PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1207/2011
ze dne 22. listopadu 2011,
kterým se stanoví požadavky na výkonnost a interoperabilitu přehledu v jednotném evropském nebi
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 552/2004 ze dne 10. března 2004 o interoperabilitě evropské sítě řízení letového provozu (nařízení o interoperabilitě) (1), a zejména na čl. 3 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Komise pověřila Eurocontrol v souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe (rámcové nařízení) (2) vypracováním požadavků na výkonnost a interoperabilitu přehledu v rámci Evropské sítě uspořádání letového provozu („EATMN“). Toto nařízení je založeno na výsledné zprávě o pověření ze dne 9. července 2010.
(2)
Plynulost provozu závisí na jednotnosti minimálních požadavků na rozstupy mezi letadly používaných v rámci vzdušného prostoru jednotného evropského nebe.
(3)
Pro zajištění interoperability by měly být uplatňovány společné zásady při výměně přehledových dat mezi systémy. Dále by měly být určeny minimální schopnosti a výkonnost palubních složek přehledových systémů.
(4)
Schopnosti palubních složek přehledových systémů by měly poskytovatelům letových navigačních služeb nabízet dostatečnou pružnost při výběru nejvhodnějších řešení pozemního přehledu pro své konkrétní prostředí.
(5)
Prováděním tohoto nařízení by nemělo být dotčeno zavádění jiných přehledových aplikací a technologií, které jsou výhodné pro zvláštní prostředí.
(6)
Provozovatelé potřebují dostatečnou lhůtu k tomu, aby mohli nová letadla a stávající letecký park vybavit novými schopnostmi. To je nutno zohlednit při stanovení dat pro povinné vybavení.
(7)
Měla by být určena kritéria pro možné výjimky zejména na základě hospodářských nebo závažných technických hledisek, která provozovatelům umožní určité typy letadel požadovanými schopnostmi výjimečně nevybavit. Je nutno stanovit vhodné postupy, které by Komisi umožnily přijímat v tomto ohledu rozhodnutí.
(8)
S cílem zajistit interoperabilitu palubních a pozemních přehledových systémů by měla být přidělena a provozována ICAO 24bitová adresa letadla v souladu s požadavky Mezinárodní organizace pro civilní letectví („ICAO“).
(9)
Základ, který provozovatelé letadel vytvořili zavedením schopností automatického závislého přehledového systému - vysílání (ADS-B OUT), by měl umožnit zavedení pozemních aplikací a rovněž by měl usnadnit zavádění budoucích palubních aplikací.
(10)
Systémy EATMN by měly podporovat zavádění moderních, schválených a ověřených provozních koncepcí pro všechny fáze letu, zejména tak, jak to předpokládá hlavní plán ATM projektu modernizace uspořádání letového provozu v Evropě („SESAR“).
(11)
Výkonnost systémů v oblasti působnosti tohoto nařízení a jejich složek by měla být pravidelně posuzována s přihlédnutím k místnímu prostředí, ve kterém jsou provozovány.
(12)
Jednotné použití zvláštních postupů v rámci vzdušného prostoru jednotného evropského nebe je zásadní pro dosažení interoperability a plynulosti provozu.
(13)
Spektrum využívané přehledovými systémy by mělo být chráněno tak, aby se zabránilo škodlivému rušení. Členské státy by měly v tomto ohledu přijmout nezbytná opatření.
(14)
Toto nařízení by se nemělo vztahovat na vojenské činnosti a výcvik podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 549/2004.
(15)
V zájmu zachování nebo zvýšení stávající úrovně bezpečnosti provozu by se mělo od členských států požadovat zajištění toho, aby dotčené strany provedly posouzení bezpečnosti včetně identifikace nebezpečí, posouzení rizik a postupů k jejich zmírnění. Harmonizované provádění těchto postupů u systémů, na které se vztahuje toto nařízení, si vyžaduje, aby specifické požadavky na bezpečnost byly stanoveny pro všechny požadavky na interoperabilitu a výkonnost.
(16)
Podle nařízení (ES) č. 552/2004 by prováděcí pravidla pro interoperabilitu měla popisovat jednotlivé postupy při posuzování shody, které se mají použít pro posuzování shody složek nebo vhodnosti složek k používání, jakož i ověření systémů.
(17)
V případě letových provozních služeb poskytovaných především letadlům provozovaným v rámci všeobecného letového provozu pod vojenským dohledem by dodržování tohoto nařízení mohla bránit omezení spojená se zadáváním zakázek.
(18)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro jednotné nebe,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví požadavky na systémy, které přispívají k poskytování přehledových informací, jejich složky a související postupy v zájmu zajištění harmonizace výkonnosti, interoperability a účinnosti těchto systémů v rámci Evropské sítě uspořádání letového provozu (EATMN) a pro účely civilně-vojenské koordinace.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na řetězec v rámci přehledu, který sestává:
a)
z palubních přehledových systémů, jejich složek a souvisejících postupů;
b)
z pozemních přehledových systémů, jejich složek a souvisejících postupů;
c)
ze systémů zpracování přehledových dat, jejich složek a souvisejících postupů;
d)
ze systémů komunikace země-země používaných pro šíření přehledových dat, jejich složek a souvisejících postupů.
2. Toto nařízení se vztahuje na všechny lety provozované v rámci všeobecného letového provozu v souladu s pravidly pro let podle přístrojů v rámci vzdušného prostoru vymezeného v čl. 1 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 551/2004 (3), s výjimkou čl. 7 odst. 3 a čl. 7 odst. 4, které se vztahuje na všechny lety provozované v rámci všeobecného letového provozu.
3. Toto nařízení se vztahuje na poskytovatele letových provozních služeb, kteří poskytují služby řízení letového provozu na základě přehledových dat, a na poskytovatele komunikačních, navigačních nebo přehledových služeb, kteří provozují systémy stanovené v odstavci 1.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 549/2004.
