NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 807/2010
ze dne 14. září 2010,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob v Unii
(kodifikované znění)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007 o společné organizaci zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na čl. 43 písm. g) a h) ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EHS) č. 3149/92 ze dne 29. října 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství (2) bylo několikrát podstatně změněno (3). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Postup a pravidla pro stanovení ročního distribučního plánu pro produkty z intervenčních zásob, který sestavuje Komise na základě informací poskytnutých členskými státy, by měly být zjednodušeny a harmonogram by měl být přizpůsoben, přičemž by vzal na vědomí požadavky distribuce příjemcům a potřebu finančního řízení veřejných intervenčních zásob.
(3)
S cílem zajistit jednotnější uplatňování v členských státech, které se podílejí na tomto opatření, je vhodné upřesnit pojem „příjemci“ nebo „koneční příjemci“ opatření. S cílem usnadnit správu a kontrolu provádění ročního je třeba stanovit, že dobročinné organizace pověřené příslušnými vnitrostátními orgány mohou být považovány za konečné příjemce, pokud zajišťují skutečnou distribuci potravin v některé formě v místě, kde mají bydliště nejchudší osoby.
(4)
Dodávky zemědělských produktů a potravin nejchudším osobám v Unii obvykle vyžadují zpracované nebo balené produkty z produktů vyjmutých z intervenčních zdrojů Unie. Uvedeného cíle může být stejně tak dosaženo dodávkou zemědělských produktů a potravin náležejících do stejné skupiny produktů dodaných na trh Unie. V takových případech je dodávka hrazena formou odebrání a přesunem produktů z intervenčních skladů.
(5)
V zájmu řešení situace, kdy v době přijetí ročního plánu nebo během jeho provádění jsou určité základní produkty v intervenčních zásobách dočasně nedostupné, článek 27 nařízení (ES) č. 1234/2007 stanoví, že dotyčné produkty mohou být mobilizovány na trhu Unie, ačkoli pouze za podmínek, které nejsou v rozporu se zásadou dodávek z intervenčních zásob. Měla by být stanovena pravidla pro takovou mobilizaci.
(6)
V zájmu dodržení zásady, že by se při mobilizaci produktů k dodávkám nejchudším osobám v Unii měla dát přednost intervenčním zásobám optimální distribuce stávajících veřejných zásob mezi členské státy, které se podílejí na plánu, se zajistí tehdy, když se přijme plán a když se koordinuje přeprava v rámci Unie, v jednom nebo více členských státech. Za účelem použití článku 27 nařízení (ES) č. 1234/2007 by také měl být z důvodu řádné finanční správy stanoven práh minimálního množství, kdy by přeprava v rámci Unie již neměla být prováděna.
(7)
Je třeba povolovat rozumné řízení programu a organizovat provádění ročního plánu Unie, je třeba především určit, kdy bude tento plán přijat, u kterých produktů dočasná nedostupnost opravňuje mobilizovat na trhu tento produkt nebo produkt stejné skupiny, a dále stanovit finanční příděl, který má být členskému státu pro tento účel zpřístupněn. Ke splnění výše uvedených cílů by mělo být takové přidělování provedeno na základě žádostí podaných členským státem pro roční plán, a na základě množství v intervenčních zásobách nedostupných produktů a na základě přídělů učiněných během předchozích účetních roků a jejich účinného použití.
(8)
Se stejným cílem, tj. upřednostnit použití intervenčních zásob, by mělo být stanoveno, že dodávky používající produkty, které mají být odebrány z těchto zásob, musí být přiděleny před mobilizací produktů té samé skupiny na trhu Unie.
(9)
Mělo by být dosaženo uskutečnění různých typů dodávek a mělo by být určeno, že veřejná nabídková řízení musí být zveřejněna, aby se zajistilo, že všechny hospodářské subjekty usazené v Unii mají rovný přístup.
(10)
Mělo by být jednoznačně stanoveno, že tato veřejná nabídková řízení musí zahrnovat všechna nezbytná ustanovení o doručení dodávek, a mělo by být přijato ustanovení, aby se upravila platba za ně, založená na splnění nebo nesplnění stanovených požadavků.
(11)
Produkty odebrané z intervenčních zásob v rámci ročního plánu mohou být dodány v původním stavu nebo zpracované pro výrobu potravin, nebo mohou odebrány úplatou za dodávku nebo za výrobu potravin mobilizovaných na trhu Unie. Pro tento druh dodávky je třeba určit produkty dostupné z intervenčních zásob, které mohou být odebrány úplatou za výrobu produktů z obilovin, produktů z rýže a mléčných produktů.
(12)
Aby bylo možné lépe vyhovět žádosti dobročinných sdružení a rozšířit sortiment dodávaných potravin, je třeba uvést, že produkty z intervenčních zásob mohou být za určitých podmínek přidány do ostatních produktů pro výrobu potravin.
(13)
Měly by být v rámci dostupných fondů stanoveny podmínky pro uhrazení nákladů dobročinných organizací vzniklých přepravou produktů a popřípadě také správních nákladů. Měla by se stanovit pravidla pro zúčtování hodnoty produktů odebraných z intervenčních skladů pro účely Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a rovněž pravidla, která mají být použita, pokud jsou zásoby přepravovány z jednoho členského státu do druhého.
(14)
Přepravní náklady musí být hrazeny na základě řádně odůvodněných skutečných nákladů stanovených na základě veřejného nabídkového řízení. Stejně tak by mělo být určeno, že hrazení přepravních nákladů mezi sklady dobročinné organizace a místem konečného rozdělení se provádí na základě podpůrných dokladů.
(15)
V zájmu zajištění zlepšeného použití dostupných zdrojů by mělo být stanoveno, že náklady na přepravu produktů za žádných okolností nemohou dávat podnět k platbám ve formě produktů.
(16)
Je třeba upřesnit druh nejvhodnějších kontrol v rámci provádění ročního plánu, zejména míru kontrol, které mají být prováděny příslušnými orgány. Výroční zprávy o provádění plánu musejí obsahovat údaje, které umožňují vyhodnotit výsledky uvedených kontrol a také provedení opatření.
(17)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Členské státy, které si přejí použít opatření podle článku 27 nařízení (ES) č. 1234/2007 ve prospěch nejchudších osob v Unii, informují každoročně Komisi nejpozději do 1. února před obdobím provádění ročního plánu uvedeného v článku 2 tohoto nařízení.
2. Nejpozději dne 31. května oznámí dotyčné členské státy Komisi:
a)
množství každého typu produktu (vyjádřeného v tunách) požadovaného k provedení plánu na svém území v daném roce;
b)
formu, ve které jsou produkty příjemcům distribuovány;
c)
kritéria, podle kterých jsou příjemci vybíráni;
d)
sazbu poplatků, pokud existuje, které mohou být účtovány příjemcům podle čl. 27 odst. 1 druhého pododstavce písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007.
3. Pro účely tohoto nařízení se „nejchudšími osobami“ rozumějí fyzické osoby, ať již jednotlivci a rodiny nebo seskupení složená z těchto osob, jejichž situace z hlediska sociální a finanční závislosti je zjištěna nebo uznána na základě platných kriterií určených kompetentními orgány nebo je posouzena s ohledem na kritéria dobročinné organizace působící v jejich prospěch a která jsou schválena příslušnými orgány.
Článek 2
1. Každoročně před 1. říjnem přijme Komise roční plán pro distribuci produktů ve prospěch nejchudších osob z intervenčních zásob rozdělených mezi dotyčné členské státy, dále jen „plán“. Komise za účelem přerozdělení zdrojů mezi členské státy zohlední nejlepší odhady počtu nejchudších osob v dotyčných členských státech. Zohlední též, jak byly v předchozích letech uskutečněny a použity operace, na které byly použity zdroje, zejména na základě zpráv poskytnutých podle článku 11.
