ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 5. dubna 2011
o opatřeních C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 a N 19/10), která provedl nizozemský stát ve prospěch skupiny ABN AMRO NV (vytvořené po spojení společností Fortis Bank Nederland a ABN AMRO N)
(oznámeno pod číslem K(2011) 2114)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/823/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek (1) v souladu s čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dne 3. října 2008 získal nizozemský stát společnost Fortis Bank Nederland (dále jen „FBN“) (nizozemskou bankovní dceřinou společnost finanční holdingové společnosti Fortis SA/NV (2)), včetně aktiv ABN AMRO Holding ve vlastnictví společnosti FBN (dále jen „ABN AMRO N“) za částku ve výši 12,8 miliardy EUR. V rámci této transakce nizozemský stát rovněž nahradil Fortis Bank SA/NV, belgickou bankovní dceřinou společnost společnosti Fortis SA/NV, jakožto věřitele, pokud jde o půjčky poskytnuté společnosti FBN v nominální hodnotě 16,1 miliardy EUR (3). Nizozemský stát poskytl společnosti FBN rovněž krátkodobou likvidní facilitu ve výši 45 miliard EUR a souhlasil s odškodněním společnosti Fortis SA/NV za náklady a povinnosti vyplývající z dohody akcionářů konsorcia. Dohoda akcionářů konsorcia popisovala práva a povinnosti tří finančních institucí (Fortis SA/NV, Banco Santander a Royal Bank of Scotland (dále jen „RBS“) neboli tří „členů konsorcia“), které se společně ucházely o společnost ABN AMRO Holding prostřednictvím nově založeného právního subjektu „RFS Holdings“. Dne 7. října 2008 oznámil nizozemský stát Komisi svá opatření ze dne 3. října 2008 (konkrétně nabytí společnosti FBN za částku 12,8 miliardy EUR, novaci dlouhodobých půjček v nominální hodnotě 16,1 miliardy EUR a krátkodobou likvidní facilitu ve výši 45 miliard EUR, dále jen „integrované transakce ze dne 3. října 2008“) jako opatření, která nepředstavují státní podporu, s cílem získat ohledně těchto opatření právní jistotu. Jelikož opatření již byla provedena, zaevidovala Komise tento případ jako případ NN (tj. NN53b/08).
(2)
Během jednání vedoucích k nabytí společnosti FBN dne 3. října 2008 vycházel nizozemský stát z externí zprávy o ocenění vypracované […] (4), jejíž kopie byla Komisi zaslána dne 15. října 2008.
(3)
Dopisem ze dne 30. října 2008 sdělila Komise nizozemskému ministerstvu financí svůj předběžný názor, že se zdá, že opatření ze dne 3. října 2008 představují státní podporu pro společnost FBN. Dne 20. listopadu 2008 se uskutečnila schůzka útvarů Komise a nizozemského státu.
(4)
Dne 21. listopadu 2008 se nizozemský stát oficiálně rozhodl, že společnosti FBN a ABN AMRO N neponechá jako samostatné subjekty, nýbrž že v souladu s dřívějšími plány společnosti Fortis SA/NV obě společnosti sloučí (dále jen „spojení“).
(5)
Dne 3. prosince 2008 přijala Komise rozhodnutí (5) (dále jen „rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008“), v němž prohlásila opatření nizozemského státu ze dne 3. října 2008 ve prospěch Fortis Bank SA/NV za státní podporu, která je slučitelná se společným trhem. Ve 4. bodě odůvodnění uvedeného rozhodnutí se však výslovně uvádělo, že Komise v samostatném řízení posoudí, zda opatření provedená dne 3. října 2008 obsahovala podporu rovněž pro společnost FBN.
(6)
Dne 17. prosince 2008 informoval nizozemský stát Komisi o svém záměru získat od společnosti FBN společnost ABN AMRO N za částku ve výši 6,5 miliardy EUR. K akvizici došlo dne 24. prosince 2008. Dne 2. února 2009 nizozemské orgány z důvodu právní jistoty oznámily tuto akvizici Komisi jako opatření, které nepředstavuje státní podporu.
(7)
Dne 24. prosince 2008 podepsaly společnosti RBS a Banco Santander a nizozemský stát dodatek k dohodě akcionářů konsorcia, na jehož základě nahradil nizozemský stát v této dohodě společnost Fortis SA/NV.
(8)
Dne 6. března 2009 zaslal nizozemský stát Komisi zprávu o hloubkové kontrole (6) nabytých podniků, která byla na žádost nizozemského státu vyhotovena […].
(9)
Rozhodnutím ze dne 8. dubna 2009 (dále jen „rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009“) zahájila Komise s ohledem na údajnou podporu poskytnutou společnostem FBN a ABN AMRO N řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy s číslem jednacím C11/09 (ex-NN53b/08).
(10)
Dne 6. května 2009 obdržela Komise stížnost od společnosti Van Lanschot Bank (dále jen „stěžovatel“), nizozemského konkurenta společností FBN a ABN AMRO N. Tento dopis předala Komise nizozemskému státu dne 22. července 2009 a požádala jej, aby se k němu vyjádřil. Nizozemský stát požádal dne 20. srpna 2009 o prodloužení lhůty a dne 22. září 2009 zaslal velmi podrobnou odpověď na stížnost. Stěžovatel poskytl další informace v dopisech ze dne 21. srpna 2009 a 28. srpna 2009. Tyto dopisy byly nizozemskému státu předány dne 23. září 2009 a nizozemský stát na ně odpověděl dne 29. října 2009.
(11)
Dne 15. května 2009 zaslal nizozemský stát Komisi dopis, v němž odpověděl na řadu otázek uvedených v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009. Podrobná odpověď týkající se podstaty (s ohledem na niž si nizozemský stát vyžádal více času) byla Komisi zaslána dne 11. srpna 2009.
(12)
V pracovním dokumentu zaslaném dne 15. června 2009 a během následné schůzky s Komisí dne 16. června 2009 informoval nizozemský stát Komisi o svém záměru provést plán rekapitalizace v hodnotě 2,5 miliardy EUR, což společnosti ABN AMRO N umožní oddělit se od své mateřské společnosti ABN AMRO Bank (7). Během této schůzky nizozemský stát uvedl, že po prvním kapitálovém vkladu ve výši 2,5 miliardy EUR budou zapotřebí další opatření, jež však ještě nelze vyčíslit.
(13)
V rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 vyzvala Komise nizozemský orgán finančního dohledu (dále jen „DNB“), aby se vyjádřil k bonitě společností FBN resp. ABN AMRO N. Požadované informace o společnosti FBN obdržela Komise v dopise ze dne 18. června 2009 a aktuální informace dne 5. ledna 2010. Dne 20. ledna 2010 předal nizozemský stát dopis DNB týkající se společnosti ABN AMRO N.
(14)
Dne 6. července 2009 zaslala společnost ABN AMRO Bank (mateřská společnost společnosti ABN AMRO N) Komisi dopis s připomínkami k rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009. Tento dopis byl dne 22. července 2009 předán nizozemskému státu a nizozemský stát na něj odpověděl dne 22. září 2009.
(15)
Dne 9. července 2009 nizozemský stát Komisi informoval, že společnost FBN splatila veškeré krátkodobé financování ve výši 45 miliard EUR, které od nizozemského státu obdržela v rámci likvidní facility dne 3. října 2008.
(16)
Dne 15. července 2009 informoval nizozemský stát Komisi o plánech společnosti FBN na získání společnosti Fortis Clearing Americas (dále jen „FCA“) od společnosti Fortis Bank SA/NV.
(17)
Dne 17. července 2009 oznámil nizozemský stát oficiálně plán s rekapitalizačními opatřeními v hodnotě 2,5 miliardy EUR (8), který se skládal ze swapu úvěrového selhání s účinkem v podobě snížení kapitálových požadavků o 1,7 miliard EUR (dále jen „nástroj k snížení kapitálových požadavků“) a povinně převoditelných cenných papírů v hodnotě 800 milionů EUR. Tato opatření byla původně zaevidována pod číslem jednacím N429/09, jelikož však tato opatření byla provedena dříve, než o nich Komise rozhodla, byl případ převeden z rejstříku oznámených podpor do rejstříku neoznámených podpor (pod číslem NN2/10).
(18)
Dne 10. září 2009 zaslal nizozemský stát Komisi pracovní dokument s aktuálními informacemi o procesu rozdělování, v němž se rovněž uvádělo, že budou nevyhnutelná další (nevyčíslená) opatření státní podpory.
(19)
Během schůzky s Komisí dne 9. listopadu 2009 nizozemský stát uvedl, že společnosti FBN a ABN AMRO N budou potřebovat další opatření v hodnotě 4,39 miliardy EUR, což celkovou částku opatření (včetně opatření oznámených dne 17. července 2009) zvyšuje na celkem 6,89 miliardy EUR. Opatření byla blíže rozvedena v dodatku ze dne 10. listopadu 2009 k pracovnímu dokumentu ze dne 10. září 2009 a v dodatečné vysvětlivce ze dne 13. listopadu 2009.
(20)
Dne 26. listopadu 2009 poskytl nizozemský stát Komisi zprávu […] s připomínkami k transakci ze dne 24. prosince 2008. Podání obsahovalo rovněž některé podkladové materiály vysvětlující […].
(21)
Dne 4. prosince 2009 předal nizozemský stát Komisi první verzi (9) plánu restrukturalizace skupiny ABN AMRO, nového subjektu vzniklého spojením společností FBN a ABN AMRO N (dále jen „plán restrukturalizace z prosince 2009“). V tomto plánu byla popsána strategie nového subjektu a rovněž uvedeny finanční výhledy pro základní scénář.
(22)
Dne 14. ledna 2010 oznámil nizozemský stát oficiálně nová opatření státní podpory ve výši 4,39 miliardy EUR kromě opatření, která byla oznámena již v červenci 2009. Nová opatření zaevidovala Komise pod číslem N19/2010.
(23)
Rozhodnutím ze dne 5. února 2010 (dále jen „rozhodnutí ze dne 5. února 2010“) Komise rozhodla o rozšíření vyšetřovacího řízení C11/09 tak, aby zahrnovalo opatření zaevidovaná pod čísly NN2/10 a N19/10. V uvedeném rozhodnutí Komise tato opatření dočasně schválila jako podporu na záchranu do dne 31. července 2010. Nizozemský stát zaslal Komisi dopis se závazkem týkajícím se zákazu cenového vedení, který platil do konce roku 2010.
(24)
Dne 23. března 2010 obdržela Komise odpověď nizozemského státu (v níž požadoval prodloužení lhůty) na rozhodnutí ze dne 5. února 2010. Nizozemský stát poskytl rovněž další informace o plánu restrukturalizace nové skupiny ABN AMRO z prosince 2009, mimo jiné finanční výhledy pro pesimistický scénář.
(25)
Dne 8. dubna 2010 položila Komise další otázky, které byly zodpovězeny dne 7. května 2010. Dne 26. května 2010 poskytl nizozemský stát Komisi rovněž další informace o křížových závazcích vyplývajících z realizace nápravného opatření v souvislosti se spojením (10). Téhož dne odeslala Komise e-mail s dalšími dotazy, jež byly zodpovězeny dne 9. června 2010.
(26)
Dne 20. července 2010 požádal nizozemský stát Komisi o prodloužení dočasného schválení opatření podpory na záchranu, jež bylo zaevidováno pod čísly NN2/10 a N19/10. Nizozemský stát zaslal rovněž dopis, v němž byl závazek týkající se zákazu cenového vedení prodloužen do 30. června 2011 nebo do data přijetí konečného rozhodnutí Komise, podle toho co nastane dříve.
(27)
Dne 30. července 2010 rozhodla Komise o prodloužení dočasného schválení opatření podpory na záchranu, která byla zaevidována pod čísly jednacími NN2/10 a N19/10, dokud nedokončí své šetření C11/09.
(28)
Dne 20. srpna 2010 zaslal nizozemský stát Komisi dokument, v němž byla podrobně vysvětlena jeho strategie odchodu.
(29)
Dne 5. října 2010 poskytl nizozemský stát obchodní plán pro divizi soukromých kapitálových fondů v rámci skupiny ABN AMRO. Podobný plán pro divizi skupiny ABN AMRO „Energetika, komodity a doprava“ byl Komisi zaslán dne 10. ledna 2010.
(30)
Dne 15. října 2010 skupina ABN AMRO oznámila, že uplatní možnost vypovězení a ke dni 31. října 2010 nástroj k snížení kapitálových požadavků ukončí.
(31)
Dne 8. listopadu 2010 zaslal nizozemský stát aktualizovaný plán restrukturalizace skupiny ABN AMRO ze dne 4. prosince 2009 (dále jen „plán restrukturalizace z listopadu 2010“), jenž byl datován dne 29. října 2010. Dne 10. ledna 2011 zaslal nizozemský stát dokument, v němž byly objasněny aktualizované výhledy skupiny ABN AMRO ze dne 8. listopadu 2010 v porovnání s původními výhledy ze dne 4. prosince 2009.
(32)
Během řízení došlo mezi zástupci nizozemského státu, společností ABN AMRO N a FBN a Evropské komise k četným výměnám informací, telekonferencím a schůzkám.
2. PODROBNÝ POPIS PŘÍJEMCŮ A OPATŘENÍ
2.1 Založení skupiny ABN AMRO
(33)
Na jaře 2007 vytvořili členové konsorcia nový právní subjekt „RFS Holdings“ za účelem nabytí společnosti ABN AMRO Holding.
(34)
Členové konsorcia hodlali společnost ABN AMRO Holding rozdělit na tři části a opatření týkající se tohoto rozdělení byla uvedena v dohodě akcionářů konsorcia.
(35)
S cílem usnadnit rozdělení vytvořili členové konsorcia tzv. „trackingové akcie“ představující ekonomické vlastnictví podniků přidělené jednotlivým členům konsorcia. V důsledku toho se společnosti RBS, Banco Santander a Fortis SA/NV staly ekonomickými (11) vlastníky tzv. podílu R, podílu S a podílu N („ABN AMRO R“, „ABN AMRO S“ a „ABN AMRO N“).
(36)
Společnost ABN AMRO R zahrnovala mimo jiné obchodní jednotku (dále jen „OJ“) Světové podniky a trhy, OJ Asie, OJ Globální transakční služby a mezinárodní síť, zatímco ABN AMRO S zahrnovala mimo jiné OJ Latinská Amerika a OJ Antonveneta (Itálie).
(37)
Společnost ABN AMRO N zahrnovala obchodní jednotky Nizozemsko a Soukromé bankovnictví a rovněž mezinárodní skupinu Diamond and Jewelry.
(38)
Položky, které nebyly přiděleny jednotlivým členům konsorcia, byly spojeny v tzv. podílu ABN AMRO Z (dále jen „ABN AMRO Z“), přičemž tato společnost odpovídala například za funkce ústředí. Každý člen konsorcia měl ve společnosti ABN AMRO Z poměrnou kapitálovou účast (12).
(39)
Dne 3. října 2008 získal nizozemský stát od společnosti Fortis Bank SA/NV společnost FBN za částku ve výši 12,8 miliardy EUR. V důsledku této akvizice se nizozemský stát stal rovněž nepřímým vlastníkem společnosti ABN AMRO N, jelikož společnost FBN byla (v rámci Fortis Bank SA/NV) právoplatným vlastníkem společnosti ABN AMRO N. Dne 3. října 2008 se nizozemský stát rovněž zavázal, že společnost Fortis SA/NV odškodní za jakékoli poplatky, jež by musela tato společnost uhradit v důsledku své další účasti na dohodě akcionářů konsorcia. Dne 24. prosince 2008 podepsaly společnosti RBS a Banco Santander a nizozemský stát dodatek k dohodě akcionářů konsorcia, na jehož základě nizozemský stát nahradil v dohodě akcionářů konsorcia společnost Fortis SA/NV.
(40)
Dne 24. prosince 2008 získal nizozemský stát od společnosti FBN společnost ABN AMRO N za částku 6,5 miliardy EUR, čímž se stal přímým vlastníkem této společnosti. Před touto akvizicí ovládal nizozemský stát společnost ABN AMRO N nepřímo prostřednictvím společnosti FBN.
(41)
Schéma č. 1:
Oddělení společnosti ABN AMRO N
(42)
Dne 21. listopadu 2008 se nizozemský stát rozhodl, že společnosti ABN AMRO N a FBN spojí (což byl nerealizovaný záměr společnosti Fortis SA/NV). Spojení bylo možno provést až poté, co byla společnost ABN AMRO N oddělena od své mateřské společnosti ABN AMRO Bank. Jako první krok byly činnosti společnosti ABN AMRO N převedeny na nový právní subjekt v rámci společnosti ABN AMRO Bank, který byl nazván ABN AMRO II.
(43)
Dne 6. února 2010 byl subjekt ABN AMRO II oddělen (jak je popsáno v 41. bodě odůvodnění) a přejmenován na ABN AMRO Bank. Současně byl právní subjekt dříve nazývaný ABN AMRO Bank přejmenován na „Royal Bank of Scotland NV“ (dále jen „RBS NV“) (viz výše uvedené schéma).
(44)
Než se mohl nový subjekt, ABN AMRO Bank, spojit se společností FBN, bylo nutno provést nejprve nápravné opatření v souvislosti se spojením. Když společnost Fortis SA/NV získala v roce 2007 ABN AMRO N, dospěla Komise k závěru (13) (dále jen „rozhodnutí o spojení“), že by spojení společností ABN AMRO N a FBN vedlo k problémům způsobeným vysokou koncentrací na nizozemském bankovním trhu, zejména v segmentech komerčního bankovnictví a faktoringu.
(45)
K odstranění těchto problémů vyplývajících ze spojení se společnost Fortis SA/NV zavázala odprodat řadu činností (konkrétně divizi faktoringu IFN a činnosti „New HBU“ v oblasti komerčního bankovnictví) společnosti Deutsche Bank. Když nizozemský stát získal dne 3. října 2008 společnosti FBN a ABN AMRO N, společnost Fortis SA/NV dosud nedokončila zamýšlený prodej New HBU a IFN společnosti Deutsche Bank. Jakmile se nizozemský stát rozhodl přikročit ke spojení společností FBN a ABN AMRO N, obnovil jednání s Deutsche Bank (14). Prodej New HBU a IFN společnosti Deutsche Bank byl uzavřen dne 1. dubna 2010.
(46)
New HBU měla celková aktiva ve výši [10 - 20] miliard EUR a zaměstnávala přibližně [1 000 - 1 500] pracovníků v přepočtu na plné pracovní úvazky. Subjekt New HBU zahrnoval Hollandsche Bank Unie (dále jen „HBU“) (obchodní banka ve vlastnictví společnosti ABN AMRO N), některá prodejní místa ABN AMRO (13 z celkem 78) a některé útvary ABN AMRO pro korporátní klientelu (2 z celkem 5).
(47)
Společnosti ABN AMRO Bank a FBN se dne 1. července 2010 oficiálně spojily a vytvořily skupinu ABN AMRO, jak je popsáno ve schématu č. 2 v 49. bodě odůvodnění.
(48)
Nizozemský stát převedl správu svého podílu ve společnosti ABN AMRO Z na novou společnost ABN AMRO Bank, jelikož nechtěl vyhradit zdroje na každodenní řízení této účasti. Nizozemský stát však zůstal právoplatným vlastníkem společnosti ABN AMRO Z a má nárok na veškeré potenciální zisky a odpovídá za veškeré potenciální ztráty společnosti ABN AMRO Z (15).
(49)
Schéma č. 2:
Založení skupiny ABN AMRO
2.2 Příjemci
2.2.1 Ekonomické činnosti společností ABN AMRO N a ABN AMRO Z
(50)
Společnost ABN AMRO N - samostatně třetí největší banka v Nizozemsku za Rabobank a ING - sestávala z OJ Nizozemsko a OJ Soukromé bankovnictví.
(51)
První obchodní jednotka, OJ Nizozemsko, poskytovala služby retailového a komerčního bankovnictví prostřednictvím sítě 510 bankovních poboček a 78 poradenských center a rovněž prostřednictvím alternativních kanálů, jako je Internet, ATM (16) a střediska telefonických služeb. OJ Nizozemsko zaměstnávala přibližně 19 000 pracovníků v přepočtu na plné pracovní úvazky.
(52)
V oblasti retailového bankovnictví měla OJ Nizozemsko franšízu s mnoha zákazníky, která byla rozdělena na „hromadné retailové bankovnictví“ (více než [3,5 - 5] milionů zákazníků) a „prémiové bankovnictví“ (více než [250 000 - 420 000] zákazníků) (17) a která nabízela širokou škálu produktů (např. spoření, investice, hypotéky, pojištění, půjčky z kreditních karet a platební služby).
(53)
V oblasti komerčního bankovnictví obsluhovala společnost ABN AMRO N [300 000 - 400 000] zákazníků z řad MSP (18) a [9 000 - 21 000] větších korporátních zákazníků (ačkoliv podle podmínek dohody akcionářů konsorcia byli větší zákazníci společnosti ABN AMRO Bank přiděleni společnosti RBS) se širokou škálou produktů (např. úvěry, správa plateb a hotovosti, spoření, finanční správa, řízení rizik a správa pojištění, složitá finanční řešení a produkty, leasing a faktoring).
(54)
Druhá obchodní jednotka, OJ Soukromé bankovnictví, se zaměřovala na fyzické osoby s čistým investovatelným majetkem ve výši více než 1 milionu EUR, a to s různými produkty v oblasti správy majetku a realitního plánování. OJ Soukromé bankovnictví vytvořila prostřednictvím organického růstu dobře rozvinutou síť v Nizozemsku a ve Francii a prostřednictvím akvizic v Německu (Delbrück Bethmann Maffei) a v Belgii (Bank Corluy). OJ Soukromé bankovnictví zahrnovala rovněž francouzský společný podnik v oblasti pojišťovnictví Neuflize Vie.
(55)
Podniky, které nizozemský stát nabyl ke dni 3. října 2008, zahrnovaly rovněž mezinárodní skupinu Diamond and Jewelry, což je divize vyhrazená pro společnosti, které působí v oblasti výroby klenotů a obchodování s diamanty.
(56)
Společnost ABN AMRO Z neobsahovala žádná provozní aktiva, zahrnovala však mimo jiné daňová aktiva, řadu účastí (mimo jiné v Saudi Hollandi Bank) a zbývající portfolio soukromých kapitálových fondů. Pokud jde o závazky, existovala rezerva na vypořádání závazků vůči Ministerstvu spravedlnosti USA, další rezervy (související částečně se zaměstnanci) a mezipodnikové financování aktiv společnosti. Jak je uvedeno v poznámce pod čarou č. 11, podíl, který ve společnosti ABN AMRO Z vlastní nizozemský stát, činí 33,81 %.
(57)
V tabulce č. 1 je shrnuta řada formálních hlavních finančních údajů společnosti ABN AMRO N:
Tabulka č. 1
Hlavní finanční údaje společnosti ABN AMRO N (v milionech EUR)
2008
2009
Celkový provozní příjem (19)
5 189
4 899
Čistý zisk
471
(117)
Návratnost vlastního kapitálu
6,7 %
-2,7 %
Poměr nákladů a příjmů
73 %
77,5 %
Celková aktiva
183 539
202 084
Celkový vlastní kapitál
7 044
4 278 (20)
Rizikově vážená aktiva (RWA) (21)
91 700
74 973 (22)
Podíl kapitálu Tier 1
9,4 %
10,2 % (23)
Celkový kapitálový poměr neboli poměr rizikového kapitálu a rizikově vážených aktiv (ukazatel BIS)
12,6 %
14,8 %
Stálé financování/nelikvidní aktiva
107 %
110 %
Zdroj: ABN AMRO Bank NV, roční přehled za rok 2009, kromě ABN AMRO Z a konsolidace soukromých kapitálových fondů, avšak včetně New HBU.
(58)
Za finanční rok 2009 vykázala ABN AMRO N ztrátu ve výši 117 milionů EUR. Tato ztráta byla zapříčiněna vyšším znehodnocením úvěrů, tlakem na úrokové rozpětí, vyššími poplatky souvisejícími s nizozemským systémem pojištění vkladů a náklady na rozdělení a integraci (24). Po vyloučení nákladů na rozdělení a integraci by společnost ABN AMRO N vykázala za rok 2009 malý čistý zisk ve výši 52 milionů EUR.
2.2.2 Společnost Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Samostatně byla společnost FBN čtvrtou největší bankou na nizozemském trhu (po Rabobank, ING a ABN AMRO N, avšak před SNS REAAL).
(60)
Nizozemský stát (a předtím Fortis SA/NV) držel přímo 92,6 % akcií společnosti FBN, přičemž zbývající podíl ve výši 7,4 % ve formě prioritních akcií vlastnil investiční prostředek Fortis FBN(H) Preferred Investments BV. Nizozemský stát vlastnil v tomto investičním prostředku 70 % akcií, zatímco zbývajících 30 % bylo v rukou řady soukromých investorů (25). Prioritní akcie v soukromém vlastnictví měly nominální hodnotu ve výši 210 milionů EUR a (nekumulativní) dividendu ve výši 5,85 % (26).
(61)
Činnosti společnosti FBN byly rozděleny do tří segmentů - retailové bankovnictví, soukromé bankovnictví a obchodní bankovnictví.
(62)
Činnosti v oblasti retailového bankovnictví zahrnovaly tradiční činnosti v této oblasti (se sítí 157 poboček, [2 - 3] miliony zákazníků z řad fyzických osob a [20 000 - 60 000] zákazníků z řad malých a středních podniků), avšak rovněž Directbank (která prostřednictvím zprostředkovatelů nabízela hypoteční řešení) a produkty v oblasti financování spotřebitelských úvěrů a platebních karet Alfam resp. ICS.
(63)
Soukromé bankovnictví se rozvíjelo především pod značkou Fortis Mees Pierson a na segmentovaném základě nabízelo služby v oblasti správy majetku (realitní plánování, investice, úvěry a pojištění) pro [15 000 - 40 000] zákazníků v celém Nizozemsku.
(64)
V oblasti obchodního bankovnictví rozlišovala společnost FBN sedm různých dílčích divizí. V divizi „Komerční bankovnictví“ (1) měla společnost FBN 23 obchodních středisek, která nabízela různé produkty společnostem s obratem do výše 250 milionů EUR. Společnosti s obratem vyšším než 250 milionů EUR a rovněž veřejný sektor byly obsluhovány jinou divizí, „Korporátní a veřejné bankovnictví“ (2). Existovaly rovněž dílčí divize „Investiční bankovnictví“ (3) (27), „Specializované finanční služby“ (4) (28), „Energetika, komodity a doprava“ (5), „Světové trhy a institucionální bankovnictví“ (6) (29) a „Clearingové fondy a úschova“ (7) (30).
(65)
V tabulce č. 2 je shrnuta řada hlavních finančních údajů společnosti FBN:
Tabulka č. 2
Hlavní finanční údaje společnosti FBN
(v milionech EUR)
2006
2007
2008 (31)
2009
Celkový provozní příjem
3 473
3 553
3 096
2 171
Čistý zisk
1 157
1 296
-18 486
406
Návratnost vlastního kapitálu (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Poměr nákladů a příjmů
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Celková aktiva
209 749
272 378
184 203
189 785
Celkový vlastní kapitál
5 910
21 763
2 944
4 716
Rizikově vážená aktiva
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Podíl kapitálu Tier 1
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Celkový kapitálový poměr
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Poměr úvěrů k vkladům
167 %
237 %
208 %
Zdroj: výroční zprávy společnosti FBN za roky 2008/2009.
(66)
V roce 2008 vykázala společnost FBN ztrátu ve výši 18,5 miliardy EUR, tato ztráta však byla do značné míry spojena s mimořádnými položkami. Společnost musela vykázat čistou ztrátu ze své účasti ve společnosti RFS Holdings a jejího prodeje ve výši 16,8 miliard EUR a rovněž jí vznikla škoda ve výši 922 milionů EUR (po odečtení daní) v divizi Prime Fund Solutions kvůli Madoffově podvodu (34). Čistý základní zisk po vyloučení těchto prvků činil 604 milionů EUR a byl dosažen téměř výlučně v prvním pololetí roku 2008.
(67)
V roce 2009 docílila společnost FBN čistý zisk ve výši 406 milionů EUR, čemuž napomohly dva mimořádné výnosy (hotovostní vyrovnání se společností Fortis Capital ve výši 362,5 milionu EUR a snížení rezerv o 16 milionů EUR v souvislosti s Madoffovým podvodem). Čistý základní zisk se snížil na 27 milionů EUR (35) (z částky ve výši 604 milionů EUR v roce 2008).
2.2.3 Skupina ABN AMRO
(68)
Skupina ABN AMRO, která vznikla spojením společností FBN a ABN AMRO Bank (tj. činnosti společnosti ABN AMRO N) dne 1. července 2010, seskupuje veškeré činnosti společností FBN a ABN AMRO N ve dvou zvláštních obchodních jednotkách, „Retailové a soukromé bankovnictví“ a „Komerční a obchodní bankovnictví“. Skupina měla v roce 2008 formální provozní příjem ve výši 7,15 miliardy EUR a formální celková aktiva ve výši 360 miliard EUR. Podle nejnovějších údajů (36) má skupina ABN AMRO celkový vlastní kapitál podle IFRS (37) ve výši 11,7 miliard EUR.
(69)
Skupina ABN AMRO je náležitě diverzifikována s provozním příjmem ve výši 4,2 miliardy EUR v oblasti „retailového a soukromého bankovnictví“ a s provozním příjmem ve výši 2,8 miliardy EUR v oblasti „komerčního a obchodního bankovnictví“. Ze zeměpisného hlediska pochází převážná část příjmů skupiny ABN AMRO (konkrétně [65 - 95] % celkové výše) z Nizozemska.
(70)
V oblasti „retailového a soukromého bankovnictví“ má integrovaná skupina ABN AMRO podíly na trhu ve výši [15 - 20] %, pokud jde o „hromadné retailové bankovnictví“, a [15 - 20] % (38) v případě „prémiového bankovnictví“ (39), což z ní činí třetí největší subjekt na nizozemském bankovním trhu z hlediska podílu na trhu. V oblasti soukromého bankovnictví (se značkou ABN AMRO Mees Pierson) je skupina ABN AMRO zdaleka největším subjektem na nizozemském trhu s podílem na trhu ve výši přibližně [30 - 40] % (40). V oblasti „komerčního a obchodního bankovnictví“ činí podíl skupiny ABN AMRO na trhu přibližně [15 - 25] % (41).
(71)
Skupina ABN AMRO již nezahrnuje New HBU a činnosti IFN v oblasti faktoringu, jež byly dne 1. dubna 2010 odprodány v rámci nápravného opatření v souvislosti se spojením.
(72)
Jako součást procesu restrukturalizace byly odprodány rovněž dvě malé divize společnosti FBN (konkrétně Intertrust a Prime Fund Solutions (dále jen „PFS“)) a tyto již nejsou součástí skupiny ABN AMRO.
(73)
V září 2009 prodala společnost FBN (a její partner Banque Générale du Luxembourg (dále jen „BGL“) (42)) divizi Intertrust specialistovi na soukromé kapitálové fondy, společnosti Waterland. Divize Intertrust je jedním z největších aktérů v oblasti celosvětové správy svěřeného majetku a řízení společností. Zaměstnává 1 000 odborníků v 19 zemích a má provozní příjem ve výši […] milionů EUR a rizikově vážená aktiva ve výši […] milionů EUR.
(74)
V květnu 2010 oznámila společnost FBN rovněž prodej divize PFS společnosti Credit Suisse. Divize PFS poskytuje služby fondů odvětví alternativní správy majetku, včetně administrativy, bankovnictví, úschovy a financování. Její zákazníci pocházejí z řad butikových správců aktiv i velkých globálních institucí, jako jsou penzijní fondy a státní investiční fondy. Divize PFS odpovídala za rezervu po zdanění ve výši 922 milionů EUR v souvislosti s Madoffovým podvodem, který společnost FBN zjistila v roce 2008. Divize PFS má příjmy ve výši […] milionů EUR a rizikově vážená aktiva ve výši […] milionů EUR.
(75)
Dne 4. března 2011 zveřejnila skupina ABN AMRO své výsledky za fiskální rok 2010 a vykázala čistou ztrátu ve výši 414 milionů EUR. Bez nákladů na rozdělení a integraci vykázala skupina ABN AMRO základní zisk ve výši 1 077 milionů EUR. Podíl základní kapitálové složky Tier 1 ke dni 31. prosince 2010 činil 10,4 %, podíl kapitálu Tier 1 byl 12,8 % a celkový kapitálový poměr pak 16,6 %. Po konzultaci s nizozemským státem vypracovala skupina ABN AMRO dividendovou politiku, jejímž cílem bylo vyplacení dividend ve výši 40 % vykázaného ročního zisku.
2.3 Popis plánu restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaného plánu restrukturalizace z listopadu 2010
(76)
Dne 4. prosince 2009 poskytl nizozemský stát Komisi plán restrukturalizace z prosince 2009. Další informace byly poskytnuty v březnu 2010 (43). Základem obchodní koncepce vypracované v rámci plánu restrukturalizace z prosince 2009 je spojení společností FBN a ABN AMRO N. Skupina ABN AMRO, nová banka vzniklá na základě plánu restrukturalizace z prosince 2009, se zaměří na střední tržní segment v Nizozemsku (44) a bude působit v oblasti „retailového a soukromého bankovnictví“ a „komerčního a obchodního bankovnictví“.
(77)
Plán restrukturalizace z prosince 2009 vychází z poznatku, že kapitálové potřeby nesouvisely se základní výkonností společností FBN a ABN AMRO N, nýbrž spíše s nutností financovat jejich oddělení od mateřských společností a počáteční náklady na integraci v souvislosti se spojením.
(78)
Ve srovnávacím scénáři bez státní podpory se v plánu restrukturalizace z prosince 2009 uznává, že bez koordinovaného úsilí vlád zemí Beneluxu by společnost Fortis SA/NV vyhlásila úpadek, což by stáhlo dolů i společnosti FBN a ABN AMRO N.
(79)
Plán restrukturalizace z prosince 2009 obsahuje finanční výhledy pro období 2009-2012 s rozdělením divizí na retailové bankovnictví, soukromé bankovnictví v Nizozemsku, mezinárodní soukromé bankovnictví a komerční a obchodní bankovnictví. Pro rok 2012 vypočetla skupina ABN AMRO rovněž zisk z operací, který nezahrnuje náklady na přechod a předpokládá, že nákladové synergie již připadly na celý rok. Tyto výhledy byly poskytnuty pro základní scénář a pesimistický scénář.
(80)
Dne 8. listopadu 2010 aktualizoval nizozemský stát v plánu restrukturalizace z listopadu 2010 finanční výhledy uvedené v plánu restrukturalizace z prosince 2009 pro období do roku 2012, včetně dodatečných výhledů pro rok 2013.
(81)
V základním scénáři vychází nizozemský stát z předpokladu, že objemy obchodu porostou v souladu s inflací. Náklady na zaměstnance podle předpokladů porostou o [1 - 6] % ročně a ostatní náklady o něco mírněji, tj. o [1 - 5] % ročně. Nizozemský stát rovněž předpokládá, že se rezervy skupiny ABN AMRO na úvěrové ztráty začnou snižovat z vysoké úrovně, která byla vykázána v roce 2009.
(82)
Podle základního scénáře obsaženého v plánu restrukturalizace z listopadu 2010 dosáhne skupina ABN AMRO roce 2010 záporného čistého výsledku ve výši […] milionů EUR, než se od roku 2011 vrátí k zisku (tj. v roce 2011 zisk ve výši […] milionů EUR).
(83)
V roce 2012 a 2013 se očekává, že se čisté zisky skupiny ABN AMRO zvýší na […] milionů EUR resp. […] milionů EUR, což se projeví v návratnosti vlastního kapitálu (45) ve výši přibližně […] %. Zlepšení ziskovosti skupiny ABN AMRO je založeno na vyšším provozním příjmu (který by se měl po slabém údaji za rok 2009 zlepšit), programu snižování nákladů, podle něhož by se měly náklady snižovat rychlostí 1,1 miliardy EUR před zdaněním ročně, a normalizaci rezerv na úvěrové ztráty po dosažení nejvyšší hodnoty v roce 2009. V roce 2013 se poměr mezi náklady a příjmy skupiny ABN AMRO odhaduje na […] %.
(84)
Základní scénář
Tabulka č. 3
2009 (skuteč-nost)
2010 (O (46))
2011 (O)
2012 (O)
2012 z činností (O)
2013 (O)
Provozní příjem
7 039
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Čisté úrokové výnosy
4 528
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Čisté příjmy z poplatků a provizí
1 933
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Ostatní příjmy
849
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Provozní výdaje
-5 568
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Provozní výdaje - beze změn
-5 258
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Provozní výdaje - přechod
- 310
(…)
(…)
(…)
Provozní výsledek
1 471
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Znehodnocení úvěrů
-1 585
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Zisk před zdaněním
- 114
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Daně a menšinové podíly
45
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Čistý zisk
-68
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Základní čistý zisk
(bez nákladů na přechod)
163
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
(85)
V pesimistickém scénáři uvedeném v plánu restrukturalizace z listopadu 2010 vycházel nizozemský stát z opatrnějších předpokladů než v základním scénáři. Použil úroková rozpětí, která byla o 7,5 % nižší než v základním scénáři, obezřetnější odhady provizí a poplatků (růst o 4 % ročně na rozdíl od 7 % v základním scénáři), nižší synergie (dopad na zisk v roce 2013 ve výši -[…] milionů EUR) a o 15 % nižší míru snižování rezerv na úvěrové ztráty (dopad na zisk v roce 2013 ve výši -[…] milionů EUR).
(86)
Ačkoliv tyto opatrnější údaje vedly k nižším výsledkům, skupina ABN AMRO by byla přesto schopna docílit zisku. Pesimistický scénář předpokládá základní čistý zisk v roce 2012 ve výši […] milionů EUR a v roce 2013 […] milionů EUR (v porovnání s […] miliony EUR resp. […] miliony EUR v základním scénáři).
(87)
V plánu restrukturalizace z prosince 2009 se nizozemský stát zabýval rovněž strategií odchodu a zdůraznil, že nemá v úmyslu zůstat dlouhodobým investorem skupiny ABN AMRO.
(88)
V dopise ze dne 20. srpna 2010 poskytl nizozemský stát Komisi podrobnější údaje o své strategii odchodu. Nizozemský stát objasnil, že zvažuje převedení ve formě prvotní veřejné nabídky (47), nechává však otevřené i jiné možnosti, jako je soukromý prodej investorovi nebo účastníkovi trhu. V dopise ze dne 20. srpna 2010 nizozemský stát uvedl, že první podíl ve výši mezi [0 - 50] a [10 - 60] % by mohl být k dispozici pro prvotní veřejnou nabídku nejdříve v […], načež by v roce 2015 následovala druhá nabídka na podíl ve výši mezi [0-50] a [10-60] %. Nizozemský stát chce získat zpět svou původní investici navýšenou o náklady na financování ve výši [2 - 5] %. Nizozemský stát má v úmyslu snížit svůj podíl ve skupině ABN AMRO na nejvýše [25 - 65] %, pokud možno do konce roku [2014 - 2018]. Nizozemský stát je zcela odhodlán k úplnému odchodu. Konečné rozhodnutí o prvotní veřejné nabídce je na nizozemském ministrovi financí a bude záviset na situaci na trhu, „připravenosti“ skupiny ABN AMRO na prvotní veřejnou nabídku a očekávaných výnosech. Nizozemská vláda zveřejnila svou strategii odchodu dne 24. ledna 2011 (48).
(89)
Plán restrukturalizace z prosince 2009 (a rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010) prokazuje, že po provedení všech opatření státní podpory bude skupina ABN AMRO dostatečně vybavena kapitálem. Během období restrukturalizace by měl být podíl kapitálu Tier 1 mezi rokem 2009 a 2012 výrazně nad […] % a v roce 2013 se dále zvýšit na […] %.
(90)
V plánu restrukturalizace z prosince 2009 nizozemský stát objasnil, že skupina ABN AMRO již odprodala řadu podniků. Kromě prodeje New HBU a IFN v rámci nápravného opatření v souvislosti se spojením odprodaly společnosti ABN AMRO N a FBN rovněž divize Intertrust a PFS.
(91)
V porovnání se skupinou ABN AMRO připadá na divize Intertrust a PFS společně [0 - 5] % odhadovaného celkového provozního příjmu, [0 - 5] % nákladů a [0 - 5] % rizikově vážených aktiv.
(92)
Během procesu restrukturalizace uskutečnila společnost FBN rovněž akvizici s cílem odstranit nesoulad vyplývající z rozdělení společnosti Fortis SA/NV. Společnost FBN byla právoplatným vlastníkem OJ Zprostředkovatelství, clearingové fondy a úschova a všech kanceláří souvisejících s tímto podnikáním vyjma kanceláře v Chicagu, která zůstala součástí společnosti Fortis Bank SA/NV. K odstranění nesouladu vyplývajícího z rozdělení získala společnost FBN dne 31. července 2009 od společnosti Fortis Bank SA/NV pobočku Fortis Clearing Americas v Chicagu za cenu ve výši přibližně […] milionů USD.
2.4 Popis opatření
(93)
K určení jednotlivých opatření státní podpory použije Komise v tomto rozhodnutí stejná písmena jako v rozhodnutí ze dne 5. února 2010.
2.4.1. Opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
(94)
Dne 3. října 2008 získal nizozemský stát od společnosti Fortis SA/NV společnost FBN (včetně ABN AMRO N) za částku ve výši 12,8 miliardy EUR (dále jen „opatření X“). S ohledem na toto opatření Komise nezahájila řízení, jelikož toto opatření samo o sobě neposkytlo společnosti FBN státní podporu, ačkoli bylo součástí transakce poskytující státní podporu společnosti FBN (viz 32. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009).
(95)
V době, kdy nizozemský stát získal společnost FBN, byla tato společnost velmi závislá na společnosti Fortis Bank SA/NV, pokud jde o financování. Za účelem zajištění úplného oddělení společnosti FBN od společnosti Fortis Bank SA/NV bylo nutné, aby nizozemský stát ukončil finanční vztah mezi společnostmi FBN a Fortis Bank SA/NV. V zájmu přerušení stávajících vazeb poskytl nizozemský stát společnosti FBN dne 3. října 2008 krátkodobou likvidní facilitu ve výši 45 miliard EUR (dále jen „opatření Y1“). Tato likvidní facilita umožnila společnosti FBN splatit společnosti Fortis Bank SA/NV krátkodobé úvěry ve výši 34 miliard EUR. Nizozemský stát v rámci tzv. „novace“ rovněž nahradil společnost Fortis Bank SA/NV jakožto poskytovatele dlouhodobých úvěrů společnosti FBN s nominální částkou ve výši 16,1 miliardy EUR (dále jen „opatření Y2“) (49).
(96)
Krátkodobá likvidní facilita, na niž se vztahovalo opatření Y1, existovala do konce června 2009. V době trvání tohoto opatření se protiplnění několikrát změnilo. V období mezi 6. říjnem 2008 a 23. říjnem 2008 poskytl nizozemský stát společnosti FBN krátkodobé financování se sazbou EONIA (50) (u výpůjček denních peněz s částkou nejvýše 5 miliard EUR) nebo EURIBOR (51) (u dlouhodobější likvidity s částkou nejvýše 40 miliard EUR) bez jakéhokoli dalšího rozpětí. Po dni 23. října 2008 existovalo krátké období (do 5. listopadu 2008), během něhož nizozemský stát uplatňoval sazbu EONIA + 50 bazických bodů a EURIBOR + 50 bazických bodů. Během tohoto druhého období se toto ujednání nadále týkalo částek v maximální výši 5 miliard EUR v případě denní likvidity a 40 miliard EUR u dlouhodobější likvidity. V období od 5. listopadu 2008 do 1. března 2009 změnil nizozemský stát protiplnění na sazbu EONIA + 25 bazických bodů u výpůjček denních peněz a EURIBOR + 25 bazických bodů u úvěrů se splatností (52) do 3 měsíců a EURIBOR + 50 bazických bodů u úvěrů se splatností delší než 3 měsíce (53). Po dni 1. března 2009 vyvinul nizozemský stát dvoustupňový systém vybízející společnost FBN k snižování závislosti na státu. První tranše finančních prostředků (bez ohledu na splatnost) byla poskytnuta se sazbou EURIBOR + 25 bazických bodů, jakmile však byla tato prahová hodnota překročena, mohla společnost FBN získat další likviditu pouze se sazbou EURIBOR + 50 bazických bodů (54). Výše celkové likvidní facility a výše první prahové hodnoty se postupně snižovaly. Dne 9. července 2009 nizozemský stát Komisi informoval, že společnost FBN splatila státu veškeré krátkodobé úvěry.
(97)
Dlouhodobé úvěry, které byly postoupeny nizozemskému státu (opatření Y2), činily 16,1 miliardy EUR, včetně kapitálu Tier 2 ve výši 8,15 miliardy EUR (z toho 3 miliardy EUR nad rámec Tier 2) a prioritních půjček ve výši 7,95 miliardy EUR.
(98)
Dne 24. prosince 2008 získal nizozemský stát od společnosti FBN společnost ABN AMRO N za částku ve výši 6,5 miliard EUR (dále jen „opatření Z“). Nizozemský stát nezaplatil hotově, nýbrž zrušením dlouhodobých pohledávek ve výši 6,5 miliard EUR, které získal v rámci integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008 jako součást opatření Y2. Jinými slovy, nizozemský stát upustil od vymáhání pohledávek vůči společnosti FBN ve výši 6,5 miliardy EUR, aby tímto způsobem zaplatil za společnost ABN AMRO N (55).
2.4.2. Opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 5. února 2010
(99)
Některá opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 5. února 2010 (56), byla Komisi oznámena v červenci 2009 a zbytek v lednu 2010. V červenci 2009 oznámil nizozemský stát nástroj k snížení kapitálových požadavků (dále jen „opatření A“ s účinkem v podobě snížení kapitálových požadavků o 1,7 miliardy EUR), povinně převoditelný cenný papír v hodnotě 500 milionů EUR (dále jen „opatření B1“) a druhou tranši povinně převoditelných cenných papírů v hodnotě 300 milionů EUR („opatření B2“).
(100)
V lednu 2010 oznámil nizozemský stát další kapitálová opatření v hodnotě 4,39 miliardy EUR. Nizozemský stát upsal další povinně převoditelné cenné papíry v hodnotě 2,28 miliardy EUR k pokrytí dodatečných nákladů na rozdělení (780 milionů EUR, dále jen „opatření B3“), nedostatku kapitálu v důsledku prodeje New HBU (300 milionů EUR, dále jen „opatření B4“) a nákladů na integraci (1,2 miliardy EUR, dále jen „opatření B5“). S cílem zajistit ve společnosti FBN soulad kapitálu Tier 1 s požadavky stanovenými v právních předpisech přeměnil nizozemský stát kapitál Tier 2 společnosti FBN ve výši 1,35 miliardy EUR, který již vlastnil, na kapitál Tier 1 (dále jen „opatření C“). Nizozemský stát vyplatil rovněž ostatním členům konsorcia v hotovosti částku ve výši 740 milionů EUR (dále jen „opatření D“), jak se předpokládalo v dohodě akcionářů konsorcia, k vypořádání závazků, které se objevily teprve v průběhu rozdělování. Nizozemský stát poskytl rovněž záruku za křížové závazky vyplývající z prodeje New HBU (dále jen „opatření E“).
(101)
Nizozemský stát prostřednictvím swapu úvěrového selhání prodal zajištění úvěrových rizik nizozemského hypotečního portfolia společnosti ABN AMRO N představující přibližně [30 - 80] % celkového hypotečního portfolia společnosti ABN AMRO N. Toto opatření vedlo k snížení rizikově vážených aktiv společnosti ABN AMRO N.
(102)
Jako protiplnění za zajištění úvěrových rizik obdržel nizozemský stát roční poplatek ve výši 51,5 bazického bodu (vypočteno jako procento hodnoty portfolia na začátku každého referenčního období).
(103)
Poplatek byl vypočítán pomocí ekvivalenční metody. Nizozemský stát určil, kolik kapitálu by mohla společnost ABN AMRO N uvolnit v důsledku nástroje k snížení kapitálových požadavků (konkrétně 1,7 miliardy EUR na základě požadavků rámce Basilej I, které platily v době provedení nástroje k snížení kapitálových požadavků), a poté byla vypočtena návratnost tohoto uvolněného kapitálu ve výši 10 % (tj. 10 % z částky 1,7 miliardy EUR), což odpovídalo 51,5 bazického bodu z počáteční hodnoty portfolia ve výši 34,5 miliardy EUR.
(104)
Společnost ABN AMRO N udržovala každoročně tranši první ztráty ve výši 20 bazických bodů (vypočteno jako procento počáteční hodnoty portfolia).
(105)
Společnosti ABN AMRO N zůstal vertikální podíl ve výši 5 % zbývajících rizik.
(106)
Cena nástroje týkajícího se zajištění úvěrových rizik by se neupravila ani tehdy, až společnost ABN AMRO N plně přijme kapitálové požadavky rámce Basilej II, třebaže účinek nástroje k snížení kapitálových požadavků by pak byl podstatně nižší.
(107)
Smlouva o swapu úvěrového selhání měla v zásadě sedmiletou dobu platnosti, společnost ABN AMRO N však měla možnost smlouvu vypovědět, což jí umožňovalo smlouvu ukončit k několika předem stanoveným referenčním datům (například říjen 2010, leden 2011 a leden 2012) (57).
(108)
Podle dohody akcionářů konsorcia měli tři partneři konsorcia zajistit, aby společnost ABN AMRO Z měla i nadále dostatek kapitálu. V této souvislosti měl nizozemský stát přispět částkou ve výši 2,2 miliard EUR k pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z. Cílem nástroje k snížení kapitálových požadavků bylo umožnit společnosti ABN AMRO N, aby se podílela na tomto příspěvku ve výši 2,2 miliardy EUR určeném pro společnost ABN AMRO Z.
(109)
Nizozemský stát upřednostnil neobvyklé řešení v podobě nástroje k snížení kapitálových požadavků oproti tradičnímu navýšení kapitálu, jelikož před rozdělením nemohl ve společnosti ABN AMRO Bank odlišit účelově vázané kapitálové příspěvky (ring-fencing). Jinými slovy, jelikož společnost ABN AMRO N nebyla samostatným právním subjektem, mohli by vklad kapitálu do společnosti ABN AMRO Bank využít rovněž další dva členové konsorcia. Toto jednání by mohlo mít vážné důsledky zejména v případě více zátěžových scénářů.
(110)
Když došlo k rozdělení, stala se společnost ABN AMRO N samostatným právním subjektem (nová ABN AMRO Bank). Nizozemský stát nesl podle dohody akcionářů konsorcia i nadále odpovědnost za pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z ve výši 2,2 miliardy EUR. Nizozemský stát se rozhodl, že by společnost ABN AMRO N měla využít hotovost z nástrojů v podobě povinně převoditelných cenných papírů (opatření B3, nakolik souviselo s obezřetnostním rozpětím ve výši 500 milionů EUR, a částka ve výši 1,2 miliardy EUR z opatření B5) s cílem vložit do společnosti ABN AMRO Z částku ve výši 1,7 miliardy EUR, a současně v nové ABN AMRO Bank zachoval nástroj k snížení kapitálových požadavků k pokrytí obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR a nákladů na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR.
(111)
Dne 15. října 2010 ABN AMRO Bank a nizozemský stát oznámily, že nástroj k snížení kapitálových požadavků bude ke dni 30. října 2010 ukončen. Jelikož společnost ABN AMRO Bank již mezitím zavedla požadavky rámce Basilej II, byl nástroj k snížení kapitálových požadavků méně zajímavý a méně nutný (58).
(112)
Jelikož nástroj k snížení kapitálových požadavků nepostačoval k úplnému pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z ve výši 2,2 miliardy EUR, poskytl nizozemský stát společnosti ABN AMRO Bank další kapitál prostřednictvím povinně převoditelného cenného papíru.
(113)
Tento povinně převoditelný cenný papír byl hodnocen jako hybridní kapitál Tier 1 s kupónem 10 % a v době oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank se automaticky přeměnil na akcie společnosti ABN AMRO II. Od tohoto okamžiku se považoval za základní kapitál Tier 1. K přeměně došlo v nominální hodnotě (59). Toto opatření společnosti ABN AMRO II (přejmenované na ABN AMRO Bank) umožnilo poskytnout společnosti ABN AMRO Z částku ve výši 500 milionů EUR.
(114)
K uhrazení nákladů souvisejících s oddělením společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank upsal nizozemský stát další povinně převoditelné cenné papíry. První tranše ve výši přibližně 300 milionů EUR (opatření B2) byla oznámena v červenci 2009 a zbytek (konkrétně 780 milionů EUR) byl oznámen v lednu 2010 (opatření B3).
(115)
Celková částka ve výši 1,08 miliardy EUR (tj. opatření B2 a B3 společně) byla zapotřebí k uhrazení těchto nákladů:
-
náležitě vymezené náklady na rozdělení ve výši 480 milionů EUR;
-
náklady na vytvoření oddělení peněžního trhu ve výši 90 milionů EUR a
-
částka ve výši 500 milionů EUR k zajištění obezřetnostního rozpětí.