Použijí se rovněž tyto definice:
1)
„přehledovými daty“ se rozumí jakákoli položka dat v rámci přehledového systému, která je nebo není opatřena časovým údajem a která se týká:
a)
dvojrozměrné polohy letadla;
b)
vertikální polohy letadla;
c)
letové polohy letadla;
d)
totožnosti letadla;
e)
ICAO 24bitové adresy letadla;
f)
záměru letadla;
g)
rychlosti letadla;
h)
zrychlení letadla;
2)
„provozovatelem“ se rozumí osoba, organizace nebo podnik zabývající se provozováním letadel nebo nabízející provozování letadel;
3)
„ADS-B“ se rozumí automatický závislý přehledový systém - vysílání, způsob sledování, pro který letadlo automaticky poskytuje datovým spojem informaci získanou z palubních navigačních systémů a systémů určování polohy;
4)
„ADS-B OUT“ se rozumí poskytnutí přehledových dat ADS-B z pohledu jejich vysílání z letadla;
5)
„škodlivým rušením“ se rozumí rušení, které brání dosahování požadavků na výkonnost;
6)
„řetězcem v rámci přehledu“ se rozumí systém sestávající ze souboru palubních a pozemních složek, které se používají k určení příslušných položek přehledových dat letadel, včetně systému zpracování přehledových dat, je-li zaveden;
7)
„řetězcem v rámci kooperativního přehledu“ se rozumí řetězec v rámci přehledu, který k určení položek přehledových dat vyžaduje jak pozemní, tak palubní složky;
8)
„systémem zpracování přehledových dat“ se rozumí systém, který zpracovává všechna přijatá vstupní přehledová data s cílem podat co nejlepší odhad aktuálních přehledových dat letadla;
9)
„identifikací letadla“ se rozumí skupina písmen, číslic nebo jejich kombinace, která je buď totožná s volací značkou letadla nebo je kódovaným ekvivalentem volací značky letadla, jež se má používat při spojení letadlo-země, a která se používá k identifikaci letadla při spojení země-země v rámci letových provozních služeb;
10)
„státním letadlem“ se rozumí všechna letadla používaná pro vojenské, celní a policejní účely;
11)
„státním letadlem přepravního typu“ se rozumí státní letadlo s pevnými křídly určené pro účely přepravy osob a/nebo nákladu;
12)
„extrapolováním“ se rozumí projekce, prognóza nebo rozšíření známých dat na základě hodnot v rámci již pozorovaného časového intervalu;
13)
„pasivním“ se rozumí extrapolovaný po dobu, která přesahuje dobu aktualizace pozemních přehledových systémů;
14)
„dobou platnosti“ se rozumí okamžik, v němž řetězec v rámci přehledu změří položku dat, nebo doba, na niž řetězec v rámci přehledu tuto položku vypočte;
15)
„přesností“ se rozumí stupeň shody získané hodnoty položky dat s její skutečnou hodnotou v okamžiku, kdy tato položka dat vystoupí z řetězce v rámci přehledu;
16)
„dostupností“ se rozumí stupeň, v jakém jsou systém nebo složka v provozu a přístupné, je-li třeba je použít;
17)
„integritou“ se rozumí stupeň nezjištěné (na úrovni systému) neshody vstupní hodnoty položky dat s její výstupní hodnotou;
18)
„kontinuitou“ se rozumí pravděpodobnost, že systém bude provádět požadované funkce bez neplánovaného přerušení, za předpokladu, že je tento systém dostupný na počátku zamýšlené operace;
19)
„včasností“ se rozumí rozdíl mezi okamžikem výstupu položky dat a dobou platnosti této položky dat.
Článek 4
Požadavky na výkonnost
1. Poskytovatelé letových navigačních služeb zajistí plynulost provozu v rámci vzdušného prostoru spadajícího do jejich pravomoci a na hranici s přilehlými vzdušnými prostory uplatněním příslušných minimálních požadavků na rozstupy mezi letadly.
2. Poskytovatelé letových navigačních služeb zajistí, aby na podporu minimálních rozstupů uplatňovaných v souladu s odstavcem 1 byly jako nezbytné zavedeny systémy uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. b), c) a d).
3. Poskytovatelé letových navigačních služeb zajistí, aby data na výstupu z řetězce v rámci přehledu podle čl. 2 odst. 1 byla v souladu s požadavky na výkonnost stanovenými v příloze I za předpokladu, že používané funkce palubních složek jsou v souladu s požadavky stanovenými v příloze II.
4. Pokud poskytovatel letových navigačních služeb u některého letadla zjistí, že jeho avionika vykazuje funkční anomálii, informuje provozovatele letu o odchylce od požadavků na výkonnost. Provozovatel záležitost prošetří před zahájením dalšího letu a zjedná nezbytnou nápravu v souladu s postupy běžné údržby a oprav pro dané letadlo a jeho avioniku.
Článek 5
Požadavky na interoperabilitu
1. Poskytovatelé letových navigačních služeb zajistí, aby všechna přehledová data předávaná z jejich systémů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b) a c) jiným poskytovatelům navigačních služeb byla v souladu s požadavky stanovenými v příloze III.
2. Poskytovatelé letových navigačních služeb při předávání přehledových dat ze svých systémů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b) a c) jiným poskytovatelům letových navigačních služeb stanoví s těmito poskytovateli formální ujednání pro výměnu dat v souladu s požadavky stanovenými v příloze IV.
3. Poskytovatelé letových navigačních služeb zajistí, aby řetězec v rámci kooperativního přehledu disponoval nejpozději do 2. ledna 2020 nezbytnou schopností, která jim umožní stanovit individuální identifikaci letadla pomocí identifikace letadla sestupným spojem, jíž disponují letadla vybavená v souladu s přílohou II.
4. Provozovatelé zajistí, aby:
a)
letadla provozovaná při letech uvedených v čl. 2 odst. 2 s individuálním osvědčením letové způsobilosti vydaným poprvé ke dni nebo po dni 8. ledna 2015 byla vybavena odpovídači sekundárního přehledového radaru, které mají schopnosti stanovené v části A přílohy II;
b)
letadla s maximální certifikovanou vzletovou hmotností převyšující 5 700 kg nebo se schopností maximální cestovní pravé vzdušné rychlosti větší než 250 uzlů, jež jsou provozována při letech uvedených v čl. 2 odst. 2 s individuálním osvědčením letové způsobilosti vydaným poprvé ke dni nebo po dni 8. ledna 2015, byla vybavena odpovídači sekundárního přehledového radaru, které mají kromě schopností stanovených v části A přílohy II navíc schopnosti stanovené v části B uvedené přílohy;
c)
letadla s pevnými křídly s maximální certifikovanou vzletovou hmotností převyšující 5 700 kg nebo se schopností maximální cestovní pravé vzdušné rychlosti větší než 250 uzlů, jež jsou provozována při letech uvedených v čl. 2 odst. 2 s individuálním osvědčením letové způsobilosti vydaným poprvé ke dni nebo po dni 8. ledna 2015, byla vybavena odpovídači sekundárního přehledového radaru, které mají kromě schopností stanovených v části A přílohy II navíc schopnosti stanovené v části C uvedené přílohy.
5. Provozovatelé zajistí, aby nejpozději do 7. prosince 2017:
a)
letadla provozovaná při letech uvedených v čl. 2 odst. 2 s individuálním osvědčením letové způsobilosti vydaným poprvé přede dnem 8. ledna 2015 byla vybavena odpovídači sekundárního přehledového radaru, které mají schopnosti stanovené v části A přílohy II;
b)
letadla s maximální certifikovanou vzletovou hmotností převyšující 5 700 kg nebo se schopností maximální cestovní pravé vzdušné rychlosti větší než 250 uzlů, jež jsou provozovaná při letech uvedených v čl. 2 odst. 2 s individuálním osvědčením letové způsobilosti vydaným poprvé přede dnem 8. ledna 2015 byla vybavena odpovídači sekundárního přehledového radaru, které mají kromě schopností stanovených v části A přílohy II navíc schopnosti stanovené v části B uvedené přílohy;
c)
letadla s pevnými křídly s maximální certifikovanou vzletovou hmotností převyšující 5 700 kg nebo se schopností maximální cestovní pravé vzdušné rychlosti větší než 250 uzlů, jež jsou provozována při letech uvedených v čl. 2 odst. 2 s individuálním osvědčením letové způsobilosti vydaným poprvé přede dnem 8. ledna 2015 byla vybavena odpovídači sekundárního přehledového radaru, které mají kromě schopností stanovených v části A přílohy II navíc schopnosti stanovené v části C uvedené přílohy.