2. Komise před vypracováním plánu konzultuje hlavní organizace, které mají zkušenosti s problémy nejchudších osob v Unii.
3. Plán obsahuje zejména:
a)
pro každý členský stát, který používá toto opatření:
i)
maximální finanční zdroje zpřístupněné k uskutečnění své části plánu,
ii)
množství každého typu produktu, které má být odebráno ze zásob držených platebními nebo intervenčními agenturami dále jen „intervenční agentury“,
iii)
grant zpřístupněný pro každý produkt k nákupu na trhu Unie, je-li dotčený produkt v době, kdy je plán přijímán, v zásobách držených intervenčními agenturami dočasně nedostupný.
Tento grant je stanoven pro každý produkt s ohledem za prvé na členským státem uvedené množství, jež je v oznámení uvedeném v čl. 1 odst. 2, za druhé na množství nedostupné v intervenčních zásobách a za třetí na produkty, které byly požadovány a přiděleny během předchozích let, a na jejich současné použití.
Tento grant je vyjádřen v eurech při použití účetní hodnoty produktů, které jsou v intervenčních zásobách nedostupné, stanovených podle čl. 5 odst. 1,
iv)
popřípadě grant na nákup jednoho nebo více produktů na trhu Unie, které nejsou dostupné v členském státě, jenž je požaduje, a zároveň, je-li přeprava v rámci Unie nezbytná k uskutečnění plánu v uvedeném členském státě vzhledem k tomu, že se jedná o množství 60 tun a méně každého nedostupného produktu.
Tento grant je vyjádřen v eurech při použití účetní hodnoty produktů stanovených podle čl. 5 odst. 1;
b)
přidělené částky potřebné k pokrytí nákladů na přepravu intervenčních produktů v rámci Unie držených intervenční agenturou jiného členského státu, než kde je produkt požadován.
4. Komise zveřejní plán co nejrychleji.
Článek 3
1. Provádění plánu začíná 1. října a končí 31. prosince následujícího roku.
2. Odebírání produktů z intervenčních zásob probíhá pravidelně od 1. října do 31. srpna následujícího roku a je přizpůsobeno požadavkům na provádění plánu.
70 % množství stanovených v čl. 2 odst. 3 písm. a) bodě ii) musí být odebráno ze zásob do 1. července roku provádění plánu. Toto ustanovení se však nevztahuje na přidělení množství 500 tun a nižší. Množství, která nebyla z intervenčních zásob odebrána do 30. září roku provádění plánu, už nebudou vyhrazena pro členský stát, kterému byla přidělena podle daného plánu.
V případě másla a sušeného odstředěného mléka 70 % produktů musí být odebráno z intervenčních zásob do 1. února roku provádění plánu. Toto ustanovení se však nevztahuje na přidělení množství 500 tun a nižší.
V případě překročení lhůt uvedených v prvním, druhém a třetím pododstavci nebudou již náklady na skladování intervenčních produktů hrazeny Unií. Toto ustanovení se nepoužije u produktů, které nebyly z intervenčních zásob odebrány do 30. září roku provádění plánu.
Produkty k odebrání musí být z intervenčních zásob odebrány ve lhůtě do 60 dnů od podpisu smlouvy vydražitelem, jemuž byla zakázka na dodávku přidělena, anebo v případě přesunů do 60 dnů od uvědomění příslušného orgánu dodavatelského členského státu příslušným orgánem členského státu určení.
3. U produktů mobilizovaných na trhu podle čl. 2 odst. 3 písm. a) bodů iii) a iv) musí být platební operace u produktů dodávaných operátorem ukončeny do 1. září roku provádění plánu.
4. Během provádění plánu sdělí členské státy neprodleně Komisi jakékoliv změny v provádění plánu na jejich území v rámci přísných limitů finančních prostředků, které mu byly poskytnuty. Toto sdělení doplní další vhodné informace. Týkají-li se odůvodněné změny 5 % či více množství či hodnoty na jeden produkt zapsaných v plánu Unie, bude plán upraven.
5. Členské státy neprodleně informují Komisi o předpokládaných sníženích nákladů na provádění plánu. Komise může na žádost a na základě jejich skutečného použití dostupných produktů a přidělení z předchozích let dostupné zdroje přidělit jiným členským státům.
Článek 4
1. Provádění plánu zahrnuje:
a)
dodávku produktů odebraných z intervenčních zásob;
b)
dodávku produktů mobilizovaných na trhu Unie při použití ustanovení uvedených v čl. 2 odst. 3 písm. a) bodech iii) a iv);
c)
dodávku zpracovaných zemědělských produktů nebo potravin, dostupných nebo získatelných na trhu úplatou za dodávku produktů pocházejících z intervenčních zásob.
2. Produkty mobilizované na trhu, uvedené v odst. 1 písm. b), musí patřit do stejné skupiny produktů jako produkt, který je v intervenčních zásobách dočasně nedostupný.
Je-li však v intervenčních zásobách nedostupná rýže, Komise může povolit odebrání obilovin z intervenčních zásob úplatou za dodávku rýže a produktů z rýže mobilizovaných na trhu.
Stejně tak v případě nedostupnosti obilovin v intervenčních zásobách může Komise povolit odebrání rýže z intervenčních zásob úplatou za dodávku obilovin a produktů z obilovin mobilizovaných na trhu.
Daný produkt může být na trhu mobilizován pouze tehdy, byla-li již odebrána všechna množství produktu ve stejné skupině, která mají být odebrána z intervenčních zásob pro účely dodávek podle čl. 2 odst. 3 písm. a) bodu ii), včetně množství, která mají být přesunuta podle článku 8. Příslušný vnitrostátní orgán informuje Komisi o zahájení mobilizačních postupů na trhu.
3. Týkají-li se dodávky produktů odebraných z intervenčních zásob, příslušný vnitrostátní orgán vypíše nebo nechá vypsat veřejné nabídkové řízení k určení nejvýhodnějších podmínek dodávek. Ve vypsání veřejného nabídkového řízení se přesně uvede povaha a vlastnosti produktu, jenž má být dodán. Produktem, jenž má být dodán, je buď produkt odebraný z intervenčních zásob v nezpracované formě nebo ve stavu po balení a/nebo zpracování, nebo produkt mobilizovaný na trhu za produkt odebraný z intervenčních zásob jako platba za dodávku.
Veřejné nabídkové řízení se týká:
a)
poplatků za zpracování a/nebo balení produktů, které pocházejí z intervenčních zásob;
b)
nebo množství zpracovaných nebo popřípadě balených zemědělských produktů nebo potravin, které mohou být získány použitím produktů z intervenčních zásob dodaných úplatou za takové produkty;
c)
nebo množství zpracovaných zemědělských produktů nebo potravin, které jsou dostupné nebo mohou být získány na trhu dodávkami za platbu produktů, které pocházejí z intervenčních zásob; tyto potraviny musí obsahovat ve svém složení ingredienci, která patří do stejné skupiny produktů jako intervenční produkt poskytnutý úplatou.
V případě podle druhého pododstavce písm. c), pokud se dodávka týká obilovin nebo produktů z obilovin, musí být ve vypsání nabídkového řízení přesně uvedeno, že odebraný produkt je určitou obilovinou ze zásob intervenční agentury. Týká-li se dodávka mléčných výrobků, musí být ve vypsání nabídkového řízení přesně uvedeno, který produkt, tj. máslo nebo sušené mléko, má být odebrán ze zásob intervenční agentury podle toho, jaké zásoby má tato agentura k dispozici.
V případě podle druhého pododstavce písm. c), pokud se dodávka týká rýže nebo produktů z rýže poskytnutých výměnou za obiloviny odebrané z intervenčních zásob, musí být ve vypsání nabídkového řízení přesně uvedeno, že odebraný produkt je daná obilovina ze zásob intervenční agentury. Pokud se dodávka týká obilovin nebo produktů z obilovin poskytnutých výměnou za rýži odebranou z intervenčních zásob, musí být ve vypsání nabídkového řízení přesně uvedeno, že odebraným produktem je rýže ze zásob intervenční agentury.