(116)
Nizozemský stát poskytl další rozpis nákladů na rozdělení ve výši 480 milionů EUR. Tyto náklady souvisely s křížovými závazky ([0 - 200] milionů EUR), přidělením rizik ([0 - 200] milionů EUR), odkupem směnek souvisejících se sekuritizací ([0 - 200] milionů EUR), převodem tržních rizik zákazníků společnosti ABN AMRO N spojených s obchodováním ze společnosti ABN AMRO R ([0 - 200] milionů EUR), ukončením nástroje k snížení kapitálových požadavků ([0 - 200] milion EUR) a ostatními náklady spojenými s rozdělením a likvidací ([0 - 300] milionů EUR).
(117)
Po oddělení od mateřské společnosti ABN AMRO Bank potřebovala společnost ABN AMRO II zřídit vlastní oddělení peněžního trhu, což stálo 90 milionů EUR.
(118)
Nizozemský stát mimoto vložil další kapitál ve výši 500 milionů EUR s cílem zajistit, aby společnost ABN AMRO N mohla působit v určitém rozpětí nad minimálními kapitálovými požadavky.
(119)
Společnosti FBN a ABN AMRO N se mohly spojit teprve po odstranění problémů vyplývajících ze spojení, jež byly uvedeny v rozhodnutí o spojení. Nizozemský stát proto rozhodl o prodeji New HBU a IFN společnosti Deutsche Bank. Tato transakce však vedla k dodatečné potřebě kapitálu ve výši 470 milionů EUR, kterou nemohla v plné výši pokrýt společnost ABN AMRO N sama. Nizozemský stát se rozhodl pomoci a vložil částku ve výši 300 milionů EUR v podobě povinně převoditelného cenného papíru (60).
(120)
Aby bylo možno provést spojení, musely společnosti ABN AMRO N a FBN (a po spojení skupina ABN AMRO) uhradit počáteční náklady na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR (po zdanění) související s náklady na propuštění zaměstnanců pro nadbytečnost, integraci platforem IKT a restrukturalizaci sítě poboček. Jelikož společnosti ABN AMRO N a FBN nebyly schopny financovat tyto náklady samy, rozhodl se nizozemský stát vložit kapitál v podobě povinně převoditelného cenného papíru (61).
(121)
Společnost FBN musela zvýšit svůj kapitál Tier 1 poté, co DNB (62) oznámil nedostatek kapitálu Tier 1 ve výši přibližně 1,26 miliardy EUR. Po oddělení od své mateřské společnosti Fortis SA/NV musela společnost FBN vynaložit rovněž částku ve výši 90 milionů EUR na uhrazení nákladů souvisejících se zřízením oddělení finanční správy, modely založenými na požadavcích rámce Basilej, licencemi a poradenskými službami.
(122)
Nizozemský stát poskytl tento dodatečný kapitál přeměnou dluhu Tier 2 s nominální hodnotou ve výši 1,35 miliardy EUR na kapitál Tier 1. Transakce proto nezahrnovala žádnou novou peněžní hotovost (63).
(123)
Když členové konsorcia v roce 2007 sjednávali akvizici společnosti ABN AMRO Holding, uvědomovali si, že v té době nejsou ještě známy všechny skutečnosti. Dohoda akcionářů konsorcia proto obsahovala řadu obecných zásad týkajících se splnění určitých platebních povinností, které vzniknou teprve během procesu rozdělování. Přesné částky vyplynuly z jednání, jichž se účastnil nizozemský stát (a před ním společnost Fortis SA/NV).
(124)
Celková částka ve výši 740 milionů EUR souvisí s:
(…)
Tento odliv hotovosti je částečně vyrovnán skutečností, že nizozemský stát obdržel od ostatních členů konsorcia […] v souvislosti s uvízlými náklady.
(125)
Tyto platby pro ostatní členy konsorcia (konkrétně 740 milionů EUR) byly vyplaceny v hotovosti, částečně přímo ostatním členům konsorcia a částečně společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV).
(126)
I po odprodeji New HBU budou společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ABN AMRO II (nebo její právní nástupci) nadále odpovědné vůči věřitelům New HBU, pokud New HBU nebude moci plnit své povinnosti vůči vlastním věřitelům. Obdobně bude New HBU čelit křížovým závazkům vůči věřitelům společností ABN AMRO Bank a ABN AMRO II. Jelikož křížové závazky měly původ v prodeji New HBU vyplývajícím z rozhodnutí společnosti ABN AMRO II a jejích akcionářů, bylo rovněž jejich odpovědností nalézt řešení. Navrhované řešení znamenalo, že se nizozemský stát a Deutsche Bank (tj. kupec New HBU) dohodly na tom, že se New HBU a ABN AMRO II vzájemně odškodní za tyto křížové závazky tím, že si vzájemně poskytnou zajištění s cílem snížit kapitálové požadavky stanovené v právních předpisech na požadovaných 20 %. V důsledku této dohody musela společnost ABN AMRO II poskytnout zajištění New HBU ve výši 950 milionů EUR (postupně se snižující s tím, jak podkladové závazky nabudou splatnosti) za závazky New HBU vůči společnostem ABN AMRO II a ABN AMRO Bank (nyní RBS NV). Jelikož společnost ABN AMRO II neměla prostředky na poskytnutí potřebného zajištění za závazky vůči společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV), poskytl stát protizávazek odškodnění v podobě záruky za dluh společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV).
(127)
Nizozemský stát toto riziko ocenil tak, jako kdyby se jednalo o státní záruku za podřízený dluh společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV). Cena (založená na doporučení Evropské centrální banky (dále jen „ECB“) o stanovení cen za rekapitalizaci (64)) byla stanovena ve výši 200 bazických bodů s připočtením průměrného rozpětí swapu úvěrového selhání (65).
(128)
V tabulce č. 4 jsou shrnuta opatření, která jsou posouzena v tomto rozhodnutí. Sloupec „Důvod“ je stejný jako v tabulce č. 1 v 57. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010. Jak je uvedeno v 110. bodě odůvodnění, po oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank dne 6. února 2010 došlo ke změně opatření a jejich cílů. Opatření A bylo konkrétně od tohoto dne používáno k dosažení cílů opatření B3 (pokud jde o obezřetnostní rozpětí) a opatření B5 a naopak.
Tabulka č. 4
Opatření státní podpory
Popis
Výše
(v miliardách EUR)
Důvod
Právní subjekt, jemuž je opatření určeno
Opatření, na něž se vztahovalo rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
Y1
Krátkodobé financování
45
FBN
Y2
Dlouhodobé financování
16,1
FBN (za účelem splátky pro společnost Fortis Bank SA/NV)
Z
Nabytí ABN AMRO N
6,5
FBN (kupní cena uhrazena tak, že bylo upuštěno od vymáhání pohledávky)
Kapitálová opatření, která byla oznámena v červenci 2009 a provedena v období červenec/srpen 2009
Opatření A
Nástroj k snížení kapitálových požadavků
Swap úvěrového selhání - zajištění úvěrových rizik portfolia ve výši 34,5 miliardy EUR (s účinkem v podobě snížení kapitálových požadavků o 1,7 miliardy EUR)
Pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ke dni rozdělení převod na ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank)
Opatření B1
Povinně převoditelný cenný papír
0,5
Opatření B2
Povinně převoditelný cenný papír
0,3
První tranše nákladů na rozdělení
ABN AMRO Bank NV (nyní RBS NV) a ke dni rozdělení převod na ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank)
Další kapitálová opatření, která byla oznámena v lednu 2010
Opatření B3
Povinně převoditelný cenný papír
0,78
Druhá tranše nákladů na rozdělení a obezřetnostní rozpětí ve výši 0,5 miliardy EUR
967 milionů EUR uhrazených společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a poté ke dni rozdělení převedených na ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank), zbytek zaplacen přímo společnosti ABN AMRO II
Opatření B4
Povinně převoditelný cenný papír
0,3
Dopad prodeje New HBU na kapitál
Opatření B5
Povinně převoditelný cenný papír
1,2
Náklady na integraci
Opatření C
Přeměna kapitálu Tier 2 na vlastní kapitál
1,35
Nedostatek kapitálu Tier 1 na úrovni společnosti FBN
FBN
Opatření D
Platba v hotovosti partnerům v konsorciu
0,74
Platební povinnosti vyplývající z dohody akcionářů konsorcia
Ostatní partneři v konsorciu/ABN AMRO Bank (nyní RBS NV)
Opatření E
Záruka za závazky ve výši 950 milionů EUR
0,95
Křížové závazky vyplývající z prodeje New HBU
ABN AMRO II (nyní ABN AMRO Bank)
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
3.1 Důvody zahájení řízení v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
(129)
V rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 zahájila Komise řízení, jelikož měla důvod se domnívat, že opatření Y1, Y2 a Z (66) představovala státní podporu pro společnosti FBN a ABN AMRO N. Komise měla za to, že tato opatření společnostem FBN a ABN AMRO N umožnila setrvat na trhu a pokračovat v činnosti. Měla důvod se domnívat, že tato opatření poskytla společnostem FBN a ABN AMRO N selektivní výhodu.
(130)
V 29. a 30. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 Komise uvedla, že opatření X, Y1 a Y2 jsou součástí téže kupní smlouvy, jejímž cílem bylo oddělit společnost FBN od zbytku společnosti Fortis SA/NV. Rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008 již obsahovalo závěr, že uzavřením této smlouvy dne 3. října 2008 nejednal nizozemský stát jako běžný investor v tržním hospodářství.
(131)
V 33. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 Komise uvedla, že opatření Y1 je pro společnost FBN zjevně výhodné, poněvadž ta obdržela částku financování, jež by nemohla získat na trzích, jelikož na trzích panoval v té době naprostý chaos. Vzhledem k této mimořádné situaci na trhu měla Komise rovněž pochybnosti, zda by úrokové sazby, které požadoval nizozemský stát, byly přijatelné pro soukromého investora. Komise rovněž uvedla, že výhodu pro společnost FBN představovala i solidnost nového poskytovatele finančních prostředků. Společnost FBN již nebyla závislá na společnosti v problémech s omezenou likviditou, jako byla společnost Fortis SA/NV, nýbrž obdržela financování od nizozemského státu.
(132)
Komise měla pochybnosti, zda je opatření Y1 slučitelné se sdělením Komise - Použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí (dále jen „sdělení o bankovnictví“) (67), jelikož nebylo přiměřené ani omezené na nezbytné minimum. V 52. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 byly uvedeny zejména obavy ohledně slučitelnosti těchto prvků: 1. protiplnění, které poskytla společnost FBN, 2. maximální doba, během níž mohla společnost FBN využívat financování, 3. maximální doba splatnosti dotyčných nástrojů a 4. objem likvidní facility.
(133)
Komise rovněž uvedla, že by opatření Y2 mohlo obsahovat prvky státní podpory, pokud by se společnost Fortis Bank SA/NV v době akvizice nacházela v situaci, kdy se požadovalo okamžité splacení dlouhodobých půjček, dojde-li ke změně vlastnictví společnosti FBN. Pokud by skutečně existovalo ustanovení o splacení v případě změny vlastnictví, umožnilo by opatření Y2 společnosti FBN využívat dlouhodobé půjčky s úrokovými sazbami, které platily v době před vypuknutím krize. Opatření Y2 znamenalo, že společnost FBN nemusela hledat alternativní financování za podmínek, které na trhu převládaly v té době. Jelikož společnost Fortis Bank SA/NV byla oprávněna požádat o splacení, rozhodl se nizozemský stát poskytnout dlouhodobé půjčky, aby nevznikly problémy s krátkodobými půjčkami. V rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 proto Komise vyslovila obavy, že opatření Y2 obsahovalo státní podporu po delší období, než bylo nezbytně nutné. Aby mohla Komise posoudit důsledky opatření Y2 z hlediska státní podpory, požádala nizozemský stát, aby jí poskytl více informací o podmínkách předčasného splacení, které byly obsaženy v dlouhodobých úvěrových smlouvách.
(134)
V 54. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 uvedla Komise rovněž pochybnosti, zda nizozemský stát přijal v souladu s bodem 27 oznámení o bankovnictví dostatečná opatření, aby omezil neoprávněné narušení hospodářské soutěže.
(135)
Komise se rovněž obávala, že společnost ABN AMRO N měla (případně nepřímo) prospěch z opatření týkajících se likvidity, která byla provedena ve prospěch společnosti FBN. Požádala proto nizozemský stát, aby jí poskytl více informací o finanční situaci společnosti ABN AMRO N a její strategii financování.
(136)
Co se týká opatření Z, Komise měla pochybnosti, zda nizozemský stát zaplatil společnosti FBN za nabytí společnosti ABN AMRO N tržní cenu. Komise podotkla, že nizozemský stát zaplatil více, než bylo uvedeno ve zprávě o ocenění „na základě stávajících tržních podmínek“ ze dne 3. října 2008, kterou vyhotovil odborník nizozemského státu pro oblast oceňování […] a která byla zmíněna v 2. bodě odůvodnění. Komise mimoto poznamenala, že nizozemský stát nepoužil opravný koeficient s cílem zohlednit pokles na trhu cenných papírů, k němuž došlo mezi říjnem a prosincem 2008 a který byl obzvláště výrazný u cenných papírů bank. Pokud nizozemský stát zaplatil při koupi společnosti ABN AMRO N vyšší cenu, než byla tržní cena, rovnalo se opatření Z státní podpoře, která pomohla rekapitalizovat společnost FBN.
(137)
Komise v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 rovněž uvedla, že nizozemský stát dosud nepředložil hodnocení společností FBN a ABN AMRO N ze strany DNB. Nizozemský stát neposkytl rovněž plán obnovení životaschopnosti ani plán restrukturalizace s podrobnými finančními výhledy. Jelikož nebyl k dispozici plán obnovení životaschopnosti ani plán restrukturalizace, nemohla Komise určit, zda měly společnosti ABN AMRO N a FBN v důsledku opatření X, Y1, Y2 a Z dostatek kapitálu a byly schopny dosáhnout přijatelné úrovně ziskovosti.
3.2 Důvody rozšíření řízení v rozhodnutí ze dne 5. února 2010
(138)
Když nizozemský stát oznámil dne 17. července 2009 a 15. ledna 2010 další opatření ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N jako opatření, která nepředstavují státní podporu, měla Komise obavy, zda některá z těchto dodatečných opatření nepředstavují další státní podporu pro společnosti FBN a ABN AMRO N.
(139)
V rozhodnutí ze dne 5. února 2010 Komise uvedla, že podle dohody akcionářů konsorcia měl nizozemský stát řadu povinností, jež nebyly povinnostmi společnosti ABN AMRO N. Opatření, která nizozemský stát přijal, aby dodržel své závazky podle dohody akcionářů konsorcia (zejména povinnost hradit náklady společnosti ABN AMRO Z a povinnost oddělit společnost ABN AMRO N od ABN AMRO Bank), nevypadala na první pohled jako státní podpora pro společnost ABN AMRO N.
(140)
Komise uvedla, že se zdá, že opatření A a B1 byla určena v prvé řadě na pokrytí nedostatku kapitálu společnosti ABN AMRO Z, současně však Komisi nebylo jasné, zda neexistovala rovněž nepřímá výhoda pro hospodářské činnosti společnosti ABN AMRO N. V tomto ohledu chtěla Komise vědět, zda byly společnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z (bez postavení samostatného právního subjektu) dostatečně vzájemně odlišeny. Komise chtěla obdržet rovněž více informací o důvodech nedostatečného kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z a například o převodu akcií společnosti Unicredito ze společnosti ABN AMRO Z na ABN AMRO N. Komise měla rovněž otázky týkající se odměny, kterou společnost ABN AMRO N platila společnosti ABN AMRO Z za plnění funkcí ústředí. Komise měla podezření, že přinejmenším částečně byla nedostatečná kapitalizace společnosti ABN AMRO Z spojena se skutečností, že společnost ABN AMRO N neplatila za služby ústředí poskytované společností ABN AMRO Z tržní cenu.
(141)
Ačkoliv oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank je podle dohody akcionářů konsorcia povinností nizozemského státu, nemohla Komise vyloučit, že by státní rekapitalizace financující náklady na rozdělení mohla být státní podporou. Komise rovněž podotkla, že ne všechny náklady zařazené jako náklady na rozdělení byly v přísném slova smyslu spojeny s povinnostmi týkajícími se rozdělení, které byly popsány v dohodě akcionářů konsorcia. Komise podotkla, že kategorie „náklady na rozdělení“ zahrnovala částku ve výši 500 milionů EUR, která byla zapotřebí k tomu, aby bylo ve skupině ABN AMRO zajištěno obezřetnostní rozpětí nad minimálními obezřetnostními kapitálovými požadavky.
(142)
Komise podotkla, že nizozemský stát pomohl společnostem FBN a ABN AMRO N uhradit náklady související se spojením. K odstranění problémů, jež vznikly v důsledku spojení, se společnost ABN AMRO N rozhodla prodat IFN a New HBU, což vedlo k novému nedostatku kapitálu. Komise uvedla, že společnosti FBN a ABN AMRO N mohly využívat výhody plynoucí ze spojení (například synergie vzniklé spojením, výhody vyplývající ze skutečnosti, že byly po spojení společností s vyššími podíly na nizozemském trhu, …), zatímco nizozemský stát financoval počáteční náklady. Komise v této souvislosti uvedla, že nizozemský stát neměl žádnou právní povinnost uhradit tyto náklady, jelikož ty vyplývaly z rozhodnutí nizozemského státu ze dne 21. listopadu 2008 o spojení společností FBN a ABN AMRO N, a nikoli z dohody akcionářů konsorcia.
(143)
Komise vzala na vědomí skutečnost, že spojení a zvláštní podmínky spojené s rozdělením vedly ke křížovým závazkům (opatření E). Podle nizozemského práva obchodních společností byly společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ABN AMRO II i nadále odpovědné vůči věřitelům New HBU, pokud by New HBU (nebo její nový vlastník Deutsche Bank) neplnila své platební povinnosti. New HBU měla obdobné povinnosti vůči věřitelům společností ABN AMRO Bank (nyní RBS NV) a ABN AMRO II. Komise nemohla vyloučit, že řešení týkající se odškodnění, které znamenalo, že nizozemský stát poskytl věřitelům společnosti ABN Amro Bank (nyní RBS NV) záruku s prémií ve výši 200 bazických bodů s připočtením průměrného rozpětí u swapu úvěrového selhání, představovalo státní podporu.
(144)
Komise měla rovněž obavy ohledně podoby nástroje k snížení kapitálových požadavků (opatření A). Komise uznala, že se opatření A zásadně liší od ostatních opatření týkajících se znehodnocených aktiv, jelikož nebylo zavedeno s cílem chránit společnost ABN AMRO N před dalšími poklesy tzv. toxických aktiv s vysoce nejistým oceněním. Komise se však domnívala, že aby bylo opatření A slučitelné s vnitřním trhem, mělo by splňovat obecné zásady sdělení Komise o nakládání se znehodnocenými aktivy v bankovním sektoru Společenství (68) (dále jen „sdělení o znehodnocených aktivech“). Konkrétně by měly existovat dostatečné důkazy o náležitém ocenění, což znamená, že by banka neměla převést očekávané ztráty na stát. V této souvislosti chtěla Komise zjistit, jaký dopad měla řada zvláštních smluvních ujednání (např. mechanismus zpětného získání a vertikální podíl na rizicích) na skutečný peněžní tok a cenu. Komise měla rovněž pochybnosti, zda existovaly dostatečné pobídky, které by zajistily, aby společnost ABN AMRO N nástroj ukončila, jakmile již nebude nezbytně nutný.
(145)
Komise měla pochybnosti, zda plán restrukturalizace z prosince 2009 splňuje kritéria stanovená ve sdělení Komise o návratu k životaschopnosti a hodnocení restrukturalizačních opatření ve finančním sektoru v současné krizi podle pravidel pro státní podporu (69) (dále jen „sdělení o restrukturalizaci“), pokud jde o životaschopnost, sdílení zátěže a neoprávněné narušení hospodářské soutěže.
(146)
Komise uznala, že se na první pohled zdálo, že skupina ABN AMRO dosáhla dostatečných příjmů k pokrytí všech svých provozních nákladů (včetně znehodnocení) a docílila přijatelné návratnosti vlastního kapitálu. Komise však rovněž podotkla, že návratnost vlastního kapitálu závisela u skupiny ABN AMRO do značné míry na splnění řady klíčových předpokladů. Za prvé, pokud se skupina ABN AMRO chce stát nákladově efektivní s přijatelným poměrem nákladů a příjmů, je zásadní, aby dosáhla plánovaných synergií (konkrétně 1,1 miliardy EUR před zdaněním v porovnání s čistým ziskem v roce 2013 ve výši […] miliard EUR). Jak je uvedeno v 118. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010, mělo pro životaschopnost skupiny ABN AMRO za druhé zásadní význam rovněž to, zda bude schopna zvýšit své čisté úrokové rozpětí z nízkých úrovní, které u společností FBN a ABN AMRO N existovaly v druhém pololetí roku 2008 a prvním pololetí roku 2009. Ve svém rozhodnutí ze dne 5. února 2010 Komise uvedla, že potřebuje o těchto záležitostech více informací, aby mohla posoudit, zda byla skutečně obnovena dlouhodobá životaschopnost.
(147)
Komise rovněž podotkla, že plán restrukturalizace z prosince 2009 neobsahoval finanční výhledy pro pesimistický scénář, jak se požaduje v bodě 13 sdělení o restrukturalizaci. Komise si proto vyžádala takovéto pesimistické finanční výhledy, aby mohla ověřit, jak bude skupina ABN AMRO fungovat v složitějších tržních podmínkách.
(148)
Komise rovněž uvedla, že plán restrukturalizace z prosince 2009 obsahoval málo informací o menších dílčích divizích, takže Komise nemohla posoudit, zda jsou otázky životaschopnosti dostatečně vyřešeny i na této úrovni. Komise měla konkrétně pochybnosti, zda je dostatečně zaručena životaschopnost divize PFS ve společnosti FBN, která v roce 2008 vykázala v souvislosti s Madoffovým podvodem významné ztráty.
(149)
Komise měla pochybnosti, zda byla státní podpora omezena na minimum nezbytné k obnovení životaschopnosti skupiny ABN AMRO. V této souvislosti podotkla, že skupina ABN AMRO uvedla, že chce provést malé dodatečné akvizice, které považovala za nezbytné k opětovnému získání kompetencí s ohledem na některé produkty, o něž přišla při oddělení od společností Fortis SA/NV a ABN AMRO Holding. V rozhodnutí ze dne 5. února 2010 Komise uvedla, že by státní podpora neměla být použita na financování akvizic či nových investic, pokud to není nezbytné k obnovení životaschopnosti podniku. Komise nizozemský stát požádala o objasnění politiky skupiny ABN AMRO v oblasti akvizic a o poskytnutí mimo jiné podrobného seznamu činností skupiny ABN AMRO, které skupina potřebuje na obnovu z důvodu životaschopnosti.
(150)
Komise měla rovněž pochybnosti, zda všichni poskytovatelé hybridního kapitálu společností FBN a ABN AMRO N zaplatili svůj podíl na restrukturalizaci. Komise se obávala, že například držitelé prioritních akcií společnosti FBN (70) nepřispěli dostatečně k tomu, aby bylo zajištěno, že zásah nizozemského státu byl omezen na nezbytné minimum.
(151)
Státní podpora by měla být omezena na nezbytné minimum, i pokud jde o dobu trvání. V tomto ohledu Komise podotkla, že k vyřešení dočasných problémů byla zapotřebí řada opatření, Komise však měla pochybnosti, zda nizozemský stát podnikl dostatečné kroky k zajištění toho, že opatření budou ukončena, jakmile již nebudou nutná.
(152)
Pokud jde o opatření A, Komise podotkla, že nástroj k snížení kapitálových požadavků nebude přitažlivý, jakmile bude společnost ABN AMRO N smět zavést požadavky rámce Basilej II. Ačkoliv tento nástroj obsahoval možnost vypovězení, která umožňovala předčasné ukončení smlouvy, Komise poznamenala, že neexistoval jednoznačný harmonogram pro odchod nizozemského státu.
(153)
S ohledem na obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR Komise podotkla, že záměrem bylo, aby skupina ABN AMRO nahradila tuto částku kapitálem, který bude sama financovat. Komise opět poznamenala, že nebyl uveden žádný údaj o načasování.
(154)
Co se týká nákladů na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR (tj. opatření B5), Komise uvedla, že nizozemský stát tvrdil, že to povede k významným synergiím ve výši 1,1 miliardy EUR (před zdaněním) ročně, přičemž tato částka by se mohla v zásadě použít k splacení státní podpory. Komise však poznamenala, že nizozemský stát nezavedl mechanismus, který by zajistil toto splacení. Pokud jde o kapitálové potřeby v souvislosti s prodejem New HBU, Komise dospěla k závěru, že kapitálové potřeby související s ochranou před úvěrovými riziky se budou rychle snižovat s tím, jak budou úvěry postupně nabývat splatnosti. Komise opět zdůraznila, že by státní podpora měla být splacena, jakmile již není zapotřebí.
(155)
Pokud jde o narušení hospodářské soutěže, Komise uvedla, že kapitálové potřeby společností FBN a ABN AMRO N vyplývaly do jisté míry z jejich oddělení od bývalých mateřských společností a počátečních nákladů na integraci, a nikoli z rozsáhlého přejímání rizik či nesprávného řízení v rámci samotných společností FBN a ABN AMRO N. Komise v tomto kontextu dospěla k závěru, že další odprodeje nejsou pravděpodobně nutné.
(156)
Komise však současně vyslovila pochybnosti, zda plán restrukturalizace z prosince 2009 obsahoval dostatečná opatření týkající se změn v jednání, aby bylo zajištěno, že společnosti FBN a ABN AMRO N nepoužijí státní podporu k růstu na úkor svých konkurentů, například zavedením neudržitelné cenové politiky nebo nabytím dalších finančních institucí, což by mohlo oslabit pobídky ostatních subjektů, jež nejsou příjemci podpory, k soutěži, investicím a inovacím a odrazovat od vstupu na nizozemský bankovní trh.
(157)
Pokud jde o odchod, Komise uvedla, že by bylo užitečné, kdyby nizozemský stát vypracoval a jednoznačně oznámil strategii odchodu. Opakované a masivní zásahy nizozemského státu by mohly být vkladateli vnímány jako známka trvalé podpory.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
4.1 První soubor připomínek společnosti Van Lanschot (dopis ze dne 6. května 2009)
(158)
Stěžovatel tvrdil, že díky státní podpoře a státnímu vlastnictví nabízely společnosti FBN a ABN AMRO N (včetně svých dceřiných společností, jako jsou MoneYou a Mees Pierson) u úspor fyzických osob a vkladových účtů neudržitelně vysoké úrokové sazby, čímž destabilizovaly nizozemský bankovní trh.
(159)
Stěžovatel se domníval, že úrokové sazby, které nabízely společnosti FBN a ABN AMRO N, byly ztrátové. V tomto ohledu poukázal na skutečnost, že se sazby EURIBOR snížily z 5 % v září 2008 na méně než 2 % v lednu/únoru 2009, zatímco se úrokové sazby společností FBN a ABN AMRO N u spořicích účtů ve skutečnosti zvyšovaly.
(160)
Stěžovatel poukázal rovněž na zvláštnosti nizozemského trhu soukromého bankovnictví v porovnání s trhem retailového bankovnictví, jež měly tendenci zvyšovat rušivý účinek přijatých opatření. Částky úspor v soukromém bankovnictví jsou v průměru vyšší než v retailovém bankovnictví. U nižších částek úspor se zákazníci starají méně o rizikový profil banky, jelikož jsou chráněni nizozemským systém pojištění vkladů (až do výše 100 000 EUR). O rizika se však začínají více zajímat, jakmile je tato prahová hodnota překročena, což je v soukromém bankovnictví poměrně časté.
(161)
Stěžovatel rovněž tvrdil, že společnosti FBN a ABN AMRO N mají prospěch z implicitní státní záruky. Tvrdil, že zákazníci společností FBN a ABN AMRO N jsou přesvědčeni, že nizozemský stát nedopustí, aby banky ve státním vlastnictví vyhlásily úpadek.
(162)
Stěžovatel, který krizi přestál bez státní podpory, zdůraznil, že ho jednání společností FBN a ABN AMRO N narušující hospodářskou soutěž velmi poškodilo, jelikož je při financování svých aktiv tradičně ve značné míře závislý na nizozemském trhu spoření (71). V absolutním vyjádření má stěžovatel úspory a vklady ve výši 15 miliard EUR, což znamená, že by zvýšení úrokových sazeb o 1 % mohlo společnost stát přibližně 150 milionů EUR ročně (72). Kromě tohoto zvýšení nákladů existoval i dopad na objem, jelikož společnost Van Lanschot přišla o zákazníky.
4.2 Následné připomínky společnosti Van Lanschot (dopisy ze dne 21. a 28. srpna 2009)
(163)
Podle stěžovatele přetrvávalo neobvyklé jednání společností FBN a ABN AMRO N i v letních měsících roku 2009.
(164)
Jako další argument uvedl stěžovatel neobvykle velké změny v objemu a podílu na trhu na tradičně stabilním nizozemském trhu spoření. V tomto ohledu stěžovatel odkázal na tiskové zprávy společností FBN a ABN AMRO N, v nichž se uváděl příliv vkladů ve výši 9 miliard EUR, resp. 21 miliard EUR v prvním pololetí roku 2009 (73). Stěžovatel pokládal tyto údaje za vysoké vzhledem ke skutečnosti, že celkový nizozemský trh spoření má hodnotu přibližně 287 miliard EUR.
(165)
Jako na další příklad neobvyklého stanovování cen poukázal stěžovatel na skutečnost, že úrokové sazby u spoření vykazovaly v sousedních zemích, jako je Belgie, Francie a Německo, pokles sazeb EURIBOR, zatímco nizozemské úrokové sazby zůstávaly u spoření neochvějně na vysoké úrovni.
4.3 Připomínky společnosti ABN AMRO Bank (dopis ze dne 6. července 2009)
(166)
Ve svých připomínkách k rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení poskytla společnost ABN AMRO Bank (tj. mateřská společnost ABN AMRO N) více informací o své finanční situaci a strategii financování. Společnost ABN AMRO Bank popřela, že by měla jakýkoli prospěch (přímo či nepřímo) z podpory financování poskytnuté společnosti FBN (opatření Y1 a Y2). Společnost ABN AMRO Bank podotkla, že v době krize nepotřebovala pomoc, aby se mohla financovat, a to díky diverzifikované strategii financování. Rovněž zdůraznila, že statistické údaje o její likviditě byly v mezích stanovených předpisy a rovněž v jejích vlastních interních mezích.
5. PŘIPOMÍNKY NIZOZEMSKÉHO STÁTU
5.1 Připomínky nizozemského státu k rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009
(167)
Nizozemský stát připustil, že společnost FBN mohla vykonávat své činnosti díky tomu, že ji získal stát (74), tvrdil však, že akvizice byla v souladu s tzv. „zásadou investora v tržním hospodářství“. V důsledku toho neexistovala podle nizozemského státu žádná selektivní výhoda, a tudíž žádná státní podpora. Nizozemský stát tvrdil, že ačkoliv integrované transakce ze dne 3. října 2008 měly v prvé řadě zabránit destabilizaci společností FBN a ABN AMRO N a nizozemského bankovního systému obecně, nákupem účastí ve společnostech FBN a ABN AMRO N usiloval o kladnou dlouhodobou návratnost. Nizozemský stát zdůraznil, že cena za společnost FBN (včetně ABN AMRO N) byla v rámci rozpětí ocenění jeho externího odborníka pro oblast oceňování.
(168)
Nizozemský stát uvedl, že za společnost FBN zaplatil spravedlivou tržní cenu, podotkl však, že i kdyby zaplatil příliš vysokou cenu, představovala by tato platba státní podporu pro společnost Fortis SA/NV (což byla prodávající společnost), a nikoli pro společnost FBN.
(169)
Co se týká opatření Y1, nizozemský stát tvrdil, že společnosti FBN poskytl krátkodobé financování za tržních podmínek. Uvedl, že před krizí dostávala společnost FBN finanční prostředky od své mateřské společnosti za sazby EONIA nebo EURIBOR bez dodatečného rozpětí. Nizozemský stát tvrdil, že použitá cena (jak je popsána v 96. bodě odůvodnění) byla v souladu s tržní praxí. Konkrétně rovněž uvedl, že jeho systém stanovování cen, který se používal v době po 5. listopadu 2008 (s rozpětím ve výši 50 bazických bodů u úvěrů s delší než tříměsíční splatnosti), byl v souladu s nizozemským systémem záruk (75).
(170)
Pokud jde o období, během něhož byla společnosti FBN poskytnuta likvidní facilita, nizozemský stát objasnil, že v lednu 2009 zahájil jednání o ukončení likvidní facility s cílem ukončit ji co nejdříve. S ohledem na tento cíl zavedl nizozemský stát v březnu 2009 nový dvoustupňový systém stanovování cen, který zajišťoval, že po překročení předem stanovené prahové hodnoty bylo financování dražší. Nizozemský stát předpokládal, že by společnost FBN mohla splácet likvidní facilitu ve výši 4 až 5 miliard EUR měsíčně, a zamýšlel likvidní facilitu ukončit do konce roku 2009. Ve skutečnosti splatila společnost FBN likvidní facilitu rychleji, než se očekávalo. Likvidní facilita byla ukončena již dne 1. července 2009.
(171)
Nizozemský stát tvrdil, že maximální doba splatnosti likvidity stanovená v rámci likvidní facility byla přiměřená. V tomto ohledu nizozemský stát objasnil, že v prvním období (tj. od 6. do 23. října 2008) poskytl facilitu se splatností nejvýše několika týdnů. Když byla poté likvidní facitlita upravena, byla maximální splatnost prodloužena na devět měsíců, aby se zamezilo vysokým hodnotám při splácení.
(172)
Nizozemský stát objasnil, že celkový objem likvidní facility (tj. 5 miliard EUR v podobě výpůjček denních peněz a 40 miliard EUR ve formě dlouhodobějšího financování) vycházel ze skutečných potřeb společnosti FBN v oblasti financování, a představoval proto nezbytné minimum. Krátkodobá likvidní facilita ve výši 45 miliard EUR zohledňovala běžnou volatilitu objemu hotovosti ve společnosti FBN a umožnila této společnosti rovněž ihned splatit společnosti Fortis SA/NV částku ve výši přibližně 34 miliard EUR.
(173)
Pokud jde o dlouhodobé půjčky (tj. opatření Y2), nizozemský stát potvrdil, že společnost Fortis Bank SA/NV mohla požádat o splacení půjček s pevnou úrokovou sazbou (nikoli však úvěrů s variabilním úročením) (76). Nizozemský stát však uvedl, že pouze nahradil společnost Fortis Bank SA/NV, přičemž se ostatní podmínky stávajících smluv nezměnily. Podle nizozemského státu představovala smlouva mezi společnostmi Fortis Bank SA/NV a FBN běžnou tržní smlouvu mezi soukromými účastníky trhu. Nizozemský stát tvrdil, že vzhledem k tomu, že nahradil investora v tržním hospodářství, bylo jeho jednání automaticky v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Nizozemský stát se domníval, že nemusel odůvodnit, proč mohly být sazby vyšší nebo proč měl nahradit tyto dlouhodobé půjčky krátkodobějšími úvěry (77).
(174)
Nizozemský stát rovněž tvrdil, že je zcela běžné, že společnosti při provádění akvizic současně poskytnou nově nabytým dceřiným společnostem likviditu.
(175)
Pokud jde o to, zda byla společnosti ABN AMRO N poskytnuta přímá či nepřímá státní podpora, nizozemský stát popřel, že by společnost ABN AMRO N obdržela od nizozemského státu nebo od společnosti FBN finanční prostředky. Nizozemský stát objasnil, že společnost ABN AMRO N (s velkou franšízou v oblasti retailového a soukromého bankovnictví) měla dostatek vlastních finančních prostředků.
(176)
Co se týká opatření Z, nizozemský stát uvedl, že cena transakce ve výši 6,5 miliardy EUR představovala spravedlivou tržní cenu. Zdůraznil, že cena byla v rozmezí mezi oceněním na základě „stávajících tržních podmínek“ ve výši [4 - 6,5] miliardy EUR a oceněním „v průběhu hospodářského cyklu“ ve výši [6,5 - 9] miliard EUR, jak ji vypočetl jeho externí odborník pro oblast oceňování počátkem října 2008 (před uskutečněním transakce dne 3. října 2008). Pokud jde o skutečnost, že k akvizici (opatření Z) došlo dva a půl měsíce po ocenění, nizozemský stát se domníval, že nebyly zapotřebí žádné opravy, jelikož nejistoty se již odrazily v ocenění z počátku října 2008 (78). Nizozemský stát rovněž tvrdil, že základem problémů ostatních bank, které souvisely s důvěrou, bylo obvykle investiční bankovnictví a toxická aktiva, což se promítlo do velkých poklesů cen akcií těchto bank. Společnost ABN AMRO N se stabilním profilem v oblasti retailového a komerčního bankovnictví se naopak od těchto bank zásadně lišila. Vzhledem k této situaci nizozemský stát uvedl, že úprava ceny analogicky s ostatními bankami neměla žádný smysl.
(177)
Nizozemský stát rovněž zdůraznil, že ostatní členové konsorcia, a zejména RBS, museli transakci schválit a že […]. Nizozemský stát odkázal rovněž na body 166 a 177 předběžné zprávy odborníků pro valnou hromadu akcionářů společnosti Fortis SA/NV, která se konala dne 11. února 2009 v Bruselu (79), a tvrdil, že tyto body podporují tvrzení nizozemského státu, že za společnosti FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance a Fortis Corporate Insurance zaplatil dne 3. října 2008 spravedlivou cenu, která proto představuje platnou referenční cenu pro prodej v prosinci 2008.
(178)
Nizozemský stát provedl opatření Z tak, že se vzdal vymáhání svých pohledávek vůči společnosti FBN. Nizozemský stát mimoto tvrdil, že by opravu měla uplatnit Komise (pokud by dospěla k závěru, že opatření Z představuje státní podporu). Jelikož se s podobnými nástroji ostatních bank obchodovalo se značnou slevou oproti jmenovité hodnotě (80), je logické, že tržní hodnota dluhových nástrojů, od jejichž vymáhání nizozemský stát upustil, byla rovněž nižší než jmenovitá hodnota. Jinými slovy, převládající tržní podmínky naznačovaly, že nizozemský stát neměl nárok na jmenovitou hodnotu, nýbrž na nižší tržní hodnotu. Nizozemský stát uvedl, že s přihlédnutím k tržním podmínkám převládajícím v té době měl nárok pouze na tržní hodnotu ve výši [4,55 - 5,85] miliardy EUR (tj. jmenovitá hodnota úvěrů ve výši 6,5 miliardy EUR upravena o tržní slevu ve výši [0,65 - 1,95] miliardy EUR).
(179)
Dne 18. června 2009 předalo nizozemské ministerstvo financí Komisi hodnocení společnosti FBN, které provedl DNB, jak se požadovalo v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009 […] (81), (82), (83).
(180)
Dopisem ze dne 20. ledna 2010 DNB Komisi informoval rovněž o […] ABN AMRO N. […]
5.2 Připomínky nizozemského státu k rozhodnutí ze dne 5. února 2010
(181)
Nizozemský stát obecně tvrdil, že přijatá opatření nepředstavují státní podporu, jelikož tato opatření:
i)
neposkytla prospěch společnosti ABN AMRO N ani společnosti FBN,
ii)
byla nezbytná k oddělení společností ABN AMRO N a FBN od jejich příslušných dřívějších mateřských společností a vyplývala ze smluvních povinností nizozemského státu jakožto nástupce společnosti Fortis SA/NV v dohodě akcionářů konsorcia nebo
iii)
byla z hlediska soukromého investora ekonomicky racionální.
(182)
Nizozemský stát uvedl, že by Komise měla zásadu investora v tržním hospodářství uplatnit na každé jednotlivé opatření, které nizozemský stát přijal. Zejména co se týká opatření souvisejících se spojením (tj. opatření B4 a B5), nizozemský stát zdůraznil, že spojení představovalo investici s kladnou čistou současnou hodnotou, a bylo proto v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
(183)
Jinými slovy, nizozemský stát nesouhlasil s předběžným názorem Komise, který byl uveden v 96. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010, že se na opatření následující po integrovaných transakcích ze dne 3. října 2008 zásada investora v tržním hospodářství nevztahuje, jelikož tato opatření byla součástí větší operace na záchranu a restrukturalizaci.
(184)
Nizozemský stát připustil, že pravidla státní podpory znamenají, že se zásada investora v tržním hospodářství nepoužije, pokud se v krátkém čase uskuteční několik vzájemně souvisejících kapitálových vkladů. Tvrdil však, že tato analýza v případě společností FBN a ABN AMRO N neplatí, jelikož integrované transakce ze dne 3. října 2008 podle jeho názoru neobsahovaly opatření státní podpory a s původní transakcí nebyla mimoto spojena žádná následná opatření.
(185)
Nizozemský stát uvedl, že by Komise měla zohlednit velmi zvláštní podmínky, za nichž byl nizozemský stát povinen koupit společnost FBN. Nizozemský stát poukázal rovněž na skutečnost, že prodej New HBU byl pro stát a pro společnost ABN AMRO N velmi obtížný se záporným dopadem na kapitál ve výši 470 milionů EUR.
(186)
Nizozemský stát tvrdil, že svá opatření založil na zásadách uvedených ve sdělení o bankovnictví (84) a ve sdělení Komise - Rekapitalizace finančních institucí během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže (85) (dále jen „sdělení o rekapitalizaci“). Obecně nizozemský stát tvrdil, že jeho opatření byla dobře cílená, úměrná daným problémům a navržena tak, aby minimalizovala negativní dopady na ostatní konkurenty.
(187)
Nizozemský stát tvrdil, že opatření A a opatření B1 nepředstavují státní podporu, jelikož stát měl smluvní povinnost vyřešit problémy s kapitálem, s nimiž se potýkala společnost ABN AMRO Z. Nizozemský stát měl podle dohody akcionářů konsorcia povinnost provést rozdělení společnosti ABN AMRO Holding. DNB povolil zahájení procesu oddělování společnosti ABN AMRO II až poté, co všichni členové zaplatili svůj podíl na nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z. Nizozemský stát připustil, že společnosti ABN AMRO Z poskytl prostřednictvím společnosti ABN AMRO N kapitál, zdůraznil však, že společnost ABN AMRO N fungovala pouze jako zprostředkovatel. Společnost ABN AMRO N pouze předala kapitál společnosti ABN AMRO Z a opatření A neposkytlo společnosti ABN AMRO N žádnou selektivní výhodu.
(188)
Pokud jde o to, zda byl nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z výsledkem selektivních výhod poskytnutých společnosti ABN AMRO N, nizozemský stát uvedl, že členové konsorcia již v době získání společnosti ABN AMRO Holdings konsorciem (viz 33. bod odůvodnění) zajistili, aby byly aktivity s různými trackingovými akciemi (jak byly definovány v 35. bodě odůvodnění) dostatečně vzájemně odlišeny. Toto opatření znamenalo, že se jednoznačně rozlišovalo rovněž mezi činnostmi společnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z. To například znamenalo, že společnost ABN AMRO N měla vlastní strukturu řízení podniku a vlastní výkaznictví. Nizozemský stát upozornil Komisi rovněž na skutečnost, že společnost ABN AMRO N byla od 6. února 2010 (86) samostatným právním subjektem.
(189)
Nizozemský stát předložil rovněž důkazy, že nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z existoval již v době nabytí dne 3. října 2008. Počáteční rozvaha společnosti ABN AMRO Z ke dni 3. října 2008 již vykazovala zápornou částku ve výši 7,4 miliard EUR a podíl společnosti Fortis SA/NV činil přibližně 2,5 miliardy EUR. Co se týká příčin nedostatečného kapitálu, nizozemský stát připustil, že došlo k převodu akcií společnosti Unicredito v hodnotě 1 miliardy EUR ze společnosti ABN AMRO Z na provozní trackingové akcie (včetně částky ve výši přibližně 300 milionů EUR pro společnost ABN AMRO N), poskytl však informace prokazující, že k převodu akcií Unicredito došlo v únoru 2008, tj. dlouho před zásahem nizozemského státu. Převod akcií společnosti Unicredito proto nelze považovat za státní podporu.
(190)
Co se týká nákladů hrazených společností ABN AMRO Z, které souvisely s funkcemi ústředí, nizozemský stát zdůraznil, že se tyto náklady po nabytí společnosti ABN AMRO Holding členy konsorcia výrazně snížily, jak bylo popsáno v 33. bodě odůvodnění. Jelikož členové konsorcia neměli zájem na udržování velkého integrovaného ústředí, bylo logické udržovat tyto náklady na co nejnižší úrovni. Údaje, které poskytl nizozemský stát, prokazují, že náklady na fungování skupiny, které hradila společnost ABN AMRO Z, v roce 2008 činily [0 - 0,5] miliardy EUR a v roce 2009 pak [0 - 0,2] miliardy EUR, což nizozemský stát pokládal za zanedbatelné. Nizozemský stát rovněž zdůraznil, že mu povinnost absorbovat tyto náklady vznikla, když po nabytí společnosti FBN (včetně ABN AMRO N) dne 3. října 2008 nahradil jako strana dohody akcionářů konsorcia společnost Fortis SA/NV.
(191)
Pokud by se Komise domnívala, že opatření A představuje státní podporu, nizozemský stát tvrdil, že by se nemělo použít sdělení o znehodnocených aktivech (87). Podle nizozemského státu neexistovala žádná nejistota ohledně ocenění zajištěných aktiv, jež proto nebylo možno považovat za „znehodnocená“ ve smyslu použitém ve sdělení. I kdyby Komise s tímto názorem nesouhlasila, nizozemská vláda tvrdila, že swap úvěrového selhání společnosti ABN AMRO N je i tak v souladu s obecnými zásadami uvedeného sdělení. Nizozemský stát mimoto tvrdil, že nástroj k zajištění úvěrových rizik byl nezbytný a přiměřený, přičemž narušení hospodářské soutěže bylo minimální.
(192)
Nizozemský stát uvedl, že v případě nástroje k snížení kapitálových požadavků bylo protiplnění (výnosnost uvolněného kapitálu ve výši 10 %) dostatečně vysoké. Předložil rovněž důkazy, že tranše první ztráty ve výši 20 bazických bodů byla podstatně vyšší než očekávaná ztráta. Nizozemský stát tvrdil, že náležitý základ pro odhad rozpětí očekávaných ztrát v budoucnu poskytly minulé ztráty (konkrétně [0 - 15] bazických bodů) a ztráty odhadované pro rok 2010 ([0 - 30] bazických bodů) u hypotečního portfolia společnosti ABN AMRO N. Rovněž informace o trhu obsažené ve zprávách o ratingu (88) potvrzovaly, že tranše první ztráty překračovala očekávané ztráty. Nizozemský stát odkázal rovněž na dokument investiční banky […], který simuloval, jak by se mohly vyvíjet peněžní toky nizozemského státu podle jednotlivých zátěžových scénářů.
(193)
Nizozemský stát se rovněž domníval, že nástroj k snížení kapitálových požadavků obsahoval dostatečné pobídky k odchodu. Nizozemský stát upozornil Komisi na možnosti vypovězení obsažené v nástroji k snížení kapitálových požadavků a na skutečnost, že tento nástroj bude poměrně neatraktivní, jakmile bude skupina ABN AMRO moci působit podle požadavků rámce Basilej II. V tomto kontextu se nizozemský stát domníval, že společnost ABN AMRO N pravděpodobně nástroj k snížení kapitálových požadavků ukončí v lednu 2011, kdy se očekávalo, že přechod na požadavky rámce Basilej II povede k snížení uvolněného kapitálu.
(194)
Nizozemský stát objasnil, že náklady na rozdělení (tj. opatření B2 a B3) byly důsledkem dohody akcionářů konsorcia, jejíž stranou byl nizozemský stát ode dne 3. října 2008. Podle podmínek této dohody měl stát povinnost (na rozdíl od společnosti ABN AMRO N) rozdělit společnost ABN AMRO Holding na tři části. Nizozemský stát popřel, že tyto náklady poskytly společnosti ABN AMRO N výhodu, a rovněž objasnil, že náklady na rozdělení uhradil, jelikož provedení rozdělení představovalo smluvní povinnost státu.
(195)
Co se týká obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR (rovněž zařazeného do nákladů na rozdělení), nizozemský stát tvrdil, že se jednalo o běžnou bankovní praxi. Banky nemohou fungovat pouze s minimálním požadovaným kapitálem, nýbrž potřebují dodatečné pohodlné rozpětí. Pokud by tomu tak nebylo, dostaly by se banky okamžitě do finančních potíží již při malém zhoršení situace. Nizozemský stát však uvedl, že by jeho příspěvek k obezřetnostnímu rozpětí měl být dočasný a že v dlouhodobějším horizontu by společnost ABN AMRO N měla vytvořit obezřetnostní rozpětí sama bez pomoci nizozemského státu.
(196)
Co se týká opatření B4, nizozemský stát tvrdil, že toto opatření nepředstavuje státní podporu. Nizozemský stát uvedl, že rozhodnutí o spojení obou bank již bylo v době, kdy získal společnost FBN, přijato a částečně provedeno. Nizozemský stát toto tvrzení doložil odkazem na skutečnost, že v době uskutečnění integrovaných transakcí dne 3. října 2008 již byla správa majetku společnosti ABN AMRO oddělena a začleněna do společnosti Fortis SA/NV. Nizozemský stát rovněž zdůraznil, že mu Komise uložila povinnost provést nápravné opatření v souvislosti se spojením v zájmu vyřešení zbývajících problémů vyplývajících ze spojení a že nápravné opatření v souvislosti se spojením týkající se New HBU zdědil od společnosti Fortis SA/NV. Nizozemský stát rovněž uvedl, že se finanční prostředky společnosti ABN AMRO N nezvýšily, a proto hájil názor, že opatření B4 nepředstavuje státní podporu.
(197)
Nizozemský stát uvedl, že by se státní prostředky poskytnuté na financování nákladů na integraci (opatření B5) měly považovat za rozumnou investici, která vedla k náležité návratnosti ve formě synergií. Nizozemská vláda tyto synergie odhadla na částku ve výši 1,1 miliardy EUR ročně (před zdaněním), přičemž počáteční náklady na integraci činily 1,2 miliardy EUR (po zdanění). Podle nizozemského státu by celková čistá současná hodnota spojení (s přihlédnutím k synergiím, nákladům na integraci a nákladům na nápravné opatření v souvislosti se spojením) měla představovat kladnou částku ve výši 2,88 miliardy EUR (89).
(198)
Podle nizozemského státu neposkytla přeměna kapitálu Tier 2 na kapitál Tier 1 (opatření C) společnosti FBN selektivní výhodu. Nizozemský stát uvedl, že přeměna byla v zájmu nizozemského státu, jelikož ten mohl přeměnit úvěry s průměrným kupónem ve výši 2,976 % na vlastní kapitál, u něhož podle jeho názoru existovalo přitažlivé protiplnění. V tomto ohledu odkázal nizozemský stát na odhadovanou normalizovanou návratnost vlastního kapitálu skupiny ABN AMRO v roce 2012 ve výši přibližně […] %, jak se uvádělo v plánu restrukturalizace z prosince 2009.
(199)
Pokud by Komise považovala opatření C za státní podporu, nizozemský stát tvrdil, že by Komise neměla považovat za státní podporu všechny půjčky, od jejichž vymáhání již upustil. Nizozemský stát objasnil, že přeměnu lze rozdělit na splacení kapitálu Tier 2 v nominální hodnotě a vklad základního kapitálu Tier 1 (bez čistých dopadů na hotovost). Podle nizozemského státu nebylo možno v té době přiměřeně předpokládat splacení kapitálu Tier 2 v nominální hodnotě, jelikož se se srovnatelnými nástroji ostatních bank obchodovalo s významnou slevou oproti jmenovité hodnotě, což bylo odrazem nejisté situace na trhu. Nizozemský stát uvedl, že na základě srovnatelných údajů byla sleva ve výši [135 - 405] milionů EUR odůvodněná.
(200)
Nizozemský stát uvedl, že platba ve výši 740 milionů EUR (opatření D) představovala jednu z jeho povinností vyplývajících z dohody akcionářů konsorcia. Nizozemský stát mimoto zdůraznil, že se jednalo pouze o platby ostatním členům konsorcia, a nikoli společnosti ABN AMRO N, takže této společnosti nebyla poskytnuta žádná státní podpora.
(201)
Pokud jde o opatření E, nizozemský stát tvrdil, že společnost ABN AMRO II neměla prospěch z protizávazku odškodnění (který byl popsán v 126. bodě odůvodnění), nýbrž že opatření E pouze znamenalo, že společnost ABN AMRO II poskytla protizávazek odškodnění společnosti Deutsche Bank. Nizozemský stát uvedl, že tento protizávazek odškodnění nemohla banka využít k rozvoji nových oblasti podnikání, a že tudíž nevedl k narušení hospodářské soutěže.