6. Provozovatelé zajistí, aby letadla vybavená v souladu s odstavci 4 a 5 s maximální certifikovanou vzletovou hmotností převyšující 5 700 kg nebo se schopností maximální cestovní pravé vzdušné rychlosti větší než 250 uzlů byla provozována s anténním systémem umožňujícím výběr, jak stanoví bod 3.1.2.10.4 přílohy 10 svazku IV Chicagské úmluvy (4. vydání), včetně všech změn až do č. 85.
7. Členské státy mohou uložit požadavky na vybavení v souladu s odst. 4 písm. b) a odst. 5 písm. b) všem letadlům provozovaným při letech uvedených v čl. 2 odst. 2 v oblastech, kde jsou přehledové služby pomocí přehledových dat uvedených v části B přílohy II zajišťovány poskytovateli letových navigačních služeb.
8. Poskytovatelé letových navigačních služeb zajistí, aby před uvedením systémů podle čl. 2 odst. 1 písm. b), c) a d) do provozu uplatňovali ta nejúčinnější zaváděcí řešení, která zohledňují místní provozní prostředí, omezení a potřeby, jakož i schopnosti uživatelů vzdušného prostoru.
Článek 6
Ochrana spektra
1. Členské státy nejpozději do 5. února 2015 zajistí, aby odpovídač sekundárního přehledového radaru na palubě všech letadel přelétávajících přes členský stát nebyl vystavován nadměrnému počtu dotazů, které jsou vysílány pozemními dotazovači přehledového radaru a které buď vyvolávají odpovědi, nebo odpovědi nevyvolávají, ale mají dostatečný výkon na to, aby překročily minimální prahovou úroveň přijímače odpovídače sekundárního přehledového radaru.
2. Pro účely odstavce 1 platí, že součet těchto dotazů nesmí způsobit, aby odpovídač sekundárního přehledového radaru překročil rychlost odpovědí za sekundu, s výjimkou vysílání dotazovacího signálu, která je pro odpovědi módu A/C stanovena v bodě 3.1.1.7.9.1 a pro odpovědi módu S v bodě 3.1.2.10.3.7.3 přílohy 10 svazku IV Chicagské úmluvy (4. vydání).
3. Členské státy nejpozději do 5. února 2015 zajistí, aby použití pozemního vysílače provozovaného v členském státě nevytvářelo škodlivé rušení na jiných přehledových systémech.
4. Dojde-li mezi členskými státy v souvislosti s opatřeními uvedenými v odstavcích 1 a 3 k neshodě, předloží dotyčné členské státy záležitost Komisi.
Článek 7
Související postupy
1. Poskytovatelé letových navigačních služeb posoudí úroveň výkonnosti pozemního řetězce v rámci přehledu před jeho uvedením do provozu, jakož i pravidelně během provozu v souladu s požadavky stanovenými v příloze V.
2. Provozovatelé zajistí, aby alespoň každé dva roky, a kdykoli je zjištěna anomálie u konkrétního letadla, byla provedena kontrola tak, aby na výstupu odpovídačů sekundárního přehledového radaru instalovaných na palubě jejich letadel byly správné položky dat stanovené v bodě 3 části A přílohy II, v bodě 3 části B přílohy II a případně v bodě 2 části C přílohy II. Pokud některá položka dat není správná, provozovatel záležitost prošetří před zahájením dalšího letu a zjedná nezbytnou nápravu v souladu s postupy běžné údržby a oprav pro dané letadlo a jeho avioniku.
3. Členské státy zajistí, aby přidělení ICAO 24bitové adresy letadla letadlům vybaveným odpovídačem módu S bylo v souladu s hlavou 9 a jejím doplňkem přílohy 10 svazku III Chicagské úmluvy (2. vydání), včetně všech změn až do č. 85.
4. Provozovatelé zajistí, aby na palubě letadel, která provozují, pracovaly všechny odpovídače módu S s ICAO 24bitovou adresou letadla, která odpovídá registraci, již přidělil stát, v němž je letadlo registrováno.
Článek 8
Státní letadla
1. Členské státy nejpozději do 7. prosince 2017 zajistí, aby státní letadla provozovaná v souladu s čl. 2 odst. 2 byla vybavena odpovídači sekundárního přehledového radaru, které mají schopnosti stanovené v části A přílohy II.
2. Členské státy nejpozději do 1. ledna 2019 zajistí, aby státní letadla přepravního typu s maximální certifikovanou vzletovou hmotností převyšující 5 700 kg nebo se schopností maximální cestovní pravé vzdušné rychlosti větší než 250 uzlů, jež jsou provozována v souladu s čl. 2 odst. 2, byla vybavena odpovídači sekundárního přehledového radaru, které mají kromě schopností stanovených v části A přílohy II navíc schopnosti stanovené v části B a části C uvedené přílohy.
3. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 1. července 2016 seznam státních letadel, která nelze vybavit odpovídači sekundárního přehledového radaru, jež jsou v souladu s požadavky stanovenými v části A přílohy II, spolu s důvody jejich nevybavení.
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 1. července 2018 seznam státních letadel přepravního typu s maximální certifikovanou vzletovou hmotností převyšující 5 700 kg nebo se schopností maximální cestovní pravé vzdušné rychlosti větší než 250 uzlů, která nelze vybavit odpovídači sekundárního přehledového radaru, jež jsou v souladu s požadavky stanovenými v části B a části C přílohy II, spolu s důvody jejich nevybavení.
Důvodem nevybavení mohou být:
a)
závažné technické důvody;
b)
státní letadla provozovaná v souladu s čl. 2 odst. 2, která budou vyřazena z provozu nejpozději do 1. ledna 2020;
c)
omezení spojená se zadáváním zakázek.
4. Pokud státní letadla nelze vybavit odpovídači sekundárního přehledového radaru, jak je stanoveno v odstavci 1 nebo 2 z důvodu uvedeného v odst. 3 písm. c), členské státy do odůvodnění zahrnou své plány v oblasti zadávání zakázek týkající se těchto letadel.
5. Poskytovatelé letových provozních služeb zajistí, aby státní letadla uvedená v odstavci 3 byla zapojena do provozu za předpokladu, že s nimi lze bezpečně nakládat v rámci kapacity systému uspořádání letového provozu.
6. Členské státy zveřejní postupy pro nakládání se státními letadly, jež nejsou vybavena podle odstavců 1 nebo 2, ve vnitrostátních leteckých informačních příručkách.
7. Poskytovatelé letových provozních služeb sdělí každoročně členskému státu, který je určil, své plány pro nakládání se státními letadly, jež nejsou vybavena podle odstavce 1 nebo 2. Tyto plány se definují s přihlédnutím k omezením ve spojení s postupy uvedenými v odstavci 6.
Článek 9
Požadavky na bezpečnost
1. Členské státy nejpozději do 5. února 2015 zajistí, aby dotčené strany provedly hodnocení bezpečnosti u všech stávajících systémů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b), c) a d).
2. Členské státy zajistí, aby jakýmkoli změnám stávajících systémů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b), c) a d) nebo zavedení nových systémů předcházelo posouzení bezpečnosti, včetně identifikace nebezpečí a posouzení a zmírnění rizik, provedené dotčenými stranami.