Pokud dodávka zahrnuje zpracování a/nebo balení produktu, uvede se při vyhlášení výběrového řízení povinnost úspěšného uchazeče poskytnout podle hlavy III nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 (4) ještě před převzetím produktu jistotu ve prospěch intervenční agentury ve výši intervenční ceny, která je platná v den stanovený na převzetí produktu, navýšenou o 10 %. Pro účely hlavy V uvedeného nařízení je základním požadavkem dodávka produktu do místa určení. V případě, že dodávka překročí lhůtu k realizaci plánu podle čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení, část jistoty, která propadá, odpovídá 15 % zajištěné částky. Zbývající část jistoty propadá ve výši dalších 2 % za každý den překročení lhůty. Tento pododstavec se nepoužije, pokud byl produkt vyskladněný z intervenčních zásob odevzdán k dispozici úspěšnému uchazeči, se kterým byla uzavřena smlouva o dodávce, jako úplata za již provedenou dodávku.
4. Pokud se dodávka týká zemědělských produktů nebo potravin, jež mají být mobilizovány na trhu, příslušný vnitrostátní orgán vypíše veřejné nabídkové řízení, aby určil nejvýhodnější podmínky dodávek. Veřejné nabídkové řízení přesně určí povahu a vlastnosti produktu nebo potraviny, jež mají být mobilizovány, upřesní požadavky na balení a značení a další povinnosti spojené s dodávkou. Smlouva o dodávce je přidělena vybranému oferentovi pod podmínkou, že složí jistotu, která činí 110 % výše jeho nabídky, a to ve prospěch intervenční agentury podle hlavy III nařízení (EHS) č. 2220/85.
Veřejné nabídkové řízení se týká všech poplatků na dodávky a vyzve k podávání nabídek týkajících se:
a)
maximálního množství zemědělského produktu nebo potraviny, jež mají být mobilizovány na trhu, za pevně stanovenou peněžní částku uvedenou v oznámení;
b)
nebo peněžní částky, která je potřebná k mobilizaci na trhu, za pevně stanovené množství uvedené v oznámení.
5. Produkty intervenční anebo mobilizované na trhu podle čl. 2 odst. 3 písm. a) bodů iii) a iv) nebo odst. 1 prvního pododstavce písm. c) tohoto článku mohou být přidány nebo přimíchány do jiných produktů mobilizovaných na trhu pro výrobu potravin, které mají být dodány pro účely provádění plánu.
6. Přepravní náklady určí veřejné nabídkové řízení.
Členské státy mohou stanovit, že dodávky musí také obsahovat přepravu produktů do skladů dobročinných organizací. V takových případech je přeprava předmětem zvláštního ustanovení ve veřejném nabídkovém řízení a tvoří zvláštní položku v podávané nabídce.
Nabídky týkající se přepravy se podávají v peněžních hodnotách.
Platba přepravních nákladů nemůže být v žádném případě provedena v produktech.
7. Veřejná nabídková řízení zaručují rovný přístup všem hospodářským subjektům usazeným v Unii. Za tímto účelem jsou předmětem oznámení zveřejněných v úředních správních publikacích, jakož i v úplné podobě dostupné na žádost zainteresovaných hospodářských subjektů.
8. Výzvy k podávání nabídek obsahují nezbytná ustanovení o dodávkách, zejména, pokud jde o kvalitu, balení a označení produktu. Také obsahují ustanovení o tom, že pokud kvalita, balení nebo označení produktů oznámených v dobu stanovenou pro dodání neodpovídá přesně tomu, co bylo určeno, ale nebrání tomu, aby zboží nebylo přijato pro zamýšlené použití, mohou příslušné orgány při výpočtu částku snížit.
Článek 5
1. Pro účetní účely Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF), bez ohledu na přílohu VIII nařízení Komise (ES) č. 884/2006 (5), je podle tohoto nařízení účetní hodnotou dostupných intervenčních produktů intervenční cena platná 1. října každého roku.
Pro členské státy, které nepřijaly euro, se účetní hodnota intervenčních produktů převádí na národní měnu pomocí směnného kurzu platného 1. října.
2. Pokud se intervenční produkty přepravují z jednoho členského státu do druhého, dodavatelský členský stát zaznamená doručený produkt v účtech jako nulovou položku a členský stát určení jej zaznamená jako účet v měsíci odeslání při použití cen vypočítaných podle odstavce 1.
Článek 6
Pro účely distribuce potravin nejchudším osobám a provádění kontrol jsou dobročinné organizace, které se starají o příjemce a přímo jim pomáhají, považovány za konečné příjemce distribuce, pokud skutečně provádějí distribuci potravin. Za rozdělené se považují potraviny, které jsou v místě a bez dalšího zásahu přímo dodány ve formě balení nebo jídel, která odpovídají podle jednotlivých případů denním nebo týdenním požadavkům příjemců.
Článek 7
1. Na řádně odůvodněnou žádost k příslušnému orgánu v každém členském státě se dobročinným organizacím pověřeným rozdělením produktů hradí přepravní náklady na území členského státu mezi sklady dobročinných organizací a místy rozdělení příjemcům.
2. Správní náklady plynoucí z dodávek stanovených v tomto nařízení se na základě řádně opodstatněné žádosti podané příslušnému orgánu v každém členském státě hradí dobročinným organizacím a podléhají omezení 1 % hodnoty produktů jim nabídnutých a vypočítávají se podle čl. 5 odst. 1.
3. Náklady uvedené v odstavcích 1 a 2 se členským státům hradí omezeně z dostupných zdrojů k provádění plánu v každém členském státě.
Náklady uvedené v odstavcích 1 a 2 nemohou být předmětem platby ve formě produktů.
Článek 8
1. Nejsou-li produkty obsažené v plánu dostupné z intervence v členském státě, kde jsou takové produkty žádány povolí Komise postupem stanoveným v čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 přesun dotyčného produktu z členského státu, v jehož intervenčních zásobách se nachází, do členského státu, kde se použije k provádění plánu.
Členský stát přijímající produkty zveřejní výzvu k podávání nabídek, aby se určily nejvýhodnější podmínky dodávek. Přepravní náklady v rámci Unie jsou předmětem nabídky předložené v peněžní hodnotě a nemohou být placeny ve formě produktů. V souvislosti s tímto veřejným nabídkovým řízením se použije čl. 4 odst. 7 tohoto nařízení.
2. Přepravní náklady v rámci Unie nese Unie a proplácejí se členskému státu.Za tímto účelem musí žádost o úhradu obsahovat všechny nezbytné doklady, zejména o způsobu přepravy.Výdaj se zaúčtuje k tíži částek uvedených v čl. 2 odst. 3 bodě 2 písm. b). Jsou-li přidělené částky zcela rozděleny, jakékoliv dodatečné financování Unií k pokrytí přepravních nákladů v rámci Unie se poskytuje podle čl. 7 odst. 3.
3. Výzva k podávání nabídek uvede možnost, že hospodářský subjekt může podat nabídku na umístění na trhu Unie se zemědělskými produkty či potravinami, které mají být dodány, a na převzetí produktů z dodávající intervenční agentury, aniž by došlo k přesunu do žádajícího členského státu. Za těchto okolností nejsou žádné přepravní náklady v rámci Unie placeny osobě, které byla zakázka na dodávku udělena.
Žádající členský stát sdělí dodavatelskému členskému státu jméno osoby, které byla zakázka na dodávku produktů udělena.
4. Než je zboží odebráno, dodavatel přebírající dodávku složí jistotu, která se rovná intervenční nákupní ceně platné ke dni stanovenému k převzetí produktů s přirážkou 10 %.
Jistota se skládá podle hlavy III nařízení (EHS) č. 2220/85.