(202)
Nizozemský stát měl za to, že protizávazek odškodnění je v souladu se sdělením Komise o rekapitalizaci. Nizozemský stát zdůraznil, že při stanovení ceny vycházel z doporučení ECB o stanovení cen za rekapitalizaci.
(203)
Nizozemský stát se vyjádřil rovněž k podezření Komise, že držitelé prioritních akcií společnosti FBN (90) neposkytli dostatečný příspěvek, pokud jde o sdílení zátěže. Nizozemský stát objasnil, že investoři do prioritních akcií neobdrželi v roce 2008 dividendy (v hotovosti ani jako příjmy příštích období) a že se s prioritními akciemi obchodovalo za cenu nižší, než byla jejich nominální hodnota. Nizozemský stát dodal, že schopnost společnosti FBN vyplatit nebo rezervovat v budoucnu pevně stanovené dividendy závisela na tom, zda bude mít společnost dostatečný zisk podle IFRS. Nizozemský stát podotkl, že ustanovení o dividendách, jimiž se řídí prioritní akcie společnosti FBN, zahrnovalo tzv. systém pozastavení výplaty dividend/povinné výplaty dividend (91) a že nejistota ohledně dividendové politiky skupiny ABN AMRO snížila jistotu, kterou investorům do prioritních akcií poskytoval systém pozastavení výplaty dividend/povinné výplaty dividend.
(204)
Pokud jde o to, zda bude kapitál splacen, jakmile zaniknou (dočasné) kapitálové potřeby, nizozemský stát tvrdil, že zamýšlí využívat dividendovou politiku skupiny ABN AMRO tak, aby skupina ABN AMRO neměla nadbytečný kapitál, který by mohl vést k narušení hospodářské soutěže (92).
(205)
Pokud jde o narušení hospodářské soutěže, nizozemský stát uvedl, že nesouhlasí s názorem Komise, že společnosti ABN AMRO N a FBN byly v důsledku spojení v Nizozemsku posíleny, ani s tím, že tento vývoj mohl vést k neoprávněnému narušení hospodářské soutěže. Nizozemský stát se domníval, že opak je pravdou, a v této souvislosti poukázal na skutečnost, že oddělení společností FBN a ABN AMRO N od jejich mateřských společností a následné spojení bylo velmi pracné a znamenalo, že vedení společností FBN a ABN AMRO N mohlo věnovat méně času každodenní obchodní činnosti, a proto tvrdil, že oddělení a následné spojení mělo negativní dopad na soutěžní postavení společností FBN a ABN AMRO N (nebo skupiny ABN AMRO po spojení).
5.3 Připomínky nizozemského státu k podáním zúčastněných stran
5.3.1 Připomínky nizozemského státu k dopisu stěžovatele ze dne 6. května 2009
(206)
Nizozemský stát obecně zdůraznil, že podle jeho názoru nesplňovala opatření ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N definici Unie týkající se státní podpory, a neměla proto účinky narušující hospodářskou soutěž. Nizozemský stát se domníval, že tržní chování společností FBN a ABN AMRO N na trhu spoření a trhu vkladů bylo v souladu s chováním rozumně uvažujícího účastníka trhu, který chrání své obchodní zájmy. Nizozemský stát se domníval, že úrokové sazby, které nabízely společnosti FBN a ABN AMRO N, nenarušovaly hospodářskou soutěž. Tvrdil proto, že nedošlo k porušení práva Unie v oblasti hospodářské soutěže.
(207)
Nizozemský stát předložil řadu srovnávacích tabulek s úrokovými sazbami nabízenými u konkrétních vkladových a spořicích produktů. Nizozemský stát popřel, že by společnosti FBN a ABN AMRO N trvale nabízely nejvyšší úrokové sazby, zejména ve srovnání s menšími nizozemskými bankami, jako jsou SNS, NIBC a DSB. Nizozemský stát rovněž uvedl, že úrokové sazby u spořicích účtů byly v Nizozemsku vysoké již před finanční krizí, a to částečně kvůli chování menších bank s agresivní cenovou politikou. Nizozemský stát se domníval, že se banky během finanční krize snažily chránit své franšízy v oblasti spoření tím, že u spořicích produktů nabízely zákazníkům poměrně vysoké úrokové sazby.
(208)
Nizozemský stát se vyjádřil rovněž k cenové strategii MoneYou, internetové značky společnosti ABN AMRO N, která byla na trh zavedena v září 2008. Nizozemský stát tvrdil, že MoneYou je specializovaný internetový produkt, který se značně liší od tradičnějších produktů, pokud jde o nákladovou základnu a úroveň služeb. Nizozemský stát uvedl, že MoneYou musela v prvních šesti měsících své existence zajistit uznání své značky, a musela proto nabízet úrokové sazby, které byly většinou mírně nižší nebo stejné jako sazby nabízené podobnými účastníky trhu poskytujícími internetové bankovnictví (93). Od druhého čtvrtletí 2009 se úrokové sazby nabízené MoneYou snížily a MoneYou se usadila v tzv. středním tržním segmentu (Mid-Tier-Segment) (94). Co se týká MoneYou, nizozemský stát dodal, že dosud získala pouze omezené objemy finančních prostředků (konkrétně [0 - 5] miliard EUR), což představuje přibližně [0 - 5] % celkového objemu na nizozemském trhu spoření. Nizozemský stát dodal, že bývalí zákazníci společnosti Van Lanschot představovali pouze malou část podnikání MoneYou ([0 - 5 000] účtů, tj. [0 - 5] % účtů MoneYou).
(209)
Nizozemský stát rovněž popřel, že by se společnosti ABN AMRO N a FBN při samofinancování spoléhaly výhradně na nizozemský trh spoření. Nizozemský stát poskytl nové informace prokazující, že společnost ABN AMRO N vydala 6. července 2009 kryté dluhopisy v hodnotě 2 miliardy EUR a že společnost FBN vydala dluhové nástroje se státní zárukou v hodnotě 15,5 miliardy EUR. Podle nizozemského státu byla tvrzení stěžovatele nesprávná a unáhlená. Nizozemský stát uvedl, že společnost FBN potřebovala pouze určitý čas na vytvoření pokladních operací a vydání dluhových nástrojů se státní zárukou. Nizozemský stát taktéž uvedl, že vkladové a spořicí produkty jsou důležité rovněž k navázání vztahů se zákazníky a mají jiný a širší účel než v případě jiných finančních nástrojů. V tomto ohledu nizozemský stát podotkl, že úbytek podílu na trhu spoření a vkladů mohl vést k úbytku podílu na trhu jiných bankovních produktů.
(210)
Nizozemský stát rovněž popřel, že by spotřebitelé a účastníci trhu vnímali společnosti ABN AMRO N a FBN jako bezpečnější banky, než jsou jejich konkurenti. Poukázal na rating společností FBN a ABN AMRO N u ratingových agentur, jenž byl nižší než například rating AAA v případě Rabobank. Obdobně to platí pro relativní rozpětí swapu úvěrového selhání. Nizozemský stát se rovněž domníval, že státní vlastnictví nezajistilo, že společnosti ABN AMRO N nebo FBN byly v očích zákazníků a účastníků trhu považovány za bezpečnější. V této souvislosti uvedl, že mnoho státních zásahů ad hoc ukázalo, že by nizozemský stát zasáhl u jakékoli banky v soukromém vlastnictví, pokud by to bylo možné. Nizozemský stát proto usuzoval, že fakticky neexistoval žádný vnímaný rozdíl mezi bezpečností, kterou poskytovaly nizozemské banky v soukromém vlastnictví v porovnání s bankami ve vlastnictví nizozemského státu.
(211)
Pokud jde o výpočet, zda byly úrokové sazby nabízené u spořicích produktů ztrátové, nizozemský stát tvrdil, že by se neměly srovnávat se sazbami EURIBOR, nýbrž se sazbami vyplývajícími z tzv. „metody reprodukce portfolia“(replicating portfolio methodology) (95). S použitím této metody nizozemský stát uznal, že u některých produktů existovalo dočasné záporné rozpětí. Tvrdil však, že se jednalo o racionální tržní chování, jež bylo v souladu s tržním chováním konkurentů (v soukromém vlastnictví) v tomto konkrétním časovém okamžiku.
5.3.2 Připomínky nizozemského státu k tvrzením stěžovatele ze dne 21. a 28. srpna 2009
(212)
Nizozemský stát uvedl, že platí jeho dřívější připomínky týkající se stěžovatele, jež jsou shrnuty v 206. až 211. bodě odůvodnění.
(213)
Nizozemský stát mimoto poznamenal, že tvrzení stěžovatele, že se podíl společností ABN AMRO N a FBN na trhu zvýšil, bylo založeno na chybných statistických údajích. Pokud jde o údajný nárůst vkladů získaných společností ABN AMRO N ve výši 21 miliard EUR, nizozemský stát tvrdil, že na nizozemské retailové vklady připadalo pouze 5,1 miliardy EUR, zatímco zbytek připadal na úspory korporátních zákazníků a zahraniční vklady. Nizozemský stát poskytl rovněž údaje prokazující, že velká část zvýšeného objemu vkladů a úspor společnosti FBN plynula z korporátního bankovnictví, a nikoli z retailového a soukromého bankovnictví.
(214)
Nizozemský stát podotkl, že nizozemští zákazníci investovali více do úspor kvůli nejistému makroekonomickému prostředí. Nizozemský stát poukázal na údaje Ústředního statistického úřadu, které udávaly, že v prvním pololetí roku 2009 vzrostly úspory meziročně o 7,7 %. Úspory zákazníků společnosti ABN AMRO N vzrostly meziročně o 7,5 %, což naznačuje, že se podíl společnosti ABN AMRO N na trhu spíše snížil. Společnost FBN rovněž předložila důkazy prokazující, že se úspory jejích zákazníků vyvíjely v souladu s trhem.
5.3.3 Připomínky nizozemského státu k připomínkám společnosti ABN AMRO Bank
(215)
Nizozemský stát potvrdil, že společnosti ABN AMRO N neposkytl likvidní facilitu, čímž obecně potvrdil tvrzení společnosti ABN AMRO Bank.
6. POSOUZENÍ
6.1 Existence podpory
(216)
V čl. 107 odst. 1 Smlouvy se uvádí, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem. Z toho vyplývá, že se státní opatření považuje za státní podporu, pokud splňuje tato čtyři (kumulativní) kritéria:
-
státní prostředky,
-
selektivní výhoda,
-
narušení hospodářské soutěže a
-
ovlivnění obchodu mezi členskými státy.
(217)
První kritérium je splněno u opatření Y1 až E uvedených v tabulce č. 4 v 128. bodě odůvodnění, jelikož všechna tato opatření jsou přímo financována z prostředků nizozemského státu.
(218)
Skutečnost, zda opatření představuje selektivní výhodu pro společnosti FBN a ABN AMRO N nebo skupinu ABN AMRO po spojení (druhé kritérium), je analyzována v 220. až 278. bodě odůvodnění, přičemž každé opatření je posouzeno zvlášť.
(219)
Existuje-li v tomto případě selektivní výhoda, bylo by splněno i třetí a čtvrté kritérium. Všechna opatření narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž, jelikož společnostem FBN a ABN AMRO N nebo skupině ABN AMRO po spojení zajišťují výhodnější postavení v porovnání s ostatními konkurenčními bankami (třetí kritérium). Opatření mimoto ovlivňují rovněž obchod mezi členskými státy. Společnosti FBN, ABN AMRO N a skupina ABN AMRO po spojení jsou banky zaměřené na mezinárodní klientelu s činnostmi mimo Nizozemsko, přičemž na domácím trhu rovněž soutěží s dceřinými společnostmi zahraničních bank (čtvrté kritérium).
6.1.1 Opatření Y1 a Y2 ze dne 3. října 2008
(220)
Je vhodné připomenout, že toto rozhodnutí posuzuje pouze potenciální podporu pro společnosti FBN a ABN AMRO N nebo skupinu ABN AMRO po spojení. Potenciální podpora společnosti Fortis Bank SA/NV vyplývající z opatření Y1 a Y2 byla posouzena v rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008.
(221)
Jak je uvedeno v 52. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008 (96) a v prvotním posouzení těchto opatření z hlediska státní podpory v rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009, opatření přijatá dne 3. října 2008 (tj. opatření X, Y1 a Y2) jsou neoddělitelně spojená. Nizozemský stát oddělil společnosti FBN a ABN AMRO N od jejich mateřské společnosti s omezenou likviditou nabytím společnosti FBN. Aby však společnost FBN plně izoloval od problémů její mateřské společnosti souvisejících s likviditou, musel nizozemský stát převzít rovněž úlohu poskytovatele finančních prostředků pro společnost FBN. Stalo se tak formou opatření Y1 a Y2. Dne 3. října 2008 převzal mimoto nizozemský stát povinnosti společnosti Fortis SA/NV vyplývající z dohody akcionářů konsorcia.
(222)
Jak je uvedeno v 50. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008, Komise nemůže uznat, že u integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008, jimiž nizozemský stát získal společnost FBN (včetně ABN AMRO N) za částku ve výši 12,8 miliardy EUR a rovněž poskytl společnosti FBN velmi vysokou částku finančních prostředků, je splněna zásada investora v tržním hospodářství. Vzhledem k tehdejším převládajícím tržním podmínkám by žádný kupec nebyl schopen a ochoten nabídnout za záchranu společnosti FBN tak vysokou částku (97). Doplňkové informace, které poskytl nizozemský stát, mimoto potvrdily, že se dne 3. října 2008 nizozemský stát dohodl rovněž na odškodnění společnosti Fortis SA/NV za její závazky vyplývající z dohody akcionářů konsorcia. Tato dohoda znamenala, že by integrované transakce ze dne 3. října 2008 byly pro investora v tržním hospodářství ještě méně přijatelné. Bez náležité hloubkové kontroly by žádný investor nepřevzal povinnosti společnosti Fortis SA/NV vyplývající z dohody akcionářů konsorcia, které později vedly k významným závazkům (čehož si byl nizozemský stát dne 3. října 2008 již částečně vědom).
(223)
Pro nizozemský stát byly integrované transakce ze dne 3. října 2008 nezbytné, aby zamezil velkým negativním vedlejším účinkům na nizozemský bankovní systém a hospodářství (98). Investor v tržním hospodářství k takovýmto vedlejším účinkům obvykle nepřihlíží.
(224)
Snaha zamezit vážnému narušení nizozemského bankovního systému a hospodářství rovněž vysvětluje, proč nizozemský stát přijal rozhodnutí tak rychle. Investor v tržním hospodářství by k posouzení možné potřeby dalších kapitálových vkladů potřeboval mnohem více času a podrobněji by prověřil rovněž finanční situaci společností. Investor v tržním hospodářství (s dostatkem času na provedení náležité hloubkové kontroly) by proto měl lepší přehled o následných investicích a vzal by tyto informace v úvahu ve svém ocenění. Nizozemský stát, který musel jednat rychle, aby v Nizozemsku zachoval finanční stabilitu, se nemohl chovat jako investor v tržním hospodářství a vzít si více času na důkladnější posouzení integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008 a povinností souvisejících s dohodou akcionářů konsorcia.
(225)
Komise proto potvrzuje své hodnocení, že integrované transakce ze dne 3. října 2008 nebyly v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství (tento závěr již byl obsažen v rozhodnutí ze dne 3. října 2008, v němž se usuzovalo, že tyto transakce představují státní podporu pro společnost Fortis Bank SA/NV).
(226)
Pokud jde o existenci výhody, opatření ze dne 3. října 2008 společně umožnila oddělení společností FBN a ABN AMRO N od společnosti Fortis SA/NV, a proto poskytla důležitou selektivní výhodu společnosti FBN, která již byla ve značném rozsahu začleněna do společnosti Fortis Bank SA/NV, a zejména byla velmi závislá na financování poskytovaném posledně uvedenou společností. V plánu restrukturalizace z prosince 2009 (viz rovněž 78. bod odůvodnění) nizozemský stát připustil, že pokud by nezasáhl, stáhla by společnost Fortis SA/NV dolů i společnost FBN. Bez opatření státní podpory by byla společnost FBN nadále vystavena závazkům společnosti Fortis SA/NV, která byla na pokraji úpadku, a to by bylo značně na překážku činnostem společnosti FBN. Vyčleněním svých činností ze společnosti Fortis SA/NV byla společnost FBN schopna zamezit do značné míry problémům a nákladům, jež jsou obvyklé u (finanční) společnosti v potížích (např. vyšší náklady financování, horší platební podmínky ze strany dodavatelů a protistran, vyšší mzdové náklady k udržení zaměstnanců, omezení činnosti a snížení rizikově vážených aktiv k zachování kapitálu) (99). Ačkoliv společnost ABN AMRO N zůstala na provozní úrovni samostatnou společností, nizozemský stát se obával kontaminace vyplývající ze skutečnosti, že by si trhy mohly společnost ABN AMRO N spojovat s bývalým vlastníkem, společností Fortis SA/NV.
(227)
Opatření Y1 (důležitá součást integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008) poskytlo velkou výhodu i společnosti FBN, zejména vzhledem k rozsahu transakce a tehdejším převládajícím tržním podmínkám.
(228)
Vysoká likvidní facilita ve výši 45 miliard EUR (100) byla poskytnuta v době, kdy byly velkoobchodní trhy prakticky uzavřené, zejména s ohledem na velké částky a společnosti s poměrně vysokým poměrem úvěrů k vkladům, jak tomu bylo v případě společnosti FBN. Skutečnost, že by takováto vysoká částka likvidity nebyla na trhu snadno dostupná, potvrzuje i to, že společnost FBN potřebovala několik čtvrtletí na to, aby krátkodobou likvidní facilitu nahradila jinými zdroji financování. Společnost FBN nakonec splatila veškeré krátkodobé financování poskytnuté nizozemským státem v červnu 2009, devět měsíců po poskytnutí podpory v podobě likvidity. Refinancování se uskutečnilo částečně prostřednictvím emise dluhopisů se státní zárukou (101).
(229)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření Y1 představuje státní podporu, jelikož společnosti FBN poskytlo výhodu v podobě financování, které by za převládajících tržních podmínek v té době nebylo dostupné na trhu.
(230)
Co se týká opatření Y2, novace dlouhodobých úvěrů poskytnutých společností Fortis Bank SA/NV, Komise se domnívá, že toto opatření poskytuje společnosti FBN selektivní výhodu. Z informací předložených nizozemským státem vyplývá, že společnost Fortis Bank SA/NV měla v případě změny vlastnictví na úrovni společnosti FBN nárok na okamžité splacení dlouhodobých půjček s pevnou úrokovou sazbou (v nominální hodnotě ve výši 7,9 miliardy EUR). Díky opatření Y2 nemusela společnost FBN hledat nové financování na trhu, aby mohla tyto dlouhodobé půjčky splatit. Měla i nadále prospěch z existujících půjček s úrokovými sazbami platnými v době před krizí.
(231)
Tím, že nizozemský stát souhlasil s novací, poskytl společnosti FBN dlouhodobou půjčku s úrokovými sazbami platnými v době před krizí. Investor v tržním hospodářství by tyto půjčky neposkytl s úrokovými sazbami platnými v době před krizí, nýbrž by vyjednal úrokové sazby, jež by lépe odrážely převládající tržní podmínky v té době, zejména vzhledem k tomu, že se jednalo o půjčky ve značné výši.
(232)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření Y2 představuje státní podporu pro společnost FBN, jelikož této společnosti poskytlo selektivní výhodu v podobě půjčky s úrokovými sazbami platnými v době před krizí. Nizozemský stát se nepokusil uvést u splatných půjček úrokové sazby do souladu s úrokovými sazbami platnými v době po skončení krize, nejednal tudíž jako investor v tržním hospodářství.
(233)
Komise obdržela dostatečné informace, aby mohla vyvodit závěr, že společnost ABN AMRO N neobdržela prostřednictvím opatření Y1 a Y2 žádné finanční prostředky. Neměla proto z těchto opatření žádný prospěch.
(234)
Integrované transakce ze dne 3. října 2008 proto nejsou v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství a poskytly společnosti FBN selektivní výhodu. Tato opatření umožnila společnosti FBN setrvat na trhu a dále vykonávat své činnosti, aniž by ji zatěžovaly problémy její mateřské společnosti. Společnost FBN obdržela rovněž velmi vysokou částku podpory financování, která by nebyla na trhu dostupná v tak krátkém čase. Opatření Y1 a Y2 proto představují státní podporu, zatímco (jak je uvedeno v 32. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009) opatření X jako takové nepředstavuje státní podporu pro společnost FBN, nýbrž je součástí širší transakce (oddělení společnosti FBN od Fortis Bank SA/NV), která zahrnovala státní podporu společnosti FBN.
6.1.2 Použitelnost zásady investora v tržním hospodářství na opatření, která byla provedena po poskytnutí počáteční pomoci dne 3. října 2008
(235)
Nizozemský stát přijal ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N velký počet opatření, jež byla rozložena v období přibližně 18 měsíců. Nizozemský stát uvedl, že by se přezkoumání zásady investora v tržním hospodářství mělo použít na každé z těchto opatření zvlášť (a zejména na opatření B4 a B5 související se spojením). Na základě časové posloupnosti opatření (I), společného účelu opatření (II) a situace společností v době provedení každého opatření (III) však Komise vyvozuje názor, že tato opatření nebyla dostatečně odlišená, aby mohla být s ohledem na zásadu investora v tržním hospodářství posouzena samostatně. Komise má za to, že všechna opatření byla součástí jednoho zdlouhavého procesu restrukturalizace (102), (103).
(236)
Časová posloupnost opatření (I), která byla popsána dříve v oddíle 2.1 a v oddíle 2.4 tohoto rozhodnutí, prokazuje, že všechna opatření spolu vzájemně souvisí a byla přijata v krátkém čase.
(237)
Opatření v souvislosti se spojením jsou mimoto jednoznačně spojená s předchozími zásahy. Když nizozemský stát dne 21. listopadu 2008 (o něco málo více než šest týdnů po záchranném zásahu dne 3. října 2008) rozhodl o spojení společností FBN a ABN AMRO N, mohl tak učinit jen proto, že tyto dvě společnosti právě zachránil před úpadkem. Jinými slovy, ve srovnávacím scénáři bez zásahu ze dne 3. října 2008 by provedení spojení nebylo možné, jelikož by tyto dvě společnosti již neexistovaly, nebo by existovaly v podstatně omezené podobě, která by vedla k mnohem menšímu a méně přitažlivému subjektu vzniklému spojením, což nizozemský stát připouští rovněž v plánu restrukturalizace z prosince 2009 (viz 78. bod odůvodnění).
(238)
Všechna opatření měla společný cíl (II), a to plně obnovit životaschopnost společností FBN a ABN AMRO N. Ihned po provedení integrovaných transakcí ze dne 3. října 2008 bylo zřejmé, že nizozemský stát situaci pouze stabilizoval, přičemž důležité provozní problémy dosud čekají na vyřešení, zejména kvůli oddělení jednotlivých subjektů od bývalé mateřské společnosti.
(239)
Spojení bylo mimoto opatřením, které bylo zapotřebí k dosažení společného cíle, a to úplného obnovení životaschopnosti. Finanční situace samostatné společnosti FBN byla slabá, jelikož tato společnost měla poměrně malou retailovou franšízu a závisela do značné míry na velkém mezibankovním financování (104). Společnost ABN AMRO N přišla o důležité kompetence s ohledem na některé produkty a velkou část své mezinárodní sítě. Obě společnosti se potýkaly s provozními problémy souvisejícími například s informačními technologiemi, daněmi a řízením rizik a nebylo rovněž jisté, zda mají ve všech oblastech činnosti, v nichž působily, dostatečný rozsah. Nizozemský stát zvážil řadu alternativ a rychle rozhodl, že spojení a dodatečné navýšení kapitálu je nejlepším způsobem, jak plně obnovit životaschopnost. Ve scénáři založeném na spojení kompenzovaly činnosti ABN AMRO N s vysokými vklady v oblasti retailového bankovnictví slabou finanční situaci společnosti FBN, zatímco společnost FBN mohla společnosti ABN AMRO N zajistit větší velikost a poskytnout mezinárodní pobočky. Subjekt vzniklý spojením měl mimoto lepší postavení při řešení praktických problémů a mohl využít rovněž dodatečných úspor z rozsahu. Spojení zamezilo nutnosti přeorganizovat každý subjekt zvlášť.
(240)
Pokud jde o situaci společností v době provedení každého opatření (III), Komise podotýká, že životaschopnost společností byla plně obnovena až po provedení všech opatření. Společnosti nebyly životaschopné v přechodné fázi, například ke dni 21. listopadu 2008, kdy bylo rozhodnuto o spojení. V této souvislosti Komise zdůrazňuje, že na konci prosince 2008, a tudíž po přijetí rozhodnutí o spojení, hrozilo, že společnost FBN nebude splňovat minimální kapitálové požadavky DNB, jelikož s ohledem na společnost ABN AMRO N musela provést odpis. Společnost ABN AMRO N byla v účetnictví společnosti FBN dosud vykazována s oceněním, které po ocenění použitém v opatření X již nebylo reálné (105), a proto byl nevyhnutelný odpis. Aby se vyřešily problémy společnosti FBN s kapitálem, získal nizozemský stát společnost ABN AMRO N od společnosti FBN za částku ve výši 6,5 miliardy EUR a koncem roku 2009 přijal další nápravná opatření spočívající v přeměně kapitálu Tier 2 na kapitál Tier 1 (viz 121. bod odůvodnění a poznámka pod čarou č. 52 tohoto rozhodnutí). Prohlášení nizozemského státu, […] a […] potvrzují, že i po uskutečnění integrovaných transakcí dne 3. října 2008 se společnosti FBN a ABN AMRO N i nadále potýkaly se značnými problémy ohledně životaschopnosti (106).
(241)
Komise rovněž podotýká, že nizozemský stát předložil plnohodnotný plán restrukturalizace až poté, co bylo rozhodnuto o opatřeních, což naznačuje, že k úplnému obnovení životaschopnosti došlo až po tomto rozhodnutí. V průběhu řízení Komise opakovaně žádala o předložení podrobného plánu restrukturalizace (viz například 137. bod odůvodnění), který byl nezbytný pro posouzení, zda byla plně obnovena životaschopnost společnosti, která obdržela podporu.
(242)
Dne 4. prosince 2009 předložil nizozemský stát plán restrukturalizace z prosince 2009, v tomto prvním plánu však dosud chyběly důležité údaje uvedené ve sdělení o restrukturalizaci, jako jsou finanční výhledy pro pesimistický scénář. Potřebné doplňkové informace byly obdrženy dne 23. března 2010. Nizozemský stát na předchozí žádosti Komise o předložení plánu restrukturalizace odpověděl, že při restrukturalizaci společností FBN a ABN AMRO N hrálo zásadní úlohu spojení těchto společností. Podle něj potřebovalo dočasné vedení skupiny ABN AMRO na vypracování plánu určitý čas a před dokončením spojení nemohlo mít úplnou představu o budoucí podobě skupiny.
6.1.3 Existence výhody a závěr ohledně existence podpory u opatření provedených po integrovaných transakcích ze dne 3. října 2008
(243)
Opatření Z bylo nezbytné, aby se zamezilo poklesu podílů kapitálu společnosti FBN pod minimální kapitálové požadavky stanovené v právních předpisech.
(244)
Problém společnosti FBN s kapitálem byl zapříčiněn vysokým oceněním společnosti ABN AMRO N v jejím účetnictví. Simulace ve zprávě o hloubkové kontrole vyhotovené […] prokazují, že snížení účetní hodnoty společnosti ABN AMRO N na 6,5 miliardy EUR by ve společnosti FBN vedlo k podílu kapitálu Tier 1 ve výši 3,8 % a celkovému kapitálovému poměru ve výši 7,6 % (107). Jinými slovy, hrozilo, že společnost FBN nedodrží minimální požadavky stanovené v právních předpisech, podle nichž musel minimální celkový kapitálový poměr činit 8 % (s nejvýše jednou polovinou kapitálu Tier 2). Podle zprávy […] zvýšil prodej společnosti ABN AMRO N nizozemskému státu za cenu ve výši 6,5 miliardy EUR podíl kapitálu Tier 1 a celkový kapitálový poměr ve společnosti FBN na 7,8 %, resp. 15,7 %, čímž se vyřešil problém společnosti FBN s kapitálem a společnosti to umožnilo setrvat na trhu.
(245)
Opatření poskytlo společnosti FBN výhodu v podobě kapitálu, který by nemohla získat na trzích. Společnost nemohla k (částečnému) vyřešení problému využít interně vytvořené základní zisky, mj. proto, že v roce 2008 utrpěla v souvislosti s Madoffovým podvodem ztráty ve výši 922 milionů EUR. Jelikož společnosti FBN hrozilo, že nesplní minimální kapitálové požadavky, umožnilo toto opatření společnosti dodržet požadavky stanovené v právních předpisech a pokračovat v činnosti.
(246)
Komise dospěla k závěru, že se nákup společnosti ABN AMRO N nizozemským státem neuskutečnil za tržních podmínek, a to z níže uvedených důvodů.
(247)
Investor v tržním hospodářství (108) zajímající se o nabytí společnosti ABN AMRO N v prosinci 2008 by použil tržní cenu s přihlédnutím k tržním podmínkám v té době. Ve zprávě […] měl nizozemský stát k dispozici dvě ocenění: ocenění „v průběhu hospodářského cyklu“ ve výši [5 - 9] miliard EUR, které předpokládalo normalizaci trhů, a ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“ ve výši [4 - 6,5] miliard EUR, jež bylo založeno na tržních podmínkách v prvních dnech října roku 2008 (109). Investor v tržním hospodářství by jako výchozí bod použil ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“.
(248)
Každopádně by bylo nutné ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“ upravit, aby se zohlednilo zhoršení tržních podmínek mezi dnem 3. října 2008 (tj. datem vydání zprávy […] o ocenění) a skutečným dnem, kdy bylo nizozemským státem rozhodnuto o získání společnosti ABN AMRO N. V tomto období klesl index Euro Stoxx 50 o 22,2 % a index Euro Stoxx Banks o 45,3 %.
(249)
Tvrzení nizozemského státu, že úprava nebyla vzhledem ke konzervativnímu rizikovému profilu společnosti ABN AMRO N (tj. žádná toxická aktiva, dobrá finanční situace atd.) nutná, nelze uznat. Pokles trhu byl rozsáhlý, a to zejména v případě akcií bank, což naznačovalo, že nebyl až tolik spojen se zvláštnostmi akcií, nýbrž spíše se zhoršujícími se hospodářskými a finančními tržními podmínkami a s tím spojeným zvýšením požadovaných rizikových prémií. Vzhledem k této situaci je nezbytné upravit ocenění na základě „stávajících tržních podmínek“ ze dne 3. října 2008 směrem dolů, aby byl získán přiměřený odhad hodnoty společnosti ABN AMRO N ke dni 14. prosince 2008. Použití zaznamenaného procentního poklesu u indexů Euro Stoxx 50 a Euro Stoxx Banks (22,2 % a 45,3 %) vede k rozpětí tržní ceny v prosinci 2008 od [2,2 - 3,6] miliardy EUR do [3,1 - 5,1] miliardy EUR (tj. [4 - 6,5] miliardy EUR po snížení o 22,2 % a 45,3 %) (110).
(250)
Komise může uznat, že (jak tvrdí nizozemské orgány) je nutno provést úpravu s cílem zohlednit skutečnost, že nizozemský stát nezaplatil za transakci hotově. V důsledku opatření Y2 vlastnil nizozemský stát dluhopisy emitované společností FBN a poté za společnost ABN AMRO N zaplatil společnosti FBN tím, že upustil od vymáhání tohoto dluhu v nominální hodnotě ve výši 6,5 miliardy EUR. Jelikož se s dluhopisy vydanými ostatními bankami v této době obchodovalo za cenu nižší, než byla jejich nominální hodnota, může Komise uznat, že hodnota dluhových nástrojů, od jejichž vymáhání nizozemský stát upustil, byla nižší než jejich nominální hodnota. Podle dostupných informací o trhu může Komise uznat úpravu ve výši [10 - 30] %, tj. [0,65 - 1,95] miliardy EUR. To znamená, že skutečná cena transakce činila [4,55 - 5,85] miliardy EUR (6,5 miliardy EUR minus [0,65 - 1,95] miliardy EUR) místo 6,5 miliardy EUR (111).
(251)
Výši podpory obsažené v opatření Z pak představuje rozdíl mezi zaplacenou cenou a tržní hodnotou společnosti ABN AMRO N. Tento rozdíl je v rozmezí od [0 - 2,75] miliardy EUR ([4,55 - 5,85] miliardy EUR minus [3,1 - 5,1] miliardy EUR) do [0,95 - 3,65] miliardy EUR ([4,55 - 5,85] miliardy EUR minus [2,2 - 3,6] miliardy EUR).
(252)
Komise nevidí žádný důvod pro tvrzení nizozemského státu, že jeho ocenění ve výši 6,5 miliardy EUR bylo přesvědčivě doloženo schválením ostatními členy konsorcia a zprávou […]. Zaplacení příliš vysoké ceny za společnost ABN AMRO N nemělo na ostatní členy konsorcia žádný vliv, což znamená, že schválení prodeje z jejich strany neznamenalo schválení samotného ocenění. Není k dispozici rovněž žádný údaj o tom, že by členové konsorcia sami provedli nové ocenění. Rovněž dopis […] nepodporuje tvrzení nizozemského státu. Společnost […] pouze ověřila metodiku a postup a příslušnou stručnou zprávu nelze pokládat za věrohodné ocenění. Ve zprávě […] byla jako základ použita cena, kterou nizozemský stát zaplatil za společnosti FBN a ABN AMRO N dne 3. října 2008. Jak bylo objasněno výše, transakce ze dne 3. října 2008 není tržní transakcí. K odvození tržní ceny nelze použít transakci, která obsahuje podporu.
(253)
Ani zpráva odborníků pracujících pro akcionáře společnosti Fortis SA/NV nepodporuje hypotézu, že nizozemský stát nezaplatil příliš vysokou cenu. Zpráva je pouze druhotnou analýzou ocenění a metod oceňování, které byly v tomto procesu použity, a nepředstavuje nové ocenění. Zprávu je mimoto nutno posoudit v tomto kontextu. Akcionáři společnosti Fortis SA/NV měli obavy, že za aktiva, která získal nizozemský stát, obdrželi příliš nízkou cenu, a zpráva se zabývá především tímto tvrzením, tj. že nizozemský stát zaplatil příliš nízkou cenu. Je nutno rovněž zmínit, že odstavce, na něž odkazuje nizozemský stát, neříkají nic o samotné společnosti ABN AMRO N, nýbrž se vztahují na celý soubor aktiv, která získal nizozemský stát.
(254)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření Z je opatřením státní podpory ve prospěch společnosti FBN, jelikož jí poskytlo kapitál, který této společnosti umožnil setrvat na trhu. Zjištěná výše podpory je v rozmezí od [0-2,75] miliardy EUR do [0,95 - 3,65] miliardy EUR.
(255)
Komise dospěla k závěru, že za pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z odpovídal nizozemský stát, a nikoli společnost ABN AMRO N. Ode dne 3. října 2008 byl nizozemský stát vázán podmínkami dohody akcionářů konsorcia. Byl proto povinen provést rozdělení společnosti ABN AMRO Holding za podmínek popsaných ve zmíněné dohodě. Jelikož orgán finančního dohledu povolil zahájení procesu rozdělení teprve po vyřešení problému společnosti ABN AMRO Z s kapitálem, neměl nizozemský stát a ostatní členové konsorcia jinou možnost, než pokrýt nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z.
(256)
Společnost ABN AMRO N jednala při poskytnutí potřebného kapitálu společnosti ABN AMRO Z, která neměla žádné provozní činnosti, pouze jako zprostředkovatel.
(257)
Komise nenalezla žádné důkazy o nepřímé podpoře poskytnuté společnosti ABN AMRO N. Vysvětlení, které poskytl nizozemský stát, potvrdilo, že se všechny významné finanční transakce mezi společnostmi ABN AMRO Z a ABN AMRO N uskutečnily za tržních podmínek, nebo k nim došlo před zásahem státu dne 3. října 2008.
(258)
Jak je uvedeno v 110. bodě odůvodnění, nástroj k snížení kapitálových požadavků byl zaveden po oddělení společnosti ABN AMRO II od ABN AMRO Bank za účelem pokrytí obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR a nákladů na integraci ve výši 1,2 miliardy EUR, zatímco hotovost pocházející z povinně převoditelných cenných papírů byla vložena do společnosti ABN AMRO Z. Ode dne oddělení společnosti ABN AMRO II od ABN AMRO Bank (tj. 6. února 2010) (do skončení platnosti nástroje k snížení kapitálových požadavků v říjnu 2010) představoval zmíněný nástroj státní podporu pro společnost ABN AMRO II, zatímco částka výnosů z povinně převoditelných cenných papírů ve výši 1,7 miliardy EUR, která byla převedena na společnost ABN AMRO Z, přestala být k témuž dni podporou pro společnosti ABN AMRO N/ABN AMRO II. Tyto změny proto nemění výši podpory, nýbrž pouze nástroje, jejichž prostřednictvím byla podpora poskytnuta, a dobu trvání. Tato změna formy nenastoluje žádné otázky, jež by bylo nutno posoudit ve zbývající části tohoto rozhodnutí.
(259)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření A nepředstavuje státní podporu. Podle dohody akcionářů konsorcia bylo smluvní povinností nizozemského státu jakožto nástupce společnosti Fortis SA/NV vyřešit nedostatek kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z. Opatření proto neposkytuje společnosti ABN AMRO N selektivní výhodu ani ji neosvobozuje od nákladů, které by musela normálně hradit.
(260)
Jelikož nástroj k snížení kapitálových požadavků nepostačoval k pokrytí nedostatku kapitálu ve společnosti ABN AMRO Z, musel nizozemský stát vložit další kapitál prostřednictvím povinně převoditelných cenných papírů. Zdůvodnění uvedené s ohledem na opatření A se vztahuje rovněž na opatření B1.
(261)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření B1 nepředstavuje státní podporu, jelikož financování nedostatečného kapitálu společnosti ABN AMRO Z bylo podle dohody akcionářů konsorcia povinností nizozemského státu a neposkytlo společnosti ABN AMRO N selektivní výhodu.
(262)
Celá částka ve výši 1,08 miliardy EUR (tj. opatření B2 a B3 společně) zahrnuje obecné náklady na rozdělení ve výši 480 milionů EUR, náklady ve výši 90 milionů EUR spojené se zřízením oddělení peněžního trhu a vytvoření obezřetnostního rozpětí ve výši 500 milionů EUR. Je nutné rozlišovat mezi obezřetnostním rozpětím ve výši 500 milionů EUR a ostatními náklady na rozdělení ve výši 580 milionů EUR.
(263)
Co se týká ostatních nákladů na rozdělení, Komise uznává, že dohoda akcionářů konsorcia ukládala nizozemskému státu povinnost provést rozdělení společnosti ABN AMRO Holding na tři samostatné části podle pokynů uvedených v dohodě. Jinými slovy, náklady na rozdělení byly důsledkem smluvních povinností nizozemského státu jakožto nástupce společnosti Fortis SA/NV. Společnost ABN AMRO N neměla v důsledku tohoto opatření na čistém základě lepší kapitálovou pozici, jelikož nizozemský stát vložil kapitál, který byl ihned spotřebován na náklady na rozdělení.
(264)
Toto odůvodnění však neplatí pro obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR, jelikož stát neměl smluvní povinnost je poskytnout. Pokud by nizozemský stát neposkytl tuto pomoc, nacházela by se společnost ABN AMRO N v horší finanční situaci a musela by například snížit svá rizikově vážená aktiva, aby uvolnila kapitál. Jinými slovy, obezřetnostní rozpětí představuje selektivní výhodu, která zlepšila soutěžní postavení společnosti ABN AMRO N v porovnání se scénářem, podle něhož by toto opatření nebylo provedeno.
(265)
Vyvozuje se proto závěr, že zatímco obecné náklady na rozdělení nepředstavují státní podporu, obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR (tj. část opatření B3) ano. Toto obezřetnostní rozpětí poskytlo společnosti ABN AMRO N dodatečný kapitál a představuje selektivní výhodu.
(266)
Komise podotýká, že po získání společností FBN a ABN AMRO N nizozemským státem neexistovala žádná smluvní nebo ekonomická povinnost tyto dvě společnosti spojit. Divize správy majetku ve společnosti ABN AMRO N byla začleněna do společnosti Fortis Bank SA/NV, tato divize však není pro banky naprosto nezbytnou činností, jelikož mnoho ostatních bank pořizuje produkty v oblasti správy majetku od specializovaných externích poskytovatelů. Nizozemský stát sám dne 21. listopadu 2008 rozhodl o spojení společností ABN AMRO N a FBN. Tuto možnost upřednostnil před ostatními alternativami restrukturalizace, jako je samostatná strategie pro obě banky, rychlý prodej jedné či obou společností nebo rychlý prodej významných dceřiných společností.
(267)
Společnosti FBN a ABN AMRO N nebyly s to uhradit počáteční náklady na integraci vyplývající ze spojení samy. Komise podotýká, že nizozemský stát hájil na veřejnosti spojení tím, že „obě banky jsou silnější společně než samostatně“ (112). Spojení mělo vést k významným výhodám v podobě synergií (v odhadované výši 1,1 miliardy EUR před zdaněním ročně) a silnějšímu soutěžnímu postavení (např. vyšší podíly na trhu, lepší finanční základna atd.).
(268)
K získání přínosů plynoucích ze spojení musely společnosti FBN a ABN AMRO N uhradit různé náklady (konkrétně náklady spojené s nápravným opatřením v souvislosti se spojením, náklady na integraci). Nizozemský stát tyto náklady uhradil prostřednictvím rekapitalizace (v době, kdy byl kapitál dosud obtížně dostupný), zatímco společnosti FBN a ABN AMRO N získaly všechny výhody. To proto poskytuje společnostem FBN a ABN AMRO N jednoznačnou výhodu.
(269)
Podle nizozemského státu vedlo spojení ke kladné čisté současné hodnotě (113). Jak však již bylo podrobně rozvedeno v 235. až 242. bodě odůvodnění, opatření B4 a B5 souvisela s ostatními opatřeními státní podpory a byla součástí širšího plánu restrukturalizace, takže se zásada investora v tržním hospodářství nepoužije.
(270)
Vyvozuje se proto závěr, že opatření B4 a B5 představují státní podporu ve výši 300 milionů EUR resp. 1,2 miliardy EUR. Tato opatření poskytla společnostem FBN a ABN AMRO N selektivní výhodu tím, že jim poskytla kapitál.
(271)
Opatření C poskytuje společnosti FBN kapitál, který jí umožnil splnit minimální regulační požadavky orgánu finančního dohledu. Pokud by nizozemský stát nepřeměnil její kapitál Tier 2 na kapitál Tier I, musela by společnost FBN ukončit svou činnost, nebo by musela hledat alternativní řešení, jako je snížení rizikově vážených aktiv k uvolnění kapitálu Tier 1. Díky tomuto opatření měla společnost FBN nakonec k dispozici více kapitálu a silnější soutěžní postavení než v případě scénáře „bez podpory“.
(272)
Nizozemský stát přeměnil dluhové nástroje Tier 2 v nominální hodnotě ve výši 1,35 miliardy EUR na kapitál Tier 1 ve stejné výši. Tato přeměna vede ke stejným peněžním tokům jako scénář, podle něhož by společnost FBN odkoupila nástroje Tier 2 ve vlastnictví státu za nominální hodnotu, načež by následovalo navýšení kapitálu o stejnou částku. Analogicky s 250. bodem odůvodnění může Komise uznat, že tržní hodnota dluhových nástrojů, od jejichž vymáhání nizozemský stát upustil, byla nižší než jejich nominální hodnota. S přihlédnutím k snížení hodnoty podobných nástrojů rovnocenných bank je snížení hodnoty ve výši [135 - 405] milionů EUR (tj. o [10 - 30] %) odůvodněné. Jinými slovy, nepřímým odkupem nástrojů v nominální hodnotě by společnost FBN nepřímo zaplatila nizozemskému státu částku zbytečně vyšší o [135 - 405] milionů EUR. Výše podpory proto činí [0,945 - 1,215] miliardy EUR, nikoli 1,35 miliardy EUR.
(273)
Tvrzení nizozemského státu, že opatření je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, nelze přijmout. Opatření bylo provedeno společně s jinými opatřeními, jež obsahovala státní podporu, jak je objasněno v 235. až 242. bodě odůvodnění, takže se zásada investora v tržním hospodářství nepoužije.
(274)
Je proto nutno vyvodit závěr, že opatření C představuje státní podporu ve výši [0,945 - 1,215] miliardy EUR, jelikož poskytuje společnosti FBN výhodu v podobě dodatečného kapitálu.
(275)
Co se týká plateb pro ostatní členy konsorcia, Komise vyvodila závěr, že platby byly skutečně součástí povinností souvisejících s dohodou akcionářů konsorcia. Členové konsorcia předvídali, že se během procesu rozdělování objeví některé neočekávané záležitosti, a dohoda akcionářů konsorcia popisuje postupy, jež se použijí k vyřešení těchto záležitostí. Komise nenalezla žádné důkazy, že by platby nizozemského státu pro ostatní členy konsorcia vedly k dodatečnému převodu čistých aktiv na společnost ABN AMRO N či k jiné výhodě poskytnuté této společnosti.
(276)
Vyvozuje se proto závěr, že opatření D nepředstavuje státní podporu, jelikož toto opatření představovalo podle dohody akcionářů konsorcia povinnost státu, a nikoli povinnost společnosti ABN AMRO N. Opatření neposkytlo společnosti ABN AMRO N žádnou selektivní výhodu.
(277)
Komise dospěla k závěru, že křížové závazky souvisely do značné míry se zvláštní situací s ohledem na oddělení společnosti ABN AMRO N od mateřské společnosti ABN AMRO Bank (nyní RBS NV). Podle nizozemského práva obchodních společností je Deutsche Bank jakožto kupec New HBU i nadále odpovědná za dluhy společnosti ABN AMRO Bank, pokud by tato neplnila své povinnosti. Deutsche Bank proto chtěla být odškodněna za riziko, které podstupuje s ohledem na společnost ABN AMRO Bank. Pokud by společnost ABN AMRO N nebyla oddělena od ABN AMRO Bank, tyto křížové závazky mezi New HBU a ABN AMRO Bank by neexistovaly. Nizozemský stát proto poskytl záruku za křížové závazky, které existují výhradně v důsledku oddělení společnosti ABN AMRO N. Nizozemský stát neposkytl záruku za křížový závazek mezi New HBU a společností ABN AMRO N.
(278)
Vyvozuje se proto závěr, že lze uznat, že opatření E nepředstavuje státní podporu, jelikož oddělení společnosti ABN AMRO N od ABN AMRO Bank bylo podle dohody akcionářů konsorcia povinností nizozemského státu.
6.1.4 Vyčíslení státní podpory
(279)
Skupina ABN AMRO (nebo společnosti FBN a ABN AMRO N před spojením) měla prospěch z podpory na rekapitalizaci, která je v rozmezí od 4,2 miliardy EUR do 5,45 miliardy EUR. Tato částka představuje 2,75 % - 3,5 % rizikově vážených aktiv skupiny ABN AMRO.
(280)
Komise podotýká, že společnost FBN měla prospěch rovněž z vysoké částky podpory likvidity, a to v relativním i absolutním vyjádření.
Tabulka č. 5
Státní podpora: Souhrnná tabulka podpory na rekapitalizaci a podpory likvidity
Podpora na rekapitalizaci
(všechny údaje v miliardách EUR)
Minimální státní podpora
Maximální státní podpora
Rizikově vážená aktiva subjektu vzniklého spojením FBN-ABN AMRO N
Min. % rizikově vážených aktiv
Max. % rizikově vážených aktiv
Opatření Z: nizozemský stát získává AA od FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Opatření B3: náklady na rozdělení (obezřetnostní rozpětí)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Opatření B4: nedostatek kapitálu v souvislosti s prodejem HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Opatření B5: náklady na integraci
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Opatření C: přeměna kapitálu Tier 2 na Tier 1
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Podpora na restrukturalizaci celkem
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Podpora financování/likvidity
Opatření Y1: krátkodobá likvidní facilita
45
Opatření Y2: dlouhodobé úvěry
7,9
Emise nových dluhových nástrojů se zárukou v rámci nizozemského systému záruk
18,8
Celková podpora financování/likvidity
71,7 (tj. 52,9 po opravě s ohledem na dvojí započtení) (116)
6.2 Slučitelnost jednotlivých opatření podpory
(281)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy může Komise prohlásit podpory za slučitelné s vnitřním trhem, mají-li „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“. Pokud jde o nizozemské hospodářství, riziko vážné poruchy potvrdila skutečnost, že Komise několikrát schválila opatření nizozemských orgánů v boji proti finanční krizi, např. systém záruk.
(282)
V této souvislosti je však důležité vyzdvihnout, že Soud prvního stupně zdůraznil, že ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy je nutno uplatňovat restriktivně (117), takže by se hospodářská porucha měla týkat celého členského státu a neměla by mít pouze regionální rozměr. Komise podotýká, že společnosti ABN AMRO N a FBN patří k předním nizozemským bankám s celostátní sítí poboček a v řadě segmentů mají na nizozemském trhu retailového bankovnictví a bankovnictví pro malé a střední podniky přední postavení. V kontextu různých nejistot ohledně překonání světové finanční a hospodářské krize by ukončení činnosti těchto bank vedlo k vážné poruše v nizozemském hospodářství, a proto lze státní podporu nizozemské vlády posoudit podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.
(283)
Komise uvedla podrobnější údaje o slučitelnosti konkrétních opatření ve svém sdělení o bankovnictví, sdělení o rekapitalizaci a sdělení o znehodnocených aktivech a o požadované restrukturalizaci ve sdělení o restrukturalizaci.
(284)
Jednotlivá opatření je nutno přezkoumat na základě příslušných sdělení Komise. Nástroj k snížení kapitálových požadavků nezahrnuje znehodnocená aktiva a je ve skutečnosti náhradou rekapitalizačního opatření. Obecné zásady uvedené ve sdělení o znehodnocených aktivech by však měly platit i pro nástroj k snížení kapitálových požadavků, aby byl tento nástroj v souladu s vnitřním trhem. V zájmu zachování rovných podmínek musela Komise ověřit, zda nebyl tento nástroj využit k přesunu očekávaných ztrát z portfolia na stát. Opatření A by mělo obsahovat rovněž dostatečné pobídky k odchodu a v případě, že by se ekonomická situace zhoršila, musela by společnost ABN AMRO N převzít určité ztráty prostřednictvím vertikálního podílu na rizicích. Opatření v oblasti likvidity (opatření Y1 a Y2) je nutno posoudit podle sdělení o bankovnictví a rekapitalizační opatření (a zejména opatření Z, B4 a B5 a rovněž obezřetnostní rozpětí ve výši 500 milionů EUR, které bylo součástí opatření B3 a C) podle sdělení o rekapitalizaci.
6.2.1 Slučitelnost opatření Y1 a Y2 podle sdělení o bankovnictví
(285)
Aby byla opatření Y1 a Y2 v souladu se sdělením o bankovnictví, měla by být dobře cílená, přiměřená a navržená v takové podobě, aby zamezila neoprávněnému narušení hospodářské soutěže.
(286)
Komise opakuje závěr uvedený v 51. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 8. dubna 2009, že opatření k přerušení veškerých vazeb mezi společností FBN a její mateřskou společností Fortis SA/NV s omezenou likviditou bylo nezbytné k ochraně společnosti FBN před tehdejšími akutními problémy její mateřské společnosti. Opatření proto lze považovat za dobře cílená na záchranu společnosti FBN.
(287)
Opatření Y1 a Y2 by měla být rovněž přiměřená a neměla by zbytečně narušovat hospodářskou soutěž. V tomto ohledu hodnotí Komise kladně systém stanovování cen vypracovaný nizozemským státem, který měl vytvořit rovné podmínky se systémem záruk (viz 169. bod odůvodnění). Co se týká systémů záruk, Komise soustavně požadovala, aby členské státy účtovaly u záruk delších než tři měsíce (a ne delších než 12 měsíců) prémii ve výši nejméně 50 bazických bodů. Komise zjistila, že nizozemský stát nepožadoval u půjček delších než tři měsíce konzistentně sazbu EURIBOR + 50 bazických bodů. Komise proto může prohlásit opatření Y1 za slučitelné s vnitřním trhem pouze pod podmínkou, že bude provedena opravná platba ve výši 18,2 milionu EUR s cílem zajistit, aby za úvěry se splatností delší než tři měsíce bylo skutečně poskytnuto protiplnění ve výši EURIBOR + 50 bazických bodů. Komise hodnotí kladně, že všechny likvidní facility byly splaceny a ukončeny v červnu 2009.