3. Během posouzení uvedeného v odstavcích 1 a 2 se zohlední alespoň požadavky stanovené v příloze VI.
Článek 10
Shoda složek nebo vhodnost složek k používání
Před vydáním prohlášení ES o shodě nebo vhodnosti k používání podle článku 5 nařízení (ES) č. 552/2004 posoudí výrobci složek systémů uvedených v čl. 2 odst. 1 tohoto nařízení nebo jejich zplnomocnění zástupci usazení v Unii shodu těchto složek nebo vhodnost těchto složek k používání v souladu s požadavky stanovenými v příloze VII.
Za přijatelné postupy pro posouzení shody složek se však považují procesy certifikace v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (4), pokud zahrnují prokázání souladu s platnými požadavky na výkonnost a bezpečnost stanovenými v tomto nařízení.
Článek 11
Ověření systémů
1. Poskytovatelé letových navigačních služeb, kteří mohou prokázat nebo kteří prokázali, že splňují podmínky stanovené v příloze VIII, provedou ověření systémů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b), c) a d) v souladu s požadavky stanovenými v části A přílohy IX.
2. Poskytovatelé letových navigačních služeb, kteří nemohou prokázat, že splňují podmínky stanovené v příloze VIII, uzavřou poddodavatelskou smlouvu s oznámeným subjektem o ověření systémů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b), c) a d). Toto ověření se provede v souladu s požadavky stanovenými v části B přílohy IX.
3. Za přijatelné postupy pro ověření systémů se považují certifikační procesy v souladu s nařízením (ES) č. 216/2008, pokud zahrnují prokázání shody s platnými požadavky na interoperabilitu, výkonnost a bezpečnost stanovenými v tomto nařízení.
Článek 12
Dodatečné požadavky
1. Poskytovatelé letových navigačních služeb zajistí, aby všichni dotčení pracovníci byli řádně informováni o požadavcích stanovených v tomto nařízení a absolvovali dostatečný výcvik pro výkon své pracovní funkce.
2. Poskytovatelé letových navigačních služeb:
a)
vypracují a udržují provozní příručky obsahující pokyny a informace nezbytné k tomu, aby všichni dotčení pracovníci mohli používat toto nařízení;
b)
zajistí, aby příručky uvedené v písmenu a) byly dostupné a aktualizované a aby jejich aktualizace a distribuce podléhala odpovídajícímu řízení jakosti a uspořádání dokumentace;
c)
zajistí, aby pracovní metody a provozní postupy byly v souladu s tímto nařízením.
3. Provozovatelé přijmou nezbytná opatření pro zajištění toho, aby pracovníci provozující a udržující přehledové vybavení byli řádně informováni o příslušných ustanoveních tohoto nařízení, absolvovali dostatečný výcvik pro výkon své pracovní funkce a aby pokyny k používání tohoto vybavení byly v případě, že je to proveditelné, k dispozici v pilotní kabině.
4. Členské státy zajistí souladu s tímto nařízením, včetně zveřejnění příslušných informací o přehledovém vybavení ve vnitrostátních leteckých informačních příručkách.
Článek 13
Výjimky týkající se řetězce v rámci kooperativního přehledu
1. Ve zvláštním případě přístupových oblastí, ve kterých jsou letové provozní služby poskytovány vojenskými jednotkami nebo pod vojenským dohledem, a v případě, že souladu s čl. 5 odst. 3 brání omezení spojená se zadáváním zakázek, sdělí členské státy Komisi do 31. prosince 2017 datum zajištění souladu řetězce v rámci kooperativního přehledu, které musí být stanoveno nejpozději na 2. ledna 2025.
2. Po konzultacích s manažerem struktury vzdušného prostoru a nejpozději do 31. prosince 2018 může Komise přezkoumat výjimky sdělené podle odstavce 1, které by mohly mít významný dopad na EATMN.
Článek 14
Výjimky týkající se letadel
1. Letadlům určitých typů s prvním osvědčením letové způsobilosti vydaným přede dnem 8. ledna 2015, jejichž maximální vzletová hmotnost převyšuje 5 700 kg, nebo jejichž maximální cestovní pravá vzdušná rychlost je větší než 250 uzlů a na jejichž palubní digitální sběrnici není dostupný úplný soubor parametrů stanovených v části C přílohy II, může být udělena výjimka z plnění požadavků uvedených v čl. 5 odst. 5 písm. c).
2. Letadlům určitých typů s prvním osvědčením letové způsobilosti vydaným přede dnem 1. ledna 1990, jejichž maximální vzletová hmotnost převyšuje 5 700 kg, nebo jejichž maximální cestovní pravá vzdušná rychlost je větší než 250 uzlů, může být udělena výjimka z plnění požadavků uvedených v čl. 5 odst. 6.
3. Dotyčné členské státy sdělí Komisi nejpozději do 1. července 2017 podrobné informace odůvodňující nutnost udělit těmto určitým typům letadel výjimky na základě kritérií uvedených v odstavci 5.
4. Komise posoudí žádosti o výjimku uvedenou v odstavci 3 a po konzultaci s dotčenými stranami přijme rozhodnutí.
5. Kritéria uvedená v odstavci 3 zahrnují:
a)
určité typy letadel, jejichž výroba končí;
b)
určité typy letadel, které jsou vyráběny v omezeném počtu;
c)
nepřiměřené náklady na přepracování.
Článek 15
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4, čl. 5 odst. 1 a 2 a čl. 7 odst. 1 se použijí ode dne 13. prosince 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 22. listopadu 2011.
KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1207/2011,
22. november 2011,
milles sätestatakse ühtse Euroopa taeva seire toimivuse ja koostalitlusvõime nõuded
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrust (EÜ) nr 552/2004 Euroopa lennuliikluse juhtimisvõrgu koostalitlusvõime kohta (koostalitlusvõime määrus), (1) eriti selle artikli 3 lõiget 5,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjon volitas Eurocontroli Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määruse (EÜ) nr 549/2004 (millega sätestatakse raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks (raammäärus)) (2) artikli 8 lõikega 1 välja töötama seire toimivuse ja koostalitlusvõime nõuded Euroopa lennuliikluse juhtimisvõrgus (EATMN). Käesolev määrus põhineb kõnealuste volituste alusel 9. juulil 2010 koostatud aruandel.
(2)
Sujuv toimimine eeldab ühtses Euroopa taevas lendavate õhusõidukite hajutamise miinimumnõuete ühtlustamist.
(3)
Koostalitlusvõime tagamiseks tuleks süsteemide seireandmete vahetamisel kohaldada ühtseid põhimõtteid. Lisaks tuleks kindlaks määrata õhusõiduki pardal asuvate seiresüsteemide komponentide suhtes kohaldatavad tehniliste võimaluste ja toimivuse miinimumnõuded.
(4)
Õhusõiduki pardal asuvate seiresüsteemide komponentide tehnilised võimalused peaksid olema piisavalt paindlikud, et võimaldada aeronavigatsiooniteenuse osutajatel valida enda jaoks kõige sobivam maapealse seire lahendus.
(5)
Käesoleva määruse rakendamine ei piira muude, konkreetses keskkonnas kasutamiseks sobivate seirerakenduste ja -tehnoloogialahenduste kasutuselevõttu.
(6)
Käitajaid on vaja asjakohaselt teavitada nii uute õhusõidukite kui ka olemasolevate õhusõidukiparkide varustamisest uute tehniliste võimalustega. Seda peab arvesse võtma asjaomaste seadmete kasutamise kohustuslikuks muutmise kuupäevade kindlaksmääramisel.