Pro účely hlavy V uvedeného nařízení je prvořadým požadavkem dokončení dodávky v členském státě určení.
Předložení dokumentu o převzetí vystaveného intervenční agenturou určení představuje doklad o dodání produktů.
5. V případě přepravy poskytne členský stát určení dodavatelskému členskému státu jméno smluvní osoby k provedení operace.
Intervenční agentura dodavatelského členského státu produktů předá tyto produkty k dispozici osobě, které byla zakázka na dodávku udělena, nebo jejímu řádně pověřenému zástupci po předložení odběrního listu vystaveného intervenční agenturou členského státu určení.
Příslušný orgán zajistí, aby bylo zboží řádně pojištěno.
Prohlášení o výdeji vystavené intervenční agenturou dodavatelského členského státu obsahuje jeden ze zápisů uvedených v příloze I.
Intervenční agentura dodavatelského členského státu oznámí v přiměřené lhůtě příslušnému orgánu členského státu určení datum ukončení operace vyskladnění.
Přepravní náklady v rámci Unie jsou hrazeny členským státem, kam jsou příslušné produkty určeny, a to ve výši skutečně převzatého množství.
6. Výpočet jakýchkoli ztrát se zapisuje do účtů podle přílohy X písm. c) nařízení (ES) č. 884/2006.
Článek 9
Žádosti o platbu se příslušným orgánům v každém členském státě podávají do čtyř měsíců po dokončení dotyčné operace. V případě, že jsou žádosti podány později, se platba sníží o 20 % s výjimkou případu vyšší moci. Žádosti podané po více než deseti měsících po dokončení operace nejsou přijímány.
Příslušné orgány provedou platbu do dvou měsíců od přijetí žádosti o platbu.
Lhůtu uvedenou ve druhém pododstavci lze nicméně pozastavit písemným sdělením operátorovi nebo organizaci pověřené distribucí produktů v případě závažných nedostatků v průvodních dokladech. Lhůta začne znovu běžet ode dne obdržení požadovaných dokladů, které musí být předány do třiceti kalendářních dnů. Nejsou-li doklady v této lhůtě předány, použije se snížení uvedené v prvním pododstavci.
S výjimkou případu vyšší moci a s ohledem na možnost pozastavení uvedenou v třetím pododstavci se při nedodržení dvouměsíční lhůty stanovené ve druhém pododstavci provede snížení platby členskému státu v souladu s článkem 9 nařízení Komise (ES) č. 883/2006 (6).
Článek 10
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění toho, aby:
a)
byly intervenční produkty a popřípadě granty na mobilizaci na trhu s potravinami používány a sloužily účelu stanovenému v čl. 27 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1234/2007;
b)
zboží, které není příjemcům dodáváno volně ložené, mělo na svém obalu jasně viditelný nápis „pomoc EU“, doplněný vyobrazením vlajky Evropské unie v souladu s pokyny uvedenými v příloze II;
c)
označené prováděcí organizace vedly řádné účetnictví a podpůrnou dokumentaci a příslušným orgánům k nim umožnily přístup, aby mohly provést nezbytná ověření;
d)
nabídková řízení byla v souladu s ustanoveními článků 3 a 4 a dodávky byly prováděny v souladu s ustanoveními tohoto nařízení; členské státy musí ustanovit vhodné sankce pro případ, že produkty nebyly vyskladněny v termínu stanoveném v čl. 3 odst. 2.
2. Příslušné orgány provádějí kontroly od převzetí po vyskladnění z intervenčních zásob, anebo případně od mobilizace produktů na trhu použitím čl. 2 odst. 3 písm. a) bodu iii) a iv) nebo čl. 4 odst. 1 písm. c) ve všech stadiích provádění plánu a na všech úrovních distribučního řetězce. Kontroly se provádějí po celé období provádění plánu, na všech stadiích včetně místní úrovně.
Kontroly se týkají alespoň 5 % množství podle každého typu produktů uvedených v článku 2 odst. 3 písm. a) bodě ii). Tato míra kontrol se použije na každé stadium procesu provádění s přihlédnutím ke kritériím rizik, kromě stadia, kdy probíhá distribuce přímo nejchudším osobám.
Kontroly jsou zaměřeny na ověření účetních operací uskladnění a vyskladnění produktů, jakož i na přepravu produktů mezi postupnými prostředníky. Zahrnují rovněž srovnání účetních zásob a fyzických zásob produktů vybraných pro kontrolu.
3. Členské státy přijmou všechna opatření potřebná k zajištění toho, aby byl plán řádně prováděn, předcházelo se protiprávnímu jednání a sankcionovalo se. Proto mohou zejména pozastavit účast hospodářských subjektů v nabídkovém řízení nebo organizací pověřených jejich distribucí podle plánů, v závislosti na druhu a závažnosti zjištěných nedostatků nebo nesrovnalostí.
Článek 11
Členské státy předají každoročně nejpozději do 30. června Komisi zprávu o provádění plánu na svém území během předchozího rozpočtového roku. Zpráva obsahuje:
a)
množství různých produktů odebraných z intervenčních zásob;
b)
typ, množství a hodnotu zboží distribuovaného příjemcům, přičemž zvlášť uvede nezpracované zboží, zpracované zboží a zboží získané náhradou společně s koeficienty zpracování;
c)
přepravní náklady;
d)
správní poplatky;
e)
počet příjemců v průběhu roku.
Zpráva uvede opatření, která byla učiněna k ověření toho, že distribucí zboží bylo dosaženo stanoveného cíle a že se zboží dostalo ke konečným příjemcům. Tato zpráva zejména uvede typ a počet provedených kontrol, dosažené výsledky, jakož i použití sankcí uvedených v čl. 10 odst. 3. Při sestavování následného plánu se zpráva považuje za rozhodující činitel.
Článek 12
Ustanovení tohoto nařízení se použijí, aniž jsou dotčena ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1130/2009 (7).
Článek 13
Nařízení (EHS) č. 3149/92 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 14. září 2010.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 807/2010,
14. september 2010,
millega kehtestatakse Euroopa Liidus enim puudustkannatavatele isikutele sekkumisvarudest pärit toiduainete tarnimise üksikasjalikud eeskirjad
(kodifitseeritud tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrust (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus), (1) eriti selle artikli 43 punkte g ja h koosmõjus sama määruse artikliga 4,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni 29. oktoobri 1992. aasta määrust (EMÜ) nr 3149/92, millega kehtestatakse ühenduses enim puudustkannatavatele isikutele sekkumisvarudest pärit toiduainete tarnimise üksikasjalikud eeskirjad (2) on korduvalt oluliselt muudetud (3). Selguse ja otstarbekuse huvides tuleks kõnealune määrus kodifitseerida.
(2)
Liikmesriikidelt saadud informatsiooni alusel komisjoni poolt koostatud sekkumisvarudest pärit toodete aastajaotusplaani koostamise kord ja eeskiri peaksid olema lihtsad, samuti tuleks kohandada ajakava, võttes arvesse saajate suhtes kehtivaid jaotusnõudeid ja riikliku sekkumisvaru finantsjuhtimise vajadust.
(3)
Et tagada aktsioonist osavõtvates liikmesriikides määruse ühtne kohaldamine, on asjakohane täpsustada mõistete „abisaaja” või „lõplik saaja” kasutamine. Et kergendada juhtimist ja aastaplaani täitmise kontrolli, on ette nähtud, et pädevate riigiasutuste määratud heategevusorganisatsioone loetakse lõplikeks saajateks juhul, kui need tagavad teataval kujul toiduainete tõhusa jaotamise kohalikul tasandil, kus elavad enim puudustkannatavad isikud.