(288)
Pokud jde o opatření Y2, Komise podotýká, že jelikož nizozemský stát nezměnil úrokovou sazbu a splatnost půjček, měla společnost FBN prospěch z relativně levných půjček, které mohly narušit hospodářskou soutěž. Komise tedy může prohlásit toto opatření za slučitelné se sdělením o bankovnictví pouze v případě, budou-li splněny všechny podmínky stanovené dále v tomto rozhodnutí, a zejména budou-li náležitě provedena opatření, která mají omezit narušení hospodářské soutěže.
6.2.2 Slučitelnost opatření Z, B3 (konkrétně 500 milionů EUR), B4 a B5 a C na základě sdělení o rekapitalizaci
(289)
Komise dospěla k závěru, že dotyčná opatření byla zavedena s cílem vyřešit skutečné potřeby a představovala minimum nezbytné k úplnému obnovení životaschopnosti dotyčných společností.
(290)
Pokud jde o protiplnění, Komise podotýká, že stát již vlastnil veškeré kmenové akcie společnosti FBN (a nepřímo veškeré akcie společnosti ABN AMRO N). Všechna tato opatření byla nevyhnutelná k zachování hodnoty těchto účastí.
(291)
Skupina ABN AMRO docílí v roce 2013 návratnosti vlastního kapitálu ve výši přibližně […] %, což naznačuje, že díky všem státním zásahům byl vytvořen životaschopný a ziskový subjekt.
(292)
Veškerá dostupná ocenění skupiny ABN AMRO značně překračují částku podpory obsažené v opatřeních Z, B3, B4, B5 a C (tj. v rozmezí od 4,2 miliardy EUR do 5,45 miliardy EUR). Stát proto obdrží za podporu, která byla poskytnuta společnostem ABN AMRO N a FBN, odpovídající protiplnění (118).
(293)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že opatření Z, B3, B4, B5 a C jsou slučitelná se sdělením o rekapitalizaci, budou-li náležitě splněny podmínky stanovené dále v tomto rozhodnutí.
6.2.3 Slučitelnost nástroje k snížení kapitálových požadavků se zásadami stanovenými ve sdělení o znehodnocených aktivech
(294)
Komise uznává, že nástroj k snížení kapitálových požadavků, který zavedl nizozemský stát, se liší od obvyklých opatření týkajících se znehodnocených aktiv, která byla posuzována v jiných případech. Zatímco ostatní opatření týkající se znehodnocených aktiv měla banky zbavit znehodnocených aktiv, portfoliem, které je chráněno nástrojem k snížení kapitálových požadavků, je tradiční nizozemské hypoteční portfolio, u něhož společnost ABN AMRO N ani externí odborníci neočekávají významné zhoršení výkonnosti.
(295)
Komise podotýká, že obvyklá rekapitalizace na úrovni společnosti ABN AMRO N nebyla pro nizozemský stát vhodná, jelikož tato společnost nebyla v příslušném okamžiku samostatným právním subjektem a nizozemský stát nebyl schopen ohraničit její příspěvek ke kapitálu, což by mohlo mít negativní dopady zejména v zátěžových scénářích. Soukromé nástroje k snížení kapitálových požadavků navíc nebyly schůdné vzhledem k rozsahu transakce a složitosti v souvislosti s rozdělením ABN AMRO Bank NV, mateřské společnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z.
(296)
Vzhledem k této zvláštní situaci může Komise uznat, že nástroj k snížení kapitálových požadavků představuje spíše alternativu tradičního navýšení kapitálu než ochranu před toxickými aktivy, a jedná se proto o nezbytné a vhodně zacílené opatření k vyřešení kapitálového problému společnosti ABN AMRO Z.
(297)
Navzdory skutečnosti, že opatření představuje především náhradu rekapitalizace, mělo by být toto opatření v souladu s ostatními režimy na záchranu kapitálu, a tudíž chránit vnitřní trh, jak je objasněno v 284. bodě odůvodnění.
(298)
Komise dospěla k závěru, že nizozemský stát poskytl dostatečné důkazy, aby prokázal, že ocenění bylo takové, že společnost ABN AMRO N nebo její právní nástupce ponesou očekávané ztráty. Údaje o trhu (zejména zprávy o ratingu), historické údaje a nejnovější důkazy od společnosti ABN AMRO N prokazují, že tranše první ztráty ve výši 20 bazických bodů ročně by měla postačovat k pokrytí očekávaných ztrát.
(299)
Protiplnění, které poskytla společnost ABN AMRO N, není nižší, než se požaduje ve sdělení o znehodnocených aktivech a ve sdělení o rekapitalizaci. Protiplnění znamená, že společnost ABN AMRO N zaplatí z kapitálu uvolněného transakcí v důsledku snížení rizikově vážených aktiv 10 %. Tato sazba obstála v porovnání s minimálními sazbami uvedenými v bodě 27 sdělení o rekapitalizaci. Vzhledem k relativně vysokému protiplnění lze mít za to, že vertikální podíl na rizicích ve výši 5 % a mechanismus zpětného získání jsou v souladu s bodem 24 a poznámkou pod čarou č. 15 ve sdělení o znehodnocených aktivech.
(300)
Opatření A obsahuje rovněž dostatečné pobídky k odchodu. Možnost vypovězení popsaná v 107. bodě odůvodnění naznačuje, že pro společnost ABN AMRO N (nebo nyní skupinu ABN AMRO) je snadné opatření ukončit. Ceny jsou mimoto stanoveny tak, že opatření je postupem času dražší. Smluvní podmínky znamenají, že cena nebude upravena, pokud skupina ABN AMRO začne vypočítávat své kapitálové požadavky podle rámce Basilej II. Neexistence úpravy omezí účinek opatření v podobě snížení kapitálových požadavků, přičemž se poplatek za poskytnutí záruky nesníží. Tranše první ztráty je mimoto vypočítána jako procento původní hodnoty portfolia, takže se tranše první ztráty jako procento zbývajícího portfolia (tj. původního portfolia opraveného mimo jiné o splátky) bude postupem času zvyšovat.
(301)
Vzhledem k charakteristikám nástroje k snížení kapitálových požadavků a s ohledem na plán restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010 popsaný v oddíle 2.3 tohoto rozhodnutí se Komise domnívá, že opatření A je slučitelné s obecnými zásadami vztahujícími se na opatření na záchranu znehodnocených aktiv a se zásadami vnitřního trhu, jak byly objasněny v 284. bodě odůvodnění.
(302)
Skutečnost, že nástroj k snížení kapitálových požadavků skupina ABN AMRO brzy po zavedení požadavků rámce Basilej II vypověděla, potvrzuje dodatečně analýzu, která byla provedena v 294. až 301. bodě odůvodnění.
6.3 Posouzení podpory a plánu restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaného plánu restrukturalizace z listopadu 2010 podle sdělení o restrukturalizaci
(303)
Vzhledem k výši a rozsahu podpory (jak bylo popsáno v předchozích odstavcích), a zejména vzhledem ke skutečnosti, že podpora na rekapitalizaci překračuje 2 % rizikově vážených aktiv, se Komise domnívá, že v souladu s bodem 4 sdělení o restrukturalizaci je zapotřebí důkladná restrukturalizace.
6.3.1 Životaschopnost
(304)
Z plánu restrukturalizace by mělo být patrné, že strategie banky je založena na ucelené koncepci, a tento plán by měl prokazovat, že banka obnoví dlouhodobou životaschopnost bez státní podpory.
(305)
Jak již bylo uvedeno v rozhodnutí ze dne 5. února 2010, obchodní modely společností FBN a ABN AMRO N nebyly založeny na přejímání nadměrného rizika a neudržitelných úvěrových praktikách. V důsledku oddělení od svých mateřských skupin byly však oba subjekty zranitelné a v určitých základních oblastech činnosti nedostatečně vybavené. Po oddělení od mateřské společnosti měla společnost ABN AMRO N špatný přístup k větším společnostem, neměla již mezinárodní síť a postrádala řadu kapacit v oblasti produktů a informačních technologií. Společnost FBN byla oddělením od své mateřské společnosti rovněž vážně zasažena a její financování bylo velmi závislé na velkoobchodních trzích. Plán restrukturalizace skupiny ABN AMRO z prosince 2009 (a rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010) prokazuje, že integrace společností ABN AMRO N a FBN významně omezuje nedostatky jednotlivých subjektů. Spojení společností FBN a ABN AMRO N pomohlo některé tyto problémy zmírnit. Velká franšíza společnosti ABN AMRO N v oblasti retailového a soukromého bankovnictví měla dostatek vkladů, což vytvářelo lepší finanční profil integrované skupiny, společnost FBN vyřešila částečně problém společnosti ABN AMRO N v souvislosti s mezinárodní sítí a obě společnosti dohromady mohly lépe vyřešit například problémy související s informačními technologiemi (nemusely znovu vytvářet samostatně platformu informačních technologií a jiné nástroje podpory).
(306)
Z finančních výhledů vyplývá, že na konci období restrukturalizace by měl být subjekt vzniklý spojením schopen pokrýt své náklady a docílit přiměřené návratnosti vlastního kapitálu ve výši přibližně […] %. I v případě zátěžového scénáře bude společnost i nadále zisková, přičemž její poměry kapitálové přiměřenosti budou vyšší než minimální prahové hodnoty stanovené v právních předpisech. Zdá se proto, že kapitálová rezerva společnosti je (po opakovaných státních zásazích) dostatečně vysoká, aby společnost mohla přestát budoucí nepříznivou situaci, aniž by se musela znovu obrátit na stát.
(307)
Jak prokazují údaje za druhé pololetí roku 2008 a první pololetí roku 2009, aby byla společnost zcela životaschopná, má zásadní význam dosažení dostatečně vysokých čistých úrokových výnosů. Plán restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010 lze proto prohlásit za slučitelné s požadavky na životaschopnost uvedenými ve sdělení o restrukturalizaci pouze pod podmínkou, že skupina ABN AMRO bude usilovat o dosažení aktualizovaných čistých úrokových výnosů, které jsou uvedeny v plánu restrukturalizace z listopadu 2010. Skupina ABN AMRO by měla Komisi pravidelně (alespoň čtvrtletně) informovat o vývoji. Pokud skupina ABN AMRO zjistí rozdíly oproti těmto výhledům, měla by okamžitě přijmout nápravná opatření.
(308)
Plán restrukturalizace by měl obsahovat výhledy s potřebným rozčleněním a restrukturalizace vyžaduje rovněž ukončení činností, jež by ve střednědobém horizontu byly ze strukturálního hlediska nadále ztrátové (119). V 120. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010 vyslovila Komise pochybnosti, zda byly přiměřeně řešeny otázky životaschopnosti divize Prime Fund Solutions, která v roce 2008 vykázala v souvislosti s Madoffovým podvodem významnou ztrátu. Tato záležitost byla vyřešena prodejem divize PFS společnosti Credit Suisse (viz rovněž 74. bod odůvodnění). Podrobné výhledy na úrovni divizí prokazují, že v základním i zátěžovém scénáři přispějí všechny divize kladně k výsledkům. Komise proto může vyvodit závěr, že neexistují žádné další divize, jež by měly ze strukturálního hlediska problémy se ziskovostí, a na základě tohoto závěru usuzuje, že k zlepšení životaschopnosti společnosti nejsou zapotřebí další odprodeje.
6.3.2 Sdílení zátěže/nezbytné minimum
(309)
Plán restrukturalizace by měl jednoznačně prokazovat, že podpora je omezena na nezbytné minimum. Náklady spojené s restrukturalizací by neměl nést pouze stát, nýbrž v maximálním možném rozsahu i ti, kteří do banky investovali. Jinými slovy, banka a držitelé jejího kapitálu by se na restrukturalizaci měli podílet v maximální možné míře svými vlastními zdroji. Podpora na restrukturalizaci by měla být omezena na pokrytí nákladů nezbytných k obnovení životaschopnosti. To znamená, že podniku by neměly být poskytnuty veřejné zdroje, které by mohly být použity k financování činností, jež narušují trh a nesouvisejí s procesem restrukturalizace, jako je například nabytí nových podniků (120).
(310)
Ve sdělení o restrukturalizaci je připomenuto, že zákaz akvizic je nezbytný k tomu, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum. V bodě 23 sdělení o restrukturalizaci je výslovně uvedeno, že „podniku by neměly být poskytnuty veřejné zdroje, které by mohly být použity k financování činností, jež narušují trh a nesouvisejí s procesem restrukturalizace. Prostřednictvím státní podpory by například nemělo být financováno nabytí podílů v jiných podnicích nebo nové investice, pokud to pro obnovení životaschopnosti podniku nemá zásadní význam“.
(311)
Ve sdělení o restrukturalizaci je zákaz akvizic spojen rovněž s narušením hospodářské soutěže. V bodech 39 a 40 sdělení je objasněno, že „státní podpora nesmí být použita na úkor konkurentů, kteří podobnou veřejnou podporu nedostávají“, a že by „banky neměly použít státní podporu na akvizice konkurenčních podniků. Tato podmínka by měla platit alespoň po dobu tří let a v závislosti na rozsahu, výši a délce trvání podpory může být zachována až do konce období restrukturalizace“.
(312)
V souladu s bodem 40 sdělení o restrukturalizaci může být podpora prohlášena za slučitelnou pouze pod podmínkou, že skupina ABN AMRO bude po dobu tří let od data vydání tohoto rozhodnutí důsledně dodržovat zákaz akvizic (121). Zákaz akvizic by se měl prodloužit, bude-li nizozemský stát po třech letech vlastnit i nadále více než 50 % skupiny ABN AMRO. Zákaz akvizic by však neměl přesahovat pět let. Zatímco část podpory již byla splacena, některá opatření (zejména opatření Z a C) nemůže banka splatit kvůli formě, v jaké byla poskytnuta (tj. nikoli ve formě hybridního dluhového nástroje). Ukončení státního vlastnictví představuje náhradu za odhad, kdy skončí výhoda plynoucí z podpory.
(313)
Komise podotýká, že plán restrukturalizace z prosince 2009 (doplněný dne 23. března 2010 o pesimistické finanční výhledy) již uváděl, že skupina ABN AMRO se stala životaschopným subjektem, který by měl dosáhnout přiměřené návratnosti vlastního kapitálu a u nějž se očekává dosažení přiměřeného zisku i v případě špatných hospodářských podmínek. Aktualizovaný plán restrukturalizace z listopadu 2010 tuto analýzu potvrdil. Obnovení životaschopnosti nezávisí na akvizicích. Zákaz akvizic proto není v rozporu s obnovením životaschopnosti.
(314)
Komise se domnívá, že podle bodu 26 sdělení o restrukturalizaci je nevyhnutelný zákaz výplaty kupónů z hybridních kapitálových nástrojů a zákaz týkající se koupě hybridních kapitálových nástrojů (122). V kontextu restrukturalizace nejsou opatření, která snižují celkové množství vlastních finančních prostředků, slučitelná s cílem týkajícím se sdílení zátěže a s požadavkem na nezbytné minimum.
(315)
Jak je uvedeno v bodě 26 sdělení o restrukturalizaci, „pokud tyto činnosti nevytváří dostatečné zisky, neměly by banky k výplatě odměn za kapitál (vlastní kapitál a podřízený závazek) používat státní podporu“. Podrobné posouzení plánu restrukturalizace skupiny ABN AMRO z prosince 2009 (a aktualizovaného plánu restrukturalizace z listopadu 2010) Komisi umožňuje vyvodit závěr, že během přibližně dvou let by skupina ABN AMRO měla obnovit svou životaschopnost, jak dokládá přijatelná návratnost vlastního kapitálu ve výši přibližně […] % v roce 2012 resp. 2013. V tomto kontextu se zdá, že dvouletý zákaz výplaty kupónů z hybridních kapitálových nástrojů a zákaz týkající se koupě hybridních kapitálových nástrojů (123) je vhodný k zajištění náležitého sdílení zátěže ze strany držitelů kapitálu společnosti (124). Podporu lze proto prohlásit za slučitelnou pouze pod podmínkou dvouletého zákazu výplaty kupónů z hybridních kapitálových nástrojů a zákazu týkajícího se koupě těchto nástrojů, jak je podrobně popsáno v článku 8 v normativní části rozhodnutí. Tento zákaz týkající se výplaty kupónů a koupě by se měl vztahovat rovněž na držitele prioritních akcií FBNH, aby byly odstraněny pochybnosti Komise, které byly uvedeny v 130. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 5. února 2010.
(316)
V ostatních případech jsou opatření týkající se sdílení zátěže nezbytná rovněž k zajištění toho, že zachráněné banky nesou přiměřenou odpovědnost za důsledky svého chování v minulosti, aby vytvořily vhodné pobídky pro své chování i chování ostatních v budoucnu. Tento faktor je v tomto případě méně důležitý, jelikož problémy společnosti byly do značné míry spojeny s bývalou mateřskou společností Fortis SA/NV (viz oddíl 6.3.3 „Opatření k omezení narušení hospodářské soutěže“). Z hlediska sdílení zátěže lze proto uznat, že nedojde k významným odprodejům kromě prodeje divizí PFS a Intertrust, na něž společně připadalo […] % celkového provozního příjmu a […] % rizikově vážených aktiv.
6.3.3 Opatření k omezení narušení hospodářské soutěže
(317)
Co se týká opatření, která jsou nezbytná k omezení narušení hospodářské soutěže, tento případ vykazuje některé atypické znaky.
(318)
V bodě 28 sdělení o restrukturalizaci je uvedeno, k jakému druhu narušení hospodářské soutěže může dojít, je-li státní podpora poskytnuta s cílem přispět k finanční stabilitě v dobách systémové krize: „V situaci, kdy banky spolu soutěží na základě kvality svých produktů a služeb, pak ty banky, které nakumulují nadměrné riziko nebo se spoléhají na neudržitelné obchodní modely, nakonec v rámci konkurence bankovních produktů a služeb ztratí podíl na trhu a pravděpodobně trh opustí, zatímco jiní, efektivnější soutěžitelé na příslušných trzích expandují nebo na tyto trhy vstoupí. Státní podpora prodlužuje narušení hospodářské soutěže, ke kterým došlo v minulosti v důsledku nadměrného riskování a neudržitelných obchodních modelů, a to tím, že uměle podporuje tržní sílu příjemců podpory. Tak může podpora vytvářet morální hazard pro příjemce podpory a zároveň u subjektů, jež nejsou příjemci podpory, oslabit motivaci k soutěžení, investicím a inovacím.“
(319)
Jak je objasněno v rozhodnutí ze dne 3. prosince 2008, potíže společností Fortis SA/NV a Fortis Bank SA/NV vyplývaly z nadměrných rizik: i) společnost Fortis Bank SA/NV investovala velkou částku peněz do strukturovaného úvěru a ii) společnost Fortis SA/NV se rozhodla koupit společnost ABN AMRO N za velmi vysokou cenu. Aby bylo možno schválit podporu pro tyto banky, požaduje Komise významné omezení přítomnosti příjemce podpory na trhu. V tomto ohledu Komise podotýká, že se společnost Fortis SA/NV rozdělila na čtyři části: belgická a mezinárodní aktiva v oblasti pojištění jsou dosud součástí kótované společnosti Fortis SA/NV (která se po úpadku společnosti Fortis SA/NV přejmenovala na Ageas); Fortis Bank SA/NV a BGL získala společnost BNP Paribas; nizozemský stát získal společnost FBN (včetně ABN AMRO N) a nizozemský stát převzal rovněž nizozemské činnosti v oblasti pojištění (125). Jinými slovy, společnost Fortis SA/NV byla rozdělena na menší subjekty a samotná společnost Fortis Bank SA/NV se rozdělila na dvě části (126).
(320)
Komise podotýká, že opatření ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N, která jsou posuzována v tomto rozhodnutí, mají zvláštní charakteristiky, které se liší od ostatních případů restrukturalizace, jimiž se musela zabývat během současné krize, včetně případů společností Fortis Bank SA/NV a Fortis SA/NV. V tomto případě společnosti FBN a ABN AMRO N nepotřebovaly státní podporu v prvé řadě proto, že přijaly chybná manažerská rozhodnutí. Potřeba státní podpory nevyplývala například z kumulace nadměrného rizika v jejich investicích či v jejich úvěrové politice, tyto společnosti rovněž neprováděly neudržitelnou cenovou politiku. Problém společností Fortis SA/NV a Fortis Bank SA/NV stejně tak nevyplýval z rizikových úvěrových nebo cenových politik v oblasti retailového bankovnictví, soukromého bankovnictví nebo komerčního bankovnictví, tyto činnosti byly naopak ziskové. Komise se proto domnívá, že podpora poskytnutá společnostem FBN a ABN AMRO N narušuje hospodářskou soutěž podstatně méně než podpora schválená pro finanční instituce, které kumulovaly nadměrné riziko. Komise z těchto důvodů usuzuje, že nejsou nutné další odprodeje.
(321)
Je však třeba zajistit, aby společnosti FBN a ABN AMRO N nevyužily státní podporu k svému růstu na úkor konkurentů, například zavedením neudržitelné cenové politiky nebo nabytím jiných finančních institucí. Pokud by k tomu došlo, podpora by „oslabila u subjektů, jež nejsou příjemci podpory, motivaci k soutěžení, investicím a inovacím“ a mohla by snižovat účinnost „pobídek podporujících přeshraniční aktivity“ tím, že by odrazovala od vstupu na nizozemský trh.
(322)
Státní podporu lze proto prohlásit za slučitelnou pouze tehdy, budou-li zavedena dostatečná opatření, která zajišťují, aby státní podpora nebyla použita na úkor ostatních konkurentů, z nichž někteří neobdrželi podobnou veřejnou podporu. Je nutno zachovat rovné podmínky mezi bankami, které obdržely veřejnou podporu, a bankami, které takovouto podporu neobdržely. Je nutno zamezit rovněž tomu, aby státní podpora oslabila u subjektů, jež nejsou příjemci podpory, motivaci k soutěžení, investicím a inovacím a aby byly vytvořeny překážky pro vstup na trh, které by mohly narušit přeshraniční aktivity.
(323)
Ve sdělení o restrukturalizaci je stanoveno, že povaha a forma takovýchto omezení bude záležet na výši podpory a na podmínkách a okolnostech, za kterých byla podpora udělena, a rovněž na vlastnostech trhu či trhů, na kterých bude banka přijímající podporu působit. Výše podpory je popsána v oddíle 6.1.3 Vyčíslení podpory. Zvláštní podmínky a okolnosti, za kterých byla podpora udělena, byly projednány na začátku tohoto oddílu. Jak je uvedeno v bodě 32 sdělení o restrukturalizaci, důležitá je i velikost a relativní význam banky na trhu nebo trzích. Pokud restrukturalizovaná banka omezila svou přítomnost na trhu, budou s menší pravděpodobností zapotřebí další opatření. Podmínky nezbytné pro to, aby mohla být podpora prohlášena za slučitelnou, souvisí proto zejména s retailovým a soukromým bankovnictvím, jelikož v oblasti komerčního bankovnictví společnost již svou přítomnost významně omezila odprodejem New HBU.
(324)
Podporu lze prohlásit za slučitelnou se sdělením o restrukturalizaci pod podmínkou, že skupina ABN AMRO provede opatření, která jsou popsána v 325. až 329. bodě odůvodnění.
(325)
V oblasti retailového a soukromého bankovnictví lze podporu prohlásit za slučitelnou pod podmínkou, že skupina ABN AMRO nebude u standardních spořicích a hypotečních produktů usilovat o to, aby určovala ceny. V souladu s bodem 44 sdělení o restrukturalizaci by skupina ABN AMRO neměla nabízet cenové podmínky, které jsou pro konkurenty, kteří nejsou příjemcem státní podpory, nedosažitelné.
(326)
Jelikož zákaz určování cen může být méně účinný v segmentech s mnoha nestandardními produkty, jako je soukromé bankovnictví v Nizozemsku, jehož se týkala konkrétní stížnost, je v souladu s bodem 44 sdělení o restrukturalizaci zapotřebí dodatečná podmínka, aby bylo možno podporu prohlásit za slučitelnou. Skupina ABN AMRO musí usilovat o dosažení čistých úrokových výnosů, jež byly Komisi předloženy dne 8. listopadu 2010. Jakmile proto skupina ABN AMRO zjistí, že zaostává za svými výhledy, zejména je-li to zapříčiněno nízkým úrokovým rozpětím, musí přijmout náležitá opatření.
(327)
Jelikož v oblasti soukromého bankovnictví je dodržování a sledování zákazu určování cen obtížné, je nezbytné provést jiná vhodná nápravná opatření s cílem zajistit účinnou hospodářskou soutěž, například opatření podporující vstup na trh, jak je popsáno v bodě 44 sdělení o restrukturalizaci. V této souvislosti je nezbytnou podmínkou pro prohlášení podpory za slučitelnou to, aby skupina ABN AMRO zavedla opatření, které usnadňuje přechod zákazníků k jiným společnostem. Skupina ABN AMRO by měla konkrétně uhradit vlastní správní náklady a náklady na převod a transakce u zákazníků divize Soukromé bankovnictví v Nizozemsku, které jsou přímým důsledkem ukončení vztahů v rámci soukromého bankovnictví a převedení portfolií (127). Toto opatření by mělo platit po dobu dvou po sobě jdoucích měsíců a mělo by být zavedeno co nejdříve, nejpozději však do jednoho roku od data vydání tohoto rozhodnutí. Jakmile začne běžet dvouměsíční lhůta, banka jednoznačným způsobem informuje všechny své zákazníky v oblasti soukromého bankovnictví o nabízené možnosti. Skupina ABN AMRO by měla Komisi předložit rovněž důkazy, že k převodům zákazníků došlo běžným postupem a že se během převodu zákazníků nedošlo k žádným prodlevám.
(328)
Budou-li náležitě provedena opatření k omezení hospodářské soutěže, a zejména zvláštní opatření v oblasti retailového a soukromého bankovnictví, budou rovněž dostatečně vyřešeny záležitosti, na něž upozornil stěžovatel. Při zkoumání těchto záležitostí Komise zjistila, že skupina ABN AMRO stanovila ceny některých produktů dočasně se ztrátou, tato cenová politika však byla uplatňována v situaci omezené likvidity, kdy všechny banky agresivně soutěžily o úspory, přičemž je nutno vzít v úvahu rovněž zvláštní kontext v souvislosti se spuštěním značky MoneYou (o němž bylo rozhodnuto před úpadkem společnosti Fortis SA/NV).
(329)
V bodě 44 sdělení o restrukturalizaci je rovněž uvedeno, že banky nesmí používat státní podporu jako konkurenční výhodu při uvádění svých finančních nabídek na trh. Podmínkou pro prohlášení podpory za slučitelnou proto je, že skupina ABN AMRO nepoužije po dobu tří let státní podporu ve svých marketingových kampaních a sděleních pro investory. Tyto zákazy by se měly prodloužit na dobu pěti let, bude-li nizozemský stát držet nejméně 50 % akcií skupiny ABN AMRO.
(330)
Z hlediska neoprávněného narušení hospodářské soutěže hodnotí Komise kladně odprodeje divizí PFS a Intertrust. Prodej PFS snižuje přitažlivost společnosti pro institucionální zákazníky, zatímco divize Intertrust poskytovala mimo jiné služby, jež by mohly posílit franšízu v oblasti soukromého bankovnictví. Její prodej proto mohl ostatním konkurentům usnadnit zlepšení jejich soutěžního postavení vůči značce ABN AMRO Mees Pierson. Komise se rovněž domnívá, že k omezení narušení hospodářské soutěže přispívá skutečnost, že část podpory byla splacená. Komise hodnotí rovněž příznivě dividendovou politiku, která byla popsána v 75. bodě odůvodnění.
6.3.4 Závěr
(331)
Budou-li náležitě splněny všechny podmínky popsané v oddílech 6.2 a 6.3, poskytuje plán restrukturalizace z prosince 2009, který byl aktualizován plánem restrukturalizace z listopadu 2010, dostatečné důkazy, že byla obnovena dlouhodobá životaschopnost skupiny ABN AMRO. Plán restrukturalizace z prosince 2009, který byl aktualizován plánem restrukturalizace z listopadu 2010, zajišťuje dostatečné sdílení zátěže a obsahuje přiměřená opatření k omezení neoprávněného narušení hospodářské soutěže. Komise proto může plán restrukturalizace z prosince 2009, který byl aktualizován plánem restrukturalizace z listopadu 2010, podmíněně prohlásit za slučitelný se sdělením o restrukturalizaci.
7. ZÁVĚR
Komise konstatuje, že Nizozemsko poskytlo v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy protiprávně státní podporu uvedenou v oddíle 6.1.3 „Vyčíslení podpory“. Tato podpora však může být prohlášena za slučitelnou, budou-li splněny podmínky uvedené v oddílech 6.2 a 6.3, které jsou podrobněji popsány v normativní části tohoto rozhodnutí.
Komise podotýká, že nizozemský stát výjimečně souhlasil s tím, že znění tohoto rozhodnutí obdrží pouze v angličtině,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Nizozemsko poskytlo skupině ABN AMRO, je slučitelná s vnitřním trhem s výhradou podmínek stanovených v článcích 3 až 9.
Státní podpora byla poskytnuta takto:
-
podpora na rekapitalizaci v rozmezí od 4,2 miliardy EUR do 5,45 miliardy EUR ve prospěch společností FBN a ABN AMRO N a
-
podpora likvidity ve výši 71,7 miliardy EUR.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
a)
„skupinou ABN AMRO“ rozumí skupina ABN AMRO a přímé a nepřímé dceřiné společnosti, jejichž je jediným akcionářem, včetně subjektů, v nichž má skupina ABN AMRO výlučnou kontrolu ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků („nařízení o spojování“) (128);
b)
„prvním místem v pořadí“ rozumí nabízení nejatraktivnější ceny;
c)
„retailovými zákazníky“ rozumí všichni zákazníci z řad fyzických osob (na rozdíl od korporátních zákazníků);
d)
„standardními retailovými spořicími a vkladovými produkty“ rozumí všechny standardní retailové spořicí a vkladové produkty, které v kterémkoli okamžiku tvoří nejméně 85 % objemu produktů skupiny ABN AMRO na retailovém trhu spoření a vkladů;
e)
„standardními hypotečními produkty“ rozumí všechny standardní hypoteční produkty, které v kterémkoli okamžiku tvoří nejméně 85 % objemu produktů skupiny ABN AMRO v oblasti hypoték;
f)
„soukromým bankovnictvím v Nizozemsku“ rozumí všichni zákazníci obchodní jednotky Soukromé bankovnictví vyjma zákazníků, kteří patří do obchodní jednotky Mezinárodní soukromé bankovnictví (129).
Článek 3
1. Bez předchozího schválení Komisí nesmí skupina ABN AMRO zaujímat první místo v pořadí s ohledem na standardní retailové spořicí a vkladové produkty pro retailové zákazníky mezi […] finančními institucemi s největším podílem na trhu z hlediska objemu na nizozemském retailovém trhu spoření v některém z těchto segmentů:
-
spořicí účty;
-
termínové vklady na dobu jednoho roku;
-
termínové vklady na dobu dvou let;
-
termínové vklady na dobu tří let;
-
termínové vklady na dobu čtyř let a
-
termínové vklady na dobu pěti let.
Bez ohledu na první pododstavec může skupina ABN AMRO v případě, že tři finanční instituce společně zaujímají první místo v pořadí mezi […] finančními institucemi s největším podílem v segmentu nizozemského retailového trhu spoření a vkladů, přizpůsobit u standardních produktů v příslušném segmentu sazbu těmto třem finančním institucím.
2. Bez předchozího schválení Komisí nesmí skupina ABN AMRO zaujímat první místo v pořadí s ohledem na standardní typ hypoték mezi […] finančními institucemi s největším podílem na nizozemském retailovém hypotečním trhu.
Bez ohledu na první pododstavec může skupina ABN AMRO v případě, že tři finanční instituce společně zaujímají první místo v pořadí mezi […] finančními institucemi s největším podílem na nizozemském retailovém hypotečním trhu, přizpůsobit u příslušného standardního typu hypotéky sazbu těmto třem finančním institucím.
3. Za účelem dodržování odstavců 1 a 2 sleduje skupina ABN AMRO trvale (a nejméně jednou týdně) podmínky, které nabízejí […] jiné finanční instituce s největším podílem z hlediska objemu na příslušných nizozemských trzích spoření, jsou-li tyto podmínky dostupné ve veřejné doméně. Pokud údaje některé z těchto […] jiných finančních institucí nejsou veřejně dostupné, budou nahrazeny údaji dalších největších finančních institucí v pořadí podle podílu na trhu.
Jakmile skupina ABN AMRO zjistí, že u kteréhokoli ze svých produktů nabízí výhodnější cenu, než je cena, kterou může nabízet podle odstavce 1 a odstavce 2 tohoto článku, vyrozumí o tom skupina ABN AMRO neprodleně Komisi. Cenu produktů ihned upraví a úpravu ceny zavede co nejdříve.
Co se týká retailových spořicích a vkladových produktů, skupina ABN AMRO provede úpravu nejpozději do deseti pracovních dnů ode dne, kdy zjistila odchylku od stanovené podmínky. Pokud se však odchylka týká produktů, u nichž lze cenu změnit teprve na konci měsíce, a mezi okamžikem zjištění odchylky a koncem měsíce zbývá méně než deset pracovních dnů, provede skupina ABN AMRO úpravu při první příležitosti od konce následujícího měsíce.
Pokud jde o hypotéky, skupina ABN AMRO upraví svou cenu do deseti pracovních dnů ode dne, k němuž zjistila odchylku od stanovené podmínky, a úprava bude zavedena nejpozději do patnácti pracovních dnů ode dne zjištění odchylky od stanovené podmínky.
4. Podmínka stanovená v odstavcích 1 a 2 platí po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí. Skupina ABN AMRO bude Komisi předkládat čtvrtletně zprávy o dodržování této podmínky, a to nejpozději do dvou týdnů od zveřejnění čtvrtletních finančních výsledků skupiny ABN AMRO.
Článek 4
1. Skupina ABN AMRO se všemožně vynasnaží dosáhnout výhledů (včetně čistých úrokových výnosů), jež byly Komisi předloženy v plánu restrukturalizace z prosince 2009 a aktualizovány v plánu restrukturalizace z listopadu 2010. Výhledů z listopadu 2010 je nutno dosáhnout na konsolidované úrovni skupiny ABN AMRO.
Skupina ABN AMRO bude Komisi předkládat čtvrtletně zprávy s rozčleněním výhledů a skutečných údajů (včetně čistých úrokových výnosů) na úrovni čtyř segmentů vymezených v plánu restrukturalizace z prosince 2009 a v plánu restrukturalizace z listopadu 2010: retailové bankovnictví, soukromé bankovnictví v Nizozemsku, mezinárodní soukromé bankovnictví, komerční a obchodní bankovnictví.
Skupina ABN AMRO může podat Komisi odůvodněnou žádost o revizi výhledů (včetně čistých úrokových výnosů) s cílem zohlednit vnější vývoj.
2. Skupina ABN AMRO poskytne rozpis výhledů týkajících se čistých úrokových výnosů podle objemu a rozpětí na konsolidované úrovni a na úrovni soukromého bankovnictví.
Skupina ABN AMRO bude Komisi předkládat čtvrtletně (nejpozději do dvou týdnů od zveřejnění svých čtvrtletních finančních výsledků) zprávy, v nichž je objasněno, zda jsou čisté úrokové výnosy, jichž bylo dosaženo na konsolidované úrovni, v souladu s výhledy uvedenými v odstavci 1. Tato zpráva obsahuje rovněž srovnání odhadovaných a skutečných rozpětí na konsolidované úrovni a na úrovni soukromého bankovnictví.
Nejsou-li čisté úrokové výnosy, jichž bylo dosaženo na konsolidované úrovni, v souladu s těmito výhledy, uvede skupina ABN AMRO v této zprávě opatření, která přijme k dosažení těchto výhledů.
3. Povinnosti stanovené v odstavcích 1 a 2 platí po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Skupina ABN AMRO nesmí v žádném podniku získat kontrolu přesahující [0 - 7] %.
2. Odchylně od odstavce 1 může skupina ABN AMRO uskutečnit akvizice, pokud celková hrubá kumulativní kupní cena (s vyloučením převzetí či převodu dluhu v souvislosti s těmito akvizicemi) zaplacená skupinou ABN AMRO za veškeré tyto akvizice v období tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí nepřesáhne [0 - 600] milionů EUR.
Zákaz stanovený v odstavci 1 se nevztahuje na akvizice soukromých kapitálových fondů ze strany skupiny ABN AMRO, jsou-li v souladu s jejím obchodním plánem a plánovaným rozpočtem divize „Soukromé kapitálové fondy“, který byl Komisi předložen dne 5. října 2010.
Zákaz stanovený v odstavci 1 se nevztahuje rovněž na […] podíly na vlastním kapitálu, které převzala divize skupiny ABN AMRO „Energetika, komodity a doprava“ na podporu své běžné činnosti v oblasti financování, jsou-li v souladu s obchodním plánem skupiny ABN AMRO a plánovaným rozpočtem této divize, který byl Komisi předložen dne 10. ledna 2010.
Skupina ABN AMRO bude Komisi čtvrtletně (nejpozději do dvou týdnů od zveřejnění svých čtvrtletních finančních výsledků) předkládat zprávy. V těchto zprávách jsou uvedeny skutečné akvizice, které uskutečnily divize „Soukromé kapitálové fondy“ a „Energetika, komodity a doprava“. Zpráva obsahuje rovněž podrobné údaje o ostatních akvizicích skupiny ABN AMRO, jež směla uskutečnit podle odstavce 1.
3. Zákaz stanovený v odstavci 1 platí alespoň po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí nebo do dne, k němuž se účast Nizozemska ve skupině ABN AMRO sníží pod 50 %, podle toho, co nastane později. Tento zákaz přestane platit nejpozději pět let ode dne vydání tohoto rozhodnutí.
Pokud zákaz stanovený v odstavci 1 platí déle než tři roky ode dne vydání tohoto rozhodnutí, zvyšuje se celková hrubá kumulativní kupní cena podle odst. 2 prvního pododstavce o [0 - 200] milionů EUR ročně.
Článek 6
Skupina ABN AMRO nesmí zmiňovat v reklamě skutečnost, že je ve státním vlastnictví, ani na obdrženou státní podporu odkazovat v komunikaci se stávajícími či potenciálními zákazníky nebo investory, a to alespoň po dobu tří let ode dne vydání tohoto rozhodnutí nebo do dne, k němuž se účast Nizozemska ve skupině ABN AMRO sníží pod 50 %, podle toho, co nastane později. Tento zákaz přestane platit nejpozději pět let ode dne vydání tohoto rozhodnutí.
Bez ohledu na tento zákaz může skupina ABN AMRO poukázat na skutečnost, že je ve státním vlastnictví, a na případnou jinou státní podporu, kterou obdržela, pokud se to vyžaduje podle platných právních a správních předpisů.
Článek 7
1. Skupina ABN AMRO nabídne zákazníkům divize Soukromé bankovnictví v Nizozemsku možnost ukončit vztah se skupinou ABN AMRO v rámci soukromého bankovnictví a převést investiční portfolia do jiných bank. Tato nabídka platí po dobu dvou po sobě jdoucích měsíců (dále jen „příslušné období“).
Příslušné období začne co nejdříve ode dne vydání tohoto rozhodnutí tak, aby byl (v případě potřeby) k dispozici přiměřený čas na přípravu, nejpozději však do jednoho roku ode dne vydání tohoto rozhodnutí. Skupina ABN AMRO předloží Komisi ke schválení počáteční datum příslušného období, a to nejméně čtyři týdny před předpokládaným začátkem příslušného období.
2. Skupina ABN AMRO sdělí jednoznačným způsobem všem zákazníkům divize Soukromé bankovnictví v Nizozemsku podmínky nabídky popsané v odstavci 1, a to nejpozději k prvnímu dni příslušného období. Informace, které skupina ABN AMRO zašle svým zákazníkům, budou nejprve předloženy Komisi, a to nejméně čtyři týdny před rozesláním těchto informací zákazníkům.
3. Skupina ABN AMRO usnadní ukončení vztahů v rámci soukromého bankovnictví, pokud o to zákazníci požádají, použitím běžných postupů s co nejnižšími náklady. Jestliže se zákazník rozhodne převést svou pozici a/nebo (související) zajištění pohledávek a je-li tento převod možný z hlediska nabývající banky, skupina ABN AMRO takovýto převod usnadní. Zákazníci jsou informováni o možnosti převést pozice místo jejich likvidace a budou informováni rovněž o nákladech těchto dvou možností.
Skupina ABN AMRO uhradí své vlastní správní náklady a náklady na převod a transakce, které jsou přímým důsledkem ukončení vztahu v rámci soukromého bankovnictví a převodu portfolií (130).
Skupina ABN AMRO není povinna uhradit jiné finanční důsledky vzniklé zákazníkům.
Článek 8
Skupina ABN AMRO nevyplatí kupóny z nástrojů týkajících se základní kapitálové složky Tier 1, kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2 (včetně hybridních kapitálových nástrojů a prioritních akcií), které byly vydány přede dnem přijetí tohoto rozhodnutí, ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto kapitálovým nástrojům do dne 10. března 2013 včetně, neexistuje-li právní povinnost tak učinit.
Skupina ABN AMRO může po dni přijetí tohoto rozhodnutí vydat nové kapitálové nástroje nebo vyplatit kupóny z těchto nových kapitálových nástrojů, pokud tyto emise či výplaty nevedou k povinnosti vyplatit kupóny z vlastních stávajících kapitálových nástrojů.
Odchylně od prvního pododstavce může skupina ABN AMRO odkoupit nástroj FCC (konkrétně 87,5 milionu EUR, nekumulativní, časově neomezené prioritní akcie bez hlasovacích práv třídy A série I s dividendou 6,25 % vydané společností Fortis Capital Company Ltd).
Do dne 10. března 2013 včetně bude skupina ABN AMRO vyplácet dividendy ze svých kmenových akcií pouze v případě, že tyto dividendy přesáhnou 100 milionů EUR (131).
Článek 9
Nejpozději do dne 30. června 2011 zaplatí skupina ABN AMRO Nizozemsku upravenou úrokovou sazbu z půjček uvedených v e-mailu, který Komise zaslala nizozemskému státu dne 24. června 2010. Částky upravené o úroky činí 18 152 722 EUR.
Článek 10
Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí informuje Nizozemsko Komisi o opatřeních přijatých k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
V Bruselu dne 5. dubna 2011.
KOMISJONI OTSUS,
5. aprill 2011,
meetme C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 ja N 19/10) kohta, mida Madalmaad rakendasid ettevõtja ABN AMRO Group NV suhtes (ettevõtja loodi ettevõtjate Fortis Bank Nederland ja ABN AMRO N ühinemise järel)
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 2114 all)
(Ainult ingliskeelne versioon on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2011/823/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi (1) vastavalt aluslepingu artikli 108 lõikele 2 ja võttes esitatud märkusi arvesse
ning arvestades järgmist:
1. MENETLUS
(1)
Madalmaad omandasid 3. oktoobril 2008 ettevõtja Fortis Bank Nederland (edaspidi „FBN”) (nimelt finantsvaldusettevõtja Fortis SA/NV (2) pangandusega tegeleva Madalmaade tütarettevõtja), sealhulgas ettevõtjale FBN kuulunud ettevõtja ABN AMRO Holding (edaspidi „ABN AMRO N”) varad 12,8 miljardi euro eest. Sama tehinguga asendati ettevõtja Fortis Bank SA/NV (kes on ettevõtja Fortis SA/NV pangandusega tegelev Belgia tütarettevõtja) Madalmaadega, kellest sai võlausaldaja ettevõtjale FBN antud laenudes nominaalväärtusega 16,1 miljardit eurot (3). Samuti võimaldas Madalmaade valitsus ettevõtjale FBN lühiajalist likviidsust summas 45 miljardit eurot ning nõustus vabastama ettevõtja Fortis SA/NV konsortsiumi aktsionäride lepingust (edaspidi „aktsionäride leping”) tulenevate kulude ja kohustustega kaasnevast vastutusest. Aktsionäride lepingus kirjeldati nende kolme finantseerimisasutuse (Fortis SA/NV, Banco Santander ja Royal Bank of Scotland (edaspidi „RBS”) või kolmekesi koos „konsortsiumi liikmed”) õiguseid ja kohustusi, kes olid ühiselt esitanud pakkumuse ettevõtja ABN AMRO Holding omandamiseks uue juriidilise isiku RFS Holdings kaudu. Madalmaade valitsus teavitas 7. oktoobril 2008 komisjoni oma 3. oktoobri 2008. aasta meetmetest (nimelt ettevõtja FBN omandamisest 12,8 miljardi euro eest, pikaajaliste laenude uuendamisest, mille nominaalväärtus oli 16,1 miljardit eurot, ning lühiajalise likviidsuse pakkumisest summas 45 miljardit eurot; edaspidi „3. oktoobri 2008. aasta omavahel seotud üksiktehingud”) kui meetmetest, mis ei kujuta endast riigiabi, et tagada nende meetmete õiguskindlus. Kuna meetmed olid juba rakendatud, registreeris komisjon juhtumi riigiabi juhtumina (st numbriga NN 53b/08).
(2)
3. oktoobril 2008 ettevõtja FBN omandamiseni viinud läbirääkimiste jooksul tugines Madalmaade valitsus välishindamise aruandele, mille koostas […] (4) ja mille koopia edastati komisjonile 15. oktoobril 2008.
(3)
Komisjon teavitas 30. oktoobri 2008. aasta kirjaga Madalmaade rahandusministeeriumi oma esialgsest arvamusest, et 3. oktoobri 2008. aasta meetmed näisid kujutavat endast riigiabi ettevõtjale FBN. 20. novembril 2008 toimus kohtumine komisjoni talituste ja Madalmaade valitsuse vahel.
(4)
21. novembril 2008 otsustas Madalmaade valitsus ametlikult, et ta ei hoia ettevõtjaid FBN ja ABN AMRO N eraldi ettevõtjatena, vaid selle asemel ühendab kaks ettevõtjat (edaspidi „ühinemine”) kooskõlas ettevõtja Fortis SA/NV varasemate plaanidega.
(5)
Komisjon võttis 3. detsembril 2008 vastu otsuse (5) (edaspidi „3. detsembri 2008. aasta otsus”), milles kuulutas 3. oktoobri 2008. aasta meetmed, mida Madalmaade valitsus rakendas ettevõtja Fortis Bank SA/NV suhtes, siseturuga kokkusobivaks riigiabiks. Kuid selle otsuse põhjenduses 4 öeldi sõnaselgelt, et komisjon hindab eraldi menetluse raames, kas 3. oktoobril 2008 rakendatud meetmed sisaldasid ka abi ettevõtjale FNB.
(6)
Madalmaade valitsus teavitas 17. detsembril 2008 komisjoni oma kavatsusest omandada ettevõtja ABN AMRO N ettevõtjalt FBN 6,5 miljardi euro eest. Soetamine toimus 24. detsembril 2008. Madalmaade ametiasutused teatasid 2. veebruaril 2009 komisjonile sellest omandamisest kui meetmest, mis ei kujuta endast riigiabi, et tagada selle meetme õiguskindlus.
(7)
Ettevõtjad RBS ja Banco Santander ning Madalmaade valitsus allkirjastasid 24. detsembril 2008 aktsionäride lepingu muudatuse, millega ettevõtja Fortis SA/NV asendati lepingus Madalmaade valitsusega.
(8)
Madalmaade valitsus saatis 6. märtsil 2009 komisjonile omandatud ettevõtja hoolsuskohustuse aruande, (6) mille koostas Madalmaade valitsuse taotlusel […].
(9)
Komisjon algatas 8. aprilli 2009. aasta otsusega (edaspidi „8. aprilli 2009. aasta otsus”) aluslepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetluse numbri all C 11/09 (ex NN 53b/08) seoses ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N antud väidetava abiga.
(10)
Komisjon sai 6. mail 2009 kaebuse ettevõtjalt Van Lanschot Bank (edaspidi „kaebuse esitaja”), kes on ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N konkurent Madalmaades. Komisjon edastas selle kirja Madalmaade valitsusele 22. juulil 2009 ning palus tal esitada oma märkused. Madalmaade valitsus palus 20. augustil 2009 tähtaja pikendust ning saatis üksikasjaliku vastuse kaebuse kohta 22. septembril 2009. Kaebuse esitaja edastas täiendavat teavet 21. augusti ja 28. augusti 2009. aasta kirjades. Need kirjad edastati Madalmaade valitsusele 23. septembril 2009 ning Madalmaade valitsus vastas 29. oktoobril 2009.
(11)
Madalmaade valitsus saatis 15. mail 2009 komisjonile kirja, milles vastati mitmele 8. aprilli 2009. aasta otsuses tõstatatud küsimusele. Üksikasjalik sisuline vastus - mille jaoks Madalmaade valitsus oli küsinud lisaaega - saadeti komisjonile 11. augustil 2009.
(12)
15. juunil 2009 saadetud mitteametlikus dokumendis ja komisjoniga seejärel 16. juunil 2009 toimunud kohtumisel teavitas Madalmaade valitsus komisjoni oma kavatsusest rakendada 2,5 miljardi euro suurune rekapitaliseerimise kava, mis võimaldab ettevõtjal ABN AMRO N eralduda oma emaettevõtjast ABN AMRO Bank (7). Selle kohtumise jooksul andis Madalmaade valitsus mõista, et pärast esimest 2,5 miljardi euro suurust kapitalimahutust on vajalikud täiendavad meetmed, mille rahalist mahtu ei ole veel võimalik hinnata.
(13)
Komisjon oli 8. aprilli 2009. aasta otsuses kutsunud Madalmaade finantsjärelevalve asutust (edaspidi „DNB”) esitama oma märkusi vastavalt ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N usaldusväärsuse kohta. Komisjon sai nõutud teabe ettevõtja FBN kohta 18. juuni 2009. aasta kirjaga ja ajakohastatud teabe 5. jaanuaril 2010. 20. jaanuaril 2010 edastas Madalmaade valitsus ka DNB kirja ettevõtja ABN AMRO N kohta.
(14)
Ettevõtja ABN AMRO Bank - ettevõtja ABN AMRO N emaettevõtja - saatis 6. juulil 2009 komisjonile kirja, milles esitas oma märkused 8. aprilli 2009. aasta otsuse kohta. See kiri edastati Madalmaade valitsusele 22. juulil 2009 ning valitsus vastas 22. septembril 2009.
(15)
Madalmaade valitsus teatas 9. juulil 2009 komisjonile, et ettevõtja FBN oli tagastanud kõik lühiajalised rahalised vahendid, mille ta oli saanud Madalmaade valitsuselt 45 miljardi euro suurust likviidsusvahendit käsitlenud 3. oktoobri 2008. aasta otsuse alusel.
(16)
Madalmaade valitsus teatas 15. juulil 2009 ettevõtja FBN plaanist omandada ettevõtjalt Fortis Bank SA/NV ettevõtja Fortis Clearing Americas (edaspidi „FCA”).
(17)
Madalmaade valitsus teavitas 17. juulil 2009 ametlikult 2,5 miljardi euro suurusest rekapitaliseerimismeetmete kavast, (8) mis koosnes krediidiriski vahetustehingust koos 1,7 miljardi euro suuruse kapitalitoetusega (edaspidi „kapitali toetusmeede”) ja 800 miljonit eurot hõlmavast kohustuslikust vahetatavast väärtpaberist. Meetmed registreeriti esialgu numbri N 429/09 all, kuid kuna need rakendati enne, kui komisjon oli nende suhtes otsuse langetanud, viidi juhtum teavitatud abi registrist teavitamata abi registrisse (numbri NN 2/10 all).
(18)
Madalmaade valitsus saatis 10. septembril 2009 komisjonile mitteametliku dokumendi, mis sisaldas ajakohastatud andmeid eraldamisprotsessi kohta ning hinnangut selle kohta, et täiendavad riigiabi meetmed (mille mahtu ei olnud veel võimalik kindlaks määrata) on vältimatud.
(19)
Komisjoniga 9. novembril 2009 toimunud kohtumise jooksul ütles Madalmaade valitsus, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N vajavad täiendavaid meetmeid 4,39 miljardi euro väärtuses; seega oli meetmete kogusumma 6,89 miljardit eurot (koos 17. juulil 2009 teavitatud meetmetega). Meetmete kohta esitati täiendavaid üksikasju 10. novembri 2009. aasta lisas 10. septembri 2009. aasta mitteametlikule dokumendile, ning 13. novembri 2009. aasta täiendavas selgitavas märkuses.
(20)
Madalmaade valitsus esitas 26. novembril 2009 komisjonile […] koostatud aruande, mis sisaldas märkusi 24. detsembri 2008. aasta tehingu kohta. Koos aruandega esitati ka mõned taustadokumendid, milles selgitati […].
(21)
Madalmaade valitsus esitas komisjonile 4. detsembril 2009 esimese versiooni (9) restruktureerimise kava kohta (edaspidi „2009. aasta restruktureerimise kava”), mis oli ette nähtud ettevõtjale ABN AMRO Group, kes oli ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ühinemise järel loodud uus juriidiline isik. Selles kavas kirjeldati uue juriidilise isiku strateegiat ning see sisaldas alusstsenaariumi finantsprognoose.
(22)
Lisaks juba 2009. aasta juulis teavitatud meetmetele teavitas Madalmaade valitsus 14. jaanuaril 2010 ametlikult uutest riigiabi meetmetest summas 4,39 miljardit eurot. Komisjon registreeris uued meetmed numbri N 19/10 all.