(7)
Kindlaks tuleks määrata eelkõige majanduslikel või mõjuvatel tehnilistel kaalutlustel põhinevad võimalike erandite tegemise kriteeriumid, mis vabastavad käitajad kohustusest varustada kindlat liiki õhusõidukid teatavate tehniliste võimalustega. Kindlaks tuleks määrata asjakohased protsessid, mis võimaldavad komisjonil sellekohaseid otsuseid teha.
(8)
Õhusõiduki pardal asuvate ja maapealsete seiresüsteemide koostalitlusvõime tagamiseks tuleks õhusõidukile omistada 24-bitine ICAO aadress ning käitada seda kooskõlas Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (edaspidi „ICAO”) nõuetega.
(9)
ADS-B ehk üldsaatega automaatse sõltuva seire väljundi rakendamisega õhusõidukite käitajate poolt luuakse baastase, millega toetatakse maapealsete rakenduste kasutuselevõttu ning hõlbustatakse ka õhusõidukite tulevaste pardarakenduste kasutuselevõttu.
(10)
Euroopa lennuliikluse juhtimisvõrgu süsteemid peavad toetama arenenud, kokkulepitud ja valideeritud tegevuskontseptsioonide rakendamist kõikides lennuetappides, eelkõige nii, nagu on ette nähtud Euroopa lennuliikluse uue põlvkonna juhtimissüsteemi (SESAR) lennuliikluse korraldamise (ATM) üldkavas.
(11)
Käesoleva määrusega hõlmatud süsteemide ja nende komponentide toimivust tuleks korrapäraselt hinnata, võttes arvesse nende kohalikku käitamiskeskkonda.
(12)
Koostalitlusvõime ja sujuva toimimise saavutamisel on määravaks teguriks konkreetsete protseduuride ühetaoline kohaldamine ühtses Euroopa taevas.
(13)
Seiresüsteemide kasutatavat raadiospektrit tuleb kaitsta kahjulike häirete eest. Liikmesriigid peaksid võtma sellekohaseid vajalikke meetmeid.
(14)
Käesolev määrus ei hõlma sõjalisi operatsioone ega õppusi, nagu on osutatud määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 1 lõikes 2.
(15)
Praeguste ohutustasemete säilitamiseks või tõstmiseks tuleks liikmesriikidelt nõuda selle tagamist, et asjaomased isikud teostavad ohutustaseme hindamise, mis muu hulgas hõlmab ohtude tuvastamist, riskide hindamist ja nende mõju vähendamist. Selleks et ühtlustatult rakendada neid protsesse käesoleva määrusega hõlmatud süsteemide suhtes, tuleb kindlaks määrata kõigi koostalitlusvõime- ja toimivusnõuetega seotud konkreetsed ohutusnõuded.
(16)
Määruse (EÜ) nr 552/2004 kohaselt peaksid koostalitlusvõimet käsitlevad rakenduseeskirjad kirjeldama konkreetseid vastavushindamismenetlusi, mida kasutatakse komponentide vastavuse või nende kasutuskõlblikkuse hindamiseks ning süsteemide kontrollimiseks.
(17)
Kui lennuliiklusteenuseid osutatakse eelkõige üldises lennuliikluses sõjaväe järelevalve all käitatavale õhusõidukile, võivad hankepiirangud käesoleva määruse järgimist takistada.
(18)
Käesolevas määruses sätestatud meetmed on kooskõlas ühtse taeva komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesolevas määruses kehtestatakse seireandmete kogumise süsteemide, nende süsteemide komponentide ja nendega seotud protseduuride suhtes kohaldatavad nõuded, et tagada kõnealuste süsteemide toimivuse, koostalitlusvõime ja tõhususe ühtlustamine Euroopa lennuliikluse juhtimisvõrgus (EATMN) ning tsiviil- ja sõjandusvaldkonna koostöö koordineerimisel.
Artikkel 2
Reguleerimisala
1. Käesolevat määrust kohaldatakse selliste seireahelate suhtes, mis koosnevad järgmisest:
a)
õhusõiduki pardal asuvad seiresüsteemid, nende komponendid ja nendega seotud protseduurid;
b)
maapealsed seiresüsteemid, nende komponendid ja nendega seotud protseduurid;
c)
seireandmete töötlemise süsteemid, nende komponendid ja nendega seotud protseduurid;
d)
seireandmete levitamiseks kasutatavad maapealsed sidesüsteemid, nende komponendid ja nendega seotud protseduurid.
2. Käesolevat määrust kohaldatakse kõikide instrumentaallennureeglite kohaselt üldises lennuliikluses osalevate lendude suhtes Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 551/2004 (3) artikli 1 lõikes 3 sätestatud õhuruumis, v.a artikli 7 lõiked 3 ja 4, mida kohaldatakse kõikide üldises lennuliikluses osalevate lendudes suhtes.
3. Käesolevat määrust kohaldatakse nende lennuliiklusteenuse osutajate suhtes, kes osutavad seireandmetel põhinevaid lennujuhtimisteenuseid, ning nendele side-, navigatsiooni- või seireteenuste osutajatele, kes käitavad lõikes 1 kindlaks määratud süsteeme.
Artikkel 3
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse määruse (EÜ) nr 549/2004 artiklis 2 sätestatud mõisteid.
Lisaks kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) „seireandmed”- mis tahes ajatempliga või ajatemplita seireandmeühik seiresüsteemis, mis käsitleb järgmist:
2) „käitaja”- õhusõidukite käitamisega tegelev või kõnealust teenust osutav isik, organisatsioon või ettevõtja;
3) „ADS-B”- üldsaatega automaatne sõltuv seire ehk seiresüsteem, mille puhul õhusõidukid edastavad automaatselt andmesidekanali kaudu pardanavigatsiooni- ja positsioneerimissüsteemide kogutud andmeid;
4) „ADS-B väljund”- automaatse sõltuva seirega haakuvate süsteemide kaudu kogutud andmete edastamine õhusõidukilt;
5) „kahjulikud häired”- mõjutused, mis takistavad toimivusnõuete täitmist;
6) „seireahel”- õhusõiduki pardal ning maa peal asuvaid komponente ühendav süsteem, mille abil kogutakse kokku ja edastatakse õhusõidukiga seotud asjaomased seireandmeelemendid ja mis hõlmab ka seireandmete töötlemise süsteemi, juhul kui selline süsteem on kasutusel;
7) „koostoimiv seireahel”- seireahel, kus seireandmeelementide kindlaksmääramiseks kasutatakse nii maapealseid kui ka õhusõiduki pardal asuvaid seiresüsteemi komponente;
8) „seireandmete töötlemise süsteem”- süsteem, mille abil töödeldakse kõikidest sisenditest vastu võetud seireandmeid, et koostada õhusõiduki seire kohta olemas olevate andmete põhjal võimalikult täpne asukoha- ning liikumishinnang;
9) „õhusõidukitunnus”- tähtede või numbrite rühm või nende kombinatsioon, mis on identne õhusõiduki kutsungiga või millest tuletatakse õhusõiduki kutsung, mida kasutatakse õhk-maa-raadiosides ja õhusõidukitunnusena lennuliiklusteeninduse maapealses sides;
10) „riiklik õhusõiduk”- mis tahes õhusõiduk, mida kasutatakse kaitseväe, tolli või politsei jaoks;
11) „transpordiks kasutatav riiklik õhusõiduk”- jäigatiivaline riiklik õhusõiduk, mis on ette nähtud inimeste ja/või kauba veoks;
12) „ekstrapoleerima”- olemasolevaid andmeid projitseerima, prognoosima või laiendama juba vaadeldud ajavahemikel mõõdetud väärtuste põhjal;
13) „arvestuslikud asukohaandmed”- õhusõiduki asukoha ekstrapoleerimine maapealsete seiresüsteemide värskendusperioodist pikemaks ajavahemikuks;
14) „rakendusaeg”- ajahetk, mil seireahel mõõtis andmeelemendi, või ajahetk, mille seireahel andmeelemendi jaoks välja arvutas;
15) „täpsus”- andmeelemendi pakutud väärtuse ja selle seireahelast väljumise ajahetkel kehtiva tegeliku väärtuse omavahelise vastavuse määr;
16) „kättesaadavus”- määr, milleni süsteem või komponent on töövõimeline ja ligipääsetav juhul, kui tekib vajadus seda kasutada;
17) „terviklikkus”- (süsteemi tasemel) avastamata kõrvalekaldumise määr andmeelemendi sisendväärtuse ja väljundväärtuse vahel;
18) „järjepidevus”- tõenäosus, et süsteem toimib nõuetekohaselt ilma erakorraliste katkestusteta, eeldusel et süsteem on kavandatava toimingu alustamise ajahetkel kättesaadav;
19) „õigeaegsus”- erinevus andmeelemendi väljumisaja ja sama andmeelemendi rakendusaja vahel.