(4)
Euroopa Liidus enim puudustkannatavatele isikutele tarnitavate põllumajandustoodete ja toiduainete hulgas on tavaliselt töödeldud või pakendatud tooteid, mis on pärit Euroopa Liidu sekkumisladudest kõrvaldatud toodete hulgast. Taotletud eesmärgi võib saavutada ka Euroopa Liidu turul kaubeldavate toodetega samasse tooteliiki kuuluvaid põllumajandustooteid ja toiduaineid tarnides. Sel juhul tasutakse tarnimise eest sekkumisladudest kõrvaldatud toodete üleandmisega.
(5)
Lahendamaks olukordi, kus teatavad põhisaadused aastaplaani vastuvõtmise või rakendamise ajal sekkumisvarudes ajutiselt puuduvad, sätestatakse määruse (EÜ) nr 1234/2007 artiklis 27, et asjaomaseid tooteid võib varuda Euroopa Liidu turult, kuid üksnes tingimustel, mis ei ole vastuolus sekkumisvarudest tarnimise põhimõtetega. Tuleks kehtestada sellise varumise eeskirjad.
(6)
Selleks et järgida põhimõtet, mille kohaselt eelistatakse toodete varumisel Euroopa Liidus enim puudustkannatavatele isikutele tarnimiseks sekkumisvarusid, tuleks plaani vastuvõtmise ajal tagada olemasolevate riiklike sekkumisvarude optimaalne jagamine kavas osalevate liikmesriikide vahel ning kooskõlastada Euroopa Liidu mõnes liikmesriigis nõutava toote puudumisest tingitud Euroopa Liidu sisesed ümberpaigutamistoimingud. Määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 27 kohaldamisel tuleks samuti kehtestada koguse alammäär, millest väiksemate koguste puhul ei tohiks majanduslikel põhjustel Euroopa Liidu sisest ümberpaigutamist kohaldada.
(7)
Kava kaalutletud haldamise tagamiseks ja Euroopa Liidu aastaplaani rakendamise korraldamiseks on plaani vastuvõtmisel vaja esiteks määrata kindlaks tooted, mille ajutine puudumine õigustab sama toote või samasse kategooriasse kuuluva toote varumist turult, ja teiseks kehtestada liikmesriikidele sel eesmärgil võimaldatav rahaeraldis. Eespool nimetatud eesmärkide täitmiseks tuleks raha eraldamisel võtta arvesse liikmesriikide esitatud taotlusi aastaplaani osas, sekkumisvarudes puuduvate toodete koguseid ja eelmistel eelarveaastatel tehtud eraldisi ning nende kasutamise tõhusust.
(8)
Sekkumisvarude kasutamise eelistamiseks tuleks sätestada, et sekkumisvarudest võetavate toodete tarned tuleb eraldada enne, kui alustatakse sama kategooria toodete varumist Euroopa Liidu turult.
(9)
Eri tarneviiside kasutamiseks tuleb luua parimad tingimused ning täpsustada, et kõikidele Euroopa Liidu ettevõtetele võrdsete võimaluste tagamiseks tuleb avaldada pakkumismenetluse teadaanded.
(10)
Tuleks selgesõnaliselt sätestada, et need pakkumismenetluse teadaanded peavad sisaldama kõiki vajalikke tingimusi varude tarnimise kohta, ning ette näha varude eest makstavate summade kohandamine sätestatud nõuetele vastavuse alusel.
(11)
Iga-aastase kava raames sekkumisvarudest kõrvaldatud tooteid võib tarnida töötlemata või töödelduna toiduainete tootmiseks või kõrvaldada Euroopa Liidu turult varutud toiduainete või nende tootmise eest maksmisena. Viimase tarneliigi puhul tuleb täpsustada sekkumisvarudes saadaval olevad tooted, mida on võimalik kõrvaldada teravilja-, riisi- ja piimatoodete tootmise eest maksmisena.
(12)
Heategevusorganisatsioonide taotlustele vastamiseks ja tarnitavate toiduainete valiku laiendamiseks tuleks täpsustada, et sekkumisvarudest pärit tooteid võib lisada teistele toodetele toiduainete valmistamisel.
(13)
Heategevusorganisatsioonide tarvis tuleb toodete transpordikulude ja vajaduse korral ka halduskulude eest tasumise tingimused määrata kindlaks olemasolevate võimaluste piires. Samuti tuleks sätestada sekkumisladudest kõrvaldatud toodete väärtuse kirjendamine Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) aruannetes, nii nagu ka eeskirjad, mida tuleb järgida sekkumisvarude ühest liikmesriigist teise ümberladustamisel.
(14)
Veokulud tuleb hüvitada nõuetekohaselt põhjendatud tegelike kulude alusel, mis on kindlaks tehtud pakkumismenetluse raames. Täpsustada tuleks siiski, et heategevusorganisatsiooni hoidlate ja lõpliku jaotuskoha vahelise veo kulud hüvitatakse tõendavate dokumentide alusel.
(15)
Olemasolevate vahendite parema kasutamise tagamiseks tuleks määrata kindlaks, et toodete veoga seotud kulutuste eest ei tohi mingil juhul tasuda toodetega.
(16)
Aastaplaani täitmise raames on asjakohane täpsustada kõige sobivamad kontrollitüübid, eelkõige pädevate asutuste poolt läbiviidavate kontrollide määr. Plaanitäitmise aastaaruanne peab sisaldama andmeid, mis võimaldavad hinnata kontrollide tulemusi ja tegevusplaani täideviimist.
(17)
Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas põllumajandusturgude ühise korralduse komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
1. Liikmesriigid, kes soovivad määruse (EÜ) nr 1234/2007 artiklis 27 sätestatud meetmeid kohaldada Euroopa Liidus enim puudustkannatavate isikute huvides, informeerivad sellest komisjoni igal aastal hiljemalt 1. veebruariks enne käesoleva määruse artiklis 2 osutatud aastaplaani rakendamisperioodi.
2. Liikmesriigid teatavad komisjonile hiljemalt 31. maiks järgmised andmed:
a)
iga tootetüübi kogused (tonnides), mida nende territooriumil asjaomasel aastal on plaani rakendamiseks vaja;
b)
saajatele toodete jaotamise vorm;
c)
saajate abikõlblikkuskriteeriumid;
d)
tasumäärad, mida võib saajate suhtes kehtestada vastavalt määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 27 lõike 1 teise lõigu punktile b.
3. Käesolevas määruses kasutatud mõiste „enim puudustkannatavate isikud” tähistab füüsilisi isikuid, üksikisikuid ja perekondi või nendest isikutest moodustunud gruppe, kelle sotsiaalne ja rahaline sõltuvusolukord vastab pädevate ametiasutuste poolt vastu võetud sätete põhjal kindlaks määratud või tuvastatud abikõlblikkuskriteeriumidele või heategevusorganisatsioonide vastavatele kriteeriumidele, mida pädevad ametiasutused heaks kiidavad.
Artikkel 2
1. Komisjon võtab enne iga aasta 1. oktoobrit vastu enim puudustkannatavatele isikutele toiduainete tarnimise aastaplaani (edaspidi nimetatud „plaan”), mis jagatakse asjaomaste liikmesriikide vahel. Komisjon võtab liikmesriikide vahel vahendite jagamisel arvesse enim puudustkannatavate isikute arvu kõige täpsemaid hinnanguid asjaomastes liikmesriikides. Eelkõige artiklis 11 sätestatud aruannete põhjal võtab komisjon arvesse ka seda, kuidas eelmistel eelarveaastatel on ümberpaigutamistoiminguid läbi viidud ja vahendeid kasutatud.
2. Komisjon konsulteerib enne plaani koostamist suuremate organisatsioonidega, kes on kursis Euroopa Liidus enim puudustkannatavate inimeste probleemidega.
3. Kõnealuses plaanis määratakse eelkõige kindlaks:
a)
iga liikmesriigi kohta, kus meedet kohaldatakse:
i)
plaani omapoolse osa läbiviimiseks saadaolevate rahaliste vahendite ülemmäär;
ii)
makse- või sekkumisasutuste (edaspidi „sekkumisasutus”) valduses olevatest varudest võetavate tooteliikide kogused;
iii)
Euroopa Liidu turult toote ostmiseks antav toetus iga toote kohta, kui asjaomane toode puudub plaani vastuvõtmise ajal ajutiselt sekkumisasutuste varudes.
