NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 439/2010
ze dne 19. května 2010
o zřízení Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 74 a čl. 78 odst. 1 a 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Politika Unie týkající se společného evropského azylového systému má podle haagského programu za cíl zřídit prostřednictvím účinného harmonizovaného řízení společný azylový prostor, a to v souladu s hodnotami a humanitárními tradicemi Evropské unie.
(2)
V posledních letech bylo díky zavedení společných minimálních norem dosaženo velkého pokroku na cestě k vytvoření společného evropského azylového systému. Přesto mezi jednotlivými členskými státy přetrvávají velké rozdíly v poskytování a formách ochrany. Tyto rozdíly jež je třeba zmírnit.
(3)
Komise ve svém plánu politiky pro azyl přijatém v červnu roku 2008 uvedla, že hodlá usilovat o rozvoj společného evropského azylového systému navržením přezkumu stávajících právních nástrojů za účelem většího sladění příslušných předpisů a že zároveň hodlá výrazněji podporovat praktickou spolupráci mezi členskými státy zejména předložením legislativního návrhu na zřízení Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu (dále jen „podpůrný úřad“), aby se zlepšila koordinace operativní spolupráce mezi členskými státy, což přispěje k účinnému uplatňování společných pravidel.
(4)
Evropská rada oficiálně připomněla v Evropském paktu o přistěhovalectví a azylu, přijatém v září 2008, že každý pronásledovaný cizí státní příslušník má právo získat na území Evropské unie pomoc a ochranu v souladu se Ženevskou úmluvou ze dne 28. července 1951 o právním postavení uprchlíků ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967 a ostatními souvisejícími smlouvami. Mimo jiné bylo výslovně dohodnuto, že by měl být v roce 2009 zřízen Evropský podpůrný úřad.
(5)
Cílem praktické spolupráce v oblasti azylu je ještě více sblížit v rámci evropského práva rozhodovací procesy členských států v azylových otázkách a zajistit jejich trvalou kvalitu. V posledních letech se již uskutečnila řada opatření praktické spolupráce, především pokud jde o přijetí společného přístupu k informacím o zemích původu a o vypracování společných evropských osnov odborné přípravy v oblasti azylu.
(6)
K posílení a rozvoji těchto opatření spolupráce je třeba zřídit podpůrný úřad. Podpůrný úřad by měl vzít v tato opatření v úvahu a poučit se z nich.
(7)
V případě členských států, jejichž vnitrostátní azylový a přijímací systém je vystaven specifickému a nepřiměřenému tlaku především z důvodu jejich zeměpisné polohy či demografické situace, by měl podpůrný úřad podporovat rozvoj solidarity uvnitř Unie, díky níž se podpoří lepší přemísťování osob požívajících mezinárodní ochrany z těchto členských států do jiných členských států a současně s tím se zajistí, aby nebyly azylové a přijímací systémy zneužívány.
(8)
K optimálnímu provádění mandátu je třeba, aby byl podpůrný úřad po technické stránce nezávislý a aby byl po právní, správní a finanční stránce samostatný. Za tímto účelem by měl být podpůrný úřad subjektem Unie s právní subjektivitou, který bude vykonávat prováděcí pravomoci svěřené mu tímto nařízením.
(9)
Podpůrný úřad by měl pracovat v úzké spolupráci s Komisí a s orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, s vnitrostátními službami působícími v oblasti přistěhovalectví a azylu či jinými službami a využít kapacity a odborné znalosti těchto služeb. Členské státy by měly s podpůrným úřadem spolupracovat, aby bylo zajištěno, že bude podpůrný úřad moci provádět svůj mandát.
(10)
Podpůrný úřad by měl rovněž jednat v úzké spolupráci s Vysokým komisařem OSN pro uprchlíky (UNHCR) a případně i s příslušnými mezinárodními organizacemi, aby mohl využívat jejich odborných znalostí a podpory. Za tímto účelem by měla být role UNHCR i ostatních příslušných mezinárodních organizací plně uznána a tyto organizace by měly být plně zapojeny do činnosti podpůrného úřadu. Žádné finanční zdroje, které bude moci podpůrný úřad v souladu s tímto nařízením uvolnit pro UNHCR, by neměly vést ke dvojímu financování činností UNHCR, tedy i z jiných mezinárodních či vnitrostátních zdrojů.
(11)
Aby mohl podpůrný úřad plnit svoji úlohu v míře nezbytné pro plnění svých úkolů, měl by rovněž spolupracovat s dalšími subjekty Unie, a zejména s Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, zřízenou nařízením Rady (ES) č. 2007/2004 (2), a s Agenturou Evropské unie pro základní práva, zřízenou nařízením Rady (ES) č. 168/2007 (3).
(12)
Podpůrný úřad by měl spolupracovat s Evropskou migrační sítí, zřízenou rozhodnutím Rady 2008/381/ES (4), aby se předešlo zdvojení činností. Podpůrný úřad by měl rovněž udržovat úzký dialog s občanskou společností za účelem výměny informací a sdílení poznatků v oblasti azylu.