Artikkel 4
Toimivusnõuded
1. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad tagavad õhusõidukite sujuva käitamise nii nende vastutusalasse kuuluvas õhuruumis kui ka sellega külgnevate õhuruumide piiril, kohaldades asjakohaseid õhusõidukite hajutamise miinimumnõudeid.
2. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad tagavad, et artikli 2 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud süsteemid võetakse kasutusele vastavalt vajadusele, et toetada lõike 1 kohaselt kohaldatavaid õhusõidukite hajutamise miinimumnõudeid.
3. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad tagavad, et artikli 2 lõikes 1 osutatud seireahela väljund vastaks I lisas kindlaks määratud toimivusnõuetele, tingimusel et õhusõiduki pardal asuvate komponentide funktsioonid vastavad II lisas sätestatud nõuetele.
4. Kui aeronavigatsiooniteenuse osutaja identifitseerib õhusõiduki, mille avioonikaseadmete töös esineb normist kõrvalekaldeid, teavitab ta lennu käitajat toimivusnõuete rikkumisest. Lennu käitaja selgitab enne järgmise lennu alustamist välja kõrvalekalde põhjused ning teeb kõik vajaliku vea kõrvaldamiseks, järgides õhusõiduki ja selle avioonikaseadmete tavapärast hooldus- ja remonttööde korda.
Artikkel 5
Koostalitlusvõime nõuded
1. Aeronavigatsiooniteenuse osutaja tagab, et tema kasutuses olevate, artikli 2 lõike 1 punktides b ja c kindlaks määratud süsteemide kaudu teistele navigatsiooniteenuste osutajatele edastatavad seireandmed vastavad täielikult III lisas sätestatud nõuetele.
2. Artikli 2 lõike 1 punktides b ja c kindlaks määratud süsteemide kaudu teisele aeronavigatsiooniteenuste osutajatele seireandmete edastamisel peab andmeid edastav aeronavigatsiooniteenuse osutaja koostöös andmeid vastu võtvate navigatsiooniteenuse osutajatega välja töötama andmevahetuse ametliku korra vastavalt IV lisas sätestatud nõuetele.
3. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad tagavad, et hiljemalt 2. jaanuariks 2020 on koostoimiv seireahel suuteline kasutama seiresüsteemi kaudu allasaadetud õhusõidukitunnust sellise individuaalse õhusõiduki identifitseerimiseks, mis on selleks II lisa kohaselt varustatud
4. Käitajad tagavad, et
a)
artikli 2 lõike 2 kohane lennuliikluses osalev õhusõiduk, mille esmane individuaalne lennukõlblikkussertifikaat anti välja 8. jaanuaril 2015 või pärast seda, on varustatud sekundaarradari transpondritega, millel on II lisa A osas kindlaks määratud tehnilised võimalused;
b)
artikli 2 lõike 2 kohane lennuliikluses osalev õhusõiduk, mille maksimaalne sertifitseeritud stardimass on suurem kui 5 700 kg või mille maksimaalne tegelik reisilennu õhkkiirus on suurem kui 250 sõlme ja mille esmane individuaalne lennukõlblikkussertifikaat anti välja 8. jaanuaril 2015 või pärast seda, on varustatud sekundaarradari transpondritega, millel on lisaks II lisa A osas kindlaks määratud tehnilistele võimalustele ka selle lisa B osas kindlaks määratud tehnilised võimalused;
c)
artikli 2 lõike 2 kohane lennuliikluses osalev õhusõiduk, mille maksimaalne sertifitseeritud stardimass on suurem kui 5 700 kg või mille maksimaalne tegelik reisilennu õhkkiirus on suurem kui 250 sõlme ja mille esmane individuaalne lennukõlblikkussertifikaat anti välja 8. jaanuaril 2015 või pärast seda, on varustatud sekundaarradari transpondritega, millel on lisaks II lisa A osas kindlaks määratud tehnilistele võimalustele ka selle lisa C osas kindlaks määratud tehnilised võimalused.
5. Käitajad tagavad hiljemalt 7. detembriks 2017, et
a)
artikli 2 lõike 2 kohane lennuliikluses osalev õhusõiduk, mille esmane individuaalne lennukõlblikkussertifikaat anti välja 8. jaanuaril 2015 või pärast seda, varustatakse sekundaarradari transpondritega, millel on II lisa A osas kindlaks määratud tehnilised võimalused;
b)
artikli 2 lõike 2 kohane lennuliikluses osalev õhusõiduk, mille maksimaalne sertifitseeritud stardimass on suurem kui 5 700 kg või mille maksimaalne tegelik reisilennu õhkkiirus on suurem kui 250 sõlme ja mille esmane individuaalne lennukõlblikkussertifikaat anti välja 8. jaanuaril 2015 või pärast seda, varustatakse sekundaarradari transpondritega, millel on lisaks II lisa A osas kindlaks määratud tehnilistele võimalustele ka selle lisa B osas kindlaks määratud tehnilised võimalused;
c)
artikli 2 lõike 2 kohane lennuliikluses osalev õhusõiduk, mille maksimaalne sertifitseeritud stardimass on suurem kui 5 700 kg või mille maksimaalne tegelik reisilennu õhkkiirus on suurem kui 250 sõlme ja mille esmane individuaalne lennukõlblikkussertifikaat anti välja 8. jaanuaril 2015 või pärast seda, varustatakse sekundaarradari transpondritega, millel on lisaks II lisa A osas kindlaks määratud tehnilistele võimalustele ka selle lisa C osas kindlaks määratud tehnilised võimalused.