See toetus määratakse kindlaks iga toote kohta, võttes arvesse esiteks liikmesriigi poolt vastavalt artikli 1 lõikele 2 esitatud teatises märgitud kogust, teiseks sekkumisvarudes puuduvaid koguseid ja kolmandaks eelmiste eelarveaastate jooksul taotletud ja eraldatud tootekoguseid ning nende tegelikku kasutust.
See toetus väljendatakse eurodes, kasutades sekkumisvarudes puuduvate toodete jaoks vastavalt artikli 5 lõikele 1 kindlaksmääratud arvestuslikku väärtust;
iv)
vajaduse korral toetus selleks, et osta Euroopa Liidu turult ühte või mitut toodet, mis ei ole kättesaadavad liikmesriigis, kus neid vaja on, juhul kui kõnealuses liikmesriigis plaani läbiviimiseks vajalik Euroopa Liidu sisene ümberpaigutamine hõlmaks iga puuduva toote puhul kuni 60 tonni suurust kogust.
See toetus väljendatakse eurodes, kasutades vastavalt artikli 5 lõikele 1 asjaomaste toodete jaoks kindlaksmääratud arvestuslikku väärtust;
b)
assigneeringud, mis on vajalikud sekkumisasutuse valduses olevate toodete Euroopa Liidu sisese ümberpaigutamise kulude katmiseks muus liikmesriigis, kui see, kus toodet vaja on.
4. Komisjon avaldab kõnealuse plaani võimalikult kiiresti.
Artikkel 3
1. Plaanitäitmise periood kestab 1. oktoobrist kuni järgmise aasta 31. detsembrini.
2. Toodete sekkumisvarudest väljavõtmine kestab 1. oktoobrist kuni järgmise aasta 31. augustini korrapäraselt ja vastavalt plaani täitmise vajadustele.
70 % artikli 2 lõike 3 punkti a alapunktis ii viidatud kogusest tuleb laost välja võtta enne plaani täitmise aasta 1. juulit. Kõnealust nõuet ei kohaldata siiski kuni 500 tonni suuruste eraldiste puhul. Kõik kogused, mida ei ole plaani täitmise aasta 30. septembriks sekkumisvarudest välja võetud, ei kuulu enam sellele liikmesriigile, kellele need loovutati vastava plaani alusel.
Või ja rasvavaba piimapulbri puhul tuleb 70 % toodetest sekkumisvarudest välja võtta enne plaani täitmise aasta 1. veebruari. Kõnealust nõuet ei kohaldata siiski kuni 500 tonni suuruste eraldiste puhul.
Esimeses, teises ja kolmandas lõigus ette nähtud tähtaegade ületamise korral ei kanna sekkumistoodete ladustamise kulusid enam Euroopa Liit. Seda sätet ei kohaldata toodete puhul, mida ei võetud sekkumisvarudest ära enne plaani rakendusaasta 30. septembrit.
Väljavõtmisele kuuluvad tooted tuleb sekkumisvarudest välja võtta 60 päeva jooksul alates kuupäevast, mil edukas pakkuja, kellele tarne anti, lepingule alla kirjutas, või ületoomiste korral 60 päeva jooksul alates tarnijast liikmesriigi pädeva asutuse teavitamisest.
3. Toodete puhul, mis tuleb varuda turult artikli 2 lõike 3 punkti a alapunktide iii ja iv alusel, peavad maksed ettevõtjal tarnida tulevate toodete eest lõppema enne plaani rakendusaasta 1. septembrit.
4. Plaani täitmise perioodil teatavad liikmesriigid komisjonile viivitamata võimalikest muutustest, mis võivad tekkida plaani täitmises nende territooriumil nende käsutusse antud piiratud rahaliste vahenditega. See teadaanne peab sisaldama kogu vajalikku teavet. Kui põhjendatud muudatused puudutavad 5 % või rohkemat neist kogustest või väärtusest, mis on toote kohta esitatud Euroopa Liidu plaanis, vaadatakse plaan uuesti läbi.
5. Liikmesriigid teatavad komisjonile viivitamatult võimalikust kulutuste vähenemisest plaani täitmisel. Komisjon võib vabasid vahendeid eraldada teistele liikmesriikidele vastavalt nende taotlustele ja lähtudes nende käsutusse antud toodete efektiivsest kasutamisest ning eelnevate majandusaastate jooksul tehtud eraldistest.
Artikkel 4
1. Plaani rakendamine hõlmab:
a)
sekkumisvarudest kõrvaldatud toodete tarnimist;
b)
Euroopa Liidu turult artikli 2 lõike 3 punkti a alapunkti iii ja iv kohaldamisel varutud toodete tarnimist;
c)
töödeldud põllumajandustoodete või toiduainete tarnimist, mis on olemas või mida võib saada turult, tasudes nende eest sekkumisvarudest pärit sama liiki toodetega.
2. Lõike 1 punktis b osutatud turult varutud tooted peavad kuuluma samasse tooterühma kui sekkumisvarudes ajutiselt puuduv toode.
Kui sekkumisvarudes puudub riis, võib komisjon siiski lubada võtta sekkumisvarudest teravilja, et tasuda turult varutud riisi ja riisitoodete tarnimise eest.
Ka siis, kui sekkumisvarudes puudub teravili, võib komisjon lubada võtta sekkumisvarudest riisi, et tasuda turult varutud teravilja ja teraviljatoodete tarnimise eest.
Konkreetset toodet võib turult varuda üksnes juhul, kui on eraldatud kõik artikli 2 lõike 3 punkti a alapunkti ii kohaldamise eesmärgil sekkumisvarudest tarnimiseks kõrvaldatavad samasse rühma kuuluva toote kogused, sealhulgas artikli 8 kohaldamisel ümberpaigutatavad kogused. Pädev riigiasutus teatab komisjonile toodete turult varumise alustamisest.
3. Kui tarnimine hõlmab sekkumisvarudest kõrvaldatud tooteid, kuulutab pädev riigiasutus kõige soodsamate tarnetingimuste kindlakstegemiseks välja pakkumismenetluse või korraldab selle väljakuulutamise. Pakkumismenetluse teadaandes määratakse täpselt kindlaks tarnitava toote laad ja omadused. Tarnitav toode on kas toode, mis on sekkumisvarudest kõrvaldatud töötlemata kujul või pärast pakendamist ja/või töötlemist, või toode, mis on varutud turult sekkumisvarudest kõrvaldamise teel, makstes tarnimise eest.
Pakkumismenetlus hõlmab:
a)
sekkumisvarudest pärit toodete töötlemis- ja/või pakendamiskulusid või
b)
töödeldud või vajaduse korral pakendatud põllumajandustoodete või toiduainete koguseid, mille eest tasutakse selliste sekkumisvarudest pärit toodetega, millest ülalnimetatud tooteid võib saada, või
c)
töödeldud põllumajandustoodete või toiduainete koguseid, mis on olemas või mida võib saada turult, tasudes nende eest sekkumisvarudest pärit toodetega; nende toiduainete koostises peab olema aine, mis kuulub samasse tooteliiki kui tasumiseks tarnitav sekkumistoode.
Teise lõigu punktis c osutatud juhul, kui tarne käsitleb teravilja või teraviljatooteid, täpsustatakse pakkumismenetluse teadaandes, milline sekkumisasutuse valduses olev teravili kõrvaldatakse. Kui tarne käsitleb piimatooteid, täpsustatakse pakkumismenetluse teadaandes, kas sekkumisasutuse varudest tuleb kõrvaldada või või piimapulber, sõltuvalt sellest, mis varud sekkumisasutuse valduses on.
