähtaega kahe kuu võrra.
Artikkel 25
Komiteemenetlus
1. Komisjoni abistab komitee. Nimetatud komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
Kui komitee arvamust ei esita, ei võta komisjon rakendusakti eelnõu vastu ja kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artikli 5 lõike 4 kolmandat lõiku.
Artikkel 26
Üleminekusätted
Alates Euroopa loetelu avaldamise kuupäevast võivad liikmesriigid enne käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäeva lubada Euroopa loetellu kantud laevade ringlussevõtu kohtades laevu ringlusse võtta. Sellistel juhtudel ei kohaldata määrust (EÜ) nr 1013/2006.
Artikkel 27
Määruse (EÜ) nr 1013/2006 muutmine
Määruse (EÜ) nr 1013/2006 artikli 1 lõikesse 3 lisatakse järgmine punkt:
„i)
liikmesriigi lipu all sõitvad laevad, kes kuuluvad Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1257/2013 (16) kohaldamisalasse.
Artikkel 28
Direktiivi 2009/16/EÜ muutmine
IV lisasse lisatakse järgmine punkt:
„49.
Ohtlike materjalide loendi sertifikaat või vastavustõend vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1257/2013 (17).
Artikkel 29
Rahaline stiimul
Komisjon esitab hiljemalt 31. detsembriks 2016 Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande sellise rahastamisvahendi teostatavuse kohta, mis aitaks kaasa laevade ohutule ja usaldusväärsele ringlussevõtule, ning esitab koos sellega vajaduse korral seadusandliku ettepaneku.
Artikkel 30
Läbivaatamine
1. Komisjon hindab, millised käesoleva määruse rikkumised tuleks lisada direktiivi 2008/99/EÜ reguleerimisalasse, et saavutada rikkumisi käsitlevate sätete samaväärsus käesoleva määruse ja määruse (EÜ) nr 1013/2006 vahel. Komisjon annab Euroopa Parlamendile ja nõukogule oma järeldustest aru hiljemalt 31. detsembriks 2014 ning esitab koos aruandega vajaduse korral seadusandliku ettepaneku.
2. Komisjon vaatab käesoleva määruse läbi hiljemalt 18 kuud pärast Hongkongi konventsiooni jõustumise kuupäeva ning esitab vajaduse korral samal ajal asjakohased seadusandlikud ettepanekud. Kõnealusel läbivaatamisel käsitletakse Hongkongi konventsiooni alusel lubatud laevade ringlussevõtu kohtade kandmist Euroopa loetellu, et vältida töö ja halduskoormuse dubleerimist.
3. Komisjon vaatab käesolevat määrust korrapäraselt läbi ja teeb vajaduse korral õigeaegselt ettepanekud, et reageerida rahvusvaheliste konventsioonidega (sealhulgas Baseli konventsiooniga) seotud suundumustele, kui see osutub vajalikuks.
4. Olenemata lõikest 2, esitab komisjon hiljemalt viis aastat pärast käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäeva Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande käesoleva määruse kohaldamise kohta, millega kaasnevad vajaduse korral seadusandlikud ettepanekud, et tagada selle eesmärkide täidetus ning mõju tagatus ja põhjendatus.
Artikkel 31
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 32
Kohaldamine
1. Käesolevat määrust kohaldatakse alates järgmisest kahest kuupäevast varasemast, kuid mitte varem kui 31. detsembrist 2015:
a)
6 kuud pärast päeva, kui Euroopa loetellu kantud laevade ringlussevõtu kohtade summaarne maksimaalne aastane laevade ringlussevõtu maht saavutab vähemalt 2,5 miljonit tühimassi tonni. Laevade ringlussevõtu koha aastane laevade ringlussevõtu maht arvutatakse kõnealuses ringlussevõtu kohas teatud aasta jooksul ringlusse võetud laevade summaarse massina tühimassi tonnides. Maksimaalse aastase laevade ringlussevõtu mahu kindlaksmääramiseks võetakse iga laevade ringlussevõtu koha puhul arvesse viimase kümne aasta suurim näitaja, äsja loa saanud laevade ringlussevõtu koha puhul kõnealuse ringlussevõtu koha suurim aastane näitaja, või
b)
31. detsembrist 2018.
2. Järgmiste sätete suhtes kehtivad siiski järgmised kohaldamise alguskuupäevad:
a)
artiklit 2, artikli 5 lõike 2 teist lõiku, artikleid 13, 14, 15, 16, 25 ning 26 kohaldatakse alates 31. detsembrist 2014;
b)
artikli 5 lõike 2 esimest ja kolmandat lõiku ja artikli 12 lõikeid 1 ja 8 kohaldatakse alates 31. detsembrist 2020.
3. Kui lõike 1 punktis a osutatud tingimused on täidetud, avaldab komisjon Euroopa Liidu Teatajas teate käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäeva kohta.
4. Kui liikmesriik on sulgenud oma riikliku laevade registri või kui kolme aasta jooksul ei ole selle liikmesriigi lipu all registreeritud ühtegi laeva ning kui selle riigi lipu all ei ole registreerunud ühtegi laeva, võib see liikmesriik teha erandeid käesoleva määruse sätetest, välja arvatud artiklitest 4, 5, 11, 12, 13, 14, artikli 16 lõikest 6 ning artiklitest 18, 19, 20, 21 ja 22. Kui liikmesriik kavatseb seda erandit kasutada, teatab ta sellest komisjonile hiljemalt käesoleva määruse kohaldamise alguskuupäeval. Komisjonile teatatakse ka hilisematest muudatustest.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Strasbourg, 20. november 2013