6. Käitajad tagavad, et lõigete 4 ja 5 kohaselt varustatud õhusõidukid, mille maksimaalne sertifitseeritud stardimass on suurem kui 5 700 kg või mille maksimaalne tegelik reisilennu õhkkiirus on suurem kui 250 sõlme, kasutavad Chicago konventsiooni 10. lisa IV köite neljanda väljaande (sh kõik muudatused kuni muudatuseni nr 85) punkti 3.1.2.10.4 kohast signaalitugevuse võrdlusega mitmeantennisüsteemi.
7. Liikmesriigid võivad kooskõlas lõike 4 punktiga b ja lõike 5 punktiga b kehtestada veonõuded kõikidele artikli 2 lõike 2 kohastele lennuliikluses osalevatele õhusõidukitele sellistes piirkondades, kus seireteenuseid pakuvad sellised aeronavigatsiooniteenuse osutajad, kes kasutavad II lisa B osas kindlaks määratud seireandmeid.
8. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad tagavad, et enne artikli 2 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud süsteemide kasutuselevõtmist rakendatakse kõige tõhusamaid paigalduslahendusi ning võetakse arvesse kohalikku käitamiskeskkonda, asjaomaseid piiranguid ja vajadusi ning lennuliikluses osalejate tehnilisi võimalusi.
Artikkel 6
Raadiospektri kaitse
1. Liikmesriigid tagavad hiljemalt 5. veebruariks 2015 üle liikmesriigi territooriumi lendava mis tahes õhusõiduki sekundaarradari transpondri kaitse maapealsete seiresüsteemide päringusaatjate selliste üleliigsete päringute eest, mis kas nõuavad vastust või mis vastust nõudmata on piisavalt võimsad sekundaarradari transpondri vastuvõtja minimaalse tundlikkusläve ületamiseks.
2. Lõike 1 kohaldamisel ei tohi selliste päringute koguarv olla nii suur, et sunniks sekundaarradari transpondrit ületama sekundis antavate lubatud vastuste määra, mis on kindlaks määratud Chicago konventsiooni 10. lisa IV köite, neljanda väljaande punktis 3.1.1.7.9.1 (režiimi A/C (Mode A/C) vastused) ja punktis 3.1.2.10.3.7.3 (režiimi S (Mode S) vastused), v.a kõik skvitter-tüüpi (squitter) andmeedastused.
3. Liikmesriigid tagavad hiljemalt 5. veebruariks 2015, et liikmesriikides käitatavate maapealsete saatjate kasutamine ei põhjusta teistele seiresüsteemidele kahjulikke häireid.
4. Kui liikmesriigid ei jõua lõigetes 1 ja 3 käsitletud meetmete suhtes kokkuleppele, annavad asjaomased liikmesriigid asja arutamiseks komisjonile.
Artikkel 7
Seotud menetlused
1. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad hindavad maapealse seireahela toimivuse taset nii enne selle kasutuselevõttu kui ka selle kasutamise ajal korrapäraste ajavahemike järel kooskõlas V lisas sätestatud nõuetega.
2. Käitajad tagavad, et kontrolle tehakse vähemalt iga kahe aasta tagant ja juhul, kui konkreetsel õhusõidukil tuvastatakse normist kõrvalekalle, ning et II lisa A osa punktis 3, II lisa B osa punktis 3 ja II lisa C osa punktis 2 (vajaduse korral) sätestatud seireandmeelemendid edastatakse nende käitatavatele õhusõidukitele paigaldatud sekundaarradari transpondrite väljundites nõuetekohaselt. Kui mis tahes seireandmeelementi nõuetekohaselt ei edastata, selgitab lennu käitaja enne järgmise lennu alustamist välja kõik kõrvalekalde põhjused ning teeb kõik vajaliku vea kõrvaldamiseks, järgides õhusõiduki ja selle avioonikaseadmete tavapärast hooldus- ja remonttööde korda.
3. Liikmesriigid tagavad, et päringurežiimi S (Mode S) transpondriga varustatud õhusõidukitele määratud õhusõiduki 24-bitised ICAO aadressid on kooskõlas Chicago konventsiooni 10. lisa III köite teise väljaande (sh kõik muudatused kuni muudatuseni nr 85) peatükiga 9 ja selle liitega.
4. Käitajad tagavad, et kõik nende käitatavate õhusõidukite pardal asuvad päringurežiimi S (Mode S) transpondrid on varustatud õhusõiduki 24-bitise ICAO aadressiga, mis vastab õhusõiduki registreerimisriigi poolt antud registreerimistunnusele.
Artikkel 8
Riiklik õhusõiduk
1. Liikmesriigid tagavad, et hiljemalt 7. detsembriks 2017 varustatakse kõik artikli 2 lõike 2 kohased lennuliikluses osalevad riiklikud õhusõidukid sekundaarradari transpondritega, millel on II lisa A osas sätestatud tehnilised võimalused.
2. Liikmesriigid tagavad, et artikli 2 lõike 2 kohane lennuliikluses osalev transpordiks kasutatav riiklik õhusõiduk, mille maksimaalne sertifitseeritud stardimass on suurem kui 5 700 kg või mille maksimaalne tegelik reisilennu õhkkiirus on suurem kui 250 sõlme, varustatakse hiljemalt 1. jaanuariks 2019 sekundaarradari transpondritega, millel on lisaks II lisa A osas sätestatud tehnilistele võimalustele ka selle lisa B ja C osas sätestatud tehnilised võimalused.
3. Liikmesriigid saadavad komisjonile hiljemalt 1. juuliks 2016 selliste riiklike õhusõidukite loetelu, mida ei ole võimalik varustada II lisa A osas sätestatud nõuetele vastavate sekundaarradari transpondritega, ning esitavad transponderite paigaldamata jätmise põhjendused.
Liikmesriigid saadavad komisjonile hiljemalt 1. juuliks 2018 selliste transpordiks kasutatavate riiklike õhusõidukite loetelu, mille maksimaalne sertifitseeritud stardimass on suurem kui 5 700 kg või mille maksimaalne tegelik reisilennu õhkkiirus on suurem kui 250 sõlme ja mida ei ole võimalik varustada II lisa B ja C osas sätestatud nõuetele vastavate sekundaarradarite transpondritega, ning esitavad transponderite paigaldamata jätmise põhjendused.
Transponderite paigaldamata jätmise põhjenduseks on üks järgmistest:
a)
mõjuvad tehnilised põhjused;
b)
artikli 2 lõike 2 kohased lennuliikluses osalevad riiklikud õhusõidukid, mille käitamine lõpetatakse hiljemalt 1. jaanuaril 2020;
c)
hankepiirangud.
4. Kui riiklikku õhusõidukit ei ole võimalik lõike 1 või 2 kohaselt varustada sekundaarradari transpondritega lõike 3 punktis c osutatud põhjustel, lisavad liikmesriigid selgitusse asjaomase õhusõidukiga seotud hankekavad.
5. Lennuliiklusteenuse osutajad tagavad lõikes 3 kindlaks määratud riiklike õhusõidukite teenindamise, tingimusel et seda on asjaomase lennuliikluse juhtimissüsteemi võimaluste piires võimalik ohutult teha.
6. Liikmesriigid avaldavad lõike 1 või 2 kohaste asjaomaste seadmeteta riiklike õhusõidukitega kaasnevad lennujuhtimise protseduurid riiklikes lennundusteabe kogumikes.