(23)
Komisjon otsustas 5. veebruari 2010. aasta otsusega (edaspidi „5. veebruari 2010. aasta otsus”) laiendada uurimismenetlust C 11/09, et hõlmata numbrite NN 2/10 ja N 19/10 all registreeritud meetmed. Selles otsuses kiitis komisjon need meetmed päästmisabi meetmetena ajutiselt heaks kuni 31. juulini 2010. Madalmaade valitsus saatis komisjonile kirja, mis käsitles kohustust järgida 2010. aasta lõpuni hinnaliidrina tegutsemise keeldu.
(24)
Komisjon sai 23. märtsil 2010 vastuse Madalmaade valitsuselt - kes oli palunud tähtaja pikendamist - 5. veebruari 2010. aasta otsuse kohta. Samuti esitas Madalmaade valitsus lisateavet uue ettevõtja ABN AMRO Group 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava kohta, lisades muu hulgas finantsprognoosid halvima stsenaariumi kohta.
(25)
Komisjon esitas 8. aprillil 2010 lisaküsimused, millele vastati 7. mail 2010. Samuti esitas Madalmaade valitsus komisjonile 26. mail 2010 lisateavet vastastikuste kohustuste kohta, mis tulenevad ühinemise heastamisvahendi (10) rakendamisest. Samal päeval saatis komisjon e-kirja lisaküsimustega, millele vastati 9. juunil 2010.
(26)
Madalmaade valitsus palus 20. juulil 2010 komisjonil pikendada numbrite NN 2/10 ja N 19/10 all registreeritud päästmisabi meetmetele antud ajutist heakskiitu. Madalmaade valitsus saatis ka kirja, milles pikendati kohustust järgida hinnaliidrina tegutsemise keeldu kas 30. juunini 2011 või kuni komisjoni lõpliku otsuse vastuvõtmise kuupäevani, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem.
(27)
Komisjon otsustas 30. juulil 2010 pikendada numbrite NN 2/10 ja N 19/10 all registreeritud päästmisabi meetmetele antud ajutist heakskiitu, kuni komisjon on viinud lõpule riigiabi C 11/09 uurimise.
(28)
Madalmaade valitsus saatis 20. augustil 2010 komisjonile dokumendi, milles selgitati üksikasjalikult oma väljumise strateegiat.
(29)
Madalmaade valitsus esitas 5. oktoobril 2010 ettevõtja ABN AMRO Group börsivälistesse ettevõtetesse investeeriva divisjoni äriplaani. Samalaadne plaan ettevõtja ABN AMRO Group divisjoni „Energy, Commodities and Transportation” kohta oli komisjonile saadetud juba 10. jaanuaril 2010.
(30)
Ettevõtja ABN AMRO Group teatas 15. oktoobril 2010, et ta soovib kasutada oma ostuoptsiooni, et lõpetada kapitali toetusmeetme kasutamine 31. oktoobrist 2010.
(31)
Madalmaade valitsus edastas 8. novembril 2010 ettevõtja ABN AMRO Group 4. detsembri 2009. aasta restruktureerimise kava 29. oktoobril 2010 ajakohastatud versiooni (edaspidi „2010. aasta novembri restruktureerimise kava”). 10. jaanuaril 2011 edastas Madalmaade valitsus dokumendi, milles selgitati, kuidas ettevõtja ABN AMRO Group ajakohastas 8. novembri 2010. aasta prognoose võrreldes 4. detsembri 2009. aasta esialgsete prognoosidega.
(32)
Menetluse käigus toimus mitmeid teabevahetusi, telekonverentse ja kohtumisi Madalmaade valitsuse, ettevõtjate ABN AMRO N ja FBN ning Euroopa Komisjoni esindajate vahel.
2. ABISAAJATE JA MEETMETE ÜKSIKASJALIK KIRJELDUS
2.1. Ettevõtja ABN AMRO Group moodustamine
(33)
2007. aasta kevadel moodustasid konsortsiumi liikmed uue juriidilise isiku RFS Holdings, et omandada ettevõtja ABN AMRO Holding.
(34)
Konsortsiumi liikmed kavatsesid jagada ettevõtja ABN AMRO Holding kolmeks ning seda jagamisprotsessi käsitlevad kokkulepped sätestati aktsionäride lepingus.
(35)
Jagunemise hõlbustamiseks võtsid konsortsiumi liikmed kasutusele nn indeksaktsiad, mis tähistasid igale konsortsiumi liikmele eraldatud ettevõtete majanduslikku kuuluvust. Selle tulemusel muutusid ettevõtjad RBS, Banco Santander ja Fortis SA/NV vastavalt nn R-aktsia, S-aktsia ja N-aktsia (edaspidi „ABN AMRO R”, „ABN AMRO S” ja „ABN AMRO N”) majanduslikeks (11) omanikeks.
(36)
ABN AMRO R koosnes muu hulgas äriüksustest „Global Business & Markets”, „Asia”, „Global Transaction Services” ja rahvusvahelisest võrgustikust, samas kui ABN AMRO S koosnes muu hulgas äriüksustest „Latin America” ja „Antonveneta” (Itaalia).
(37)
ABN AMRO N koosnes äriüksustest „Netherlands” ja „Private Banking” ning samuti üksusest „International Diamond and Jewelry Group”.
(38)
Üksused, mida ei eraldatud konkreetsetele konsortsiumi liikmetele, ühendati nn ABN AMRO Z-aktsia alla (edaspidi „ABN AMRO Z”), mis vastutas näiteks peakontori funktsioonide täitmise eest. Igale konsortsiumi liikmele kuulus pro rata osalus (12) ettevõtjas ABN AMRO Z.
(39)
Madalmaade valitsus omandas 3. oktoobril 2008 ettevõtja FBN ettevõtjalt Fortis Bank SA/NV 12,8 miljardi euro eest. Selle omandamise tulemusel muutus Madalmaade valitsus ka ettevõtja ABN AMRO N kaudseks omanikuks, sest ettevõtja FBN oli - ettevõtja Fortis Bank SA/NV koosseisus - ettevõtja ABN AMRO N seaduslik omanik. Samuti võttis Madalmaade valitsus 3. oktoobril 2008 endale kohustuse vabastada ettevõtja Fortis SA/NV mis tahes selliste kuludega seotud vastutusest, mis ettevõtjal Fortis SA/NV võisid tekkida seetõttu, et ta oli edasi üks aktsionäride lepingu pool. Ettevõtjad RBS ja Banco Santander ning Madalmaade valitsus allkirjastasid 24. detsembril 2008 aktsionäride lepingu muudatuse, millega ettevõtja Fortis SA/NV asendati lepingus Madalmaade valitsusega.
(40)
Madalmaade valitsus omandas 24. detsembril 2008 ettevõtja ABN AMRO N ettevõtjalt FBN 6,5 miljardi euro eest, saades seeläbi ettevõtja ABN AMRO N otseseks omanikuks. Enne seda omandamist omasid Madalmaad ettevõtja ABN AMRO N üle kaudset kontrolli ettevõtja FBN kaudu.
(41)
Joonis 1:
Ettevõtja ABN AMRO N jaotamine
(42)
Madalmaade valitsus otsustas 21. novembril 2008, et ta ühendab ettevõtja ABN AMRO N ettevõtjaga FBN (see oli olnud ettevõtja Fortis SA/NV elluviimata jäänud kavatsus). Ühinemine oli võimalik alles siis, kui ettevõtja ABN AMRO N oli eraldatud oma emaettevõtjast ABN AMRO Bank. Esimese sammuna viidi ettevõtja ABN AMRO N tegevused üle ettevõtja ABN AMRO Bank raames moodustatud uude juriidilisse isikusse, mille nimeks sai ABN AMRO II.
(43)
Ettevõtja ABN AMRO II eraldati 6. veebruaril 2010. aastal emaettevõtjast vastavalt põhjenduses 41 kirjeldatule ning ettevõtja uueks nimeks sai ABN AMRO Bank. Samal ajal nimetati varem nime ABN AMRO Bank kandnud juriidiline isik ümber ja uueks nimeks sai The Royal Bank of Scotland NV (edaspidi „RBS NV”) (vt joonis eespool).
(44)
Enne kui uus üksus ABN AMRO Bank sai ühineda ettevõtjaga FBN, pidi ta kõigepealt rakendama ühinemise heastamisvahendi. Kui ettevõtja Fortis SA/NV omandas 2007. aastal ettevõtja ABN AMRO N, oli komisjon jõudnud järeldusele, (13) (ühinemisotsus) et ettevõtjate ABN AMRO N ja FBN ühinemine tooks kaasa Madalmaade pangandusturul kontsentratsiooniprobleemid, eelkõige äripanganduse ja faktooringu segmendis.
(45)
Nende kontsentratsiooniprobleemide heastamiseks kohustus ettevõtja Fortis SA/NV müüma mitmed tegevusvaldkonnad (nimelt faktooringudivisjoni IFN ja üksuse New HBU äripanganduse tegevusvaldkonna) ettevõtjale Deutsche Bank. Kui Madalmaade valitsus omandas 3. oktoobril 2008 ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N, ei olnud ettevõtja Fortis SA/NV üksuste New HBU ja IFN kavandatud müüki ettevõtjale Deutsche Bank veel lõpule viinud. Kui Madalmaade valitsus oli võtnud vastu otsuse ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ühendamiseks, jätkas ta läbirääkimisi ettevõtjaga Deutsche Bank (14). Üksuste New HBU ja IFN müük ettevõtjale Deutsche Bank viidi lõpule 1. aprillil 2010.
(46)
Üksusel New HBU oli vara kokku [10 - 20] miljardi euro väärtuses ja täistööajale taandatud töötajate arv oli umbes [1 000 - 1 500]. Üksus New HBU hõlmas ettevõtjat Hollandsche Bank Unie (edaspidi „HBU”) (ettevõtja ABN AMRO N omandis olev kommertspank), mõnda ettevõtja ABN AMRO müügikontorit (13 kontorit 78st) ja mõnda ettevõtja ABN AMRO ärikliendiüksust (2 üksust 5st).
(47)
Ettevõtjad ABN AMRO Bank ja FBN ühinesid ettevõtja ABN AMRO Group moodustamiseks ametlikult 1. juulil 2010, nagu on kirjeldatud põhjenduses 49 esitatud joonisel 2.
(48)
Madalmaade valitsus andis oma ettevõtja ABN AMRO Z osa haldamise üle uuele ettevõtjale ABN AMRO Bank, sest ta ei soovinud kulutada ressursse selle osaluse igapäevasele haldamisele. Sellest olenemata jäi Madalmaade valitsus ettevõtja ABN AMRO Z seaduslikuks omanikuks ning tal on õigus kõigile ettevõtja ABN AMRO Z võimalikele tuludele ja ta vastutab selle ettevõtja kõigi võimalike kahjumite eest (15).
(49)
Joonis 2:
Ettevõtja ABN AMRO Group moodustamine
2.2. Abisaajad
2.2.1. Ettevõtjate ABN AMRO N ja ABN AMRO Z majandustegevus
(50)
Ettevõtja ABN AMRO N - kes eraldiseisva ettevõtjana on ettevõtjate Rabobank ja ING järel Madalmaades suuruselt kolmas pank - koosnes äriüksustest „Netherlands” ja „Private Banking”.
(51)
Esimene äriüksus Netherlands pakkus 510 pangakontorist ja 78 nõuandvast filiaalist koosneva harukontorite võrgustiku ning samuti alternatiivsete kanalite, näiteks interneti, pangaautomaatide (16) ja kõnekeskuste kaudu jae- ja äripangandusteenuseid. Äriüksuse Netherlands täistööajale taandatud töötajate arv oli umbes 19 000.
(52)
Jaepangandussektoris oli äriüksusel Netherlands tugev kliendibaas nn massilise jaemüügi segmendis (üle [3,5 - 5] miljoni kliendi) ja eeliskliendisektoris (üle [250 000 - 420 000] kliendi) (17). Neile klientidele pakkus äriüksus väga erinevaid tooteid (näiteks hoiused, investeerimine, hüpoteeklaenud, kindlustus, krediitkaardilaenud ja maksed).
(53)
Äripanganduse valdkonnas teenindas ettevõtja ABN AMRO N [300 000 - 400 000] väikestest ja keskmise suurusega ettevõtjatest (18) klienti ja [9 000 - 21 000] suuremat äriklienti (kuigi aktsionäride lepingu tingimuste kohaselt anti ettevõtja ABN AMRO Bank suuremad kliendid ettevõtjale RBS), pakkudes laia toodete valikut (näiteks laenud, maksed ja rahavoogude juhtimine, hoiused, varahaldus, riskide juhtimine ja kindlustus, terviklikud finantslahendused ja -tooted, liising ja faktooring).
(54)
Teise äriüksuse - Private Banking - sihtrühmaks olid eraisikud, kelle investeeritavate varade puhasväärtus oli üle 1 miljoni euro ning kellele pakuti erinevaid varahaldus- ja varade paigutamisega seotud tooteid. Äriüksus Private Banking oli moodustanud hästi välja arendatud võrgustiku Madalmaades ja Prantsusmaal toimunud loomuliku kasvu ning Saksamaal (Delbrück Bethmann Maffei) ja Belgias (Bank Corluy) toimunud omandamiste kaudu. Samuti hõlmas äriüksus Private Banking Prantsusmaa kindlustusvaldkonna ühisettevõtet Neuflize Vie.
(55)
Ettevõtjate hulka, mille Madalmaade valitsus 3. oktoobril 2008 omandas, kuulus ka juveelide tootmise ja teemantikaubandusega tegelevatele ettevõtjatele suunatud üksus „International Diamond and Jewelry Group”.
(56)
Ettevõtjale ABN AMRO Z ei kuulunud tegevusega seotud vara, kuid talle kuulusid muu hulgas maksuvarad, mitu osalust (sealhulgas ettevõtjas Saudi Hollandi Bank) ja ülejäänud erakapitali portfell. Kohustuste poole pealt oli olemas provisjon Ameerika Ühendriikide justiitsministeeriumiga seotud kohustuste osas arveldamiseks, samuti muud provisjonid (osaliselt personaliga seotud) ning ettevõtjate vaheline ettevõtja varade finantseerimine. Nagu märgitakse joonealuses märkuses nr 11, kuulub Madalmaade valitsusele ettevõtjast ABN AMRO Z 33,81 %.
(57)
Mitmed ettevõtja ABN AMRO N peamised esialgsed finantsandmed on kokkuvõtval kujul esitatud allpool tabelis 1.
Tabel 1
Ettevõtja ABN AMRO N peamised finantsandmed (miljonites eurodes)
2008
2009
Äritulu kokku (19)
5 189
4 899
Puhaskasum
471
(117)
ROE
6,7 %
-2,7 %
Kulu-tulu suhe
73 %
77,5 %
Koguvarad
183 539
202 084
Omakapital kokku
7 044
4 278 (20)
Riskiga kaalutud vara (21)
91 700
74 973 (22)
Esimese taseme omavahendite määr
9,4 %
10,2 % (23)
Kogukapitali adekvaatsuse määr või BIS-suhtarv
12,6 %
14,8 %
Stabiilne rahastamine/mittelikviidne vara
107 %
110 %
Allikas: ABN AMRO Bank NV, 2009. aasta aruanne; välja on jäetud ABN AMRO Z ja erakapitali konsolideerimine, kuid äriüksus New HBU on hõlmatud.
(58)
2009. majandusaasta kohta andis ettevõtja ABN AMRO N teada 117 miljoni euro suurusest kahjumist. See tulenes suuremast laenude väärtuse langusest, survest intressimarginaalile, Madalmaade hoiuste tagamise skeemiga seotud suurematest tasudest ning eraldamise ja integreerimisega seotud kuludest (24). Kui eraldamise ja integreerimisega seotud kulud kõrvale jätta, oleks ettevõtja ABN AMRO N teenitud 2009. aastal väikese puhaskasumi summas 52 miljonit eurot.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Eraldiseisva ettevõtjana oli FBN Madalmaade turul suuruselt neljas pank (ettevõtjate Rabobank, ING ja ABN AMRO N järel, kuid enne ettevõtjat SNS REAAL).
(60)
Madalmaade valitsus (ja enne teda ettevõtja Fortis SA/NV) omas ettevõtjast FBN otseselt 92,6 %, kusjuures investeerimisettevõtja Fortis FBN(H) Preferred Investments BV omas ülejäänud 7,4 % osa eelisaktsia kujul. Madalmaade valitsusele kuulus 70 % selle investeerimisettevõtja aktsiatest, kusjuures ülejäänud 30 % oli erinevate erainvestorite (25) käes. Eraomandis olevate eelisaktsiate nominaalväärtus oli 210 miljonit eurot ja (mittekumulatiivne) dividend 5,85 % (26).
(61)
Ettevõtja FBN tegevus oli jaotatud kolme segmenti - jaepangandus, privaatpangandus ja ettevõtete pangandus.
(62)
Jaepangandustegevused hõlmasid tavapäraseid jaepangandusega seotud tegevusi (hõlmates 157 filiaalist koosnevat võrgustikku, [2 - 3] miljonit eraklienti ja [20 000 - 60 000] VKEdest klienti), aga ka teenust Directbank (mis pakkus hüpoteeke vahendajate kaudu) ning klientide rahastamise ja maksekaartidega seotud tooteid vastavalt ettevõtjatelt Alfam ja ICS.
(63)
Privaatpangandust arendati peamiselt kaubamärgi Fortis Mees Pierson all ning selle raames pakuti varahaldusteenuseid (varade paigutamine, investeerimine, laenuandmine ja kindlustus) segmentidest lähtuvalt [15 000 - 40 000] kliendile kogu Madalmaades.
(64)
Ettevõtete panganduse valdkonnas eristas ettevõtja FBN seitset erinevat divisjoni. Divisjonis „Commercial Banking” (1) oli ettevõtjal FBN 23 kontorit, mis pakkusid erinevaid tooteid ettevõtjatele, kelle käive oli kuni 250 miljonit eurot. Ettevõtjaid, kelle käive oli üle 250 miljoni euro, ning samuti avalikku sektorit teenindas teine divisjon „Corporate & Public Banking” (2). Lisaks olid veel divisjonid „Investment banking” (3), (27)„Specialised Financial Services” (4), (28)„Energy, Commodities & Transportation” (5), „Global Markets & Institutional Banking” (6) (29) ning „Clearing Funds & Custody” (7) (30).
(65)
Mitmed ettevõtja FBN peamised finantsandmed on kokkuvõtval kujul esitatud allpool tabelis 2.
Tabel 2
Ettevõtja FBN peamised finantsandmed
(miljonites eurodes)
2006
2007
2008 (31)
2009
Äritulu kokku
3 473
3 553
3 096
2 171
Puhaskasum
1 157
1 296
-18 486
406
ROE (normaliseeritud (32))
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Kulu-tulu suhe
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Koguvarad
209 749
272 378
184 203
189 785
Omakapital kokku
5 910
21 763
2 944
4 716
Riskiga kaalutud vara
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Esimese taseme omavahendite määr
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Kogukapitali adekvaatsuse määr
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Laenu-deposiidi suhe
167 %
237 %
208 %
Allikas: Ettevõtja FBN 2008. ja 2009. aasta aruanded.
(66)
2008. aastal teenis ettevõtja FBN kahjumit 18,5 miljardi euro ulatuses, kuid see kahjum oli suures osas seotud erakorraliste kirjetega. Ettevõtja pidi deklareerima puhaskahjumit 16,8 miljardi euro ulatuses seoses tema osalusega ettevõtjas RFS Holdings ja seoses selle ettevõtja müügiga ning samuti langes tema divisjoni Prime Fund Solutions väärtus 922 miljoni euro võrra (millest on maksud juba maha arvatud) Madoffi pettuse tõttu (34). Alusvaralt teenitud puhaskasum - millest need elemendid on välja arvatud - oli 604 miljoni eurot, millest peaaegu kõik teeniti 2008. aasta esimeses pooles.
(67)
Ettevõtja FBN teenis 2009. aasta puhaskasumit 406 miljonit eurot, millele aitasid kaasa kaks erakorralist laekumist (362,5 miljoni euro suurune sularahaarveldus ettevõtjaga Fortis Capital Company) ja Madoffi pettusega seotud provisjonide sissenõudmine 16 miljoni euro ulatuses. Alusvaralt teenitud puhaskasum vähenes 27 miljoni euroni (35) (võrreldes 604 miljoni euroga 2008. aastal).
2.2.3. ABN AMRO Group
(68)
ABN AMRO Group, mis loodi pärast ettevõtjate FBN ja ABN AMRO Bank (st ABN AMRO N tegevuste) ühinemist 1. juulil 2010, koondab kõik ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N tegevused kahte eraldi äriüksusesse „Retail and Private banking” ja „Commercial and Merchant banking”. 2008. aastal oli esialgsete andmete kohaselt grupi äritulu 7,15 miljardit eurot ja koguvarasid 360 miljardi euro eest. Viimaste andmete kohaselt (36) on ettevõtja ABN AMRO Group IFRSi (37) kohaselt esitatud omakapital 11,7 miljardit eurot.
(69)
ABN AMRO Group on hästi hajutatud, sest 4,2 miljardit eurot äritulu saadakse jae- ja privaatpangandusest ning 2,8 miljardit eurot äri- ja ettevõtete pangandusest. Geograafiliselt tuleneb suurem osa ettevõtja ABN AMRO Group tuludest Madalmaadest (nimelt [65 - 95] % kogutulust).
(70)
Jae- ja privaatpanganduse valdkonnas on integreeritud ettevõtja ABN AMRO Group turuosa nn massilise jaemüügi segmendis ja eeliskliendisektoris (38) vastavalt [15 - 20] % ja [15 - 20] %, (39) millega ollakse Madalmaade pangandusturul turuosa mõttes kolmandal kohal. Privaatpanganduses (brändinimega ABN AMRO Mees Pierson) on ettevõtja ABN AMRO Group kindlasti Madalmaade turul kõige suurem, omades turust umbes [30 - 40] % (40). Äri- ja ettevõtete panganduses on ettevõtja ABN AMRO Group turuosa umbes [15 - 25] % (41).
(71)
ABN AMRO Group ei hõlma enam äriüksust „New HBU” ja faktooringudivisjoni IFN tegevust, millest loobuti ühinemise heastamisvahendi raames 1. aprillil 2010.
(72)
Restruktureerimisprotsessi käigus loobuti ka ettevõtja FBN kahest väikesest divisjonist (nimelt „Intertrust” ja „Prime Fund Solutions” (edaspidi „PFS”) ning need ei ole enam osa ettevõtjast ABN AMRO Group.
(73)
2009. aasta septembris müüs ettevõtja FBN (ja tema partner Banque Générale du Luxembourg (edaspidi „BGL”)) (42) divisjoni Intertrust erakapitaliga tegelevale ettevõtjale Waterland. Intertrust on üks suurimaid tegutsejaid rahvusvahelises varahalduses ja ettevõtete juhtimises. Tema palgal on 1 000 eksperti 19 riigist ning tema äritulu on […] miljonit eurot ja riskiga kaalutud vara on […] miljonit eurot.
(74)
2010. aasta mais andis ettevõtja FBN teada ka divisjoni PFS müügist ettevõtjale Credit Suisse. PFS pakub fonditeenuseid alternatiivse varahaldusega tegelevatele ettevõtjatele, sealhulgas näiteks haldust, pangandust, hoiustamist ja rahastamist. Tema klientideks on nii boutique-tüüpi varahaldajad kui ka suured rahvusvahelised institutsioonid, näiteks pensionifondid ja riiklikud investeerimisfondid PFS vastutas 922 miljoni euro suuruse (maksud maha arvatud) provisjoni eest seoses Madoffi pettusega, mille ettevõtja FBN registreeris 2008. aastal. Divisjoni PFS tulu on […] miljonit eurot ja riskiga kaalutud vara on […] miljonit eurot.
(75)
4. märtsil 2011 avaldas ettevõtja ABN AMRO Group oma 2010. majandusaasta tulemused, näidates 414 miljoni euro suurust puhaskahjumit. Kui eraldamise ja integreerimisega seotud kulud kõrvale jätta, oli ettevõtja ABN AMRO Group teeninud alusvaralt kasumit 1 077 miljonit eurot. 31. detsembril 2010 oli ettevõtja ABN AMRO Group esimese taseme omavahendid, täiendavad esimese taseme omavahendid ja kapitali adekvaatsuse määr vastavalt 10,4 %, 12,8 % ja 16,6 %. Ettevõtja ABN AMRO Group kehtestas pärast Madalmaade valitsusega konsulteerimist dividendipoliitika, mille kohaselt otsustati dividendidena välja maksta 40 % deklareeritud aastakasumist.
2.3. 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava ja 2010. aasta novembris ajakohastatud restruktureerimise kava kirjeldus
(76)
Madalmaade valitsus esitas 4. detsembril 2009 komisjonile 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava. Täiendav teave esitati 2010. aasta märtsis (43). Ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ühinemisel on 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas välja töötatud ärimudelis keskne osa. 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava tulemusel moodustatud uus pank ABN AMRO Group keskendub Madalmaades keskmisele turusegmendile (44) ning tegutseb jae- ja privaatpanganduse ning äri- ja ettevõtete panganduse valdkonnas.
(77)
2009. aasta detsembri restruktureerimise kava aluseks on hinnang, et kapitalivajadus ei ole seotud ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N põhitegevusega, vaid pigem vajadusega rahastada nende ettevõtjate eraldamist oma emaettevõtjatest ja esialgseid ühinemisega kaasnevaid integratsioonikulusid.
(78)
Riigiabi mittearvestava võrdlusstsenaariumi puhul tunnistatakse 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas, et Beneluxi riikide ühiste jõupingutusteta oleks ettevõtja Fortis SA/NV kokku varisenud ning see oleks kaasa kiskunud ka ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N.
(79)
2009. aasta detsembri restruktureerimise kava sisaldab finantsprognoose ajavahemikuks 2009-2012 jaepanganduse, Madalmaade privaatpanganduse, rahvusvahelise privaatpanganduse ning äri- ja ettevõtete panganduse divisjonide lõikes. Konkreetselt 2012. aasta kohta on ettevõtja ABN AMRO Group välja arvutanud ka nn run-rate kasumi, millest on välja jäetud omandi üleminekuga seotud kulud ning mille puhul eeldatakse, et kulude sünergiaid oli arvesse võetud juba kogu aasta kohta. Need prognoosid esitati alusstsenaariumi ja halvima stsenaariumi kohta.
(80)
Madalmaade valitsus ajakohastas 8. novembril 2010. aastal 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava finantsprognoose, mis hõlmasid ajavahemikku kuni 2012. aastani, lisades täiendavad prognoosid 2013. aasta kohta.
(81)
Alusstsenaariumi puhul lähtus Madalmaade valitsus eeldusest, et tegevusmahud kasvavad kooskõlas inflatsiooniga. Eeldatakse, et personalikulud kasvavad [1 - 6] % aastas ning muud kulud tagasihoidlikumalt [1 - 5] % aastas. Lisaks eeldab Madalmaade valitsus, et ettevõtja ABN AMRO Group laenukahju provisjonid hakkavad vähenema võrreldes 2009. aastal deklareeritud kõrge tasemega.
(82)
2010. aasta novembri restruktureerimise kavas esitatud alusstsenaariumi korral teenib ettevõtja ABN AMRO Group 2010. aastal puhaskahjumit […] miljonit eurot, enne kui jõuab alates 2011. aastast taas kasumisse (st […] miljonit eurot kasumit 2011. aastal).
(83)
Eeldatakse, et ettevõtja ABN AMRO Group puhaskasum suureneb 2012. aastal […] miljoni euroni ja 2013. aastal […] miljoni euroni, mille tulemusel on omakapitali tootlus (45) (edaspidi „ROE”) umbes […] %. Ettevõtja ABN AMRO Group kasumlikkust parandab suurem äritulu (mis peaks suurenema pärast 2009. aasta kehva tulemust), kulukärbete programm, mis peaks ühtlases tempos vähendama kulusid 1,1 miljardit eurot (maksud maha arvamata) aastas, ning laenukahjude provisjonide normaliseerumine pärast 2009. aasta tipptaset. Prognooside kohaselt on ettevõtja ABN AMRO Group kulu-tulu suhe 2013. aastal […] %.
(84)
Alusstsenaarium
Tabel 3
2009 (tegelik)
2010 (E (46))
2011 (E)
2012 (E)
2012 run-rate (E)
2013 (E)
Äritulu
7 039
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Netointressitulu
4 528
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Netotulu teenus- ja vahendustasudest
1 933
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Muud tulud
849
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Tegevuskulud
-5 568
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Tavapärasest tegevusest tulenevad tegevuskulud
-5 258
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Omandi üleminekuga seotud tegevuskulud
- 310
[…]
[…]
[…]
Kasum põhitegevusest
1 471
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Laenude väärtuse langus
-1 585
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Maksueelne kasum
- 114
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Maksud ja vähemusosalused
45
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Puhaskasum
-68
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Alusvaralt teenitud puhaskasum
(v.a omandi üleminekuga seotud kulud)
163
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(85)
2010. aasta novembri restruktureerimise kavas esitatud halvima stsenaariumi puhul lähtus Madalmaade valitsus alusstsenaariumiga võrreldes konservatiivsemast eeldusest. Kasutati alusstsenaariumiga võrreldes 7,5 % madalamat intressimäära, teenus- ja vahendustasude prognoosimisel oldi ettevaatlikumad (aastane kasv 4 % võrreldes 7 % ga alusstsenaariumi puhul) ning arvestati väiksema sünergiaga (mõju 2013. aasta kasumile -[…] miljonit eurot) ja 15 % madalama laenukahjude provisjonide sissenõudmise määraga (mõju 2013. aasta kasumile -[…] miljonit eurot).
(86)
Kuigi nende konservatiivsemate näitajate tõttu oleksid tulemused kehvemad, suudaks ettevõtja ABN AMRO Group ikkagi kasumit teenida. Halvima stsenaariumi puhul oleks alusvaralt teenitav puhaskasum 2012. aastal […] miljonit eurot ja 2013. aastal […] miljonit eurot (võrreldes vastavalt […] miljoni euro ja […] miljoni euroga alusstsenaariumi puhul).
(87)
2009. aasta restruktureerimise kavas käsitles Madalmaade valitsus ka oma väljumisstrateegiat, rõhutades, et riik ei kavatse jääda ettevõtja ABN AMRO Group pikaajaliseks investoriks.
(88)
Madalmaade valitsus edastas 20. augusti 2010. aasta kirjaga komisjonile täiendavad üksikasjad oma väljumisstrateegia kohta. Madalmaade valitsus selgitas, et ta kaalub asendaja leidmist esmase avaliku pakkumise (IPO) (47) kujul, kuid on avatud ka muudele võimalustele, näiteks müük erainvestorile või turuosalisele. Oma 20. augusti 2010. aasta kirjas märkis Madalmaade valitsus, et esimene [0 - 50] - [10 - 60] % suurune osa võidakse teha IPO vahendusel kättesaadavaks kõige varem […], millele järgneb teine pakkumine mahus [0 - 50] - [10 - 60] % 2015. aastal. Madalmaade valitsus soovib teenida tagasi oma esialgse investeeringu, mida on suurendatud rahastamiskulude võrra [2 - 5] %. Madalmaade valitsus kavatseb vähendada oma osalust ettevõtjas ABN AMRO Group maksimaalselt [25 - 65] %ni soovitavalt enne [2014 - 2018]. aasta lõppu. Lõpuks soovib Madalmaade valitsus ettevõtjast täielikult väljuda. Lõpliku IPOt käsitleva otsuse võtab vastu Madalmaade rahandusminister ning see sõltub turutingimustest, ettevõtja ABN AMRO Group valimisolekust IPOks ja oodatavast tulust. Madalmaade valitsus tegi oma väljumisstrateegia 24. jaanuaril 2011 ka avalikult teatavaks (48).
(89)
2009. aasta detsembri restruktureerimise kavast (ja ka 2010. aasta novembri ajakohastatud restruktureerimise kavast) nähtub, et pärast kõikide riigiabi meetmete rakendamist on ettevõtja ABN AMRO Group piisavalt kapitaliseeritud. Restruktureerimisperioodi jooksul peaksid prognoositud esimese taseme omavahendite määrad jääma ajavahemikul 2009-2012 piisaval määral […] %st ülespoole ja suurenema […] %ni 2013. aastal.
(90)
Madalmaade valitsus selgitas 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas, et ettevõtja ABN AMRO Group on juba investeeringust väljunud mitme ettevõtja puhul. Lisaks üksuste New HBU ja IFN müügile ühinemise heastamisvahendi rakendamise käigus on ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN väljunud investeeringust divisjonide Intertrust ja PFS puhul.
(91)
Ettevõtjaga ABN AMRO Group võrreldes moodustavad Intertrust ja PFS koos selle ettevõtja prognoositud äritulust [0 - 5] %, kuludest [0 - 5] % ja riskiga kaalutud varast [0 - 5] %.
(92)
Restruktureerimisprotsessi käigus võttis ettevõtja FBN ka kohustuse kõrvaldada huvide vastuolud, mis tulenesid ettevõtja Fortis SA/NV eraldumisest. FBN oli äriüksuse „Brokerage, Clearing and Custody” ja kõigi selle üksusega seotud filiaalide seaduslik omanik, v.a Chicago filiaali puhul, mis jäi ettevõtjale Fortis Bank SA/NV. Selleks et kõrvaldada see eraldumisega seotud huvide vastuolu, omandas ettevõtja FBN 31. juulil 2009 ettevõtjalt Fortis Bank SA/NV ettevõtja Fortis Clearing Americas Chicago filiaali umbes […] miljoni USA dollari eest.
2.4. Meetmete kirjeldus
(93)
Konkreetsete riigiabi meetmete tähistamisel kasutab komisjon oma otsuses samu tähiseid, nagu oma 5. veebruari 2010. aasta otsuses.
2.4.1. Meetmed, mis on hõlmatud 8. aprilli 2009. aasta otsusega
(94)
Madalmaade valitsus omandas 3. oktoobril 2008 ettevõtjalt Fortis SA/NV ettevõtja FBN (sealhulgas ettevõtja ABN AMRO N) 12,8 miljardi euro eest (edaspidi „meede X”). Komisjon ei algatanud selle meetme suhtes menetlust, sest selle raames ei antud ettevõtjale FBN riigiabi, isegi kui see meede oli üks osa tehingust, millega ettevõtjale FBN riigiabi anti (vt 8. aprilli 2009. aasta otsuse põhjendus 32).
(95)
Sel ajal, kui Madalmaade valitsus omandas ettevõtja FNB, sõltus see ettevõtja rahastamise mõttes suurel määral ettevõtjast Fortis Bank SA/NV. Selleks et tagada ettevõtja FBN täielik eraldumine ettevõtjast Fortis Bank SA/NV, pidi Madalmaade valitsus lõpetama rahastamissuhte nende kahe ettevõtja vahel. Olemasolevate seoste kaotamiseks võimaldas Madalmaade valitsus 3. oktoobril 2008 ettevõtjale FBN lühiajalist likviidsust summas 45 miljardit eurot (edaspidi „meede Y1”). See likviidsus võimaldas ettevõtjal FBN maksta ettevõtjale Fortis Bank SA/NV tagasi lühiajalise laenu summas 34 miljardit eurot. Samuti asus Madalmaade valitsus nn laenude uuendamise käigus ettevõtja Fortis Bank SA/NV asemele pikaajaliste laenude andjana ettevõtjale FBN nominaalsummas 16,1 miljardit eurot (edaspidi „meede Y2”) (49).
(96)
Meetmega Y1 hõlmatud lühiajalise likviidsuse vahend kehtis kuni 2009. aasta juuni lõpuni. Selle meetme kehtivuse ajal muutus hüvitis mitmeid kordi. Ajavahemikul 6. oktoobrist 2008 kuni 23. oktoobrini 2008 võimaldas Madalmaade valitsus ettevõtjale FBN lühiajalist rahastamist EONIAga (50) (maksimaalselt 5 miljardi euro suurused üleöölaenud) või EURIBORiga (51) (pikaajalise likviidsuse korral maksimaalselt summas 40 miljardit eurot) täiendavat marginaali lisamata. Pärast 23. oktoobrit 2008 kohaldas Madalmaade valitsus lühikese ajavahemiku jooksul (kuni 5. novembrini 2008) intressimäärana EONIA + 50 baaspunkti ja EURIBOR + 50 baaspunkti. Selle teise ajavahemiku jooksul kehtis nimetatud kord endiselt summadele maksimaalselt 5 miljardit eurot üleöölaenude puhul ja 40 miljardit eurot pikaajalise likviidsuse korral. Ajavahemikul 5. novembrist 2008 kuni 1. märtsini 2009 muutis Madalmaade valitsus hüvitise suurust - üleöölaenude puhul sai selleks EONIA + 25 baaspunkti, alla 3-kuulise tähtajaga (52) laenude puhul EURIBOR + 25 baaspunkti ning üle 3-kuuliste laenude puhul EURIBOR + 50 baaspunkti (53). Pärast 1. märtsi 2009 töötas Madalmaade valitsus välja kaheetapilise süsteemi, millega innustati ettevõtjat FBN vähendama oma sõltuvust riigist. Esimene rahastamise osa (olenemata tähtajast) tehti kättesaadavaks intressimääraga EURIBOR + 25 baaspunkti, kuid kui see künnis oli ületatud, oli ettevõtjal FBN võimalik saada täiendavat likviidsust üksnes intressimääraga EURIBOR + 50 baaspunkti (54). Kogu likviidsusvahendi ja esimese künnise suurust vähendati järk-järgult. Madalmaade valitsus andis 9. juuli 2009 komisjonile teada, et ettevõtja FBN maksis riigile tagasi kõik oma lühiajalised laenud.
(97)
Madalmaade valitsusega sõlmitud uuendatud pikaajalised laenulepingud (meede Y2) hõlmasid 16,1 miljardit eurot, sealhulgas 8,15 miljardit eurot teise taseme omavahendeid (millest 3 miljardit eurot oli ülemisi omavandeid) ja 7,95 miljardit eelislaene.
(98)
Madalmaade valitsus omandas 24. detsembril 2008 ettevõtja ABN AMRO N ettevõtjalt FBN 6,5 miljardi euro eest (edaspidi „meede Z”). Madalmaade valitsus ei maksnud rahas, vaid tasus omandamise eest 6,5 miljardi euro suuruse pikaajalise laenu kustutamisega, mille Madalmaade valitsus olid omandanud 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingute raames meetme Y2 osana. Teisisõnu loobus Madalmaade valitsus 6,5 miljardi euro suurusest nõudest ettevõtja FBN vastu, et maksta ettevõtja ABN AMRO N eest (55).
2.4.2. Meetmed, mis on hõlmatud 5. veebruari 2010. aasta otsusega
(99)
Mõnest 5. veebruari 2010. aasta otsusega (56) hõlmatud meetmest teavitati komisjoni 2009. aasta juulis ja ülejäänutest 2010. aasta jaanuaris. 2009. aasta juulis teatas Madalmaade valitsus kapitali toetusmeetmest (edaspidi „meede A”, millega toetatakse kapitali 1,7 miljardi euroga), kohustuslikust vahetatavast väärtpaberist 500 miljoni euro ulatuses (edaspidi „meede B1”) ja teisest kohustuslikust vahetatavast väärtpaberist 300 miljoni euro ulatuses (edaspidi „meede B2”).
(100)
2010. aasta jaanuaris teavitas Madalmaade valitsus täiendavatest kapitalimeetmetest 4,39 miljardi euro suuruses mahus. Madalmaade valitsus nõustus kasutama täiendavaid kohustuslikke vahetatavaid väärtpabereid 2,28 miljardi euro ulatuses, et katta täiendavaid eraldumisega seotud kulusid (780 miljonit eurot, edaspidi „meede B3”), üksuse New HBU müügist tulenevat kapitali puudujääki (300 miljonit eurot, edaspidi „meede B4”) ja integratsioonikulusid (1,2 miljardit eurot, edaspidi „meede B5”). Selleks et viia ettevõtja FBN esimese taseme omakapital kooskõlla regulatiivsete nõuetega, muutis Madalmaade valitsus juba nende omanduses oleva ettevõtja FBN teise taseme omakapitali 1,35 miljardi euro ulatuses esimese taseme omakapitaliks (edaspidi „meede C”). Samuti maksis Madalmaade valitsus aktsionäride lepingu kohaselt teistele konsortsiumi liikmetele 740 miljonit eurot rahas (edaspidi „meede D”), et lahendada probleemid, mis kerkisid esile alles eraldumisprotsessi käigus. Peale selle andis Madalmaade valitsus garantii seoses üksuse New HBU müügist tulenevate vastastikuste kohustustega.
(101)
Madalmaade valitsus müüs ettevõtja ABN Amro N Madalmaade hüpoteeklaenude portfelli krediidiriski kaitse krediidiriski vahetustehingu kaudu, kusjuures see portfell moodustas umbes [30 - 80] % ettevõtja ABN AMRO N kogu siseriiklikust laenuportfellist. Selle meetme tulemusel vähenesid ettevõtja ABN AMRO N riskiga kaalutud varad.
(102)
Selleks et kompenseerida krediidiriski kaitset, sai Madalmaade valitsus 51,5 baaspunkti suurust aastatasu (arvutatuna protsendina portfelli väärtusest iga viiteperioodi alguses).
(103)
Selle tasu arvutamiseks kasutati kapitali ekvivalendi kulumeetodit. Madalmaade valitsus tegi kindlaks, kui palju kapitali suudaks ettevõtja ABN AMRO N vabastada kapitali toetusmeetme tõttu (nimelt 1,7 miljardit eurot, tuginedes Basel I nõuetele, mida kohaldati veel kapitali toetusmeetme lepingu rakendamise ajal), ning arvutas seejärel sellelt kapitali toetusmeetmelt saadava 10 %lise tasu (nimelt 10 % 1,7 miljardist eurost), mis võrdus 51,5 baaspunktiga portfelli esialgsest väärtusest, milleks oli 34,5 miljardit eurot.
(104)
Igal aastal jäi esimese kahjukandmise järguga seeria suurusjärgus 20 baaspunkti ettevõtjale ABN AMRO N (arvutatuna protsendina portfelli esialgsest väärtusest).
(105)
Ettevõtjale ABN AMRO N jäi ülejäänud riskist läbilõikena (vertical slice) 5 %.
(106)
Krediidiriski kaitse vahendi hinnakujundust ei kohandataks, kui ettevõtja ABN AMRO N võtaks täiel määral kasutusele Basel II kapitalinõuded, kuigi kapitali toetusmeetme mõju oleks siis märkimisväärselt väiksem.
(107)
Põhimõtteliselt kehtis krediidiriski vahetustehingu leping 7 aastat, kuid ettevõtjal ABN AMRO N oli ostuoptsioon, mis võimaldas tal lõpetada lepingu mitmel eelnevalt kindlaks määratud kuupäeval (näiteks 2010. aasta oktoobris, 2011. aasta jaanuaris ja 2012. aasta jaanuaris) (57).
(108)
Aktsionäride lepingu kohaselt pidid kolm konsortsiumi partnerit tagama, et ettevõtja ABN AMRO Z oleks jätkuvalt piisavalt kapitaliseeritud. Seoses sellega pidi Madalmaade valitsus andma 2,2 miljardit eurot ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägi katmiseks. Kapitali toetusmeetme eesmärk oli võimaldada ettevõtjal ABN AMRO N anda oma osa sellest 2,2 miljardi euro suurusest toetusest ettevõtjale ABN AMRO Z.
(109)
Madalmaade valitsus eelistas kasutada ebatavalist kapitali toetusmeedet tavapärase kapitalisuurendamise asemel, sest enne eraldumist ei olnud võimlik eraldi hoida kapitalimahutusi ettevõtjas ABN AMRO Bank. Teisisõnu, kuna ettevõtja ABN AMRO N ei olnud eraldiseisev juriidiline isik, oleksid ettevõtjasse ABN AMRO Bank tehtud kapitalimahutusest kasu saanud ka teised kaks konsortsiumi liiget. Sellisel tegevusel oleks olnud tõsised tagajärjed eelkõige süvenenud majanduskriisi tingimustes.
(110)
Eraldumise tulemusel sai ettevõtjast ABN AMRO N eraldiseisev juriidiline isik (uus ABN AMRO Bank). Madalmaade valitsus jätkas aktsionäride lepingust tuleneva kohustuse täitmist, nimelt kaotada ettevõtja ABN AMRO Z 2,2 miljardi euro suurune kapitali puudujääk. Madalmaade valitsus otsustas, et ettevõtja ABN AMRO N peaks kasutama kohustuslikest vahetatavatest väärtpaberitest (nimelt meede B3 sel määral, mil see oli seotud 500 miljoni euro suuruse usaldatavusmarginaaliga ja meetmega B5 summas 1,2 miljardit eurot) saadavat raha 1,7 miljardi euro mahutamiseks ettevõtjasse ABN AMRO Z, samas kui uus ettevõtja ABN AMRO Bank sai jätkuvalt kasutada kapitali toetusmeedet, et katta 500 miljoni euro suurune usaldatavusmarginaal ja 1,2 miljardi euro suurused integratsioonikulud.
(111)
ABN AMRO Bank ja Madalmaade valitsus teatasid 15. oktoobril 2010, et kapitali toetusmeedet ei kasutata enam alates 30. oktoobrist 2010. Kuna ettevõtja ABN AMRO Bank oli vahepeal rakendanud Basel II nõuded, oli kapitali toetusmeede muutunud tõepoolest vähem huvipakkuvaks ja mitte enam nii vajalikuks (58).
(112)
Kuna kapitali toetusmeetmest ei piisanud ettevõtja ABN AMRO Z kogu 2,2 miljardi euro suuruse kapitali puudujäägi katmiseks, andis Madalmaade valitsus ettevõtjale ABN AMRO Bank lisakapitali kohustusliku vahetatava väärtpaberi kaudu.
(113)
See kohustuslik vahetatav väärtpaber liigitati esimese taseme hübriidinstrumendiks, selle kupongi intressimäär oli 10 % ning see konverteeriti automaatselt ABN AMRO II aktsiateks ettevõtja ABN AMRO N eraldumisel ettevõtjast ABN AMRO Bank. Sellest hetkest alates liigitati see esimese taseme omakapitaliks. Omakapitali muutmine toimus nominaalväärtusega (59). Meede võimaldas ettevõtjal ABN AMRO II (uue nimega ABN AMRO Bank) panustada ettevõttesse ABN AMRO Z 500 miljonit eurot.
(114)
Selleks et katta kulusid, mis olid seotud ettevõtja ABN AMRO N eraldumisega ettevõtjast ABN AMRO Bank, andis Madalmaade valitsus välja täiendava kohustusliku vahetatava väärtpaberi. Esimesest rahastamisest umbes summas 300 miljonit eurot (meede B2) teavitati 2009. aasta juulis ja ülejäänud summast (nimelt 780 miljonit eurot) teavitati 2010. aasta jaanuaris (meede B3).
(115)
Kogusummat 1,08 miljardit eurot (nimelt meetmed B2 ja B3 koos) oli vaja järgmiste kulude katmiseks:
-
480 miljonit eurot korralikult määratletud eraldumiskuludeks;
-
90 miljonit eurot rahaturu kauplemisosakonna loomiseks; ning
-
500 miljonit eurot usaldatavusmarginaali tagamiseks.
(116)
Madalmaade valitsus esitas 480 miljoni euro suuruste eraldumiskulude täiendava jaotuse. Need olid seotud vastastikuste kohustustega ([0 - 200] miljonit eurot), riskide jaotamist käsitlevate ettepanekute realiseerimisega ([0 - 200] miljonit eurot), väärtpaberistamise võlakirjade tagasiostmisega ([0 - 200] miljonit eurot), ettevõtja ABN AMRO N klientide kauplemisega seotud tururiskide ülekandmisega ettevõtjast ABN AMRO R ([0 - 200] miljonit eurot), kapitali toetusmeetmete lõpetamisega ([0 - 200] miljonit eurot) ning mitmesuguste eraldumis- ja tegevuse lõpetamisega seotud kuludega ([0 - 300] miljonit eurot).
(117)
Pärast eraldumist oma emaettevõtjast ABN AMRO Bank pidi ettevõtja ABN AMRO II moodustama ise rahaturu kauplemisosakonna, mis läks maksma 90 miljonit eurot.
(118)
Peale selle andis Madalmaade valitsus täiendavad 500 miljonit eurot kapitali näol eesmärgiga tagada, et ettevõtja ABN AMRO N võiks tegutseda teatava varuga lisaks minimaalsetele regulatiivsetele nõuetele.
(119)
Ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N võisid ühineda alles siis, kui ühinemisotsuses määratletud kontsentratsiooniprobleemid olid lahendatud. Seepärast otsustas Madalmaade valitsus müüa äriüksused New HBU ja IFN ettevõtjale Deutsche Bank. Selle tehingu tulemusel tekkis siiski vajadus täiendava kapitali järele summas 470 miljonit eurot ning ettevõtja ABN AMRO N ei suutnud selle kapitali puudujäägiga iseseisvalt täiel määral toime tulla. Madalmaade valitsus otsustas aidata ning paigutas 300 miljonit eurot kohustusliku vahetatava väärtpaberi kujul (60).
(120)
Ühinemise lõpuleviimiseks pidid ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN (ja pärast ühinemist ABN AMRO Group) tasuma vältimatuid ühinemisega kaasnevaid integreerimiskulusid summas 1,2 miljardit eurot (maksud maha arvatud), mis hõlmasid koondamise, IKT-platvormide integreerimise ja filiaalide võrgustiku restruktureerimisega seotud kulusid. Kuna ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN ei suutnud neid kulusid ise rahastada, otsustas Madalmaade valitsus teha kapitalimahutuse kohustusliku vahetatava väärtpaberi kujul (61).
(121)
Ettevõtja FBN oli kohustatud suurendama oma esimese taseme omakapitali pärast seda, kui DNB (62) oli täheldanud, et esimese taseme omakapitali puudujääk oli umbes 1,26 miljardit eurot. Pärast eraldumist oma emaettevõtjast Fortis SA/NV pidi ettevõtja FBN kulutama 90 miljonit eurot, et katta varahalduse osakonna loomisega, Baseli lepinguga seotud mudelite, litsentside ja konsultatsiooniteenustega seotud kulud.
(122)
Madalmaade valitsus andis selle lisakapitali, konverteerides teise taseme võla nominaalväärtusega 1,35 miljardit eurot esimese taseme omakapitaliks. Sellest tulenevalt ei lisatud tehinguga uut raha (63).
(123)
Konsortsiumi liikmed mõistsid 2007. aastal ettevõtte ABN AMRO Holding omandamise üle läbirääkimisi pidades, et tol hetkel ei olnud kõik faktid veel teada. Seepärast sisaldas aktsionäride leping mitmeid üldpõhimõtteid teatavate selliste maksekohustuste täitmiseks, mis ilmnevad alles eraldumisprotsessi jooksul. Täpsed summad selguvad läbirääkimisprotsessi käigus, milles Madalmaade valitsus (ja enne teda ettevõtja Fortis SA/NV) osales.
(124)
Kogusumma 740 miljonit eurot on seotud järgmiste kuludega:
[…]
Neid väljuvaid rahavoogusid kompenseerib osaliselt asjaolu, et Madalmaade valitsus sai teistelt konsortsiumi liikmetelt luhtunud kuludega seoses […].
(125)
Teistele konsortsiumi liikmetele tasuti maksekohustused (nimelt 740 miljonit eurot) rahas, tehes seda osaliselt otse teistele konsortsiumi liikmetele ja osaliselt ettevõtjale ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV).
(126)
Isegi pärast äriüksusesse New HBU tehtud investeeringust väljumist jäävad ettevõtjad ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) ja ABN AMRO II (või tema õigusjärglased) vastutavaks äriüksuse New HBU võlausaldajate ees, kui nimetatud äriüksus ei suuda täita oma kohustusi nende võlausaldajate suhtes. Samamoodi lasuvad äriüksusel New HBU vastastikused kohustused ettevõtjate ABN AMRO Bank ja ABN AMRO II võlausaldajate ees. Kuna vastastikused kohustused tulenesid äriüksuse New HBU müügist, mis toimus ettevõtja ABN AMRO II ja selle aktsionäride otsuse tulemusel, lasus neil ka kohustus leida lahendus. Kavandatud lahenduses pakuti välja, et Madalmaade valitsus ja ettevõtja Deutsche Bank (nimelt äriüksuse New HBU omandaja) lepivad kokku, et äriüksus New HBU ja ettevõtja ABN AMRO II vabastavad teineteist nendest vastastikustest kohustustest, pakkudes teineteisele tagatist, et vähendada regulatiivseid indutseeritud kapitalinõudeid soovitud 20 %ni. Selle kokkuleppe tulemusel pidi ettevõtja ABN AMRO II andma äriüksusele New HBU tagatise kuni 950 miljoni euro ulatuses (summa pidi aja jooksul vähenema vastavalt aluseks olevate kohustuste tähtaja saabumisele) äriüksuse New HBU kohustuste eest ettevõtjate ABN AMRO II ja ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) ees. Kuna ettevõtjal ABN AMRO II puudusid vahendid vajaliku tagatise pakkumiseks seoses kohustustega ettevõtja ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) ees, andis Madalmaade valitsus vastugarantii ettevõtja ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) laenutagatise kujul.