Teise lõigu punktis c käsitletud juhul ning kui tarnimisega hõlmatakse ülevõetud sekkumisvarude vahetuseks riisi või riisitooteid, täpsustatakse pakkumiskutses, et kõrvaldatav toode on pärit sekkumisasutuse valduses olevast teraviljast. Kui tarnimisega hõlmatakse ülevõetud riisi sekkumisvarude vahetuseks teravilja või teraviljatooteid, täpsustatakse pakkumiskutses, et kõrvaldatav toode on pärit sekkumisasutuse valduses olevast riisist.
Kui tarnimine hõlmab toote töötlemist ja/või pakendamist, osutatakse pakkumismenetluse teadaandes eduka pakkuja kohustusele esitada sekkumisasutusele vastavalt komisjoni määruse (EMÜ) nr 2220/85 (4) III jaotisele tagatis summas, mis on võrdne toote ülevõtmiseks määratud päeval kohaldatava sekkumishinnaga, millele on liidetud 10 % kõnealusest hinnast. Kõnealuse määruse V jaotise kohaldamisel on esmanõudeks toote tarnimine ettenähtud sihtkohta. Kui tarne toimub pärast käesoleva määruse artikli 3 lõikes 1 täpsustatud rakendusperioodi lõppu, on kinnipeetav tagatis 15 % tagatisega hõlmatud summast. Lisaks peetakse tagatise allesjäänud summast kinni 2 % iga viivitatud päeva eest. Käesolevat lõiku ei kohaldata juhul, kui sekkumisvarudest kõrvaldatud toode tehakse tarnijale kättesaadavaks kui tasu sooritatud tarne eest.
4. Kui tarnimine hõlmab Euroopa Liidu turult varutavaid põllumajandussaadusi ja -tooteid või toitu, kuulutab pädev riigiasutus kõige soodsamate tarnetingimuste kindlakstegemiseks välja pakkumismenetluse. Pakkumismenetluse teadaandes määratakse täpselt kindlaks varutava toote või toidu laad ja omadused, pakendi ja märgistamise üksikasjad ning muud tarnimisega seotud kohustused. Tarneleping sõlmitakse pakkujaga, kes valitakse välja tingimusel, et ta esitab tagatise, mis vastab 110 % tema pakkumise summast ja mis on koostatud sekkumisasutuse nimel, vastavalt komisjoni määruse (EMÜ) nr 2220/85 III jaotisele.
Pakkumismenetlus hõlmab kõiki tarnekulusid ja selle eesmärgiks on saada pakkumisi, mis vastavalt olukorrale hõlmavad:
a)
pakkumismenetluse teadaandes kindlaksmääratud summa eest turult varutava põllumajandussaaduse või toiduaine maksimumkogust või
b)
pakkumismenetluse teadaandes kindlaksmääratud koguse turult varumiseks vajalikku summat.
5. Tooted, mis on pärit sekkumisvarudest või varutud turult artikli 2 lõike 3 punkti a alapuktide iii ja iv või käesoleva artikli lõike 1 esimese lõigu punki c alusel, võidakse kaasata või lisada teistesse turult varutud toodetesse, et valmistada toiduaineid, mis tuleb tarnida plaani rakendamiseks.
6. Veokulud määratakse kindlaks pakkumismenetluse teadaandes.
Liikmesriigid võivad täpsustada, et tarne peab hõlmama ka toodete vedu heategevusorganisatsiooni hoidlatesse. Sellisel juhul on pakkumismenetluse teadaandes vedu käsitlev erisäte ja vedu moodustab esitatud pakkumises eraldi kirje.
Vedu käsitlevates pakkumistes märgitakse rahaline väärtus.
Veokulusid ei või mingil juhul tasuda toodetes.
7. Pakkumismenetlusega tagatakse võrdsed võimalused kõikidele Euroopa Liidu ettevõtjatele. Selleks avaldatakse pakkumismenetluse teadaanded ametlikes haldusväljaannetes ning tehakse need huvitatud ettevõtjate taotluse korral kättesaadavaks täielikul kujul.
8. Pakkumismenetluse teadaanded peavad sisaldama vajalikke tingimusi tarnimise, eelkõige toodete kvaliteedi, pakkimise ja märgistamise kohta. Pakkumismenetluse teadaanded peavad sisaldama ka tingimust selle kohta, et kui märgitud toodete kvaliteet, pakend või märgistus ei vasta tarnimiseks määratud ajal täpselt nõuetele, kuid see ei välista kauba vastuvõtmist ettenähtud kasutuseks, võib pädev asutus vähendada makstavat summat.
Artikkel 5
1. Olenemata komisjoni määruse (EÜ) nr 884/2006 (5) VIII lisast on käesoleva määruse alusel sekkumisvarudest saadud toodete arvestuslikuks väärtuseks Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) raamatupidamises iga majandusaasta 1. oktoobril kehtiv sekkumishind.
Liikmesriikides, kus eurot ei ole kasutusele võetud, arvestatakse sekkumishinna arvestuslik väärtus ümber riigi vääringusse, kasutades 1. oktoobril kohaldatavat vahetuskurssi.
2. Sekkumistoodete ühest liikmesriigist teise üleviimisel kirjendab tarnija liikmesriik tarnitud toote arvestusülekande väärtuseks nulli ja sihtliikmesriik kirjendab need tarnekuu sissetulekuna, võttes aluseks lõike 1 kohased hinnad.
Artikkel 6
Enim puudustkannatavatele isikutele toiduainete jagamise ja kontrollide teostamise puhul loetakse abisaajate eest hoolitsevaid ja nendega otseühenduses olevaid heategevusorganisatsioone lõplikeks saajateks, kui nad on tegelikud toiduainete jaotajad. Jaotatuks loetakse toiduained, mis on kohalikul tasandil ja muude vahendajateta toimetatud vastavalt vajadusele kas iga päev või kord nädalas otse abisaaja kätte.
Artikkel 7
1. Igas liikmesriigis pädevale asutusele esitatud nõuetekohaselt põhjendatud taotluse korral hüvitatakse toodete jaotamiseks määratud heategevusorganisatsioonile liikmesriigi territooriumil heategevusorganisatsiooni hoidlatest jaotuskohta vedamise kulud.
2. Nõuetekohaselt põhjendatud taotluse esitamisel vastava liikmesriigi pädevale asutusele hüvitatakse heategevusorganisatsioonile käesoleva määrusega sätestatud tarnete halduskulud kuni 1 % ulatuses neile antud toodete väärtusest, mis on arvutatud artikli 5 lõike 1 alusel.
3. Lõigetes 1 ja 2 nimetatud kulutused makstakse liikmesriikidele tagasi igas liikmesriigis plaani rakendamiseks saadaolevate rahaliste vahendite piires.
Lõigetes 1 ja 2 nimetatud kulutuste eest ei tohi tasuda toodetega.
Artikkel 8
1. Kui kavaga hõlmatud tooted ei ole sekkumise raames kättesaadavad liikmesriigis, kus selliseid tooteid vajatakse, lubab komisjon määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 195 lõikes 2 viidatud korras tarnida kõnealuse toote kava rakendamiseks sellesse liikmesriiki liikmesriigist, kus see toode on sekkumisvarudes.
Toote saaja liikmesriik kuulutab välja või laseb välja kuulutada pakkumismenetluse kõige soodsamate tarnimistingimuste kindlakstegemiseks. Euroopa Liidu sisese veo kulude kohta esitatakse rahalises väärtuses pakkumine ja neid kulusid ei tohi tasuda toodetes. Kõnealuses pakkumismenetluses kohaldatakse käesoleva määruse artikli 4 lõiget 7.
2. Euroopa Liidu sisese veo kulud kannab Euroopa Liit ja need makstakse liikmesriigile tagasi. Selleks on tasaarvestustaotlusele lisatud kõik vajalikud tõendavad dokumendid, eriti teostatud veo kohta. Väljaminekud tasaarvestatakse artikli 2 lõike 3 punktis b nimetatud eelarveassigneeringutega. Kui kõik assigneeringud on ammendatud, rahastab Euroopa Liit kõik Euroopa Liidu sisese veo lisakulud vastavalt artikli 7 lõikele 3.