7. Lennuliiklusteenuse osutajad teatavad neid ametisse määranud liikmesriigile igal aastasel oma plaanidest seoses lõike 1 või 2 kohaste seadmeteta riiklikele õhusõidukitele teenuse osutamisega. Nendes plaanides võetakse arvesse lõikes 6 osutatud protseduuridega seotud läbilaskevõimepiiranguid.
Artikkel 9
Ohutusnõuded
1. Liikmesriigid tagavad, et asjaomased isikud teostaksid hiljemalt 5. veebruariks 2015 kõikide artikli 2 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud olemasolevate süsteemide ohutustaseme hindamise.
2. Liikmesriigid tagavad, et enne artikli 2 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud praeguse süsteemi mis tahes muutmist või uute süsteemide kasutuselevõtmist teostavad asjaomased isikud ohutustaseme hindamise, mis hõlmab ohtude tuvastamist ning riskide hindamist ja vähendamist.
3. Lõigetes 1 ja 2 nimetatud hindamise ajal arvestatakse VI lisas kirjeldatud ohutusnõudeid miinimumnõuetena.
Artikkel 10
Komponentide vastavus või kasutuskõlblikkus
Enne määruse (EÜ) nr 552/2004 artiklis 5 sätestatud EÜ vastavus- või kasutuskõlblikkuse deklaratsiooni väljaandmist hindavad käesoleva määruse artikli 2 lõikes 1 osutatud süsteemide komponentide tootjad või nende liidus asutatud volitatud esindajad asjaomaste komponentide vastavust või kasutuskõlblikkust kooskõlas VII lisas sätestatud nõuetega.
Nõuetele vastavana käsitatakse ka neid Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 216/2008 (4) kohaseid komponentide vastavushindamise sertifitseerimismenetlusi, mis sisaldavad tõendeid käesoleva koostalitlusvõime-, toimivus- ja ohutusnõuetele vastavuse kohta.
Artikkel 11
Süsteemide vastavustõendamine
1. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad, kes on võimelised tõendama või on tõendanud oma vastavust VIII lisas sätestatud tingimustele, tõendavad artikli 2 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud süsteemide vastavust IX lisa A osas sätestatud nõuetele.
2. Sellised aeronavigatsiooniteenuse osutajad, kes ei ole võimelised tõendama oma vastavust VIII lisas sätestatud tingimustele, sõlmivad allhankelepingu teavitatud asutusega, et korraldada artikli 2 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud süsteemide vastavustõendamine. Vastavustõendamine toimub kooskõlas IX lisa B osas sätestatud nõuetega.
3. Nõuetele vastavana käsitatakse ka neid määruse (EÜ) nr 216/2008 kohaseid süsteemide vastavustõendamise sertifitseerimisprotsesse, mis sisaldavad tõendeid käesoleva määruse koostalitlusvõime-, toimivus- ja ohutusnõuetele vastavuse kohta.
Artikkel 12
Lisanõuded
1. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad tagavad, et kõik asjaomased töötajad on piisavalt teadlikud käesolevas määruses sätestatud nõuetest ning et nad on läbinud oma tööülesannete täitmiseks vajaliku koolituse.
2. Aeronavigatsiooniteenuse osutajad
a)
koostavad ja säilitavad lennutegevuse käsiraamatud, mis sisaldavad vajalikke juhiseid ja teavet, et võimaldada kõigil asjaomastel töötajatel kohaldada käesolevat määrust;
b)
tagavad, et punktis a osutatud käsiraamatud on kättesaadavad ja ajakohastatud ning et neid ajakohastatakse ja levitatakse vastavalt asjakohastele kvaliteedi- ning dokumendihalduse nõuetele;
c)
tagavad, et töömeetodid ja töökord vastavad käesolevale määrusele.
3. Käitajad võtavad vajalikud meetmed selle tagamiseks, et õhusõiduki pardal asuvaid seireseadmeid käitavad ja hooldavad töötajad on täielikult teadlikud käesoleva määruse asjakohastest sätetest, et nad on läbinud oma tööülesannete täitmiseks vajaliku koolituse ning et juhised nende seireseadmete kasutamise kohta on õhusõiduki kabiinis võimaluse korral kättesaadavad.
4. Liikmesriigid tagavad käesoleva määruse järgimise, sealhulgas seireseadmeid käsitleva asjakohase teabe avaldamise riiklikes aeronavigatsioonilise teabe kogumikes.
Artikkel 13
Koostoimiva seireahelaga seotud erandid
1. Lähenemisaladega seotud erijuhtudel, kui lennuliiklusteenuseid osutavad sõjaväeüksused või kui lennuliiklusteenuseid osutatakse sõjaväe kontrolli all ning kui hankepiirangud takistavad artikli 5 lõike 3 järgimist, teatavad liikmesriigid komisjonile hiljemalt 2017. aasta 31. detsembriks kuupäeva, mil alustatakse koostoimiva seireahelaga seotud nõuete järgimist, mida tuleb teha hiljemalt 2. jaanuaril 2025.
2. Pärast EATMNi juhtimisvõrgustiku haldusasutusega konsulteerimist ja hiljemalt 31. detsembril 2018 võib komisjon vaadata läbi lõike 1 kohaselt teatatud erandid, mis võivad oluliselt mõjutada Euroopa lennuliikluse juhtimisvõrku (EATMN).
Artikkel 14
Õhusõidukitega seotud erandid
1. Artikli 5 lõike 5 punktis c sätestatud nõuete täitmisest võib vabastada sellised õhusõidukid, mille maksimaalne sertifitseeritud stardimass on suurem kui 5 700 kg või mille maksimaalne tegelik reisilennu õhkkiirus on suurem kui 250 sõlme, mille esmane individuaalne lennukõlblikkussertifikaat anti välja enne 8. jaanuari 2015 ning mille pardal asuvad digitaalsed andmesiinid ei ole võimelised edastama kõiki II lisa C osas kirjeldatud parameetreid.
2. Artikli 5 lõike 6 nõuete täitmisest võib vabastada sellised konkreetset tüüpi õhusõidukid, mille maksimaalne sertifitseeritud stardimass on suurem kui 5 700 kg või mille maksimaalne tegelik reisilennu õhkkiirus on suurem kui 250 sõlme ja mille esmane individuaalne lennukõlblikkussertifikaat anti välja enne 1. jaanuari 1990.
3. Asjaomased liikmesriigid esitavad komisjonile hiljemalt 1. juuliks 2017 üksikasjaliku teabe, milles põhjendatakse vajadust teha lõikes 5 sätestatud kriteeriumide alusel erand kõnealustele konkreetsetele õhusõidukitüüpidele.
4. Komisjon vaatab lõikes 3 osutatud erandite taotlused läbi ja võtab pärast asjaomaste isikutega konsulteerimist vastu otsuse.
5. Lõikes 3 osutatud kriteeriumid hõlmavad järgmist:
a)
konkreetsed õhusõidukitüübid, mille tootmine kavatsetakse lõpetada;
b)
konkreetsed õhusõidukitüübid, mida toodetakse piiratud koguses;
c)
ebaproportsionaalsed ümberehituskulud.
Artikkel 15
Jõustumine ja kohaldamine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artiklit 4, artikli 5 lõikeid 1 ja 2 ning artikli 7 lõiget 1 kohaldatakse alates 13. detsembrist 2013.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 22. november 2011