(127)
Madalmaade valitsus hindas seda riski kui riigi garantiid ettevõtja ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) allutatud võlakirjadele. Hinnastamisel lähtuti Euroopa Keskpanga (edaspidi „EKP”) rekapitaliseerimise soovitusest (64) ning hinnaks määrati 200 baaspunkti pluss krediidiriski vahetustehingute hinnavahede mediaan (65).
(128)
Tabelis 4 esitatakse käesolevas otsuses hinnatud meetmete kokkuvõte. Veerg „Põhjendus” kattub 5. veebruari 2010. aasta otsuse põhjenduses 57 esitatud tabeli 1 vastava veeruga. Põhjenduses 110 märgitu põhjal paigutati meetmed ja meetmete eesmärgid ümber pärast seda, kui ettevõtja ABN AMRO N eraldati 6. veebruaril 2010 ettevõtjast ABN AMRO Bank. Konkreetsemalt kasutati meedet A alates sellest kuupäevast meetme B3 (sel määral, mil see on seotud usaldatavusmarginaaliga) ja meetme B5 eesmärkide saavutamiseks ning vastupidi.
Tabel 4
Riigiabi meetmed
Kirjeldus
Suurus
(miljardites eurodes)
Põhjendus
Juriidiline isik, kelle suhtes meedet kohaldatakse
Meetmed, mis on hõlmatud 8. aprilli 2009. aasta otsusega
Y1
Lühiajaline rahastamine
45
FBN
Y2
Pikaajaline rahastamine
16,1
FBN (et võimaldada tagastada laen ettevõtjale Fortis Bank SA/NV)
Z
Ettevõtja ABN AMRO N omandamine
6,5
FBN (ostuhind, mis maksti võlanõudest loobumise teel)
Kapitalimeetmed, millest teatati 2009. aasta juulis ning mida rakendati 2009. aasta juulis ja augustis
Meede A
Kapitali toetusmeede
Krediidiriski vahetustehingu kaudu pakutud kaitse 34,5 miljardi euro suurusele portfellile (millele oli kapitali toetusmeetme mõju 1,7 miljardi euro ulatuses)
Ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägi katmine
Ettevõtja ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV), kusjuures seejärel anti summa eraldumise kuupäeval ettevõtjale ABN AMRO II (nüüd ABN AMRO Bank)
Meede B1
Kohustuslik vahetatav väärtpaber
0,5
Meede B2
Kohustuslik vahetatav väärtpaber
0,3
Eraldumiskulude esimene rahastamine
Ettevõtja ABN AMRO NV (nüüd RBS NV), kusjuures seejärel anti summa eraldumisel ettevõtjale ABN AMRO II (nüüd ABN AMRO Bank)
2010. aasta jaanuaris teatatud täiendavad kapitalimeetmed
Meede B3
Kohustuslik vahetatav väärtpaber
0,78
Eraldumiskulude teine rahastamine ja usaldatavusmarginaal 0,5 miljardi euro ulatuses
967 miljonit eurot, mis maksti eraldumisel ettevõtjale ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) ja mis seejärel anti ettevõtjale ABN AMRO II (nüüd ABN AMRO Bank), kusjuures ülejäänud summa maksti otse ettevõtjale ABN AMRO II
Meede B4
Kohustuslik vahetatav väärtpaber
0,3
Kapitalimõju äriüksuse New HBU müügist
Meede B5
Kohustuslik vahetatav väärtpaber
1,2
Integratsioonikulud
Meede C
Teise taseme omakapitali muutmine põhiomavahenditeks
1,35
Esimese taseme omavahendite puudujääk ettevõtja FBN tasandil
FBN
Meede D
Rahaline makse konsortsiumi partneritele
0,74
Aktsionäride lepingust tulenevad maksekohustused
Teised konsortsiumi partnerid/ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV)
Meede E
Tagatis kohustustele summas 950 miljonit eurot
0,95
Äriüksuse New HBU müügist tulenevad vastastikused kohustused
ABN AMRO II (nüüd ABN AMRO Bank)
3. MENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED
3.1. 8. aprilli 2009. aasta otsuses esitatud menetluse algatamise põhjused
(129)
Komisjon algatas 8. aprilli 2009. aasta otsusega menetluse, sest tal oli alust arvata, et meetmed Y1, Y2 ja Z (66) kujutasid endast riigiabi ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N. Komisjon arvas, et need meetmed võimaldasid ettevõtjatel FBN ja ABN AMRO N jääda turule ja jätkata oma tegevust. Komisjonil oli alust uskuda, et nende meetmetega pakuti ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N valikulist eelist.
(130)
Komisjon märkis 8. aprilli 2009. aasta otsuse põhjendustes 29 ja 30, et meetmed X, Y1 ja Y2 olid sama müügilepingu osa, mille eesmärk oli eraldada ettevõtja FBN ülejäänud ettevõtjast Fortis SA/NV. 3. detsembri 2008. aasta otsuses jõuti juba järeldusele, et selle lepingu sõlmimisega 3. oktoobril 2008 ei olnud Madalmaade valitsus käitunud tavapärase turumajandusliku investorina.
(131)
8. aprilli 2009. aasta otsuse põhjenduses 33 väitis komisjon, et meede Y1 oli ilmselt ettevõtjat FBN soosiv, sest nimetatud ettevõtjat oli rahastatud summas, mida ta ei suutnud saada turult, sest turud olid sel ajal täiesti segi paisatud. Neid äärmuslikke turutingimusi silmas pidades kahtles komisjon ka selles, kas Madalmaade valitsuse nõutud intressimäärad oleksid olnud vastuvõetavad erainvestorile. Samuti märkis komisjon, et uue rahastaja maksejõulisus tundus toovat ettevõtjale FBN kasu. Ettevõtja FBN ei sõltunud enam sellisest raskustes olevast piiratud likviidsusega ettevõtjast nagu Fortis SA/NV, vaid teda rahastas Madalmaade valitsus.
(132)
Komisjon kahtles, kas meede Y1 oli kooskõlas komisjoni teatisega „Riigiabi eeskirjade kohaldamine meetmete suhtes, mida on võetud seoses finantsasutustega praeguse ülemaailmse finantskriisi olukorras” (edaspidi „pangandusteatis”), (67) sest see meede ei olnud proportsionaalne ega piirdunud hädavajaliku miinimumiga. Konkreetsemalt tunti 8. aprilli 2009. aasta otsuse põhjenduses 52 muret järgmiste elementide siseturuga kokkusobivuse üle: 1) ettevõtja FBN makstav hüvitis; 2) maksimaalne periood, mille jooksul ettevõtja FBN võis rahastamisest kasu saada; 3) asjaomaste instrumentide maksimaalne tähtaeg; ning 4) likviidsusvahendi maht.
(133)
Ühtlasi märkis komisjon, et meede Y2 võib sisaldada riigiabi elemente, kui ettevõtjal Fortis Bank SA/NV oli omandamise hetkel võimalik nõuda pikaajaliste laenude kohest hüvitamist ettevõtja FBN omanike vahetumise korral. Kui omandiõigusega seotud tagastamise klausel tõesti kehtis, võimaldas meede Y2 ettevõtjal FBN saada kasu pikaajalistest laenudest kriisieelsete intressimääradega. Meetmest Y2 tulenes, et ettevõtja FBN ei olnud kohustatud leidma alternatiivset rahastamisallikat tol hetkel valitsenud turutingimustes. Peale selle, kuna ettevõtjal Fortis Bank SA/NV oli õigus nõuda laenu tagastamist, oli küsitav Madalmaade valitsuse otsus pakkuda pikaajalist laenu lühiajaliste laenude asemel. Seepärast väljendas komisjon 8. aprilli 2009. aasta otsuses muret, et meede Y2 sisaldas riigiabi pikema perioodi jooksul kui tegelikult vajalik. Selleks et hinnata meetmega Y2 antud riigiabi mõju, palus komisjon Madalmaade valitsusel esitada lisateavet pikaajalise laenu lepingutes sisalduvate varajast tagastamist käsitlevate lepingutingimuste kohta.
(134)
Samuti kahtles komisjon 8. aprilli 2009. aasta otsuse põhjenduses 54, kas Madalmaade valitsus oli võtnud piisavad meetmed, et piirata konkurentsi põhjendamatut kahjustamist kooskõlas pangandusteatise punktiga 27.
(135)
Komisjon väljendas ka muret selle üle, et ettevõtja ABN AMRO N oli - tõenäoliselt kaudselt - saanud kasu ettevõtjale FBN võimaldatud likviidsusvahenditest. Seepärast palus ta Madalmaade valitsusel esitada täiendavat teavet ettevõtja ABN AMRO N rahastamisolukorra ja -strateegia kohta.
(136)
Meetme Z puhul kahtles komisjon, kas Madalmaade valitsus maksis ettevõtjale FBN turuhinda ettevõtja ABN AMRO N omandamise eest. Komisjon täheldas, et Madalmaade valitsus maksis omandatud ettevõtte eest rohkem kui see Madalmaade valitsuse enda hindamiseksperdi […] aruande - mida nimetati põhjenduses 2 - kohaselt 3. oktoobril 2008. aastal kehtinud turutingimusi arvesse võttes väärt oli. Peale selle märkis komisjon, et Madalmaade valitsus ei olnud kohaldanud paranduskoefitsienti, et peegeldada aktsiaturu langust, mis toimus 2008. aasta oktoobrist detsembrini ning mis oli eriti tuntav pankade aktsiate puhul. Kui Madalmaade valitsus maksis ettevõtja ABN AMRO N omandamisel liiga suurt hinda, oli meede Z võrdne riigiabiga, millega aidati ettevõtjat FBN rekapitaliseerida.
(137)
Kokkuvõttes täheldas komisjon 8. aprilli 2009. aasta otsuses, et Madalmaade valitsus ei olnud veel esitanud DNB koostatud hinnangut ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N kohta. Samuti ei olnud Madalmaade valitsus esitanud elujõulisuse taastamise kava või restruktureerimise kava üksikasjalike finantsprognoosidega. Kuna puudus nii elujõulisuse taastamise kava kui ka restruktureerimise kava, ei olnud komisjonil võimalik kindlaks teha, kas meetmete X, Y1, Y2 ja Z tulemusel oli ettevõtjatel ABN AMRO N ja FBN piisavalt kapitali ning nad suutsid teenida vastuvõetaval määral kasumit.
3.2. 5. aprilli 2010. aasta otsuses esitatud põhjendused menetluse laiendamise kohta
(138)
Kui Madalmaade valitsus teatas 17. juulil 2009 ja 15. jaanuaril 2010 ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N kasuks kohaldatud lisameetmetest kui meetmetest, mis ei kujuta endast riigiabi, kahtles komisjon, kas mõned neist lisameetmetest ei kujutanud täiendavat riigiabi ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N.
(139)
Komisjon märkis 5. veebruari 2010. aasta otsuses, et aktsionäride lepingu kohaselt oli Madalmaade valitsusel mitmeid kohustusi, mida ei olnud ettevõtjal ABN AMRO N. Meetmed, mida Madalmaade valitsus võttis aktsionäride lepingust tulenevate kohustuste täitmiseks (ja eelkõige nende kohustuste täitmiseks, mille kohaselt tuli katta ettevõtja ABN AMRO N kulud ning eraldada ettevõtja ABN AMRO N ettevõtjast ABN AMRO Bank), ei kvalifitseeru esmapilgul riigiabina ettevõtjale ABN AMRO N.
(140)
Komisjon märkis, et meetmed A ja B1 tundusid olevat kavandatud peamiselt selleks, et katta ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujääk, kuid samas ei olnud komisjon kindel, kas ühtlasi ei toetatud kaudselt ettevõtja ABN AMRO N majandustegevust. Seoses sellega tahtis komisjon teada, kas ettevõtjad ABN AMRO N ja ABN AMRO Z - kes ei olnud eraldiseisvad juriidilised isikud - olid teineteisest piisavalt sõltumatud. Samuti soovis komisjon saada lisateavet ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägi tekkimiste põhjuste kohta ning näiteks selle kohta, miks ettevõtja ABN AMRO Z andis Unicredito aktsiad ettevõtjale ABN AMRO N. Komisjonil oli ka küsimusi ettevõtja ABN AMRO N poolt ettevõtjale ABN AMRO Z peakontori funktsioonide täitmise eest makstud tasu kohta. Komisjon kahtlustas, et ettevõtja ABN AMRO Z alakapitaliseeritus oli vähemalt osaliselt seotud asjaoluga, et ettevõtja ABN AMRO N ei maksnud turuhinda ettevõtja ABN AMRO Z osutatavate peakontori teenuste eest.
(141)
Kuigi ettevõtja ABN AMRO N eraldamine ettevõtjast ABN AMRO Bank on aktsionäride lepingust tulenev Madalmaade valitsuse kohustus, ei saanud komisjon välistada, et Madalmaade valitsuse poolt rekapitaliseerimise rahastamise kaudu eraldumiskulude katmine ei olnud riigiabi. Komisjon järeldas, et mitte kõik eraldumiskuludeks liigitatud kulud ei olnud strictu senso seotud aktsionäride lepingus kirjeldatud eraldamiskohustustega. Komisjon märkis, et eraldumiskulude kategooria hõlmas 500 miljonit eurot, mida vajati selleks, et tagada ettevõtjale ABN AMRO Group nõutavast miinimumtasemest kõrgem usaldatavusmarginaal.
(142)
Komisjon täheldas, et Madalmaade valitsus aitas ettevõtjatel FBN ja ABN AMRO N tasuda ühinemisega seotud kulud. Ühinemisest tulenevate kontsentratsiooniprobleemide lahendamiseks otsustas ettevõtja ABN AMRO N müüa äriüksused IFN ja New HBU, mille tulemusel tekkis uus kapitali puudujääk. Komisjon täheldas, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N suutsid saada ühinemisest kasu (näiteks ühinemissünergiad; eelised, mis tulenesid sellest, et oldi tugevam ettevõtja suurema turuosaga Madalmaade turul), samas kui Madalmaade valitsus rahastas alustamisega seotud kulusid. Sellega seoses täheldas komisjon, et Madalmaade valitsusel puudus seaduslik kohustus neid kulusid katta, sest need tulenesid Madalmaade valitsuse 21. novembri 2008. aasta otsusest ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ühendamise kohta, mitte aga aktsionäride lepingust.
(143)
Komisjon võttis teadmiseks asjaolu, et ühinemisega ja eraldamisega seotud eritingimustega kaasnesid vastastikused kohustused (meede E). Madalmaade äriseadustikust tulenes, et ettevõtjad ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) ja ABN AMRO II olid jätkuvalt vastutavad äriüksuse New HBU võlausaldajate ees, kui nimetatud äriüksus (või selle uus omanik Deutsche Bank) ei suuda täita oma maksekohustusi. Äriüksusel New HBU olid samalaadsed kohustused ettevõtjate ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) ja ABN AMRO II võlausaldajate ees. Komisjon ei saanud välistada, et tagatise pakkumine, mille raames andis Madalmaade valitsus garantii ettevõtja ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV) võlausaldajatele summas 200 baaspunkti pluss krediidiriski vahetustehingute hinnavahede mediaan, kujutab endast riigiabi.
(144)
Samuti väljendas komisjon muret kapitali toetusmeetme (meede A) ülesehituse üle. Komisjon tunnistas, et meede A oli põhimõtteliselt erinev teistest langenud väärtusega vara käsitlevatest meetmetest, sest seda ei võetud eesmärgiga kaitsta ettevõtjat ABN AMRO N äärmiselt ebakindla väärtusega riskantsete varade väärtuse täiendava languse eest. Sellest olenemata leidis komisjon, et meede A peaks selleks, et olla kokkusobiv siseturuga, vastama üldpõhimõtetele, mis on sätestatud komisjoni teatises langenud väärtusega varade käsitlemise kohta ühenduse pangandussektoris (68) (edaspidi „teatis langenud väärtusega varade kohta”). Konkreetsemalt peaks olema piisavalt tõendeid asjakohase hinnastamise kohta, st et pank ei peaks kandma oodatavat kahjumit üle riigile. Sellega seoses soovis komisjon samuti mõista, millist mõju oleksid mitmed konkreetsed lepingusätted (nt tagasinõudmise mehhanism ja nn vertical slice restruktureerimine) avaldanud tegelikule rahavoole ja hinnastamisele. Lisaks kahtles komisjon veel ka selles, kas olemas olid piisavad stiimulid, millega tagada, et ettevõtja ABN AMRO N lõpetaks vahendi kasutamise niipea, kui see ei olnud enam hädavajalik.
(145)
Komisjon kahtles, kas 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava vastas kriteeriumidele, mis olid kehtestatud komisjoni teatises finantssektori elujõulisuse taastamise ja praeguse kriisi olukorras riigiabi eeskirjade kohaste ümberkorraldamismeetmete hindamise kohta (edaspidi „restruktureerimist käsitlev teatis”) (69) seoses elujõulisuse, kulude jagamise ja põhjendamatute konkurentsimoonutustega.
(146)
Komisjon tunnistas, et esmapilgul suutis ettevõtja ABN AMRO Group saada piisavat tulu oma kõigi tegevuskulude katmiseks (sealhulgas laenude väärtuse languse katmiseks) ja omakapitali tootlus oli vastuvõetav. Kuid komisjon märkis ka seda, et ettevõtja ABN AMRO Group omakapitali tootlikkus sõltus suurel määral mitmete oluliste eelduste realiseerumisest. Esiteks, kui ettevõtja ABN AMRO Group soovib muutuda kulutõhusaks ja saavutada vastuvõetavat kulu-tulu suhet, siis on äärmiselt oluline, et nimetatud ettevõtja rakendaks prognoositud sünergiaid (nimelt 1,1 miljardit eurot (maksud maha arvamata), mis on võrreldav 2013. aasta puhaskasumiga […] miljardit eurot). Teiseks, nagu on märgitud 5. veebruari 2010. aasta otsuse põhjenduses 118, oli ettevõtja ABN AMRO Group elujõulisuse seisukohast samuti ülimalt tähtis, et ettevõtja suudaks parandada oma netointressimäära võrreldes ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N madalate tasemetega 2008. aasta teises pooles ja 2009. aasta esimeses pooles. Komisjon märkis 5. veebruari 2010. aasta otsuses, et ta vajas nende küsimustega seoses täiendavaid andmeid, et hinnata, kas pikaajaline elujõulisus oli tõepoolest taastatud.
(147)
Lisaks märkis komisjon, et 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava ei sisaldanud veel finantsprognoose halvima stsenaariumi kohta, nagu on nõutud restruktureerimist käsitleva teatise punktis 13. Seepärast palus komisjon esitada halvima stsenaariumi finantsprognoosid, et veenduda, kuidas ettevõtja ABN AMRO Group tuleks toime stressirikkamates turutingimustes.
(148)
Peale selle täheldas komisjon, et 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava sisaldas vähe teavet väiksemate allüksuste kohta, mistõttu ei olnud komisjonil võimalik hinnata, kas kõiki elujõulisusega seotud küsimusi oli sel tasandil piisavalt määralt käsitletud. Konkreetsemalt kahtles komisjon selles, kas piisaval määral oli tagatud ettevõtja FBN divisjoni PSF elujõulisus, kes deklareeris 2008. aastal ülisuure kahjumi seoses Madoffi pettusega.
(149)
Komisjon kahtles, kas ettevõtja ABN AMRO Group elujõulisuse taastamiseks antud riigiabi piirdus hädavajaliku miinimumiga. Sellega seoses märkis komisjon, et ettevõtja ABN AMRO N oli andnud teada, et ta soovis omandada veel mõned täiendavad üksused, mida ta pidas vajalikuks selliste tootepädevust ülesehitamiseks, mille oli kaotanud ettevõtjatest Fortis SA/NV ja ABN AMRO Holding eraldumise protsessi jooksul. Komisjon väitis 5. veebruari 2010. aasta otsuses, et riigiabi ei tohi kasutada omandamise rahastamiseks või uuteks investeeringuteks, välja arvatud juhul, kui see on äärmiselt oluline ettevõtja elujõulisuse taastamiseks. Komisjon palus heita Madalmaade valitsusel rohkem valgust ettevõtja ABN AMRO Group omandamispõhimõtetele ning edastada komisjonile muu hulgas üksikasjaliku nimekirja tegevustest, mida ettevõtja ABN AMRO Group vajas ettevõtte ülesehitamiseks elujõulisuse põhjendustest lähtuvalt.
(150)
Samuti kahtles komisjon selles, kas kõik ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N hübriidkapitali pakkujad olid tasunud oma osa restruktureerimises. Komisjon oli mures, et näiteks ettevõtja FBN eelisaktsionärid (70) ei olnud piisaval määral panustanud selle tagamiseks, et Madalmaade valitsuse sekkumine piirduks vaid hädavajaliku miinimumiga.
(151)
Ka kestuse mõttes peaks riigiabi piirduma minimaalselt vajaliku ajaperioodiga. Sellega seoses täheldas komisjon, et ajutiste probleemide käsitlemiseks oli vaja mitmeid meetmeid, kuid komisjon kahtles, kas Madalmaade valitsus oli võtnud piisavalt meetmeid selleks, et tagada meetmete rakendamise lõpetamine siis, kui need ei olnud enam vajalikud.
(152)
Meetme A osas täheldas komisjon, et kapitali toetusmeetme kasutamine ei ole enam vajalik siis, kui ettevõtjal ABN AMRO N lubatakse rakendada Basel II nõudeid. Kuigi kapitali toetusmeede sisaldas ostuoptsioonile omaseid tunnuseid, võimaldades lepingu varem lõpetada, leidis komisjon, et Madalmaade valitsuse väljumiseks investeeringust ei olnud sõnaselget ajagraafikut.
(153)
Ka 500 miljoni euro suuruse usaldatavusmarginaaliga seoses märkis komisjon, et eesmärk oli võimaldada ettevõtjal ABN AMRO Group asendada see summa enda finantseeritud kapitaliga. Taas kord täheldas komisjon igasuguse ajagraafiku puudumist.
(154)
1,2 miljardi euro suuruste integratsioonikuludega (nimelt meede B5) seoses täheldas komisjon, et Madalmaade valitsus väitis, et need tooksid kaasa olulised sünergiad 1,1 miljardi euro ulatuses (maksud maha arvamata) aastas, mida võiks põhimõtteliselt kasutada riigiabi tagastamiseks. Samas täheldas komisjon, et Madalmaade valitsus ei olnud kehtestanud mehhanismi sellise tagastamise kindlustamiseks. Üksuse New HBU müügiga seotud kapitalivajaduse osas jõudis komisjon järeldusele, et krediidiriski kaitsega seotud vajadus kapitali järele väheneb kiiresti, sest laenude tähtajad saabuvad järkjärgult. Taas kord rõhutas komisjon, et riigiabi tuleks tagasi maksta siis, kui see ei ole enam vajalik.
(155)
Konkurentsimoonutuste osas märkis komisjon, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N vajadus kapitali järele tulenes teataval määral nende eraldumisest endistest emaettevõtjatest ja alustamisega seotud integratsioonikuludest, mitte aga ülemäärase riski võtmisest või valest juhtimisest neis ettevõtetes endis. Seda silmas pidades järeldas komisjon, et täiendav investeeringutest väljumine ei olnud tõenäoliselt enam vajalik.
(156)
Samas väljendas komisjon siiski kahtlust, kas 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava sisaldas piisavalt määral käitumuslikke meetmeid eesmärgiga tagada, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N ei kasutaks riigiabi selleks, et laieneda konkurentide arvelt, näiteks rakendades ebasobivat hinnastamispoliitikat või omandades teisi finantseerimisasutusi, mis nõrgendaks abi mittesaanud ettevõtjate stiimulit konkureerida, investeerida ja tegeleda uuendustegevusega ning võiks vähendada soovi siseneda Madalmaade pangandusturule.
(157)
Investeeringust väljumisega seoses väitis komisjon, et oleks kasulik, kui Madalmaade valitsus töötaks välja investeeringust väljumise strateegia ja sõnastaks selle selgelt. Hoiustajad võivad Madalmaade valitsuse korduvat ja massilist sekkumist tõepoolest käsitada märgina püsivast abist.
4. HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
4.1. Esimesed märkused ettevõtjalt Van Lanschot (6. mai 2009. aasta kiri)
(158)
Kaebuse esitaja väitis, et tänu riigiabile ja riigi osalusele pakkusid ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N (sealhulgas nende tütarettevõtjad, nt MoneYou ja Mees Pierson) mittejätkusuutlikke kõrgeid intressimäärasid eraisikute tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste eest, destabiliseerides sellega Madalmaade pangandusturgu.
(159)
Kaebuse esitaja uskus, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N pakutavad intressimäärad olid kahjumlikud. Sellega seoses viitas ta asjaolule, et EURIBORi määrad langesid 2008. aasta septembris kehtinud 5 %lt alla 2 % 2009. aasta jaanuaris-veebruaris, samas kui ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N poolt hoiuste eest pakutavad intressimäärad tegelikult tõusid.
(160)
Samuti osutab kaebuse esitaja Madalmaade privaatpanganduse eripäradele võrreldes jaepanganduse turuga, mis kippus suurendama võetud meetmete konkurentsi moonutavat mõju. Tähtajalisele hoiusele paigutatavad summad on privaatpanganduses võrreldes jaepangandusega keskmiselt suuremad. Väikeste hoiustatavate summade puhul ei hooli kliendid nii palju oma panga riskiprofiilist, sest nad on kaitstud Madalmaade hoiuste tagamise skeemiga (kuni 100 000 eurot). Riskiteadlikkus suureneb siiski pärast selle künnise ületamist, mis on privaatpanganduse puhul üsna tavaline.
(161)
Samuti väitis kaebuse esitaja, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N said kasu varjatud riigigarantiist. Ta väitis, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N kliendid on veendunud, et Madalmaade valitsus ei luba riigi omandis olevatel pankadel pankrotti minna.
(162)
Kaebuse esitaja - kes elas kriisi üle riigiabita - rõhutas, et teda mõjutas ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N konkurentsi moonutav käitumine tõsiselt, sest ta sõltus oma varade rahastamisel tavapäraselt olulisel määral Madalmaade hoiusteturust (71). Absoluutarvudes oli kaebuse esitajal tähtajalisi ja nõudmiseni hoiuseid 15 miljardi euro ulatuses, mis tähendas, et intressimäära tõus 1 % võis ettevõtjale aastas maksma minna umbes 150 miljonit eurot (72). Lisaks sellele kulu kasvule oli olemas ka mahumõju, sest ettevõtja Van Lanschot kaotas kliente.
4.2. Ettevõtja Van Lanschot lisamärkused (21. augusti ja 28. augusti 2009. aasta kirjad)
(163)
Kaebuse esitaja sõnul kestis ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ebatavaline käitumine kõigil 2009. aasta suvekuudel.
(164)
Lisaks osutas kaebuse esitaja ebatavaliselt suurtele mahu- ja turuosamuutustele Madalmaade tavapäraselt stabiilsel hoiusteturul. Sellega seoses viitas kaebuse esitaja ettevõtjate FBN JA ABN AMRO N pressiteadetele, milles anti teada hoiuste suurenemisest 2009. aasta esimesel poolel vastavalt 9 miljardit eurot ja 21 miljardit eurot (73). Arvestades asjaolu, et Madalmaade hoiusteturu koguväärtus oli umbes 287 miljardit eurot, pidas kaebuse esitaja pidas neid näitajaid suureks.
(165)
Teise näitena ebatavalise hinnastamise kohta osutas kaebuse esitaja asjaolule, et hoiuste intressid naaberriikides, näiteks Belgias, Prantsusmaal ja Saksamaal, olid järginud EURIBORi langust, samas kui Madalmaade hoiuste intressimäärad olid jäänud jonnakalt kõrgeks.
4.3. Ettevõtja ABN AMRO Bank märkused (6. juuli 2009. aasta kiri)
(166)
Kommenteerides 8. aprilli 2009. aasta otsust, millega algatati ametlik uurimine, esitas ettevõtja ABN AMRO Bank (st ettevõtja ABN AMRO N emaettevõtja) lisateavet oma rahastamispositsiooni ja -strateegia kohta. Ettevõtja ABN AMRO Bank eitas, et sai - otseselt või kaudselt - kasu ettevõtjale FBN antud rahastamisabist (meetmed Y1 ja Y2). Ettevõtja ABN AMRO Bank rõhutas, et ta ei vajanud abi enda rahastamiseks kriisi ajal, sest tema rahastamisstrateegia oli hajutatud. Samuti rõhutas ettevõtja, et tema likviidsusstatistika jäi vabalt õigusnormides sätestatud piiridesse ja ka ettevõtja enda kehtestatud piiridesse.
5. MADALMAADE VALITSUSE MÄRKUSED
5.1. Madalmaade valitsuse märkused 8. aprilli 2009. aasta otsuse kohta
(167)
Madalmaade valitsus tunnistas, et ettevõtja FBN sai jätkata oma tegevust, sest riik omandas selle ettevõtte, (74) kuid valitsus väitis, et omandamine oli kooskõlas nn turumajandusliku investori põhimõttega. Madalmaade valitsuse sõnul ei eksisteerinud selle tulemusel valikulist eelist ja sellest tulenevalt ei olnud ka tegemist riigiabiga. Madalmaade valitsus väitis, et kuigi 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingud olid peamiselt suunatud ettevõtjate FBN JA ABN AMRO N ning üldiselt Madalmaade pangandussüsteemi destabiliseerimise ennetamiseks, soovis valitsus ettevõtjates FBN ja ABN AMRO N osaluse omandamisega teenida pikaajalist kasu. Madalmaade valitsus rõhutas, et ettevõtja FBN (sealhulgas ettevõtja ABN AMRO N) eest makstud hind jäi valitsuse välishindaja poolt kindlaks määratud vahemikku.
(168)
Madalmaade valitsus väitis, et ta oli ettevõtja FBN eest maksnud õiglast turuhinda, kuid rõhutas, et isegi kui ta maksis kõrgemat hinda, oleks see makse kujutanud endast riigiabi ettevõtjale Fortis SA/NV (kes oli müüja), mitte aga ettevõtjale FBN.
(169)
Seoses meetmega Y1 väitis Madalmaade valitsus, et ta oli võimaldanud ettevõtjale FBN lühiajalist rahastamist turutingimustel. Ta väitis, et enne kriisi rahastas ettevõtjat FBN tema emaettevõtja EONIA või EURIBORi määradega täiendavat marginaali lisamata. Madalmaade valitsus väitis, et tema kohaldatud hinnastamine (nagu on kirjeldatud põhjenduses 96) oli kooskõlas turul valitsevate tavadega. Konkreetsemalt väitis valitsus ka seda, et hinnastamissüsteem, mida ta kasutas pärast 5. novembrit 2008 (hinnavahe 50 baaspunkti alla 3-kuulise tähtajaga laenude puhul), oli kooskõlas Madalmaade tagatise andmise skeemiga (75).
(170)
Seoses perioodiga, mille jooksul ettevõtja FBN sai kasutada likviidsusvahendit, selgitas Madalmaade valitsus, et ta alustas läbirääkimisi likviidsusvahendi kasutamise lõpetamise üle 2009. aasta jaanuaris ning tema soov oli lõpetada nimetatud vahendi kasutamine võimalikult kiiresti. Seda eesmärki silmas pidades kehtestas Madalmaade valitsus 2009. aasta märtsis uue kaheastmelise hinnastamissüsteemi, mis muutis rahastamise eelnevalt määratletud künnise ületamisel kallimaks. Madalmaade valitsus eeldas, et ettevõtja FBN võiks võimaldatud likviidsuse tagasi maksta tempos 4-5 miljardit eurot kuus ning kavatses lõpetada likviidsusvahendi kasutamise 2009. aasta lõpuks. Tegelikult maksis FBN kasutatud raha tagasi oodatust kiiremini. Likviidsusvahendi kasutamine lõpetati juba 1. juulil 2009.
(171)
Madalmaade valitsus väitis, et võimaldatud likviidsusvahendi raames antud likviidsuse maksimaalne tähtaeg oli proportsionaalne. Sellega seoses selgitas Madalmaade valitsus, et esimesel perioodil (st 6.-23. oktoobrini 2008) oli ta võimaldanud likviidsust vaid mõnenädalase tähtajaga. Kui likviidsusvahendit seejärel kohandati, pikendati maksimaalset tähtaega 9 kuuni, et vältida väga intensiivseid tagasimaksmise perioode.
(172)
Madalmaade valitsuse selgitas, et likviidsusvahendi kogumaht (nimelt 5 miljardit eurot üleöölaenude puhul ja 40 miljardit eurot pikaajalise rahastamise puhul) tulenes ettevõtja FBN tegelikust finantseerimisvajadusest ning kujutas endast seega hädavajalikku miinimumi. 45 miljardi euro suuruse lühiajalise likviidsusvahendi puhul võeti arvesse ettevõtja FBN sularahapositsiooni tavapärast volatiilsust ning lisaks võimaldas see ettevõtjal FBN viivitamata tagasi maksta ettevõtjale Fortis SA/NV umbes 34 miljardit eurot.
(173)
Pikaajaliste laenude osas (nimelt meede Y2) tunnistas Madalmaade valitsus, et ettevõtja Fortis Bank SA/NV oleks võinud nõuda fikseeritud intressiga laenude tagasimaksmist (kuid mitte ujuva intressiga laenude tagasimaksmist) (76). Madalmaade valitsus väitis siiski, et ta oli vaid asunud lepingutes ettevõtja Fortis Bank SA/NV asemele ning kõik kehtivate lepingute tingimused olid jäänud samaks. Madalmaade valitsuse sõnul oli ettevõtjate Fortis Bank SA/NV ja FBN vaheline leping tavapärane turuosaliste vahel sõlmitud leping. Valitsus väitis, et kuna ta oli asunud turumajandusliku investori asemele, oli tema käitumine automaatselt kooskõlas turumajandusliku investori põhimõttega. Sellest tulenevalt leidis Madalmaade valitsus, et ta ei pidanud põhjendama, miks intressimäärad oleksid võinud olla kõrgemad või miks ta oleks pidanud asendama need pikaajalised laenud lühiajalistega (77).
(174)
Samuti väitis Madalmaade valitsus, et oli üsna tavapärane, et ettevõtjad pakkusid omandamisega samaaegselt likviidsust äsja omandatud tütarettevõtjatele.
(175)
Ettevõtjale ABN AMRO N otsese või kaudse riigiabi andmise osas eitas Madalmaade valitsus seda, nagu oleks Madalmaade valitsus või ettevõtja FBN rahastanud ettevõtjat ABN AMRO N. Valitsus selgitas, et ettevõtjal ABN AMRO N oli oma arvukate jae- ja privaatpanganduse filiaalide tõttu endalgi piisavalt rahalisi vahendeid.
(176)
Seoses meetmega Z väitis Madalmaade valitsus, et 6,5 miljoni euro suurune tehinguhind oli õiglane turuhind. Ta rõhutas, et hind jäi valitsuse välishindamiseksperdi poolt 2008. aasta oktoobri alguses (enne 3. oktoobri 2008. aasta tehingut) arvutatud ja valitsevate turutingimuste alusel saadud väärtuse - [4 - 6,5] miljardit eurot - ja kogu majandustsüklit arvestava väärtuse - [6,5 - 9] miljardit eurot - vahele. Seoses sellega, et omandamine (meede Z) toimus 2,5 kuud pärast nimetatud hindamist, usub Madalmaade valitsus, et korrektsioonid ei olnud vajalikud, sest ebakindlusi oli juba arvesse võetud 2008. aasta oktoobri alguses esitatud hinnangus (78). Samuti väitis Madalmaade valitsus, et investeerimispangandus ja riskantsed varad olid tavaliselt teistes pankades usaldusprobleemide põhjuseks, põhjustades nende pankade aktsiahindade olulise languse. Ettevõtja ABN AMRO N oli seevastu teistest pankadest täiesti erinev, omades stabiilset jae- ja äripangandusprofiili. Seda arvesse võttes väitis Madalmaade valitsus, et hinnakorrektsiooni tegemine analoogia alusel ei olnud asjakohane.
(177)
Madalmaade valitsus rõhutas ka seda, et teised konsortsiumi liikmed ja eelkõige RBS pidid tehingu heaks kiitma ja et […]. Samuti viitab Madalmaade valitsus selle ekspertide esialgse aruande punktidele 166 ja 177, mis esitati 11. veebruaril 2009 Brüsselis toimunud ettevõtja Fortis SA/NV aktsionäride üldkoosolekule, (79) väites, et need punktid toetavad Madalmaade valitsuse argumenti, et ta maksis 3. oktoobril 2008 ettevõtjate FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance ja Fortis Corporate Insurance eest õiglast hinda, mis kujutab endast seega kehtivat viitehinda 2008. aasta detsembris toimunud müügi jaoks.
(178)
Madalmaade valitsus rakendas meetme Z, loobudes võlanõudest ettevõtja FBN vastu. Peale selle väitis Madalmaade valitsus, et kui komisjon peaks jõudma järeldusele, et meede Z kujutas endast riigiabi, peaks komisjon kohaldama korrektsioone. Kuna teiste pankade samalaadsete instrumentidega kaubeldi märkimisväärselt madalamal tasemel võrreldes nimiväärtusega, (80) siis oli loogiline, et selle võlainstrumendi turuväärtus, mille sissenõudmisest Madalmaade valitsus loobus, oli samuti alla nimiväärtuse. Teisisõnu, valitsevad turutingimused nägid ette, et Madalmaade valitsusel ei olnud õigust kasutada nimiväärtust, vaid madalamat turuväärtust. Madalmaade valitsus väitis, et võttes arvesse tol hetkel valitsenud turutingimusi, oli tal õigus vaid turuväärtusele [4,55 - 5,85] miljardit eurot (st 6,5 miljardi euro suuruste laenude nimiväärtus, mida oli korrigeeritud turu diskontomääraga [0,65 - 1,95] miljardit eurot).
(179)
Madalmaade rahandusministeerium edastas 18. juunil 2009 komisjonile DNB koostatud hinnangu ettevõtja FBN kohta, nagu oli nõutud 8. aprilli 2009. aasta otsuses. […], (81), (82) (83)
(180)
Samuti teavitas DNB komisjoni ettevõtja ABN AMRO N […] 20. jaanuari 2010. aasta kirjaga. […]
5.2. Madalmaade valitsuse märkused 5. veebruari 2010. aasta otsuse kohta
(181)
Üldiselt väitis Madalmaade valitsus, et võetud meetmed ei kujutanud endast riigiabi, sest meetmed:
i)
ei toonud kasu ettevõtjatele ABN AMRO N ja FBN;
ii)
olid vajalikud, et eraldada ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN oma vastavatest endistest emaettevõtjatest, ning tulenesid Madalmaade valitsuse lepingulistest kohustustest, kui ta asus ettevõtja Fortis SA/NV asemel aktsionäride lepingu pooleks; ning
iii)
olid turumajandusliku investori vaatenurgast majanduslikult mõistlikud.
(182)
Madalmaade valitsus väitis, et komisjon peaks kohaldama turumajandusliku investori põhimõtet iga konkreetse meetme suhtes, mida Madalmaade valitsus võtnud oli. Valitsus rõhutas - eriti seoses ühinemisega seotud meetmetega (nimelt meetmed B4 ja B5) -, et ühinemine oli positiivse nüüdispuhasväärtusega investeering ning seega kooskõlas turumajandusliku investori põhimõttega.
(183)
Teisisõnu ei nõustunud Madalmaade valitsus komisjoni esialgse seisukohaga, mis oli esitatud 5. veebruari 2010. aasta otsuse põhjenduses 96 ning mille kohaselt ei kohaldatud turumajandusliku investori põhimõtet nende meetmete suhtes, mis võeti pärast 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehinguid, sest need meetmed olid osa suuremast päästmis- ja restruktureerimistegevusest.
(184)
Madalmaade valitsus tunnistas, et riigiabi eeskirjades on kehtestatud, et turumajandusliku investori põhimõtet ei kohaldata, kui lühikese aja jooksul tehakse mitmeid omavahel seotud kapitalimahutusi. Sellest olenemata väitis ta, et see analüüs ei kehtinud ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N puhul, sest tema arvates ei sisaldanud 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingud riigiabimeetmeid ning peale selle ei olnud järelmeetmed seotud esialgse tehinguga.
(185)
Madalmaade valitsus väitis, et komisjon peaks arvesse võtma neid väga spetsiifilisi tingimusi, milles Madalmaade valitsus oli kohustatud ostma ettevõtja FBN. Samuti rõhutas Madalmaade valitsus, et äriüksuse New HBU müük oli olnud väga koormav Madalmaade valitsusele ja ettevõtjale ABN AMRO N, avaldades kapitalile negatiivset mõju 470 miljoni euro ulatuses.
(186)
Madalmaade valitsus väitis, et võttis kõik oma meetmed vastavalt pangandusteatises (84) ja komisjoni teatises „Finantsasutuste rekapitaliseerimine praeguses finantskriisis: piirdumine minimaalselt vajaliku abiga ja kaitsemeetmed põhjendamatute konkurentsimoonutuste vastu” (85) (edaspidi „rekapitaliseerimise teatis”) sätestatud põhimõtetele. Kokkuvõttes väitis Madalmaade valitsus, et tema meetmed oli hästi suunitletud, proportsionaalsed lahendust vajanud probleemidega ning kavandatud nõnda, et minimeerida konkurentidele ülekanduvat negatiivset mõju.
(187)
Madalmaade valitsus väitis, et meetmed A ja B1 ei kujutanud endast riigiabi, sest valitsus oli lepingust tulenevalt kohustatud lahendama ettevõtja ABN AMRO Z kapitaliprobleemid. Madalmaade valitsus oli aktsionäride lepingust tulenevalt kohustatud eraldama ettevõtja ABN AMRO Holding. DNB lubas ettevõtja ABN AMRO II eraldamisega alustada alles siis, kui kõik konsortsiumi liikmed olid tasunud oma osa ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägist. Madalmaade valitsus tunnistas, et ta oli andnud ettevõtjale ABN AMRO Z kapitali ettevõtja ABN AMRO N kaudu, kuid rõhutas, et ettevõtja ABN AMRO N toimis vaid vahelülina. Lõppkokkuvõttes oli ettevõtja ABN AMRO N vaid edastanud kapitali ettevõtjale ABN AMRO Z ning meetmega A ei antud ettevõtjale ABN AMRO N valikulist eelist.
(188)
Selle kohta, kas ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujääk oli ettevõtjale ABN AMRO N antud valikulise eelise tulemus, väitis Madalmaade valitsus, et konsortsiumi liikmed olid juba siis, kui konsortsium omandas ettevõtja ABN AMRO Holding (vt põhjendus 33), taganud selle, et erinevate indeksaktsiate (nagu määratletud põhjenduses 35) tegevused olid üksteisest piisavalt eraldatud. Selline korraldus tähendas, et eristati selgelt ka ettevõtjate ABN AMRO N ja ABN AMRO Z tegevust. Näiteks tähendas see seda, et ettevõtjal ABN AMRO N oli oma juhtimisstruktuur ja aruandlus. Lisaks juhtis Madalmaade valitsus komisjoni tähelepanu asjaolule, et ettevõtja ABN AMRO N oli alates 6. veebruarist 2010 (86) eraldiseisev juriidiline isik.
(189)
Samuti esitas Madalmaade valitsus tõendid selle kohta, et ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujääk oli olemas juba omandamise ajal 3. oktoobril 2008. Ettevõtja ABN AMRO Z algbilanss oli juba 3. oktoobril 2008 negatiivne 7,4 miljardi euro võrra ning ettevõtja Fortis SA/NV osa selles oli umbes 2,5 miljardit eurot. Kapitali puudujäägi allika küsimuses tunnistas Madalmaade valitsus, et oli tõepoolest toimunud Unicredito aktsiate ülekandmine 1 miljardi euro väärtuses ettevõtjalt ABN AMRO Z tegevusega seotud indeksaktsiateks (sealhulgas umbes 300 miljonit eurot ettevõtjale ABN AMRO N), kuid valitsus esitas teabe, mis kinnitab, et Unicredito aktsiate ülekandmine toimus 2008. aasta veebruaris, st tunduvalt varem enne Madalmaade valitsuse sekkumist. Seepärast ei saa Unicredito aktsiate ülekandmist käsitada riigiabina.
(190)
Peakontori funktsiooniga seoses ettevõtja ABN AMRO Z poolt kantud kulude osas rõhutas Madalmaade valitsus, et need kulud vähenesid drastiliselt pärast seda, kui konsortsiumi liikmed omandasid ettevõtja ABN AMRO Holding, nagu on kirjeldatud põhjenduses 33. Kuna konsortsiumi liikmetel puudus igasugune huvi suure integreeritud peakontori säilitamise vastu, siis oli loogiline hoida need kulud võimalikult väikesed. Madalmaade valitsuse esitatud arvud näitasid, et ettevõtja ABN AMRO Z kantud grupi tegevuskulud oli [0 - 0,5] miljardit eurot 2008. aastal ja [0 - 0,2] miljardit eurot 2009. aastal ning Madalmaade valitsus pidas neid kulusid tühisteks. Madalmaade valitsus rõhutas, et kui ta asendas 3. oktoobril 2008 pärast ettevõtja FBN (sealhulgas ettevõtja ABN AMRO N) omandamist aktsionäride lepingus ettevõtja Fortis SA/NV, tekkis talle kohustus neid kulusid kanda.
(191)
Madalmaade valitsus väitis, et kui komisjon peaks leidma, et meede A on riigiabi, tuleks kohaldada langenud väärtusega vara käsitlevat teatist (87). Madalmaade valitsuse sõnul puudus igasugune ebakindlus kaitstud varade väärtuse osas ning seetõttu ei tohiks seda vara käsitada langenud väärtusega varana teatise mõistes. Juhuks, kui komisjon selle seisukohaga ei nõustu, väitis Madalmaade valitsus, et ettevõtja ABN AMRO N krediidiriski vahetustehing oli siiski kooskõlas teatise üldpõhimõtetega. Peale selle väitis valitsus, et krediidiriski kaitse oli vajalik ja proportsionaalne ning samas välditi konkurentsimoonutusi nii palju kui võimalik.
(192)
Madalmaade valitsus kinnitas, et hüvitis kapitali toetusmeetme kasutamise eest - 10 % tulu vabastatud kapitali eest - oli piisavalt suur. Lisaks esitas valitsus tõendid selle kohta, et esimese kahjukandmise järguga seeria suurusjärgus 20 baaspunkti oli olulisel määral kõrgem võrreldes oodatud kahjumiga. Madalmaade valitsus väitis, et ajalooline kahjum (nimelt [0 - 15] baaspunkti) ja 2010. aasta prognoositud kahjum (nimelt [0 - 30] baaspunkti) ettevõtja ABN AMRO N hüpoteeklaenude portfelli eest võimaldas prognoosida tulevast oodatavat kahjumit hästi. Ka reitinguaruannetes (88) esitatud turuteave kinnitas, et esimese kahjukandmise järguga seeria oli suurem oodatavast kahjumist. Lisaks viitas Madalmaade valitsus investeerimispanga […] dokumendile, milles oli näidatud, kuidas Madalmaade valitsuse rahavood võiksid kujuneda erinevate stressistsenaariumide korral.
(193)
Samuti uskus Madalmaade valitsus, et kapitali toetusmeede sisaldas piisavat stiimulit selle kasutamise lõpetamiseks. Madalmaade valitsus juhtis komisjoni tähelepanu kapitali toetusmeetmes sisalduvatele ostuoptsioonidele ning asjaolule, et kapitaliriski kaitse kasutamine muutus üsna vähem atraktiivseks, kui ettevõtjal ABN AMRO Group lubati tegutseda Basel II nõuete kohaselt. Seda silmas pidades uskus Madalmaade valitsus, et ettevõtja ABN AMRO N lõpetab kapitali kaitsevahendi kasutamise 2011. aasta jaanuaris, kui Basel II nõuetele ülemineku tulemusena oodati vabastatud kapitali vähenemist.
(194)
Madalmaade valitsus selgitas, et eraldumiskulud (nimelt meetmed B2 ja B3) tulenesid aktsionäride lepingust, mille pool Madalmaade valitsus alates 3. oktoobrist 2008de facto oli. Aktsionäride lepingu tingimuste kohaselt pidi valitsus - mitte ettevõtja ABN AMRO N - jaotama ettevõtja ABN AMRO Holding kolmeks. Madalmaade valitsus eitas, nagu oleks need kulud toonud ettevõtjale ABN AMRO N kasu ning lisaks selgitas valitsus, et ta tasus eraldumiskulud, sest valitsusel lasus lepingust tulenev kohustus eraldamine läbi viia.
(195)
500 miljoni euro suuruse usaldatavusmarginaali kohta - mis oli samuti liigitatud eraldumiskulude alla - väitis Madalmaade valitsus, et tegemist on üldise pangandustavaga. Pangad ei saa toimida ainult minimaalselt nõutud kapitaliga, vaid vajavad täiendavat kindlusvaru. Vastasel juhul võib juhtuda, et kui pangad kogevad kasvõi väikest tagasilööki, satuvad nad kohe finantsraskustesse. Madalmaade valitsus väitis siiski, et tema panus usaldatavusmarginaali suurendamisse peaks olema ajutine ning et pikas perspektiivis peaks ettevõtja ABN AMRO N looma usaldatavusmarginaali ise ilma igasuguse Madalmaade valitsuse abita.
(196)
Seoses meetmega B4 väitis Madalmaade valitsus, et meede ei kujutanud endast riigiabi. Valitsus väitis, et kui ta omandas ettevõtja FBN, oli otsus mõlemad pangad ühendada juba tehtud ja osaliselt ka ellu viidud. Madalmaade valitsus osutas oma väite kinnitamiseks asjaolule, et selleks ajaks, kui 3. oktoobril 2008 toimusid integreeritud tehingud, oli ettevõtja ABN AMRO Asset Management juba eraldatud ja integreeritud ettevõtjasse Fortis SA/NV. Lisaks rõhutas Madalmaade valitsus, et komisjon oli kohustanud teda rakendama ühinemise heastamisvahendit kontsentratsiooniprobleemide lahendamiseks ning et ta oli saanud enda kanda ühinemise heastamisvahendi rakendamise, mis oli tehtud ülesandeks ettevõtjale Fortis SA/NV seoses äriüksusega New HBU. Lisaks märkis Madalmaade valitsus, et lõppkokkuvõttes ettevõtja ABN AMRO N rahalised vahendid ei suurenenud ning seepärast oli valitsus seisukohal, et meede B4 ei kujutanud endast riigiabi.
(197)
Madalmaade valitsus märkis, et integratsioonikulude rahastamiseks eraldatud riigi ressursse (meede B5) tuleks käsitada mõistliku investeeringuna, mille tulemusel saadakse sünergiate näol korralikku tulu. Madalmaade valitsuse hinnangul peaks nende sünergiate väärtus olema umbes 1,1 miljardit eurot aastas (maksud maha arvamata), samas kui vältimatud integratsioonikulud ulatuvad 1,2 miljardi euroni (maksud maha arvatud). Madalmaade valitsuse sõnul peaks ühinemise nüüdispuhasväärtus (võttes arvesse sünergiaid, integratsioonikulusid ja ühinemise heastamisvahendiga kaasnevaid kulusid) olema positiivne, st 2,88 miljardit eurot (89).
(198)
Valitsuse sõnul ei andnud teise taseme omakapitali esimese taseme omakapitaliks muutmine (meede C) valikulist eelist ettevõtjale FBN. Madalmaade valitsus väitis, et kõnealune muutmine oli valitsuse huvides, sest tal oli võimalik muuta keskmiselt 2,967 % intressiga laenud varaks, millelt valitsuse arvates võis teenida korralikku kasu. Seoses sellega osutas Madalmaade valitsus ettevõtja ABN AMRO Group prognoositud normaliseeritud 2012. aasta omakapitali tootlusele, mis oli umbes […] %, nagu oli öeldud 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas.
(199)
Madalmaade valitsus väitis, et kui komisjon peaks leidma, et meede C kujutab endast riigiabi, ei peaks komisjon käsitama riigiabina kõiki laene, mille puhul nõudest loobuti. Valitsus selgitas, et kapitali muutmise võib jagada teise taseme omakapitali tagasimaksmiseks nimiväärtuses, mis toimus kombineerituna mahutusega esimese taseme omakapitali (millel puudus rahaline puhasmõju). Madalmaade valitsuse sõnul ei olnud tal alust oodata teise taseme omakapitali tagasimaksmist nimiväärtuses, sest teiste pankade samaväärsete instrumentidega kaubeldi märkimisväärselt madalamal tasemel võrreldes nimiväärtusega, mis peegeldas kehva turuolukorda. Madalmaade valitsus märkis, et [135 - 405] miljoni euro suurune allahindlus oli võrreldavate näitajate alusel põhjendatud.
(200)
Madalmaade valitsus märkis, et 740 miljoni euro tasumine (meede D) oli üks tema kohustus, mis tulenes aktsionäride lepingust. Peale selle rõhutas Madalmaade valitsus, et maksed tehti ainult teistele konsortsiumi liikmetele, mitte aga ettevõtjale ABN AMRO N. Seega ei antud ettevõtjale ABN AMRO N riigiabi.