3. Pakkumismenetluse teadaandes märgitakse ära ettevõtja võimalus teha pakkumine, mis käsitleb tarnitavate põllumajandussaaduste ja -toodete ning toiduainete turustamist Euroopa Liidus ning tarnivalt sekkumisasutuselt toodete ülevõtmist ilma nende viimist taotluse esitanud liikmesriiki. Sel juhul ei maksta tarnelepingu sõlmijale mingeid Euroopa Liidu sisese veoga seotud kulusid.
Taotluse esitanud liikmesriik teatab tarnivale liikmesriigile toodete lepingujärgse tarnija nime.
4. Enne kauba äraviimist esitab tarnet sooritav lepingupool tagatise, mis võrdub toodete ülevõtmiskuupäevaks kinnitatud päeval kehtiva sekkumishinnaga, millele lisandub 10 %.
Tagatis esitatakse vastavalt määruse (EMÜ) nr 2220/85 III jaotisele.
Kõnealuse määruse V jaotise kohaldamisel on esmanõudeks tarne lõpetamine sihtliikmesriigis.
Sihtkoha sekkumisasutuse poolt väljastatud toodete vastuvõtudokument kehtib tõendina toodete tarnimise kohta.
5. Kauba üleandmise korral teatab sihtliikmesriik tarnivale liikmesriigile toodete lepingujärgse tarnija nime.
Tooteid tarniva liikmesriigi sekkumisasutus annab need sihtliikmesriigi sekkumisasutuse koostatud väljaviimisekorralduse esitamise korral tarnija või tema nõuetekohaselt volitatud esindaja käsutusse.
Pädev asutus tagab, et kaup on nõuetekohaselt kindlustatud.
Tarnijast liikmesriigi sekkumisasutuse väljastatud lähetusteatisel peab olema üks I lisas esitatud kannetest.
Tarniva liikmesriigi sekkumisasutus teatab sihtliikmesriigi pädevale asutusele nii kiiresti kui võimalik väljavõtmistoimingu tähtpäeva.
Euroopa Liidu sisesed transpordikulud kannab tegelikult kõrvaldatud koguste puhul asjaomaste toodete sihtliikmesriik.
6. Võimalikud kahjud kajastatakse raamatupidamisarvestuses vastavalt määruse (EÜ) nr 884/2006 X lisa punktile c.
Artikkel 9
Maksetaotlused esitatakse iga liikmesriigi pädevale asutusele nelja kuu jooksul pärast kõnealuse toimingu sooritamist. Ettenähtud tähtajast hiljem esitatud taotlusi vähendatakse 20 %, välja arvatud vääramatu jõu korral. Taotlusi, mis esitatakse rohkem kui kümme kuud pärast toimingu sooritamist, ei võeta vastu.
Pädevad asutused teevad makse kahe kuu jooksul pärast maksetaotluse saamist.
Teises lõigus ette nähtud tähtaeg võidakse siiski peatada kirjaliku teatega ettevõtjale või toodete jaotamiseks määratud organisatsioonile tõendavates dokumentides esinevate oluliste puuduste korral. Tähtaega hakatakse arvestama kuupäevast, mil saadi kätte taotletud dokumendid, mis tuleb edastada 30 kalendripäeva jooksul. Kui dokumente ei edastata selle tähtaja jooksul, kohaldatakse esimeses lõigus täpsustatud vähendamist.
Välja arvatud vääramatu jõu juhtumi korral ja võttes arvesse kolmandas lõigus ette nähtud peatamise võimalust, annab teises lõigus ette nähtud kahekuulise tähtaja mittejärgimine alust liikmesriigile mõeldud hüvitise vähendamiseks vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 883/2006 artiklile 9 (6).
Artikkel 10
1. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et:
a)
toiduaineteturu varustamiseks mõeldud sekkumistooteid või toetusi kasutatakse määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 27 lõigetes 1 ja 2 ettenähtud viisil ja eesmärgil;
b)
toodetel, mida ei tarnita saajatele pakkimata kujul, on pakendil selgelt nähtav märge „EL abi”, millele on lisatud Euroopa Liidu lipp vastavalt II lisas toodud juhistele;
c)
meetmete rakendamiseks määratud heategevusorganisatsioonid säilitavad kõik raamatupidamisandmed ja asjakohased tõendid ning võimaldavad pädevatele ametiasutustele andmetele ligipääsu vajalike kontrollide teostamiseks;
d)
pakkumiskutsed vastavad artiklite 3 ja 4 sätetele ning tarnimine teostatakse käesoleva määruse kohaselt; kui tooted ei ole artikli 3 lõikes 2 sätestatud perioodil välja võetud, rakendavad liikmesriigid kohaldatavaid karistusi.
2. Pädevate asutuste kontrolle viiakse läbi toodete kõrvaldamise põhjal sekkumisvarude väljapääsu juures või vajaduse korral kohe toodete artikli 2 lõike 3 punkti a alapunktide iii ja iv või artikli 4 lõike 1 punkti c alusel turult varumise korral igas plaani rakendamise etapis ja igal jaotusahela tasandil. Kontrolle teostatakse kogu plaani rakendusperioodi jooksul igas etapis, kaasa arvatud kohalik tasand.
Kontrollitakse vähemalt 5 % iga artikli 2 lõike 3 punkti a alapunktis ii viidatud tootetüübi kogusest. Seda kontrollimäära kohaldatakse kõigis plaanitäitmise staadiumides, välja arvatud enim puudustkannatavatele toodete tegeliku jagamise staadiumis, võttes arvesse riskikriteeriume.
Eesmärk on kontrollida nii toodete saabumist ja väljumist kui ka toodete üleandmist vahendajate vahel. Kontrollimisel võrreldakse ka kontrollimiseks valitud toote raamatupidamises arvel olevat kogust tegelike varudega.
3. Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed plaani korrapäraseks täitmiseks, eeskirjade rikkumise vältimiseks ja rikkumise eest karistamiseks. Selleks võivad nad eelkõige peatada ettevõtjate osalemise pakkumiskutsete menetlustes või jaotamiseks määratud organisatsioonide osalemise plaanides sõltuvalt kohustuste täitmatajätmise või mittenõuetekohase täitmise laadist ja tõsidusest.
Artikkel 11
Liikmesriigid saadavad igal aastal hiljemalt 30. juuniks komisjonile aruande eelmisel aastal nende territooriumil rakendatud plaani kohta. Kõnealune arenguaruanne sisaldab järgmist:
a)
sekkumisvarudest kõrvaldatud toodete kogused;
b)
saajatele jaotatud toodete laad, kogus ja väärtus töötlemata toodete, töödeldud toodete ja asendamise teel saadud toodete kaupa ning töötluskoefitsiendid;
c)
veo- ja üleandmiskulud;
d)
halduskulud;
e)
saajate arv vastaval majandusaastal.
Aruandes nimetatakse kauba kasutusotstarbe järgimise ja lõplike abisaajateni jõudmise tagamiseks kohaldatud kontrollimeetmed. Aruandes nimetatakse teostatud kontrollide tüüp ja arv, saadud tulemused ning artikli 10 lõikes 3 ettenähtud sanktsioonide kohaldamise juhud. Aruanne on edasiste plaanide koostamisel määravaks lähtepunktiks.
Artikkel 12
Käesoleva määruse sätteid kohaldatakse, ilma et see piiraks komisjoni määruse (EÜ) nr 1130/2009 (7) sätete kohaldamist.
Artikkel 13
Määrus (EMÜ) nr 3149/92 tunnistatakse kehtetuks.
Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele kooskõlas IV lisas esitatud vastavustabeliga.
Artikkel 14
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 14. september 2010