(201)
Meetme E kohta väitis Madalmaade valitsus, et ettevõtja ABN AMRO II ei saanud kasu vastugarantiist (mida kirjeldati põhjenduses 126), vaid meetmega E võimaldati ettevõtjal ABN AMRO II pakkuda ettevõtjale Deutsche Bank vastugarantiid. Valitsus väitis, et pank ei saanud vastugarantiid kasutada uue ettevõtte arendamiseks ning seetõttu ei põhjusta see mis tahes konkurentsimoonutust.
(202)
Madalmaade valitsus leidis, et vastugarantii on kooskõlas komisjoni rekapitaliseerimise teatisega. Valitsus rõhutas, et ta oli lähtunud hinnastamisel EKP rekapitaliseerimise soovitusest.
(203)
Samuti kommenteeris Madalmaade valitsus komisjoni kahtlusi, nagu ei oleks ettevõtja FBN eelisaktsionärid (90) piisaval määral panustanud kulude jagamisse. Madalmaade valitsus selgitas, et eelisaktsiaid omavad investorid ei olnud saanud 2008. aastal dividende (ei sularahas ega viitlaekumistena) ning et eelisaktsiatega kaubeldi alla nimiväärtuse. Valitsus lisas, et ettevõtja FBN suutlikkus maksta või eraldada fikseeritud dividende tulevikus sõltus sellest, kas ettevõtja suutis teenida piisaval määral IFRSi kohaselt esitatud kasumit. Madalmaade valitsus märkis, et ettevõtja FBN eelisaktsiaid käsitlev dividendisäte sisaldas dividendide maksmise keeldu/kohustust (91) ning et ebakindlus ettevõtja ABN AMRO Group dividendipoliitika ümber vähendas kindlustunnet, mida eelisaktsiatesse investeerijad oleksid saanud dividendi maksmise keeldu/kohustust sisaldavast sättest.
(204)
Sellega seoses, kas kapital makstakse tagasi, kui (ajutine) kapitalivajadus kaob, väitis Madalmaade valitsus, et ta kavatses kasutada ettevõtja ABN AMRO Group dividendipoliitikat nii, et nimetatud ettevõtjal ei ole mingit üleliigset kapitali, mis võiks põhjustada konkurentsimoonutusi (92).
(205)
Madalmaade valitsus märkis konkurentsimoonutuste küsimuses, et ta ei nõustu komisjoni seisukohaga, nagu oleksid ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN saavutanud Madalmaades ühinemise tulemusel tugevama positsiooni või et selline asjade käik ohustas tekitada põhjendamatuid konkurentsimoonutusi. Valitsus oli pigem vastupidisel seisukohal ning osutas sellega seoses asjaolule, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N eraldamine nende vastavatest emaettevõtjatest ja sellele järgnenud ühinemine olid väga töömahukad, ning väitis, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N juhtkond võis pühendada vähem aega igapäevasele äritegevusele. Seepärast väitis Madalmaade valitsus, et eraldumisel ja sellele järgnenud ühinemisel oli negatiivne mõju ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N (või ühinemisjärgselt ettevõtja ABN AMRO Group) konkurentsipositsioonile.
5.3. Madalmaade valitsuse märkused huvitatud isikute märkuste kohta
5.3.1. Madalmaade valitsuse märkused kaebuse esitaja 6. mai 2009. aasta kirja kohta
(206)
Üldiselt rõhutas Madalmaade valitsus, et tema arvates ei vastanud ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N suhtes kohaldatud meetmed liidu riigiabi määratlusele ning seega ei olnud neil meetmetel konkurentsi moonutavat mõju. Valitsus leidis, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N turukäitumine tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste turgudel oli kooskõlas oma ärihuve kaitsva mõistlikult tegutseva turuosalise käitumisega. Madalmaade valitsus uskus, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N pakutavad intressimäärad ei moonutanud konkurentsi. Sellest tulenevalt väitis valitsus, et liidu konkurentsipoliitikat ei olnud rikutud.
(207)
Madalmaade valitsus esitas mitmeid võrdlevaid tabeleid, mis sisaldasid konkreetsete tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste eest pakutavaid intressimäärasid. Madalmaade valitsus eitas, nagu oleksid ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N pidevalt pakkunud kõrgeimat intressimäära, eriti võrreldes Madalmaade väiksemate pankadega nagu SNS, NIBC ja DSB. Madalmaade valitsus märkis ka, et hoiuste intressimäärad olid Madalmaades juba kõrged enne finantskriisi, seda osaliselt agressiivse hinnastamispoliitikaga väiksemate pankade käitumise tõttu. Madalmaade valitsus uskus, et finantskriisi ajal püüdsid pangad kaitsta oma tähtajaliste hoiustega seotud tegevust, pakkudes klientidele hoiuste puhul suhteliselt kõrgeid intressimäärasid.
(208)
Madalmaade valitsus esitas ka märkused ettevõtja ABN AMRO N poolt 2008. aasta septembris turule toodud interneti-kaubamärgi MoneYou hinnastamisstrateegia kohta. Valitsus väitis, et MoneYou on sihtotstarbeline internetitoode, mis erines kulubaasi ja teenuste taseme poolest märkimisväärselt traditsioonilisematest toodetest. Madalmaade valitsus väitis, et MoneYou pidi esimese kuue eksisteerimiskuu jooksul saavutama kaubamärgi tuntuse ning seetõttu tuli pakkuda intressimäärasid, mis olid enamasti natuke madalamad samalaadsete internetipanganduse valdkonna turuosalejate (93) pakutavatest intressimääradest või nendega võrdsed. 2009. aasta teisest kvartalist alates alandati MoneYou pakutavaid intressimäärasid ning MoneYou positsioneeris end nn keskmises segmendis (94). Brändiga MoneYou seoses lisas Madalmaade valitsus, et ta tõstis vaid piiratud rahastamismahte (nimelt [0 - 5] miljardit eurot), mis moodustas ligikaudu [0 - 5] % Madalmaade hoiusteturu kogumahust. Madalmaade valitsus lisas, et ettevõtja Van Lanschot endised kliendid moodustasid vaid väikse osa brändi MoneYou äritegevusest (nimelt [0 - 5 000] kontot või [0 - 5] % MoneYou kontodest).
(209)
Samuti eitas Madalmaade valitsus, nagu sõltuksid ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN enda rahastamisel vaid Madalmaade hoiusteturust. Madalmaade valitsus esitas uut teavet, millest selgus, et ettevõtja ABN AMRO N oli emiteerinud 6. juulil 2009 tagatud võlakirja 2 miljardi ulatuses ning et ettevõtja FBN oli emiteerinud 15,5 miljardi euro suurused riigigarantiiga võlainstrumendid. Madalmaade valitsuse sõnul olid kaebuse esitaja väited väärad ja ennatlikud. Valitsus märkis, et ettevõtja FBN vajas natuke aega varahalduse alase tegevuse sisseseadmiseks ja riigigarantiiga võlainstrumentide emiteerimiseks. Lisaks märkis valitsus, et tähtajalised ja nõudmiseni hoiused on samuti tähtsad kliendisuhete loomiseks ning neil on erinev ja laiem eesmärk võrreldes teiste rahastamisinstrumentidega. Sellega seoses rõhutas Madalmaade valitsus, et tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste turuosa kaotamine võib kaasa tuua turuosa kaotuse teiste pangandustoodete puhul.
(210)
Samuti eitas Madalmaade valitsus, nagu oleksid kliendid ja turuosalised pidanud ettevõtjaid ABN AMRO N ja FBN turvalisemateks pankadeks võrreldes konkurentidega. Ta viitas ettevõtjate FBN ja ABM AMRO N reitingutele reitinguagentuurides, mis olid näiteks madalamad ettevõtja Rabobank reitingust AAA. Sama kinnitasid pankade krediidiriski vahetustehingute hinnavahed. Lisaks uskus Madalmaade valitsus, et riigile kuulumine ei muutnud ettevõtjaid ABN AMRO N või FBN klientide ja turuosaliste silmis turvalisemaks. Sellega seoses rõhutas valitsus, et paljud riigi erakorralised sekkumised olid näidanud, et Madalmaade valitsus sekkuks võimaluse korral mis tahes erapanga puhul. Sellest tulenevalt uskus valitsus, et de facto ei olnud mingit märgatavat erinevust Madalmaade erapankadele pakutava turvalisuse ja Madalmaade riigiomandis olevatele pankadele pakutava turvalisuse vahel.
(211)
Selleks et välja arvutada, kas hoiutoodete puhul pakutavad intressimäärad olid kahjumlikud, väitis Madalmaade valitsus, et neid määrasid ei tohiks võrrelda EURIBORi määradega, vaid pigem nn jäljendava portfelli meetodist (95) tulenevate määradega. Seda meetodit kasutades tunnistas Madalmaade valitsus, et mõne toote puhul oli marginaal ajutiselt negatiivne. Kuid ta väitis siiski, et tegemist oli ratsionaalse turukäitumisega, mis oli sel hetkel kooskõlas (eraomandis olevate) konkurentide turukäitumisega.
5.3.2. Madalmaade valitsuse märkused kaebuse esitaja poolt 21. augustil ja 28. augustil 2009. aastal esitatud väidete kohta
(212)
Madalmaade valitsus väitis, et endiselt kehtisid tema poolt varem kaebuse esitaja argumentide suhtes esitatud märkused, mida on kokkuvõtvalt kirjeldatud põhjendustes 206-211.
(213)
Lisaks märkis Madalmaade valitsus, et kaebuse esitaja väide, nagu oleks ettevõtjate ABN AMRO N ja FBN turuosa kasvanud, põhines vigastel statistilistel andmetel. Seoses väidetava 21 miljardi euro suuruse kasvuga ettevõtja ABN AMRO N kogutud hoiuste puhul väitis Madalmaade valitsus, et ainult 5,1 miljardit tulenes Madalmaade jaehoiuste turult, kusjuures ülejäänu tulenes peamiselt korporatiivklientide tähtajaliste hoiuste ja välishoiuste arvelt. Lisaks esitas Madalmaade valitsus andmed, millest nähtus, et suur osa ettevõtja FBN tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste mahu suurenemisest tulenes korporatiivpangandusest, mitte aga jae- ja privaatpangandusest.
(214)
Madalmaade valitsus täheldas, et Madalmaade kliendid olid hoiustesse investeerinud pigem ebakindla makromajandusliku keskkonna tõttu. Valitsus viitas statistikaameti andmetele, millest nähtus, et hoiuste maht suurenes 2009. aasta esimeses pooles 7,7 % aasta baasil. Ettevõtja ABN AMRO N klientide hoiuste maht suurenes 7,5 % aasta baasil, mis näitas, et ettevõtja ABN AMRO N turuosa pigem vähenes. Ka ettevõtja FBN esitas tõendid, millest nähtus, et tema klientide hoiuste maht muutus kooskõlas turuga.
5.3.3. Madalmaade valitsuse märkused ettevõtja ABN AMRO Bank märkuste kohta
(215)
Madalmaade valitsus kinnitas, et ta ei olnud võimaldanud likviidsust ettevõtjale ABN AMRO N, kinnitades seega üldjoontes ettevõtja ABN AMRO Bank argumente.
6. HINNANG
6.1. Abi olemasolu
(216)
Aluslepingu artikli 107 lõikes 1 on sätestatud, et igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, on siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust. Sellest nähtub, et riigi meede kvalifitseerub riigiabina, kui see vastab järgmisele neljale (kumulatiivsele) kriteeriumile:
-
riigi ressursid;
-
valikuline eelis;
-
konkurentsi moonutav mõju; ning
-
mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele.
(217)
Esimene kriteerium on täidetud põhjenduses 128 esitatud tabelis nimetatud meetmete 4 Y1 kuni E puhul, sest kõiki neid meetmeid on otseselt rahastatud Madalmaade ressurssidest.
(218)
Seda, kas meede kujutab endast valikulist eelist (teine kriteerium) ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N või pärast ühinemist ettevõtjale ABN AMRO Group, on analüüsitud põhjendustes 220-278, uurides iga meedet eraldi.
(219)
Kui valikuline eelis on antud juhul olemas, on täidetud ka kolmas ja neljas kriteerium. Kõik meetmed moonutavad või ähvardavad moonutada konkurentsi, sest nad asetavad ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N või pärast ühinemist ettevõtja ABN AMRO Group soodsamasse olukorda võrreldes teiste konkureerivate pankadega (kolmas kriteerium). Peale selle avaldavad meetmed mõju ka liikmesriikidevahelisele kaubandusele. Ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N ja pärast ühinemist ABN AMRO Group on rahvusvahelisele turule suunatud pangad, kes tegutsevad väljaspool Madalmaad, kuid konkureerivad samas ka kodumaisel turul välispankade tütarettevõtjatega (neljas kriteerium).
6.1.1. 3. oktoobril 2008 võetud meetmed Y1 ja Y2
(220)
On asjakohane meelde tuletada, et käesolevas otsuses hinnatakse vaid ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N või pärast ühinemist ettevõtjale ABN AMRO Group antud potentsiaalset abi. Meetmetest Y1 jaY2 tulenevat võimalikku abi ettevõtjale Fortis Bank SA/NV hinnati 3. detsembri 2008. aasta otsuses.
(221)
Nagu öeldi 3. detsembri 2008. aasta otsuse (96) põhjenduses 52 ja 8. aprilli 2009. aasta otsuses, mis sisaldas esialgset hinnangut nende meetmetega antava abi kohta, on 3. oktoobril 2008 võetud meetmed (nimelt meetmed X, Y1 ja Y2) omavahel lahutamatult seotud. Madalmaade valitsus eraldas ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N nende piiratud likviidsusega emaettevõtjatest, omandades ettevõtja FBN, kuid selleks, et ettevõtja FBN täiel määral vabastada oma emaettevõtja likviidsusprobleemidest, pidi Madalmaade valitsus asuma täitma ka ettevõtja FBN rahastaja rolli. See eesmärk väljendus meetmetes Y1 ja Y2. Peale selle võttis Madalmaade valitsus 3. oktoobril 2008 üle aktsionäride lepingust tulenevad ettevõtja Fortis SA/NV kohustused.
(222)
Nagu on märgitud 3. detsembri 2008. aasta otsuse põhjenduses 50, ei saa komisjon nõustuda sellega, nagu oleks turumajandusliku investori põhimõte täidetud 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingute puhul, millega Madalmaade valitsus omandas ettevõtja FBN (sealhulgas ettevõtja ABN AMRO N) 12,8 miljardi euro eest ja ühtlasi pakkus ettevõtjale FBN rahastamist väga suures summas. Võttes arvesse tol hetkel valitsenud turutingimusi, ei oleks ükski ostja suutnud ega tahtnud pakkuda ettevõtja FBN päästmiseks sellist summat (97). Peale selle kinnitati Madalmaade valitsuse esitatud lisateabes, et 3. oktoobril 2008 nõustus Madalmaade valitsus ühtlasi vabastama ettevõtja Fortis SA/NV aktsionäride lepingus sisalduvatest kohustustest tulenevast vastutusest. See aktsionäride leping oleks muutnud 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingud turumajanduslikule investorile veel vähem vastuvõetavamaks. Asjakohase hoolsuskohustuseta ei oleks ükski investor võtnud üle aktsionäride lepingust tulenevaid ettevõtja Fortis SA/NV kohustusi, mille tulemusel tekkisid hiljem suured kohustused (millest Madalmaade valitsus oli 3. oktoobril 2008 juba osaliselt teadlik).
(223)
Madalmaade valitsuse jaoks olid 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingud vajalikud, et vältida suurt negatiivset Madalmaade pangandussüsteemile ja majandusele ülekanduvat mõju (98). Turumajanduslik investor ei võta tavaliselt sellist ülekanduvat mõju arvesse.
(224)
Soov vältida Madalmaade pangandussüsteemi ja majanduse tõsist häiret selgitab ka seda, miks Madalmaade valitsus võttis otsused vastu nii kiiresti. Turumajanduslik investor oleks kulutanud palju rohkem aega, et analüüsida potentsiaalset vajadust täiendavate kapitalimahutuste järele ning oleks samuti uurinud ettevõtjate finantsnäitajaid põhjalikumalt. Selle tulemusel oleks turumajanduslikul investoril - kellel oleks olnud piisavalt aega hoolsuskohustuse analüüsi läbiviimiseks - olnud parem ülevaade kaasnevatest investeeringutest ning ta oleks hindamisel seda teavet arvesse võtnud. Madalmaade valitsus, kes pidi Madalmaades finantsstabiilsuse säilitamiseks tegutsema kiiresti, ei saanud käituda nagu turumajanduslik investor ja võtta rohkem aega, et kaaluda 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehinguid ja aktsionäride lepinguga seotud kohustusi veelgi põhjalikumalt.
(225)
Seepärast jääb komisjon oma hinnangu juurde, et 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingud ei olnud kooskõlas turumajandusliku investori põhimõttega (sellele järeldusele jõuti juba 3. oktoobri 2008. aasta otsuses, kus neid tehinguid peeti riigiabiks ettevõtjale Fortis Bank SA/NV).
(226)
Eelise olemasoluga seoses tuleb mainida, et 3. oktoobril 2008 koos võetud meetmed võimaldasid eraldada ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N ettevõtjast Fortis SA/NV ning seetõttu anti nende meetmetega oluline valikuline eelis ettevõtjale FBN, kes oli tugevalt integreeritud ettevõtjaga Fortis Bank SA/NV ja sõltus eriti suures osas Fortis Bank SA/NV rahastamisest. 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas (vt ka põhjendus 78) tunnistas Madalmaade valitsus, et kui ta ei oleks sekkunud, oleks ettevõtja Fortis SA/NV viinud põhja ka ettevõtja FBN. Riigiabimeetmeteta oleks ettevõtja FBN jäänud sõltuvaks pankrotiäärel oleva ettevõtja Fortis SA/NV kohustustest ning selline sõltuvus oleks olulisel määral takistanud ettevõtja FBN tegevust. Eraldades oma tegevuse ettevõtjast Fortis SA/NV, suutis ettevõtja FBN vältida suurel määral probleeme ja kulusid, mis on omased raskustes olevale (finantseerimis-) ettevõtjale (näiteks suuremad rahastamiskulud, halvemad maksetingimused tarnijatelt ja vastaspooltelt, suuremad personalikulud töötajate säilitamiseks ning tegevuse vähendamine ja riskiga kaalutud varade vähendamine kapitali säilitamiseks) (99). Kuigi ettevõtja ABN AMRO N jäi tegevustasandil eraldiseisvaks ettevõtjaks, kartis Madalmaade valitsus, et turud võivad seostada ettevõtjat ABN AMRO N selle tulevase omanikuga Fortis SA/NV.
(227)
Meetmega Y1 - 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingute oluline komponent - anti ettevõtjale FBN suur eelis, võttes eelkõige arvesse tehingu suurust ja tol hetkel valitsenud turutingimusi.
(228)
Suurt juurdepääsu likviidsusele 45 miljardi euro (100) ulatuses pakuti siis, kui hulgimüügiturud olid praktiliselt suletud, eelkõige suurte summade puhul ja selliste ettevõtjate jaoks nagu FBN, kellel oli suhteliselt suur laenu-deposiidi suhe. Asjaolu, et sellist suurt likviidsust ei olnud võimalik saada turult, kinnitab ka fakt, et ettevõtjal FBN kulus mitu kvartalit, et asendada lühiajaline likviidsusvahend muude rahastamisallikatega. Lõpuks maksis ettevõtja FBN 2009. aasta juunis, st 9 kuud pärast likviidsusabi saamist tagasi kogu summa, mille ta sai Madalmaade valitsuselt. Refinantseerimine toimus osaliselt riigigarantiiga võlakirjade emiteerimise teel (101).
(229)
Seepärast võib kokkuvõttes järeldada, et meede Y1 kujutab endast riigiabi, sest sellega anti ettevõtjale FBN eelis rahastamise kujul, mida ta ei oleks tol hetkel valitsenud turutingimuste korral turult saanud.
(230)
Meetme Y2 osas, millega kaasnes ettevõtja Fortis Bank SA/NV antud pikaajaliste laenude uuendamine, leiab komisjon, et meetmega antakse ettevõtjale FBN valikuline eelis. Madalmaade valitsuse esitatud teabest nähtub, et ettevõtjal Fortis Bank SA/NV oli õigus saada viivitamatult tagasi fikseeritud intressiga pikaajalised laenud (nominaalväärtusega 7,9 miljardit eurot), sest toimus ettevõtja FBN omanike vahetus. Tänu meetmele Y2 ei pidanud ettevõtja FBN otsima nende pikaajaliste laenude tagasimaksmiseks turult uut rahastamisallikat. Ta võis jätkuvalt saada kasu olemasolevatest laenudest kriisieelsete intressimääradega.
(231)
Laenude uuendamisega nõustudes andis Madalmaade valitsus ettevõtjale FBN pikaajalise laenu kriisieelsete intressimääradega. Turumajanduslik investor ei oleks neid laene andnud kriisieelsete intressimääradega, vaid oleks kokku leppinud uued intressimäärad, mis oleksid paremini peegeldanud tol hetkel valitsevaid turutingimusi, eelkõige kuna see hõlmas märkimisväärse suurusega laene.
(232)
Seetõttu tuleb järeldada, et meede Y2 kujutab endast riigiabi ettevõtjale FBN, sest sellega anti nimetatud ettevõtjale valikuline eelis kriisieelsete intressimääradega laenu kujul. Madalmaade valitsus ei püüdnud viia kustutatavate hüpoteekide intressimäärasid kooskõlla pärast kriisi puhkemist valitsenud intressimääradega, seega ei käitunud ta turumajandusliku investorina.
(233)
Komisjon on saanud piisavalt teavet, et järeldada, et ettevõtjat ABN AMRO N ei rahastatud meetmete Y1 ja Y2 kaudu. Seega ei antud nimetatud ettevõtjale nende meetmetega eelist.
(234)
Seega ei ole 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehingud kooskõlas turumajandusliku investori põhimõttega ning nendega antakse ettevõtjale FBN valikuline eelis. Nende meetmetega võimaldati ettevõtjal FBN jääda turule ja jätkata oma tegevust, ilma et selle ettevõtja emaettevõtja probleemid oleks ettevõtja FBN tegevust häirinud. Samuti sai ettevõtja FBN väga suures summas rahastamisabi, mida turult nii lühikese aja jooksul ei oleks olnud võimalik saada. Seetõttu kujutavad meetmed Y1 ja Y2 endast riigiabi, samas kui - nagu on sätestatud 8. aprilli 2009. aasta otsuse põhjenduses 32 - meede X kui selline ei kujuta endast riigiabi ettevõtjale FBN, vaid on osa laiemast tehingust - ettevõtja FBN eraldumine ettevõtjast Fortis Bank SA/NV -, mis hõlmas riigiabi ettevõtjale FBN.
6.1.2. Turumajandusliku investori põhimõtte kohaldamine meetmete suhtes, mida rakendati pärast 3. oktoobril 2008 antud esialgset abi
(235)
Madalmaade valitsus on võtnud umbes 18-kuulise ajavahemiku jooksul ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N kasuks väga mitmeid meetmeid. Madalmaade valitsus väidab, et turumajandusliku investori põhimõtet tuleks kohaldada iga sellise meetme suhtes eraldi (ja eelkõige ühinemisega seotud meetmete B4 ja B5 suhtes). Kuid võttes aluseks meetmete kronoloogilise järjestuse (I), meetmete üldise eesmärgi (II) ja ettevõtjate olukorra iga meetme võtmise ajal (III), järeldab komisjon, et need meetmed ei ole üksteisest piisavalt sõltumatud, et neid saaks hinnata turumajandusliku investori põhimõttest lähtuvalt eraldi. Komisjon leiab, et kõik meetmed on ühe pika restruktureerimisprotsessi osa (102) (103).
(236)
Käesoleva otsuse osades 2.1 ja 2.4 kirjeldatud meetmete kronoloogilisest järjestusest (I) nähtub, et kõik meetmed on omavahel seotud ja need võeti lühikese ajavahemiku jooksul.
(237)
Peale selle on ühinemisega seotud meetmed ilmselgelt seotud eelnevate sekkumistega. Kui Madalmaade valitsus otsustas 21. novembril 2008 - natuke rohkem kui 6 nädalat pärast 3. oktoobri 2008. aasta päästmismeetmete võtmist - ühendada ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N, võis ta seda teha vaid seepärast, et ta oli need kaks ettevõtjat just pankrotist päästnud. Teisisõnu, võrdlusstsenaariumi puhul ei oleks 3. oktoobri 2008. aasta sekkumiseta ühinemine võimalik olnud, sest kumbagi ettevõtjat ei oleks enam olemas olnud või oleksid nad veel eksisteerinud suhteliselt väikeses mahus, mille tulemusel oleks moodustunud palju väiksem ja vähem atraktiivsem üksus, ning seda ka Madalmaade valitsus oma 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas tunnistab (vt põhjendus 78).
(238)
Kõigi meetmete ühine eesmärk (II) oli taastada täiel määral ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N elujõulisus. Kohe pärast 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehinguid oli selge, et Madalmaade valitsusel oli õnnestunud olukord kõigest stabiliseerida, kuigi olulised tegevusega seotud probleemid - mis tulenesid eelkõige iga üksuse eraldumisest oma endisest emaettevõtjast - ootasid veel lahendamist.
(239)
Peale selle oli ühinemine meede, mis oli vajalik selle ühise eesmärgi saavutamiseks - taastada elujõulisus täiel määral. Eraldiseisva ettevõtjana oli ettevõtja FBN rahastamispositsioon nõrk, sest tema jaepanganduse osa oli suhteliselt väike ja sõltus suurel määral hulgirahastamisest (104). Ettevõtja ABN AMRO N oli kaotanud olulised tootepädevused ja suure osa oma rahvusvahelisest võrgustikust. Mõlemad ettevõtjad seisid silmitsi tegevuslike probleemidega, mis olid seotud näiteks infotehnoloogia ning maksude ja riskijuhtimisega ning samuti ei olnud selge, kas neil oli piisavalt ulatust kõikides ärivaldkondades, kus nad tegutsesid. Madalmaade valitsus kaalus erinevaid alternatiive ning langetas kiiresti otsuse, et ühinemine koos lisakapitali pakkumisega oli parim viis elujõulisuse täielikuks taastamiseks. Ühinemisstsenaariumi puhul kompenseeris ettevõtja ABN AMRO N deposiidimahukas jaepangandustegevus ettevõtja FBN nõrka rahastamispositsiooni, samas kui ettevõtja FBN oleks täiendanud ettevõtjat ABN AMRO N suuremate ja rahvusvaheliste filiaalidega. Peale selle oli kombineeritud üksus paremal positsioonil praktiliste probleemidega toimetulekuks ning võis samuti kasu saada täiendavast mastaabisäästust. Ühinemise tõttu ei pidanud iga üksust eraldi üles ehitama.
(240)
Seoses ettevõtjate olukorraga iga meetme võtmise ajal (III) märgib komisjon, et ettevõtjate elujõulisus suudeti täiel määral taastada alles siis, kui kõik meetmed olid rakendatud. Need ettevõtjad ei olnud elujõulised vahepealses etapis, näiteks 21. novembril 2008, mil tehti ühinemisotsus. Sellega seoses rõhutab komisjon, et 2008. aasta detsembri lõpus ja seega pärast ühinemisotsuse tegemist, ähvardas ettevõtjat FBN olukord, kus tema kapital oleks võinud väheneda allapoole DNB sätestatud minimaalset kapitalinõuet, sest tema vara hulk vähenes ettevõtja ABN AMRO N tõttu. Ettevõtjat ABN AMRO N kajastati raamatupidamisarvestuses endiselt koos ettevõtjaga FBN, mis ei olnud enam realistlik (105) pärast meetme X puhul kasutatud hindamist ning seetõttu oli varade alla hindamine muutunud vältimatuks. Selleks et lahendada ettevõtja FBN kapitaliprobleemi, omandas Madalmaade valitsus ettevõtja ABN AMRO N ettevõtjalt FBN 6,5 miljardi euro eest ning võttis täiendavad kapitali korrigeerivad meetmed 2009. aasta lõpus, muutes teise taseme omakapitali esimese taseme omakapitaliks (vt käesoleva otsuse põhjendus 121 ja joonealune märkus nr 52). Madalmaade valitsuse, […] ja […] avaldused kinnitavad, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N seisid ka pärast 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehinguid ikka veel silmitsi oluliste elujõulisusega seotud probleemidega (106).
(241)
Samuti täheldab komisjon, et Madalmaade valitsus esitas täiesti korraliku restruktureerimise kava alles siis, kui otsus kõikide meetmete kohta oli juba langetatud. See aga näitab, et elujõulisus suudeti täiel määral taastada alles siis. Menetluse jooksul palus komisjon korduvalt esitada üksikasjalik restruktureerimise kava (vt nt põhjendus 137), mis oli hädavajalik, et hinnata, kas abi saanud ettevõtja elujõulisus oli täiel määral taastatud.
(242)
4. detsembril 2009 esitas Madalmaade valitsus 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava, kuid sellest esimesest kavast puudusid ikka veel olulised elemendid, mida oli nimetatud restruktureerimist käsitlevas teatises, näiteks finantsprognoosid halvima stsenaariumi kohta. Vajalikud täiendused saabusid 23. märtsil 2010. Madalmaade valitsus vastas komisjoni varasematele nõuetele esitada restruktureerimise kava, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ühinemisel oli ülioluline roll nende ettevõtjate restruktureerimisel. Valitsuse sõnul vajas ettevõtja ABN AMRO N üleminekut juhtiv meeskond aega kava koostamiseks ega oleks suutnud esitada terviklikku ülevaadet grupi tulevasest ülesehitusest enne ühinemise lõpuleviimist.
6.1.3. Eelise olemasolu ja järeldused abi olemasolu kohta meetmete puhul, mis rakendati pärast 3. oktoobri 2008. aasta integreeritud tehinguid
(243)
Meede Z oli vajalik, et vältida ettevõtja FBN kapitalimäära langemist allapoole regulatiivsetes kapitalinõuetes sätestatud miinimumi.
(244)
Ettevõtja FBN kapitaliprobleem tulenes sellest, et ettevõtja ABN AMRO N oli tema raamatupidamisarvestuses kajastatud suure väärtusega. […] hoolsuskohustuse aruandes esitatud simulatsioonid näitavad, et ettevõtja ABN AMRO N arvestusliku väärtuse langetamine 6,5 miljardi euroni tähendaks ettevõtja FBN jaoks, et esimese taseme omakapitali ja kogukapitali adekvaatsuse määr oleksid vastavalt 3,8 % ja 7,6 % (107). Teisisõnu eksisteeris risk, et ettevõtja FBN puhul langeksid määrad allapoole regulatiivseid määrasid, mille kohaselt peaks minimaalne kapitali adekvaatsuse määr olema 8 % (kusjuures maksimaalselt pool sellest võiks olla teise taseme omakapital). […] aruande kohaselt suurendas ettevõtja ABN AMRO N müümine Madalmaade valitsusele 6,5 miljardi euro eest ettevõtja FBN esimese taseme omakapitali ja kogukapitali adekvaatsuse määra vastavalt 7,8 %ni ja 15,7 %ni, lahendades sellega ettevõtja FBN kapitaliprobleemi ja võimaldades ettevõtjal turule jääda.
(245)
Meetmega anti ettevõtjale FBN eelis kapitali kujul, mida ta ei oleks turult leidnud. Samuti ei saanud ettevõtja kasutada ettevõttesiseselt alusvaralt teenitud kasumit selle probleemi (osaliseks) lahendamisest ning seda osalt ka seetõttu, et seoses Madoffi pettusega teenis ettevõtja 2008. aastal 922 miljonit eurot kahjumit. Kuna ettevõtjat FBN ähvardas oht langeda allapoole kapitalinõuetes sätestatud miinimumi, võimaldas meede ettevõtjal järgida regulatiivseid nõudeid ja jätkata oma tegevust.
(246)
Komisjon on jõudnud järeldusele, et ettevõtja ABN AMRO N omandamine Madalmaade valitsuse poolt ei toimunud turutingimustel allpool esitatud põhjustel.
(247)
Turumajanduslik investor, (108) kes oleks olnud huvitatud ettevõtja ABN AMRO N omandamisest 2008. aasta detsembris, oleks kasutanud turuhinda, võttes arvesse tol konkreetsel hetkel valitsenud turutingimusi. […] aruandes oli Madalmaade käsutuses kaks väärtust: kogu majandustsüklit arvestav väärtus [5 - 9] miljardit eurot, mille puhul eeldati turgude normaliseerumist, ning valitsevate turutingimuste alusel arvutatud väärtus [4 - 6,5] miljardit eurot, mis põhines 2008. aasta oktoobri esimestel päevadel valitsenud turutingimustel (109). Turumajanduslik investor oleks kasutanud lähtepunktina valitsevate turutingimuste alusel arvutatud väärtust.
(248)
Igal juhul oleks tulnud valitsevate turutingimuste alusel arvutatud väärtust korrigeerida, et võtta arvesse turutingimuste halvenemist ajavahemikul 3. oktoobrist 2008 (nimelt […] hindamisaruande kuupäev) kuni selle kuupäevani, mil Madalmaade valitsus otsustas omandada ettevõtja ABN AMRO N. Sellel ajavahemikul langes Euro Stoxx 50 indeks 22,2 %, samas kui Euro Stoxx Banks indeks langes 45,3 %.
(249)
Komisjon ei saa nõustuda Madalmaade valitsuse väitega, nagu ei oleks olnud vajalik korrigeerimine ettevõtja ABN AMRO N konservatiivse riskiprofiili tõttu (nimelt riskantsete varade puudumine, hea rahastamispositsioon jne). Langus turul oli laiaulatuslik ning seda eriti pangandussektori aktsiate puhul, näidates, et see ei olnud mitte nii väga seotud aktsia eripäradega, vaid pigem halvenenud majandus- ja finantsturgude tingimustega ning vajalike riskipreemiate sellest tuleneva kasvuga. Seda arvesse võttes on vajalik korrigeerida 3. oktoobri 2008. aasta valitsevate turutingimuste alusel arvutatud väärtust allapoole, et saada mõistlik hinnang ettevõtja ABN AMRO N väärtuse kohta 14. detsembril 2008. Kohaldades Euro Stoxx 50 indeksi ja Euro Stoxx Banks indeksi puhul täheldatud protsentide langust (22,2 % ja 45,3 %), saame turuhinnaks 2008. aasta detsembris [2,2 - 3,6] miljardit kuni [3,1 - 5,1] miljardit eurot (nimelt [4 - 6,5] miljonit eurot, mida on vähendatud 22,2 % ja 45,3 % võrra) (110).
(250)
Komisjon võib nõustuda, et - nagu Madalmaade ametiasutused väitsid - korrektsioon on vajalik, et võtta arvesse asjaolu, et Madalmaade valitsus ei maksnud tehingu eest rahas. Meetme Y2 tulemusel omas Madalmaade valitsus ettevõtja FBN väljastatud laenu ning seejärel tasus valitsus ettevõtjale FBN ettevõtja ABN AMRO N eest, loobudes osaliselt selle laenu sissenõudmisest, mille nominaalväärtus oli 6,5 miljardit eurot. Kuna teiste pankade väljastatud laenudega kaubeldi tol hetkel madalamal tasemel võrreldes nimiväärtusega, võib komisjon nõustuda, et selle laenuinstrumendi väärtus, mille tagasimaksmise nõudmisest loobuti, oli alla nimiväärtuse. Olemasoleva turuteabe põhjal võiks komisjon nõustuda [10 - 30] % või [0,65 - 1,95] miljardi euro suuruse korrektsiooniga. See tähendaks, et tegelik tehinguhind oleks pigem [4,55 - 5,85] miljardit eurot (6,5 miljardit eurot miinus [0,65 - 1,95] miljardit eurot), mitte aga 6,5 miljardit eurot (111).
(251)
Meetmega Z antud abi suurus kujuneks sel juhul makstud hinna ja ettevõtja ABN AMRO N turuväärtuse vahena. See jääks siis [0 - 2,75] miljardi euro ([4,55 - 5,85] miljardit eurot miinus [3,1 - 5,1] miljardit eurot) ja [0,95 - 3,65] miljardi euro ([4,55 - 5,85] miljardit eurot miinus [2,2 - 3,6] miljardit eurot) vahele.
(252)
Komisjon ei näe mingit alust Madalmaade valitsuse väidetel, et tema määratud väärtust (6,5 miljardit eurot) kinnitas veenvalt teiste konsortsiumi liikmete heakskiit ja […] aruanne. Ettevõtja ABN AMRO N eest ülemäära suure hinna maksmine ei mõjutanud teisi konsortsiumi liikmeid, mis tähendab, et nende heakskiit müügile ei olnud iseenesest heakskiit väärtusele. Samuti puuduvad tõendid selle kohta, et konsortsiumi liikmed oleksid ise uue hinnangu esitanud. Ka […] kiri ei kinnita Madalmaade valitsuse väidet. […] vaid kinnitas kasutatud meetodit ja protsessi ning tema lühikest aruannet ei saa käsitada usaldusväärse hinnanguna. Ka […] aruandes võeti aluseks Madalmaade valitsuse poolt ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N eest 3. oktoobril 2008 makstud hind. Nagu eespool öeldud, ei toimunud 3. oktoobri 2008. aasta tehing turutingimustel. Abi hõlmavat tehingut ei saa kasutada turuhinna arvutamiseks.
(253)
Ka ettevõtja Fortis SA/NV aktsionäride heaks töötavate ekspertide aruanne ei kinnita oletust, et Madalmaad ei maksnud liiga kõrget hinda. Aruande näol on tegemist vaid protsessi jooksul kasutatud hinnangute ja hindamismeetodite korduvanalüüsiga, mitte aga uue hindamisega. Aruannet tuleks käsitleda selles kontekstis. Ettevõtja Fortis SA/NV aktsionärid olid mures, et nad said Madalmaade omandatud vara eest liiga madalat hinda, ning aruandes käsitleti peamiselt seda väidet, st et Madalmaade valitsus maksis liiga madalat hinda. Peale selle tuleks mainida, et punktid, millele Madalmaade valitsus viitab, ei käsitle mingil moel ettevõtjat ABN AMRO N eraldiseisvalt, vaid neis viidatakse ainult Madalmaade valitsuse omandatud varade kogupaketile.
(254)
Seepärast tuleb järeldada, et meede Z kujutab endast riigiabi ettevõtjale FBN, sest sellega antakse nimetatud ettevõtjale kapital, mis võimaldab tal turule jääda. Kindlaksmääratud abisumma jääb vahemikku [0 - 2,75] miljardist eurost [0,95 - 3,65] miljardi euroni.
(255)
Komisjon on jõudnud järeldusele, et ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägi katmine oli Madalmaade valitsuse, mitte aga ettevõtja ABN AMRO N kohustus. Alates 3. oktoobrist 2008 oli Madalmaade valitsus seotud aktsionäride lepingu tingimustega. Sellest tulenevalt oli valitsus aktsionäride lepingus kirjeldatud tingimuste tõttu kohustatud eraldama ettevõtja ABN AMRO Holding. Kuna finantsjärelevalve asutus lubas eraldamisprotsessi alustada alles pärast ettevõtja ABN AMRO Z kapitaliprobleemi lahendamist, ei olnud Madalmaade valitsusel ja teistel konsortsiumi liikmetel muud valikut, kui katta ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujääk.
(256)
Ettevõtja ABN AMRO N toimis vaid vahelülina, et anda vajalik kapital ettevõtjale ABN AMRO Z, kellel tegevusvaldkonnad puudusid.
(257)
Komisjon ei ole leidnud tõendeid kaudse abi andmise kohta ettevõtjale ABN AMRO N. Madalmaade valitsuse esitatud selgitused kinnitasid, et kõik tähtsust omavad finantstehingud ettevõtjate ABN AMRO Z ja ABN AMRO N vahel toimusid turutingimustel või enne valitsuse sekkumist 3. oktoobril 2008.
(258)
Nagu on mainitud põhjenduses 110, jäi kapitali toetusmeede pärast ettevõtja ABN AMRO II eraldamist ettevõtjast ABN AMRO Bank jõusse, et katta 500 miljoni euro suurust usaldatavusmarginaali ja 1,2 miljardi euro suuruseid integratsioonikulusid, samas kui kohustuslikest vahetatavatest väärtpaberitest tulenev raha suunati ettevõtjasse ABN AMRO Z. Seega alates päevast, mil ettevõtja ABN AMRO II eraldati ettevõtjast ABN AMRO Bank (nimelt 6. veebruar 2010) (kuni kapitali toetusmeetme kohaldamine lõpetati 2010. aasta oktoobris), kujutas kapitali toetusmeede riigiabi ettevõtjale ABN AMRO II, samas kui kohustuslikust vahetatavast väärtpaberist saadav 1,7 miljardit eurot - mis kanti üle ettevõtjale ABN AMRO Z - lakkas alates samast kuupäevast olemast riigiabi ettevõtjale ABN AMRO N/ABN AMRO II. Seetõttu ei muuda need muudatused abi suurust, vaid muutus toimub ainult instrumentides, mille kaudu abi pakuti, ja abi kestuses. See vormi muutus ei tõstata mingeid probleeme, mida tuleks käesolevas otsuses edaspidi silmas pidada.
(259)
Seetõttu tuleks järeldada, et meede A ei kujuta endast riigiabi. Aktsionäride lepingu kohaselt oli Madalmaade valitsus kui ettevõtja Fortis SA/NV õigusjärglane kohustatud lahendama ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägiga seotud probleemi. Seetõttu ei kujuta meede endast valikulist eelist ettevõtjale ABN AMRO N ega vabasta seda ettevõtjat kuludest, mida ta tavapäraselt oleks pidanud kandma.
(260)
Kuna kapitali toetusmeetmest ei piisanud ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägi katmiseks, pidi Madalmaade valitsus andma lisakapitali kohustusliku vahetatava väärtpaberi kaudu. Meetme A puhul esitatud arutluskäik kehtib ka meetme B1 puhul.
(261)
Seepärast tuleks järeldada, et meede B1 ei kujuta endast riigiabi, sest ettevõtja ABN AMRO Z kapitali puudujäägi rahastamine oli aktsionäride lepingust tulenev Madalmaade valitsuse kohus ja ei kujuta endast valikulist eelist ettevõtjale ABN AMRO N.
(262)
Kogusumma 1,08 miljardit eurot (nimelt meetmed B2 ja B3 koos) hõlmavad üldiseid eraldumiskulusid summas 480 miljonit eurot, kauplemisosakonna loomisega seotud kulusid summas 90 miljonit eurot ja usaldatavusmarginaali kindlusvaru summas 500 miljonit eurot. Oluline on eristada 500 miljoni euro suurust usaldatavusmarginaali kindlusvaru ja muid eraldumiskulusid summas 580 miljonit eurot.
(263)
Muude eraldumiskuludega seoses nõustub komisjon, et aktsionäride lepingu kohaselt oli Madalmaade valitsus kohustatud jagama ettevõtja ABN AMRO Holding kolme eraldiseisvasse ossa, järgides aktsionäride lepingus esitatud suuniseid. Teisisõnu tulenevad eraldumiskulud aktsionäride lepingus Madalmaade valitsusele kui ettevõtja Fortis SA/NV õigusjärglasele pandud kohustustest. Netopõhiselt ei omanda ettevõtja ABN AMRO N selle meetme tõttu paremat kapitalipositsiooni, sest Madalmaade valitsuse tehtud kapitalimahutus läheb viivitamata eraldumiskulude katteks.
(264)
See arutluskäik ei kehti aga 500 miljoni euro suuruse usaldatavusmarginaali kindlusvaru puhul, sest puudusid lepingulised kohustused, mille alusel oleks valitsus seda võimaldama pidanud. Kui Madalmaade valitsus ei oleks seda abi andnud, oleks ettevõtja ABN AMRO N olnud halvemas finantsolukorras ning ta oleks olnud kohustatud näiteks kapitali vabastamiseks vähendama riskiga kaalutud vara. Teisisõnu on usaldatavusmarginaal valikuline eelis, mis parandas ettevõtja ABN AMRO N konkurentsipositsiooni võrreldes olukorraga, kui meedet ei oleks rakendatud.
(265)
Seepärast tuleb järeldada, et kui üldised eraldumiskulud ei kujuta endast riigiabi, siis 500 miljonit euro suurune usaldatavusmarginaali rahastamine (nimelt osa meetmest B3) seda siiski on. See annab ettevõtjale ABN AMRO N lisakapitali ja kujutab endast valikulist eelist.
(266)
Komisjon täheldab, et kui Madalmaade valitsus omandas ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N, siis puudus igasugune lepingust tulenev või majanduslik kohustus need ettevõtjad ühendada. Ettevõtja ABN AMRO N varahaldusdivisjon oli tõepoolest integreeritud ettevõtjaga Fortis Bank SA/NV, kuid see divisjon ei ole pankade jaoks hädavajalik, sest paljud pangad ostavad varahaldustooted sisse sellele spetsialiseerunud välistelt teenusepakkujatelt. Madalmaade valitsus oli see, kes otsustas 21. novembril 2008 ühendada ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN, sest ta ise eelistas seda valikut võrreldes teiste restruktureerimisalternatiividega, näiteks eraldiseisev strateegia kahele pangale, ühe või mitme ettevõtja kiire müük või suuremate tütarettevõtjate kiire müük.
(267)
Ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N ei suutnud maksta ühinemisega kaasnevaid vältimatuid integratsioonikulusid ise. Komisjon täheldab, et Madalmaade valitsus on ühinemist kaitsnud avalikkuse ees, öeldes, et „kaks panka koos on tugevamad kui eraldi” (112). Ühinemisega peaks tõepoolest kaasnema suured eelised sünergiate kujul (hinnanguliselt 1,1 miljardit eurot aastas enne maksude mahaarvamist) ja tugevam konkurentsipositsioon (näiteks suuremad turuosad, parem finantsbaas jne).
(268)
Ühinemisest kasu saamiseks pidid ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N kandma erinevaid kulusid (nimelt ühinemise heastamisvahendiga seotud kulud, integratsioonikulud). Madalmaade valitsus tasus need kulud rekapitaliseerimise teel (ajal, mil kapitali hankimine oli keeruline), samas kui ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N said kogu kasu endale. Seetõttu anti selle meetmega ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N ilmselge eelis.
(269)
Madalmaade valitsuse sõnul oli ühinemisel positiivne nüüdispuhasväärtus (113). Kuid nagu põhjendustes 235-242 juba põhjalikult käsitletud, järgnesid meetmed B4 ja B5 muudele riigiabimeetmetele ning on osa laiemast restruktureerimise kavast; seega turumajandusliku investori põhimõtet ei kohaldata.
(270)
Seetõttu tuleb järeldada, et meetmed B4 ja B5 kujutavad endast riigiabi vastavalt summas 300 miljonit eurot ja 1,2 miljardit eurot. Nendega antakse ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N valikuline eelis kapitali võimaldamise näol.
(271)
Meetmega C antakse ettevõtjale FBN kapitali, mis võimaldas tal järgida finantsjärelevalve asutuse minimaalseid regulatiivseid nõudeid. Kui Madalmaade valitsus ei oleks muutnud teise taseme omakapitali esimese taseme omakapitaliks, oleks võinud juhtuda, et ettevõtja FBN oleks pidanud oma tegevuse lõpetama või oleks olnud kohustatud otsima alternatiivseid lahendusi, näiteks vähendama oma riskiga kaalutud vara, et vabastada esimese taseme omakapitali. Tänu meetmele ettevõtja FBN kapital suurenes ja ettevõtja saavutas tugevama konkurentsipositsiooni võrreldes olukorraga, kui abi ei oleks antud.
(272)
Madalmaade valitsus muutis teise tasandi võlainstrumendid nominaalväärtusega 1,35 miljardit eurot esimese tasandi omakapitaliks sama summa ulatuses. Selle muutmise tulemusel saavutatakse samasugused rahavood, nagu stsenaariumi korral, mille kohaselt ettevõtja FBN oleks ostnud Madalmaade valitsusele kuulunud teise tasandi instrumendid tagasi nimiväärtusega, mille tulemusel oleks kapital suurenenud sama summa võrra. Analoogselt põhjenduses 250 esitatuga võib komisjon nõustuda, et nende võlainstrumentide turuväärtus, mille sissenõudmisest Madalmaade valitsus loobus, oli alla nimiväärtuse. Võttes arvesse teiste pankade samalaadsete instrumentide allahindlusi, on [135 - 405] miljoni euro suurune (või [10 - 30] %) allahindlus põhjendatud. Teisisõnu maksis ettevõtja FBN Madalmaade valitsusele kaudselt [135 - 405] miljonit eurot ülemäära, ostes kaudselt instrumendi tagasi nimiväärtusega. Abi suurus oleks seega pigem [0,945 - 1,215] miljardit eurot, mitte aga 1,35 miljardit eurot.
(273)
Komisjon ei saa nõustuda Madalmaade valitsuse väitega, nagu oleks meede kooskõlas turumajandusliku investori põhimõttega. Meede on võetud pärast muid riigiabi sisaldavaid meetmeid, nagu on selgitatud põhjendustes 235-242. Seega turumajandusliku investori põhimõtet ei kohaldata.
(274)
Seetõttu tuleks järeldada, et meede C kujutab endast riigiabi summas [0,945 - 1,215] miljardit eurot, sest meetmega anti ettevõtjale FBN eelis lisakapitali kujul.
(275)
Teistele konsortsiumi liikmetele tehtud maksetega seoses on komisjon jõudnud järeldusele, et maksed on tõepoolest seotud aktsionäride lepingust tulenevate kohustustega. Konsortsiumi liikmed olid eeldanud, et eraldumisprotsessi jooksul võib tekkida mõni ootamatu probleem, ning aktsionäride lepingus on kirjeldatud menetlust, mida nende probleemide lahendamiseks tuleb kasutada. Komisjon ei ole leidnud tõendeid selle kohta, et Madalmaade valitsuse maksetega teistele konsortsiumi liikmetele oleks kaasnenud netovarade täiendav üleandmine ettevõtjale ABN AMRO N või mis tahes muu eelis ettevõtja jaoks.
(276)
Seetõttu tuleks järeldada, et meede D ei kujuta endast riigiabi, sest meede D oli aktsionäride lepingust tulenev kohustus, mille pidi täitma valitsus, mitte aga ettevõtja ABN AMRO N. Meetmega ei kaasnenud mingit valikulist eelist ettevõtja ABN AMRO N jaoks.
(277)
Komisjon on jõudnud järeldusele, et vastastikused kohustused on suures osas seotud ettevõtja ABN AMRO N konkreetse eraldamisega tema emaettevõtjast ABN AMRO Bank (nüüd RBS NV). Madalmaade äriõiguse kohaselt jääb ettevõtja Deutsche Bank kui äriüksuse New HBU omandaja vastutavaks ettevõtja AB AMRO Bank võlgade eest, kui viimati nimetatud ettevõtja ei täida oma kohustusi. Seepärast soovib ettevõtja Deutsche Bank vabaneda riskist, mis tal on seoses ettevõtjaga ABN AMRO Bank. Kui ettevõtja ABN AMRO N ei oleks eraldunud ettevõtjast ABN AMRO Bank, ei oleks neid vastastikuseid kohustusi äriüksuse New HBU ja ettevõtja ABN AMRO Bank vahel eksisteerinud. Seetõttu andis Madalmaade valitsus garantii seoses vastastikuste kohustustega, mis eksisteerivad vaid ettevõtja ABN AMRO N eraldumise tõttu. Madalmaade valitsus ei anna garantiid äriüksuse New HBU ja ettevõtja ABN AMRO N vastastikuste kohustustega seoses.
(278)
Seetõttu tuleks järeldada, et saab nõustuda sellega, et meede E ei kujuta endast riigiabi, sest ettevõtja ABN AMRO N eraldamine ettevõtjast ABN AMRO Bank on Madalmaade valitsuse kohustus, mis tuleneb aktsionäride lepingust.
6.1.4. Riigiabi suuruse määramine
(279)
Ettevõtja ABN AMRO Group (või ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N enne ühinemist) on saanud kasu rekapitaliseerimisabist, mis jääb vahemikku 4,2 miljardit eurot ja 5,45 miljardit eurot. See summa tähendab 2,75-3,5 % ettevõtja ABN AMRO Group riskiga kaalutud varast.
(280)
Komisjon täheldab, et ettevõtja FBN sai kasu ka väga suurest likviidsusabist ning seda nii suht- kui ka absoluutarvudes.
Tabel 5
Riigiabi: kokkuvõtlik tabel rekapitaliseerimisabi ja likviidsusabi kohta
Rekapitaliseerimisabi
(kõik arvud on esitatud miljardites eurodes)
Riigiabi minimaalselt
Riigiabi maksimaalselt
Ettevõtjatest FBN ja ABN AMRO N koosneva üksuse riskiga kaalutud vara
Riskiga kaalutud vara min %
Riskiga kaalutud vara max %
Meede Z: Madalmaade valitsus omandab ettevõtja AA ettevõtjalt FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Meede B3: eraldumiskulud (usaldatavusmarginaal)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Meede B4: äriüksuse New HBU müügiga seotud kapitali puudujääk
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Meede B5: integratsioonikulud
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Meede C: teise taseme omakapitali muutmine esimese taseme omakapitaliks
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82 %
Rekapitaliseerimisabi kokku
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Rahastamis-/likviidsusabi
Meede Y1: lühiajaline likviidsusvahend
45
Meede Y2: pikaajalised laenud
7,9
Uue laenuinstrumendi väljastamine, mis on tagatud Madalmaade tagatise andmise skeemiga
18,8
Rahastamis-/likviidsusabi kokku
71,7 (või 52,9, kui korrigeerida summat topeltarvestamise vältimiseks (116))
6.2. Erinevate riigiabimeetmete kokksobivus siseturuga
(281)
Aluslepingu artikli 107 lõike 3 punktis b antakse komisjonile volitused kuulutada abi siseturuga kokkusobivaks, kui see abi on ette nähtud „mõne liikmesriigi majanduses tõsise häire kõrvaldamiseks”. Madalmaade majanduse puhul oli tõsise häire esinemise riski kinnitatud sellega, et komisjon oli mitmel korral heaks kiitnud Madalmaade ametiasutuste poolt finantskriisiga võitlemiseks võetud meetmed, näiteks hoiuste tagamise skeem.
(282)
Sellega seoses on siiski oluline märkida, et Esimese Astme Kohus on rõhutanud, et aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b tuleks kohaldada piiravalt, (117) st et majanduses esinev tõsine häire peaks mõjutama kogu liikmesriiki, mitte olema lihtsalt piirkondlikku laadi. Komisjon märgib, et ettevõtjad ABN AMRO N ja FBN on Madalmaade juhtivad pangad, kellel on üleriigiline filiaalide võrgustik ja juhtiv turupositsioon erinevates turusegmentides Madalmaade jae- ja VKE-pangandusturul. Pidades silmas erinevaid ebakindlusi, mis on seotud globaalsest finants- ja majanduskriisist väljatulekuga, tekitaks nende pankade tegevuse lõpetamine tõsise häire Madalmaade majanduses ning seega võib hinnata Madalmaade valitsuse antud riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 3 punkti b alusel.
(283)
Komisjon on esitanud rohkem üksikasju konkreetsete meetmete siseturuga kokkusobivuse kohta oma pangandusteatises, rekapitaliseerimise teatises ja langenud väärtusega vara käsitlevas teatises ning vajaliku restruktureerimise kohta restruktureerimise teatises.
(284)
Iga meedet tuleks analüüsida asjaomase komisjoni teatise valguses. Kapitali toetusmeede ei hõlma langenud väärtusega vara ja seda tuleb de facto vaadelda rekapitaliseerimismeetmena. Kuid langenud väärtusega vara käsitleva teatise üldpõhimõtteid tuleks siiski kohaldada, et kapitali toetusmeede oleks kooskõlas siseturuga. Võrdsete võimaluste säilitamiseks pidi komisjon kontrollima, kas kapitali toetusmeedet ei kasutatud portfellilt oodatava kahjumi ülekandmiseks riigile. Meede A peaks samuti sisaldama piisavat stiimulit investeeringust väljumiseks ning kui majanduslik olukord peaks halvenema, pidi ettevõtja ABN AMRO N ikkagi kandma mõningast kahju nn vertical slice restruktureerimise kaudu. Likviidsusmeetmeid (meetmed Y1 ja Y2) tuleks hinnata pangandusteatisest lähtuvalt ning rekapitaliseerimismeetmeid (konkreetsemalt meetmeid Z, B4 ja B5 ning samuti 500 miljoni euro suurust usaldatavusmarginaali, mis on meetmete B3 ja C osa) tuleks hinnata rekapitaliseerimise teatisest lähtuvalt.
6.2.1. Meetmete Y1 ja Y2 vastavus pangandusteatisele
(285)
Selleks, et meetmed Y1 ja Y2 oleksid kooskõlas pangandusteatisega, peaksid nad olema sihipärased, proportsionaalsed ja koostatud nii, et vältida konkurentsi põhjendamatut moonutamist.
(286)
Komisjon kordab 8. aprilli 2009. aasta otsuse põhjenduses 51 esitatud järeldust, et meede, millega katkestati kõik seosed ettevõtja FBN ja tema piiratud likviidsusega emaettevõtja Fortis SA/NV vahel, oli vajalik, et kaitsta ettevõtjat FBN tema emaettevõtja tolleaegsete tõsiste raskuste eest. Seetõttu võib meedet pidada sihipäraseks, et päästa ettevõtja FBN.
(287)
Samuti peaksid meetmed Y1 ja Y2 olema proportsionaalsed ja mitte moonutama konkurentsi tarbetult. Sellega seoses peab komisjon positiivseks Madalmaade valitsuse välja töötatud hinnastamissüsteemi, mille eesmärk oli luua tagatise andmise skeemiga võrdsed võimalused (vt põhjendus 169). Tagatiste andmise skeemi osas on komisjon järjepidevalt nõudnud, et liikmesriigid võtaksid üle 3-kuuliste (ja mitte üle 12-kuuliste) garantiide eest tasu vähemalt 50 baaspunkti. Komisjon leidis, et Madalmaade valitsus ei nõudnud üle 3-kuuliste laenude puhul järjepidevalt EURIBORi + 50 baaspunkti tasumist. Seetõttu saab komisjon tunnistada meetme Y1 siseturuga kokkusobivaks ainult juhul, kui tehakse 18,2 miljoni euro suurune korrigeeriv makse eesmärgiga tagada, et üle 3-kuulise tähtajaga laenude eest tasutakse nõuetekohaselt EURIBOR + 50 baaspunkti. Komisjonil on hea meel märkida, et kõik likviidsusvahendid maksti tagasi ja nende kasutamine lõpetati 2009. aasta juuni lõpuks.
(288)
Seoses meetmega Y2 täheldab komisjon, et kuna Madalmaade valitsus ei muutnud laenude intressimäärasid ja tähtaegu, sai ettevõtja FBN kasu suhteliselt odavatest laenudest, mis võis moonutada konkurentsi. Seetõttu võib komisjon tunnistada meetme kokkusobivaks pangandusteatisega, kui kõik käesolevas otsuses tagapool sätestatud tingimused ja konkreetsemalt meetmed konkurentsi moonutamise piiramiseks on nõuetekohaselt rakendatud.
6.2.2. Meetmete Z, B3 (nimelt 500 miljonit eurot), B4, B5 ja C vastavus rekapitaliseerimisteatisele
(289)
Komisjon on jõudnud järeldusele, et asjaomased meetmed kehtestati tõelise vajaduse rahuldamiseks ja kujutasid endast hädavajalikku miinimumi, et taastada asjaomaste ettevõtjate elujõulisus täiel määral.
(290)
Hüvitise osas täheldas komisjon, et riik oli juba ettevõtja FBN 100 % lihtaktsiate omanik (ja kaudselt ettevõtja ABN AMRO N 100 % omanik). Kõik need meetmed olid hädavajalikud selle osaluse väärtuse säilitamiseks.
(291)
Ettevõtja ABN AMRO Group omakapitali tootlus 2013. aastal on umbes […] %, mis näitab, et tänu riigi sekkumisele on loodud elujõuline ja kasumlik üksus.
(292)
Kõik ettevõtja ABN AMRO Group kättesaadavad väärtuse hinnangud on tunduvalt kõrgemad meetmete Z, B3, B4, B5 ja C alusel saadud abisummast (nimelt vahemikus 4,2 miljardist eurost 5,45 miljardi euroni). Seega saab riik tulevikus nõuetekohast hüvitist ettevõtjatele ABN AMRO N ja FBN antud abi eest (118).
(293)
Eespool toodut silmas pidades on komisjon jõudnud järeldusele, et meetmed Z, B3, B4, B5 ja C on kooskõlas rekapitaliseerimise teatisega, kui käesolevas otsuses tagapool sätestatud tingimused on nõuetekohaselt täidetud.
6.2.3. Kapitali toetusmeetme vastavus langenud väärtusega vara käsitlevas teatises sätestatud põhimõtetele
(294)
Komisjon tunnistab, et Madalmaade valitsuse kehtestatud kapitali toetusmeede erineb tavapärastest langenud väärtusega varaga seotud meetmetest, mida on muude juhtumite puhul hinnatud. Kui muude langenud väärtusega varaga seotud meetmete eesmärk oli vabastada pangad sellest varast, siis kõnealuse kapitali toetusmeetmega kaitstav portfell on tavapärane Madalmaade laenuportfell, mille puhul ei oodanud ettevõtja ABN AMRO N ega väliseksperdid tulemuste märgatavat halvenemist.
(295)
Komisjon täheldab, et tavapärane rekapitaliseerimine ettevõtja ABN AMRO N tasandil ei olnud Madalmaade valitsuse jaos kasulik, sest sel hetkel ei olnud tegemist eraldiseisva juriidilise üksusega ja Madalmaade valitsus ei oleks suutnud kaitsta oma kapitalimahutust ning sellel oleksid olnud negatiivsed tagajärjed, eelkõige majanduskriisi stsenaariumi puhul. Peale selle ei olnud tehingu suurust ja ettevõtja ABN AMRO Bank NV - ettevõtjate ABN AMRO N ja ABN AMRO Z emaettevõtja - eraldamisega seotud keerulisi aspekte arvesse võttes võimalik kasutada kapitali toetamiseks erakapitali.
(296)
Seda konkreetset tausta silmas pidades võib komisjon nõustuda, et kapitali toetusmeede oli pigem alternatiiv tavapärasele kapitali suurendamisele, mitte aga kaitse riskantsete varade eest, ning seetõttu on tegemist vajaliku ja asjakohase sihipärase meetmega ettevõtja ABN AMRO Z konkreetse kapitaliprobleemi lahendamiseks.
(297)
Olenemata asjaolust, et meede on peamiselt rekapitaliseerimise asendusmeede, peaks meede olema kooskõlas muude kapitalitoetuskavadega, kaitstes seeläbi siseturgu, nagu on selgitatud põhjenduses 284.
(298)
Komisjon on jõudnud järeldusele, et Madalmaade valitsus on esitanud piisavalt tõendeid kinnitamaks, et hinnang oli selline, et oodatava kahju kannab ettevõtja ABN AMRO N või tema õigusjärglane. Turuandmetest (eelkõige reitinguaruannetest), ajaloolistest andmetest ja viimati ettevõtja ABN AMRO N poolt esitatud tõenditest nähtub, et iga-aastasest esimese kahjukandmise järguga seeriast suurusjärgus 20 baaspunkti peaks piisama, et katta oodatav kahju.
(299)
Hüvitis, mida ettevõtja ABN AMRO N maksab, ei ole väiksem langenud väärtusega vara käsitlevas teatises ja rekapitaliseerimise teatises nõutust. Hüvitisest nähtub, et ettevõtja ABN AMRO N maksab 10 % kapitalist, mis vabastatakse riskiga kaalutud vara vähendamise tehingu tulemusel. Määr on kooskõlas rekapitaliseerimise teatise punktis 27 sätestatud miinimummääradega. Võttes arvesse suhteliselt suur hüvitist, võib 5 % osa nn vertical slice restruktureerimisest ja tagasinõudmise mehhanismi pidada kooskõlas olevaks langenud väärtusega vara käsitleva teatise punktiga 24 joonealuse märkusega nr 15.
(300)
Ka meede A sisaldab piisavaid stiimuleid investeeringust väljumiseks. Põhjenduses 107 kirjeldatud ostuoptsioonid näitavad, et meetme kasutamise lõpetamine on ettevõtja ABN AMRO N (või nüüd ettevõtja ABN AMRO Group) jaoks lihtne. Peale selle on hinnastamine selline, et meetme kasutamine muutub aja möödudes kallimaks. Lepingutingimustest nähtub, et hinnastamist ei kohandata, kui ettevõtja ABN AMRO Group hakkab arvutama oma kapitalinõudeid Basel II alusel. Sellise kohandamise puudumine vähendab meetme kapitali toetavat mõju, samas garantiitasu ei vähene. Peale selle arvutatakse esimese kahjukandmise järguga seeria protsendina portfelli esialgsest väärtusest, nii et esimese kahjukandmise järguga seeria kui protsent olemasolevast portfellist (nimelt esialgne portfell, mida on korrigeeritud muu hulgas tagasimaksetega) suureneb aja jooksul järk-järgult.
(301)
Pidades silmas kapitali toetusmeetme tunnusjooni ning 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava ja 2010. aasta novembri ajakohastatud restruktureerimise kava, nagu on kirjeldatud käesoleva otsuse punktis 2.3, leiab komisjon, et meede A on kooskõlas langenud väärtusega vara käsitleva teatise üldpõhimõtetega ja siseturu põhimõtetega, nagu on selgitatud põhjenduses 284.
(302)
Asjaolu, et ettevõtja ABN AMRO Group lõpetas kapitali toetusmeetme kasutamise peagi pärast Basel II nõuete rakendamist, kinnitab tagantjärele põhjendustes 294-301 esitatud analüüsi.
6.3. Abi ning 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava ja 2010. aasta novembri ajakohastatud restruktureerimise kava hindamine restruktureerimise teatise alusel
(303)
Võttes arvesse abi suurust ja ulatust vastavalt eelmistes põhjendustes kirjeldatule ning eelkõige asjaolu, et rekapitaliseerimisabi on suurem kui 2 % riskiga kaalutud varast, usub komisjon, et põhjalik restruktureerimine on vajalik kooskõlas restruktureerimise teatise punktiga 4.
6.3.1. Elujõulisus
(304)
Restruktureerimise kavas tuleks näidata, et panga strateegia põhineb sidusal kontseptsioonil ja et pank on taastanud pikaajalise elujõulisuse ilma, et ta peaks edaspidi riigi abile toetuma.
(305)
Nagu juba järeldatud 5. veebruari 2010. aasta otsuses, ei hõlmanud ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ärimudelid ülemäärase riski võtmist ega jätkusuutmatut laenupraktikat. Kaks üksust olid siiski pärast oma emaettevõtjatest eraldumist haavatavas seisus ning neil puudusid vajalikud vahendid teatavates põhivaldkondades. Pärast seda, kui ettevõtja ABN AMRO N emaettevõtja oli osadeks jaotatud, oli ettevõtjal ABN AMRO N kehv juurdepääs suurematele ettevõtjatele, tal ei olnud enam rahvusvahelist võrgustikku ning puudusid mitmed tootepädevused ja IT-suutlikkus. Ka ettevõtjat FBN mõjutas eraldumine oma emaettevõtjast tugevalt ning rahastamise osas sõltus ta suurel määral hulgimüügiturgudest. Ettevõtja ABN AMRO Group 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavast (ja ka 2010. aasta ajakohastatud restruktureerimise kavast) nähtub, et ettevõtjate ABN AMRO N ja FBN integreerimine vähendab olulisel määral kummagi üksuse nõrkusi. Ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N ühendamine aitas mõnda neist probleemidest leevendada. Ettevõtja ABN AMRO N suured jae- ja privaatpanganduse filiaalid olid deposiidimahukad, mis andis integreeritud grupile paremad rahastamisvõimalused. Ettevõtja FBN lahendas osaliselt ettevõtja ABN AMRO N rahvusvahelise võrgustiku probleemi ning kaks gruppi koos suutsid lahendada paremini näiteks IT-probleemid (nimelt ei pidanud nad mõlemad eraldi üles ehitama IT-platvorme ja muid tugivahendeid).
(306)
Finantsprognoosidest nähtub, et restruktureerimisperioodi lõpuks peaksid ühendatud üksused suutma katta oma kulud ja nende omakapitali tootlus peaks olema umbes […] %. Isegi stressistsenaariumi korral suudab ettevõtja jätkuvalt kasumit teenida, samas kui tema kapitali adekvaatsuse määrad jäävad ülespoole regulatiivsetest miinimumkünnistest. Seega tundub ettevõtja kapitalipuhver olevat - pärast riigi korduvat sekkumist - piisavalt kõrge, et tulla tulevaste ebasoodsate tingimustega toime jälle riigi poole pöördumata.
(307)
Nagu 2008. aasta teise poole ja 2009. aasta esimese poole andmetest nähtus, on täielikult elujõulise ettevõtja loomiseks äärmiselt oluline teenida piisavalt suurt netointressitulu. Seetõttu võib 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava ja 2010. aasta ajakohastatud restruktureerimise kava pidada restruktureerimise teatises esitatud elujõulisust käsitlevate nõuetega kooskõlas olevaks vaid siis, kui ettevõtja ABN AMRO Group püüab teenida 2010. aasta restruktureerimise kavas kindlaksmääratud ajakohastatud netointressitulu. Ettevõtja ABN AMRO Group peaks andma komisjonile korrapäraselt - vähemalt kord kvartalis - aru oma edusammudest. Kui ettevõtja ABN AMRO Group täheldab kõrvalekaldumist neist prognoosidest, peaks ta viivitamata võtma korrigeerivad meetmed.
(308)
Restruktureerimise kava peaks sisaldama piisavalt üksikasjalikke prognoose ning restruktureerimise puhul on vajalik ka loobumine mõningatest tegevusvaldkondadest, mis jääksid keskpikas perspektiivis strukturaalselt kahjumit teenivaks (119). Komisjon kahtles 5. veebruari 2010. aasta otsuse põhjenduses 120, kas divisjoni Prime Fund Solutions - mis deklareeris 2008. aastal märkimisväärse kahjumi seoses Madoffi pettusega - elujõulisuse küsimustega on piisaval määral tegeletud. Divisjoni PSF müümisega ettevõtjale Credit Suisse (vt ka põhjendus 74) on see probleem lahendatud. Üksikasjalikud divisjoni tasemel esitatud prognoosid näitavad, et nii alusstsenaariumi kui ka stressistsenaariumi puhul aitavad kõik divisjonid kasumit teenida. Seetõttu võib komisjon järeldada, et ei ole ühtegi divisjoni, kus eksisteeriksid strukturaalsed kasumlikkusega seotud probleemid, ning selle järelduse valguses võib öelda, et täiendavad investeeringutest väljumised ei ole ettevõtja elujõulisuse parandamiseks vajalikud.
6.3.2. Kulude jagamine/hädavajalik miinimum
(309)
Restruktureerimise kavas tuleks selgelt näidata, et abi on piirdunud hädavajaliku miinimumiga. Restruktureerimisega seotud kulusid ei peaks kandma mitte ainult riik, vaid suurimal võimalikul määral ka need, kes panka investeerisid. Teisisõnu peaksid pank ja tema kapitaliomanikud panustama restruktureerimisse oma vahenditega võimalikult suurel määral. Restruktureerimisabi peaks piirduma selliste kulude katmisega, mis on vajalikud elujõulisuse taastamiseks. Sellest tulenevalt ei tohiks ettevõtjale anda toetust riigi ressurssidest, mida võiks kasutada sellise finantsturgu moonutava tegevuse rahastamiseks, mis ei ole seotud restruktureerimisprotsessiga, näiteks omandamise rahastamiseks (120).
(310)
Restruktureerimise teatises tuletatakse meelde, et omandamiskeeld on vajalik selle tagamiseks, et abi piirduks hädavajaliku miinimumiga. Restruktureerimise teatise punktis 23 öeldakse sõnaselgelt, et „ettevõtjale ei tohi anda riigi vahenditest toetust, mida ta võib kasutada sellise turgu moonutava tegevuse rahastamiseks, mis ei ole ümberkorraldusprotsessiga seotud. Näiteks ei tohi juhul, kui see ei ole oluline ettevõtja elujõulisuse taastamiseks, rahastada riigiabist teiste ettevõtjate osakute omandamist või uute investeeringute tegemist.”
(311)
Lisaks seotakse restruktureerimise teatises omandamiskeeld konkurentsi moonutamisega. Teatise punktides 39 ja 40 selgitatakse, et „riigiabi ei tohi kasutada selleks, et kahjustada konkurente, kes ei saa samasugust riiklikku toetust” ning et „pangad ei tohiks kasutada riigiabi konkureerivate äriühingute omandamiseks. Seda tingimust tuleks kohaldada vähemalt kolm aastat ja selle kohaldamist võib sõltuvalt abi ulatusest, mahust ja kestusest jätkata ümberkorraldusperioodi lõpuni.”
(312)
Kooskõlas restruktureerimise teatise punktiga 40 võib abi kuulutada siseturuga kokkusobivaks vaid juhul, kui ettevõtja ABN AMO Group kohaldab rangelt omandamiskeeldu (121) kolme aasta jooksul alates käesoleva otsuse kuupäevast. Omandamiskeelu kohaldamist võib jätkata, kui pärast kolme aastat kuulub Madalmaade valitsusele ettevõtjast ABN AMRO Group jätkuvalt üle 50 %. Omandamiskeeldu ei tohiks siiski kohaldada üle 5 aasta. Kui osa abist on juba tagastatud, siis mõne meetme raames (eelkõige meetmed Z ja C) antud abi ei saa pank tagastada abi andmise vormi tõttu (st abi ei antud hübriidlaenuna). Et hinnata, millal abi andmisest tulenev eelis lõpeb, tuleb eeltingimusena lõpetada riigi osalus.
(313)
Komisjon täheldab, et juba 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavast (täiendatud halvima stsenaariumi finantsprognoosidega 23. märtsil 2010) nähtus, et ettevõtja ABN AMRO Group on muutunud elujõuliseks üksuseks, mille omakapitali tootlus peaks olema korralik ning ettevõtja peaks teenima korralikku kasumit isegi halvemate majandustingimuste korral. 2010. aasta novembri ajakohastatud restruktureerimise kava kinnitas seda analüüsi. See elujõulisuse taastamine ei sõltu omandamistest. Omandamiskeeld ei takista seega elujõulisuse taastamist.
(314)
Komisjon leiab, et vastavalt restruktureerimise teatise punktile 26 on hübriidlaenude ja hübriidoptsioonide keelu kohaldamine vältimatu (122). Restruktureerimise kontekstis ei ole omavahendite kogumahtu vähendavad meetmed kooskõlas kulude jagamise eesmärgiga ja nõudega, et abi piirduks hädavajaliku miinimumiga.
(315)
Nagu on märgitud restruktureerimise teatise punktis 26, „ei tohiks pangad siiski kasutada riigiabi hüvitise maksmiseks omavahendite (omakapital ja allutatud laenud) eest, kui tegevusest ei saada piisavat kasumit.” Ettevõtja ABN AMRO N 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava (ja 2010. aasta novembri ajakohastatud restruktureerimise kava) üksikasjalik hindamine lubab komisjonil järeldada, et umbes kahe aasta pärast peaks ettevõtja ABN AMRO N olema taastanud oma elujõulisuse ning seda illustreerib vastuvõetav omakapitali tootlus, mis on aastatel 2012 ja 2013 vastavalt […]. Seda silmas pidades tundub hübriidlaenude ja -optsioonide kaheaastane keeld (123) tagavat asjakohase kulude jagamise ettevõtja kapitaliomanike vahel (124). Seega võib abi pidada siseturuga kokkusobivaks vaid juhul, kui kohaldatakse hübriidlaenude ja - optsioonide kaheaastast keeldu, nagu on üksikasjalikult kirjeldatud otsuse regulatiivosa artiklis 8. Laenu- ja ostuoptsiooni keeld peaks kehtima ka ettevõtja FBN(H) eelisaktsiate omanike suhtes, et kõrvaldada komisjoni poolt 5. veebruari 2010. aasta otsuse põhjenduses 130 väljendatud kahtlused.
(316)
Kulude jagamise meetmed on vajalikud ka muudel juhtudel, eesmärgiga tagada, et päästetud pangad võtaksid piisava vastutuse oma varasema käitumise tagajärgede eest, et luua asjakohased stiimulid enda ja teiste tulevase käitumise parandamiseks. See tegur ei ole antud juhul nii asjakohane, sest ettevõtja probleemid olid suurel määral seotud endise emaettevõtjaga Fortis SA/NV (vt osa 6.3.3 „Meetmed konkurentsi moonutamise piiramiseks”). Seetõttu võib ka kulude jagamise puhul nõustuda, et suuremad investeeringutest väljumised puuduvad, välja arvatud divisjonide PFS ja Intertrust müük. Need divisjonid koos moodustasid […] % äritulust kokku ja nende riskiga kaalutud vara moodustas […] %.
6.3.3. Meetmed konkurentsi moonutamise piiramiseks
(317)
Konkurentsi moonutamise piiramiseks vajalike meetmete puhul on antud juhtumile iseloomulikud mõned ebaharilikud tunnusjooned.
(318)
Restruktureerimise teatise punktis 28 esitatakse need konkurentsi moonutamise liigid, mis võivad esineda, kui antakse riigiabi eesmärgiga toetada finantsstabiilsust süsteemse kriisi ajal: „Kui pangad võistlevad omavahel toodete ja teenuste tasandil, kaotavad oma turuosa lõpuks need pangad, kes koguvad üleliigseid riske ja/või toetuvad ebakindlatele ärimudelitele. Sellised pangad võivad olla sunnitud turult lahkuma, samas kui turule sisenevad või oma turuosa suurendavad tõhusamalt tegutsevad konkurendid. Riigiabiga soodustatakse abisaajate turuvõimu kunstliku toetamise kaudu selliste konkurentsimoonutuste jätkumist, mis on tekkinud üleliigsete riskide võtmise ja ebakindlate ärimudelite rakendamise tõttu. Sellega võidakse moraalselt ohustada abisaajaid ning nõrgendada abi mittesaavate pankade motivatsiooni konkureerida, investeerida ja innovatsiooniga tegeleda.”
(319)
Nagu selgitatakse 3. detsembri 2008. aasta otsuses, tulenesid ettevõtjate Fortis SA/NV ja Fortis Bank SA/NV raskused ülemäärase riski võtmisest: i) ettevõtja Fortis Bank SA/NV investeeris suure summa struktureeritud krediidiportfelli, ning ii) ettevõtja Fortis SA/NV otsustas omandada ettevõtja ABN AMRO N väga kõrge hinnaga. Selleks et lubada abi andmist sellistele pankadele, nõuab komisjon, et abisaaja turupositsiooni vähendataks märkimisväärselt. Sellega seoses täheldab komisjon, et ettevõtja Fortis SA/NV on jagatud neljaks: Belgia ja rahvusvahelised kindlustusvarad kuuluvad ikka veel börsinimekirja kantud ettevõtjale Fortis SA/NV (mis kannab pärast ettevõtja Fortis SA/NV pankrotti nime Ageas), ettevõtja BNP Paribas omandas ettevõtjad Fortis Bank SA/NV ja BGL, Madalmaade valitsus omandas ettevõtja FBN (sealhulgas ettevõtja ABN AMRO N) ning lisaks omandas Madalmaade valitsus Madalmaade kindlustusvaldkonna (125). Teisisõnu on ettevõtja Fortis SA/NV jaotatud väiksemateks üksusteks ja ettevõtja Fortis Bank SA/NV ise on jaotatud kaheks (126).
(320)
Komisjon täheldab, et ettevõtjate FBN ja ABN AMRO N kasuks võetud ja käesolevas otsuses hinnatud meetmetel on erilised tunnusjooned, mis erinevad komisjoni poolt praeguse majanduskriisi jooksul käsitletud muudest restruktureerimisjuhtumistest, sealhulgas ettevõtjatega Fortis Bank SA/NV ja Fortis SA/NV seotud juhtumitest. Antud juhul ei vaja ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N riigiabi mitte niivõrd seepärast, et nad oleksid langetanud valesid juhtimisotsuseid. Vajadus riigiabi järele ei tulene näiteks nende investeeringute käigus või laenupoliitika tõttu akumuleerunud ülemäärasest riskist või sellest, et nad oleksid kasutanud jätkusuutmatut hinnastamispoliitikat. Samamoodi ei tulenenud ettevõtjate Fortis SA/NV ja Fortis Bank SA/NV raskused riskantsest laenu- või hinnastamispoliitikast jae-, privaat- või äripanganduse puhul - nendes valdkondades oldi hoopis kasumlikud. Sellest tulenevalt leiab komisjon, et ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N antud abi on olulisel määral vähem konkurentsi moonutav kui see abi, mille andmine ülemääraseid riske võtnud finantseerimisasutustele heaks kiideti. Seepärast leiab komisjon, et edaspidi ei ole vaja ühestki investeeringust täiendavalt väljuda.
(321)
Tuleks siiski tagada, et ettevõtjad FBN ja ABN AMRO N ei kasutaks riigiabi konkurentide arvel laienemiseks, näiteks rakendades jätkusuutmatut hinnastamispoliitikat või omandades muid finantseerimisasutusi. Kui see peaks juhtuma, siis abi „nõrgendaks abi mittesaavate pankade motivatsiooni konkureerida, investeerida ja innovatsiooniga tegeleda” ja võiks vähendada „motivatsiooni arendada piiriülest tegevust”, vähendades soovi siseneda Madalmaade turule.
(322)
Seega võib riigiabi tunnistada siseturuga kokkusobivaks ainult juhul, kui kehtestatud on piisaval määral meetmeid, millega tagatakse, et riigiabi ei kasutata selleks, et kahjustada konkurente, kes ei saanud samasugust riiklikku toetust. Sellist toetust saanud ja mittesaanud pankade vahel peaksid kehtima jääma võrdsed võimalused. Lisaks tuleks vältida seda, et riigiabi nõrgendaks abi mittesaavate pankade motivatsiooni konkureerida, investeerida ja innovatsiooniga tegeleda ning et luuakse turuletuleku tõkked, mis võiksid vähendada piiriülest tegevust.
(323)
Restruktureerimise teatises nähakse ette, et meetmete iseloom ja laad sõltub abisumma suurusest ja selle andmise tingimustest ning selle turu või nende turgude iseloomust, kus abi saanud pank tegutseb. Abisumma suurust on kirjeldatud osas 6.1.4 „Riigiabi suuruse määramine”. Riigiabi andmise konkreetseid tingimusi ja asjaolusid on käsitletud käesoleva osa alguses. Nagu on märgitud restruktureerimise teatise punktis 32, on samuti oluline panga osakaal ja suhteline tähtsus kõnealusel turul või kõnealustel turgudel. Kui restruktureeritud panga turupositsioon on pärast restruktureerimist piiratud, ei ole tõenäoliselt tarvis kehtestada täiendavaid meetmeid. Seetõttu on tingimused, mis peavad olema täidetud, et tunnistada abi siseturuga kokkusobivaks, peamiselt seotud jae- ja privaatpangandusega, sest ettevõtja on juba märkimisväärsel määral vähendanud oma turupositsiooni äripanganduses, väljudes äriüksusesse New HBU tehtud investeeringust.
(324)
Abi võib tunnistada restruktureerimise teatisega kokkusobivaks tingimusel, et ettevõtja ABN AMRO Group rakendab põhjendustes 325-329 kirjeldatud meetmed.
(325)
Jae- ja privaatpanganduse valdkonnas võib abi tunnistada siseturuga kokkusobivaks juhul, kui ettevõtja ABN AMRO Group ei ole hinnaliider standardsete hoiu- ja laenutoodete puhul. Kooskõlas restruktureerimise teatise punktiga 44 ei tohiks ettevõtja ABN AMRO Group pakkuda selliseid hinnatingimusi, mida ei suuda pakkuda konkurendid, kes riigiabi ei saanud.
(326)
Kuna hinnaliidrina tegutsemise keeld võib olla vähemtõhus turusegmentides, kus on palju mittestandardseid tooteid, näiteks Madalmaade privaatpanganduses, millega seoses oli esitatud konkreetne kaebus, tuleb abi siseturuga kokkusobivaks tunnistamiseks kehtestada lisatingimus kooskõlas restruktureerimise teatise punktiga 44. Ettevõtja ABN AMRO Group peab eesmärgiks seadma netointressitulu teenimise, mille kohta esitati komisjonile andmed 8. novembril 2010. Seetõttu peaks ettevõtja ABN AMRO Group võtma asjakohased meetmed kohe, kui ta märkab, et ei täida oma prognoose, eriti kui neid prognoose ei täideta väikeste intressimarginaalide tõttu.
(327)
Kuna hinnaliidrina tegutsemise keelu rakendamine ja sellest keelust kinnipidamise jälgimine on privaatpanganduse valdkonnas raske, tuleb tõhusa konkurentsi tagamiseks rakendada muid sobivaid meetmeid, näiteks meetmeid, mis soodustavad turuletulekut, nagu on kirjeldatud restruktureerimise teatise punktis 44. Sellega seoses tuleb abi siseturuga kokkusobivaks tunnistamiseks täita tingimus, mille kohaselt ettevõtja ABN AMRO Group rakendab meetme, mis hõlbustab ühest pangast teise üleminekut. Konkreetsemalt peaks ettevõtja ABN AMRO Group kandma Madalmaade privaatpanganduse klientide eest enda halduskulud, üleminekuga seotud kulud ja tehingukulud, mis tulenevad otseselt privaatpangandussuhete lõpetamisest ja portfellide üleminekust (127). Seda meedet tuleks kohaldada kahe järjestikuse kuu jooksul, alustades sellega esimesel võimalusel ja viies selle lõpule hiljemalt aasta jooksul pärast käesoleva otsuse kuupäeva. Kohe, kui kahekuuline periood algab, teavitab pank üheselt mõistetaval viisil kõiki oma privaatpanganduse kliente neile pakutavast võimalusest. Lisaks peaks ettevõtja ABN AMRO Group esitama komisjonile tõendid, et klientide üleminek toimub tavamenetlusi järgides ning et selle protsessi käigus ei toimunud mingeid viivitusi.
(328)
Kui konkurentsi põhjendamatu moonutamise piiramiseks võetud meetmed ning konkreetsemalt jae- ja privaatpanganduse erimeetmed on nõuetekohaselt rakendatud, oleks nendega piisaval määral lahendatud ka kaebuse esitaja tõstatatud probleemid. Neid probleeme uurides leidis komisjon, et ettevõtja ABN AMRO on mõne toote puhul ajutiselt kasutanud kahjumit tootnud hinda, kuid sellist hinnapoliitikat kasutati piiratud likviidsusega keskkonnas, kus kõik pangad konkureerisid üksteisega hoiuste nimel. Samuti tuli arvesse võtta brändi MoneYou käivitamisest tulenevat konkreetset konteksti (selle brändi turuletoomine oli otsustatud enne ettevõtja Fortis SA/NV kokkuvarisemist).
(329)
Samuti öeldakse restruktureerimise teatise punktis 44, et pangad ei tohi riigi toetust kasutada ka konkurentsieelisena oma finantstoodete turustamisel. Seetõttu on abi siseturuga kokkusobivaks tunnistamise tingimuseks see, et ettevõtja ABN AMRO Group ei tohi kolme aasta jooksul kasutada riigiabi oma investoritele suunatud turunduskampaaniate ja teabeedastuste jaoks. Nende keeldude kohaldamist võib jätkata kuni viis aastat, kui Madalmaade valitsusele kuulub jätkuvalt vähemalt 50 % ettevõtja ABN AMRO Group aktsiatest.
(330)
Konkurentsi põhjendamatu moonutamise seisukohast peab komisjon positiivseks divisjonidesse PFS ja Intertrust tehtud investeeringutest väljumist. Divisjoni PFS müük vähendab ettevõtja atraktiivsust institutsionaalsete klientide silmis, samas kui divisjon Intertrust osutas muu hulgas teenuseid, mis võiksid tugevdada privaatpanganduse osa. Sellest tulenevalt võib selle divisjoni müük lihtsustada konkurentide jaoks oma konkurentsipositsiooni parandamist võrreldes brändiga ABN AMRO Mees Pierson. Samuti leiab komisjon, et konkurentsi moonutamist aitab piirata asjaolu, et osa abist on tagasi makstud. Samuti on komisjon rahul põhjenduses 75 kirjeldatud dividendipoliitikaga.
6.3.4. Järeldus
(331)
Seega kui kõik osades 6.2 ja 6.3 kirjeldatud tingimused rakendatakse nõuetekohaselt, annab 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava (mida on ajakohastatud 2010. aasta novembri restruktureerimise kavaga) piisavat kinnitust sellele, et ettevõtja ABN AMRO Group pikaajaline elujõulisus on taastatud. 2010. aasta novembri restruktureerimise kavaga ajakohastatud 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas nähakse ette piisav kulude jagamine ning see kava sisaldab piisavaid meetmeid konkurentsi põhjendamatu moonutamise piiramiseks. Seetõttu võib komisjon teatavate tingimuste täitmise korral tunnistada, et 2009. aasta detsembri restruktureerimise kava (nagu seda on ajakohastatud 2010. aasta novembri restruktureerimise kavaga) on kooskõlas restruktureerimise teatisega.
7. JÄRELDUS
Komisjon leiab, et Madalmaade valitsus on ebaseaduslikult andnud osas 6.1.4 „Riigiabi suuruse määramine” loetletud riigiabi, rikkudes sellega aluslepingu artikli 108 lõiget 3. See abi võib olla siiski kokkusobiv siseturuga, kui rakendatakse osades 6.2 ja 6.3 sätestatud tingimused, mida on üksikasjalikumalt kirjeldatud käesoleva otsuse regulatiivosas.
Komisjon märgib, et Madalmaade valitsus on erandkorras nõustunud sellega, et käesoleva otsuse tekst esitatakse talle ainult inglise keeles,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Madalmaade poolt ettevõtjale ABN AMRO Group antud riigiabi on kooskõlas siseturuga artiklites 3-9 sätestatud tingimuste täitmise korral.
Seda riigiabi anti järgmiselt:
-
rekapitaliseerimisabi ettevõtjatele FBN ja ABN AMRO N vastavalt 4,2-5,45 miljardit eurot, ning
-
71,7 miljardit eurot likviidsusabi.
Artikkel 2
Käesolevas otsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) ettevõtja ABN AMRO Group- ettevõtja ABN AMRO Group ja täielikult tema omandis olevad otsesed või kaudsed tütarettevõtjad, sealhulgas üksused, milles ettevõtjale ABN AMRO Group kuulub ainukontroll, nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 139/2004 (kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle) (EÜ ühinemismäärus) (128) tähenduses;
b) parima hinna pakkuja- pakkuja, kelle hind on kõige parem;
c) jaekliendid- kõik eraisikust kliendid (vastandina äriklientidele);
d) standardsed jaepanganduse valdkonna tähtajalised ja nõudmiseni hoiused- kõik standardsed jaepangandus- ja hoiustamistooted, mis hõlmavad mis tahes ajahetkel vähemalt 85 % ettevõtja ABN AMRO Group tootemahust jaepanganduse tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste turul;
e) standardsed laenutooted- kõik standardsed jaepangandus- ja hoiustamistooted, mis hõlmavad mis tahes ajahetkel vähemalt 85 % ettevõtja ABN AMRO Group tootemahust hüpoteeklaenuturul;
f) Madalmaade privaatpangandus- kõik äriüksuse Private Banking kliendid, välja arvatud need kliendid, kes kuuluvad äriüksuse Private Banking International alla (129).
Artikkel 3
1. Kui komisjon ei ole andnud selleks eelnevat luba, ei tohi ettevõtja ABN AMRO Group olla parima hinna pakkuja jaeklientidele pakutavate standardsete jaepanganduse valdkonna tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste puhul […] finantseerimisasutuste seas, kellel on Madalmaade jaepanganduse valdkonna hoiuste turul suurima mahuga turuosa mis tahes järgmistes segmentides:
-
hoiused;
-
tähtajalised hoiused, mille tähtaeg on 1 aasta;
-
tähtajalised hoiused, mille tähtaeg on 2 aastat;
-
tähtajalised hoiused, mille tähtaeg on 3 aastat;
-
tähtajalised hoiused, mille tähtaeg on 4 aastat; ning
-
tähtajalised hoiused, mille tähtaeg on 5 aastat.
Olenemata esimeses lõigus sätestatust võib ettevõtja ABN AMRO Group juhul, kui kolm finantseerimisasutust pakuvad ühiselt parimat hinda […] finantseerimisasutuste seas, kellel on Madalmaade jaepanganduse valdkonna tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste turusegmendis suurim turuosa, pakkuda nende kolme finantseerimisasutusega sama hinda vastava segmendi standardsete toodete puhul.
2. Kui komisjon ei ole andnud selleks eelnevat luba, ei tohi ettevõtja ABN AMRO Group olla parima hinna pakkuja mis tahes standardsete laenuliikide puhul […] finantseerimisasutuste seas, kellel on Madalmaade jaepanganduse valdkonna laenuturul suurim turuosa.
Olenemata esimesest lõigust võib ettevõtja ABN AMRO Group juhul, kui kolm finantseerimisasutust pakuvad ühiselt parimat hinda […] finantseerimisasutuste seas, kellel on Madalmaade jaepanganduse valdkonna laenuturul suurim turuosa, pakkuda nende kolme finantseerimisasutusega sama hinda vastava standardse laenuliigi puhul.
3. Selleks et tagada lõigete 1 ja 2 järgimine, peab ettevõtja ABN AMRO Group püsivalt ja vähemalt igal nädalal jälgima […] teiste selliste finantseerimisasutuste pakutavaid ja üldsusele kättesaadavaid tingimusi, kellel on vastaval Madalmaade hoiuste turul suurima mahuga turuosa. Kui mis tahes […] selliste teiste finantseerimisasutuste näitajad ei ole üldsusele kättesaadavad, asendatakse need suuruselt järgmise turuosaga finantseerimisasutuse näitajatega.
Kui ettevõtja ABN AMRO Group märkab, et ta pakub mis tahes toodete puhul soodsamaid hindu võrreldes hinnaga, mida tal on lubatud käesoleva artikli lõigete 1 ja 2 alusel pakkuda, teavitab ettevõtja ABN AMRO Group sellest viivitamata komisjoni. Ettevõtja korrigeerib viivitamata toodete hindu ja rakendab hinnakorrektsioonid esimesel võimalusel.
Jaepanganduse valdkonna tähtajaliste ja nõudmiseni hoiuste puhul rakendab ettevõtja ABN AMRO Group korrektsioonid hiljemalt 10 tööpäeva jooksul alates kuupäevast, mil ta täheldas kõrvalekaldumist sätestatud tingimustest. Kui kõrvalekaldumine ilmneb seoses selliste toodetega, mille puhul on hinna muutmine võimalik alles kuu lõpus ning kõrvalekaldumise täheldamisest on kuu lõpuni alla 10 tööpäeva, rakendab ettevõtja ABN AMRO Group korrektsiooni esimesel võimalusel järgneva kuu lõpust.
Laenude puhul korrigeerib ettevõtja ABN AMRO Group oma hinnastamist 10 tööpäeva jooksul alates kuupäevast, mil ta täheldas kõrvalekaldumist sätestatud tingimustest, ning korrektsioon rakendatakse hiljemalt 15 tööpäeva jooksul alates kuupäevast, mil täheldati tingimustest kõrvalekaldumist.
4. Lõigetes 1 ja 2 sätestatud tingimusi kohaldatakse kolm aastat alates käesoleva otsuse kuupäevast. Ettevõtja ABN AMRO Group esitab komisjonile nende tingimuste järgimist käsitleva aruande kord kvartalis ja hiljemalt kahe nädala jooksul alates ettevõtja ABN AMRO Group kvartaalsete majandustulemuste avaldamisest.
Artikkel 4
1. Ettevõtja ABN AMRO Group teeb kõik endast oleneva, et täita komisjonile 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas (nagu seda on ajakohastatud 2010. aasta novembri restruktureerimise kavas) esitatud prognoosid (sh netointressitulu teenimiseks). 2010. aasta novembri restruktureerimise kavas esitatud prognoosid tuleb täita ettevõtja ABN AMRO Group konsolideeritud tasandil.
Ettevõtja ABN AMRO Group annab komisjonile aru kord kvartalis, esitades üksikasjalikud prognoosid ja tegelikud näitajad (sealhulgas netointressitulu) nelja segmendi lõikes, mis on määratletud 2009. aasta detsembri restruktureerimise kavas ja 2010. aasta novembri restruktureerimise kavas. Nendeks on jaepangandus, Madalmaade privaatpangandus, rahvusvaheline privaatpangandus ning äri- ja ettevõtete pangandus.
Ettevõtja ABN AMRO Group võib esitada komisjonile põhjendatud taotluse oma prognooside (sealhulgas netointressitulu) läbivaatamiseks, et võtta arvesse väliseid arenguid.
2. Ettevõtja ABN AMRO Group esitab netointressitulu üksikasjaliku prognoosi mahtude ja marginaalide lõikes konsolideeritud tasandil ja privaatpanganduse tasandil.
Ettevõtja ABN AMRO Group annab komisjonile aru kord kvartalis ja hiljemalt kahe nädala jooksul pärast ettevõtja kvartaalsete majandustulemuste avaldamist, näidates, kas konsolideeritud tasandil teenitud netointressitulu on kooskõlas lõikes 1 osutatud prognoosidega. Lisaks esitatakse nimetatud aruandes prognoositud ja tegelike marginaalide võrdlus konsolideeritud ja privaatpanganduse tasandil.
Kui konsolideeritud tasandil teenitud netointressitulu ei ole nende prognoosidega kooskõlas, peab ettevõtja ABN AMRO Group esitama kõnealuses aruandes nende prognooside täitmiseks võetud meetmed.
3. Lõigetes 1 ja 2 sätestatud kohustusi kohaldatakse kolm aastat alates käesoleva otsuse kuupäevast.
Artikkel 5
1. Ettevõtja ABN AMRO Group ei omanda mis tahes äriühingus üle [0 - 7] % osalust.
2. Erandina lõikest 1 võib ettevõtja ABN AMRO Group omandada äriühingus osaluse, kui ettevõtja ABN AMRO Group poolt kõikide selliste omandamiste eest kolme aasta jooksul pärast käesoleva otsuse kuupäeva tasutud kumulatiivne brutohind kokku (välja arvatud võla ülevõtmine või ülekandmine seoses sellise omandamisega) on alla [0 - 600] miljoni euro.
Lõikes 1 sätestatud keeldu ei kohaldata, kui ettevõtja ABN AMRO Group omandab börsiväliseid ettevõtjaid ning kui need sobivad tema äriplaaniga ja kuuluvad divisjoni „Private Equity” kavandatud eelarvesse, nagu need esitati komisjonile 5. oktoobril 2010.
Samuti ei kohaldata lõikes 1 sätestatud keeldu […] osakapitali osade suhtes, mis on võetud ettevõtja ABN AMRO Group divisjonist „Energy, Commodities and Transportation” eesmärgiga toetada tema tavapärast rahastamistegevust, kui need sobivad ettevõtja ABN AMRO Group äriplaani ja selle divisjoni kavandatud eelarvesse, nagu need esitati komisjonile 10. jaanuaril 2010.
Ettevõtja ABN AMRO Group annab komisjonile aru kord kvartalis ja hiljemalt kahe nädala jooksul alates ettevõtja kvartaalsete majandustulemuste avaldamisest. Selles aruandes loetletakse tegelikud omandamised, mille divisjonid „Private Equity” ja „Energy, Commodities and Transportation” on läbi viinud. Lisaks esitatakse aruandes üksikasjalik teave ettevõtja ABN AMRO Group muude omandamiste kohta, mida tal on lubatud esimese lõigu alusel läbi viia.
3. Lõikes 1 sätestatud keeldu kohaldatakse vähemalt kolm aastat alates käesoleva otsuse kuupäevast või kuni kuupäevani, mil Madalmaade osalus ettevõtjas ABN AMRO Group väheneb alla 50 %, olenevalt sellest, kumb kuupäev on hilisem. Nimetatud keelu kohaldamine lõpetatakse hiljemalt viie aasta möödumisel käesoleva otsuse kuupäevast.
Juhul kui lõikes 1 sätestatud keeldu kohaldatakse alates käesoleva otsuse kuupäevast kauem kui kolm aastat, suurendatakse lõike 2 esimese lõigu alusel kohaldatavat kumulatiivset brutohinda [0 - 200] miljoni euro võrra aasta kohta.
Artikkel 6
Ettevõtja ABN AMRO Group ei reklaami asjaolu, et ta kuulub riigile, ega viita olemasolevate või potentsiaalsete klientide ja/või investoritega toimuva teabevahetuse käigus mingil moel mis tahes saadud riigipoolsele toetusele vähemalt kolme aasta jooksul alates käesoleva otsuse kuupäevast või kuni kuupäevani, mil Madalmaade osalus ettevõtjas ABN AMRO Group väheneb alla 50 %, olenevalt sellest, kumb kuupäev on hilisem. Nimetatud keelu kohaldamine lõpetatakse hiljemalt viie aasta möödumisel käesoleva otsuse kuupäevast.
Olenemata sellest keelust võib ettevõtja ABN AMRO Group viidata asjaolule, et ta kuulub riigile, ja mis tahes muule riigilt saadud toetusele, kui selline viitamine on kohustuslik kohaldatavate õigus- või haldusnormide kohaselt.
Artikkel 7
1. Ettevõtja ABN AMRO Group pakub Madalmaade privaatpanganduse valdkonna klientidele võimalust lõpetada oma privaatpangandussuhe ettevõtjaga ABN AMRO Group ning viia investeerimisportfellid üle teistesse pankadesse. See pakkumine kehtib kahe järjestikuse kuu jooksul (edaspidi „asjaomane periood”).
Asjaomane periood algab võimalikult kiiresti pärast käesoleva otsuse kuupäeva, kusjuures enne seda nähakse (vajaduse korral) ette mõistlik ajavahemik ettevalmistuste tegemiseks, ning lõpeb hiljemalt ühe aasta jooksul alates käesoleva otsuse kuupäevast. Ettevõtja ABN AMRO Group esitab komisjonile heakskiitmiseks asjaomase perioodi alguskuupäeva vähemalt neli nädalat enne asjaomase perioodi kavandatavat algust.
2. Ettevõtja ABN AMRO esitab kõigile oma Madalmaade privaatpanganduse valdkonna klientidele lõikes 1 kirjeldatud pakkumise tingimused üheselt mõistetaval viisil hiljemalt asjaomase perioodi esimesel päeval. Teave, mille ettevõtja ABN AMRO Group kavatseb edastada oma klientidele, tuleb kõigepealt esitada komisjonile vähemalt neli nädalat enne selle teabe edastamist ettevõtja klientidele.
3. Ettevõtja ABN AMRO Group hõlbustab privaatpangandussuhete lõpetamist, kui kliendid seda soovivad, kasutades tavapäraseid menetlusi võimalikult madala hinnaga. Kui klient otsustab oma vahendid ja/või (asjaomased) väärtpaberitega seotud õigused üle viia ning kui see üleviimine on võimalik vastuvõtva panga vaatenurgast, hõlbustab ettevõtja ABN AMRO Group sellist üleviimist. Kliente teavitatakse võimalusest pigem viia oma vahendid üle kui likvideerida oma positsioon ning samuti mõlema võimalusega kaasnevatest kuludest.
Ettevõtja ABN AMRO Group katab oma sellised halduskulud, üleviimisega seotud kulud ja tehingukulud, mis tulenevad otseselt privaatpangandussuhete lõpetamisest ja portfellide üleviimisest (130).
Ettevõtja ABN AMRO Group ei ole kohustatud kandma klientide eest muid finantstagajärgi.
Artikkel 8
Ettevõtja ABN AMRO Group ei maksa mis tahes kupongimakseid esimese taseme omakapitali ning esimese ja teise taseme kapitaliinstrumentide (sealhulgas hübriidkapitalivahendite ja eelisaktsiate) eest, mis on väljastatud enne käesoleva otsuse kuupäeva, ega kasuta mis tahes ostuoptsioonidega seotud õigusi selliste kapitalivahendite suhtes kuni 10. märtsini 2013 (kaasa arvatud), välja arvatud juhul, kui tal on juriidiline kohustus seda teha.
Ettevõtja ABN AMRO Group võib väljastada uusi kapitalivahendeid pärast käesoleva otsuse kuupäeva või teha kupongimakseid selliste uute kapitalivahendite eest, välja arvatud juhul, kui sellise väljastamise või maksega kaasneb kohustus tasuda kupongimakseid tema enda olemasolevate kapitalivahendite eest.
Erandina esimeses lõigus sätestatust võib ettevõtja ABN AMRO Group kasutada FCC-instrumendi ostuoptsiooni (nimelt 87,5 miljonit eurot; 6,25 % mittekumulatiivseid hääleõiguseta tähtajatuid A-klassi I seeria eelisaktsiaid, mille on emiteerinud ettevõtja Fortis Capital Company Ltd).
Kuni 10. märtsini 2013 (kaasa arvatud) maksab ettevõtja ABN AMRO Group dividende ainult oma lihtaktsiate eest, kui dividendisumma on üle 100 miljoni euro (131).
Artikkel 9
Hiljemalt 30. juuniks 2011 maksab ettevõtja ABN AMRO Group Madalmaadele korrigeeritud intressimäära laenude eest, mis on nimetatud komisjoni poolt 24. juunil 2010 Madalmaade valitsusele edastatud e-kirjas. Intressimääraga korrigeeritud summa on kokku 18 152 722 eurot.
Artikkel 10
Madalmaade valitsus teatab komisjonile kahe kuu jooksul alates käesoleva otsuse teatavaks tegemisest, milliseid meetmeid on selle järgimiseks võetud.
Artikkel 11
Käesolev otsus on adresseeritud Madalmaade Kuningriigile.
Brüssel, 5. aprill 2011