(13)
Podpůrný úřad by měl být evropským odborným centrem pro otázky azylu a měl by usnadňovat, koordinovat a posilovat praktickou spolupráci mezi členskými státy v mnoha aspektech azylové problematiky, aby tak členské státy mohly lépe poskytovat ochranu osobám, jež na ni mají právo, a případně zároveň spravedlivě a účinně přistupovat k osobám nesplňujícím požadavky na mezinárodní ochranu. Mandát podpůrného úřadu by měl být zaměřen na tři hlavní úkoly, konkrétně by měl přispívat k provádění společného evropského azylového systému, podporovat praktickou spolupráci mezi členskými státy v oblasti azylu a podporovat členské státy vystavené mimořádnému tlaku.
(14)
Podpůrný úřad by neměl mít žádné přímé ani nepřímé pravomoci související s přijímáním rozhodnutí orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, které se týkají žádostí jednotlivých osob o mezinárodní ochranu.
(15)
S cílem poskytnout nebo koordinovat rychlou a účinnou operativní podporu členským státům, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku, by měl podpůrný úřad na žádost dotčených členských států koordinovat opatření na podporu těchto členských států, mimo jiné i tím, že na jejich území vyšle azylové podpůrné týmy, složené z odborníků pro azylovou problematiku. Tyto týmy by měly přispět zejména svými odbornými znalostmi týkajícími se tlumočnických služeb, informacemi o zemích původu a znalostmi při zpracovávání a správě žádostí o azyl. Pravidla týkající se azylových podpůrných týmů by se měla řídit tímto nařízením, aby bylo zajištěno, že vyslání těchto týmů bude účinné.
(16)
Úřad by měl plnit svoji úlohu v podmínkách, jež mu umožní fungovat jako referenční místo díky jeho nezávislosti, vědecké a technické úrovni poskytované pomoci a šířených informací, transparentnosti postupů a pracovních metod a výkonnosti při provádění svěřených úkolů.
(17)
Komise a členské státy by měly být zastoupeny ve správní radě podpůrného úřadu za účelem účinné kontroly fungování podpůrného úřadu. Správní rada by se měla skládat pokud možno z vedoucích operačních pracovníků orgánů členských států příslušných pro oblast azylu nebo z jejich zástupců. Měly by jí být svěřeny pravomoci nezbytné zejména k sestavování rozpočtu, ověřování jeho plnění, přijímání vhodných finančních předpisů, vypracovávání transparentních pracovních postupů pro rozhodování podpůrného úřadu, přijímání výroční zprávy o situaci v oblasti azylu v Unii a technických dokumentů o provádění nástrojů Unie v oblasti azylu a ke jmenování výkonného ředitele a případně výkonného výboru. Vzhledem ke svým odborným znalostem v oblasti azylu by měl být UNHCR ve správní radě zastoupen jedním členem bez hlasovacího práva, aby mohl být do činnosti podpůrného úřadu plně zapojen.
(18)
Vzhledem k povaze úkolů podpůrného úřadu a úloze výkonného ředitele a s ohledem na to, aby se Evropskému parlamentu umožnilo přijmout stanovisko ke zvolenému kandidátovi před jeho jmenováním i před případným prodloužením jeho funkčního období, by měl být výkonný ředitel vyzván, aby učinil prohlášení před příslušným výborem či příslušnými výbory Evropského parlamentu a odpověděl na jejich otázky. Výkonný ředitel by měl rovněž předkládat Evropskému parlamentu výroční zprávu. Evropský parlament by měl mít rovněž možnost vyzvat výkonného ředitele, aby předložil zprávu o plnění svých úkolů.
(19)
K zaručení plné samostatnosti a nezávislosti podpůrného úřadu by mu měl být přidělen samostatný rozpočet, jehož hlavní část by tvořil příspěvek Unie. Financování podpůrného úřadu by mělo podléhat dohodě rozpočtového orgánu, jak je stanoveno v bodě 47 Interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení (5). Na příspěvek Unie a každé další příspěvky ze souhrnného rozpočtu Evropské unie by se měl vztahovat rozpočtový proces Unie. Účetní audit by měl provádět Účetní dvůr.
(20)
Úřad by měl spolupracovat s orgány třetích zemí příslušnými pro oblast azylu, mezinárodními organizacemi příslušnými v záležitostech spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení, a třetími zeměmi v rámci pracovních ujednání uzavřených v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o fungování Evropské unie.
(21)
V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, oznámily Spojené království a Irsko dopisy ze dne 18. května 2009 své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(22)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(23)
Vzhledem k tomu, že Dánsko jakožto členský stát až dosud přispívalo k praktické spolupráci členských států v oblasti azylu, by měl podpůrný úřad usnadnit operativní spolupráci s touto zemí. Za tímto účelem by měl být zástupce Dánska přizván k účasti na všech zasedáních správní rady, která by měla být oprávněna rovněž rozhodnout o případném pozvání dánských pozorovatelů na zasedání pracovních skupin.
(24)
Aby mohl podpůrný úřad plnit svou úlohu, měl by být otevřen účasti zemí, jež s Unií uzavřely dohody, na jejichž základě přijaly a používají právní předpisy Unie v oblasti upravené tímto nařízením, zejména Island, Lichtenštejnsko, Norsko a Švýcarsko. Podpůrný úřad by měl mít také možnost po dohodě s Komisí a v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o EU uzavírat pracovní ujednání se zeměmi, které s Unií neuzavřely dohody, na jejichž základě by byly přijaty a používány právní předpisy Unie. Podpůrný úřad by ale v žádném případě neměl vyvíjet nezávislou vnější politiku.
(25)
Na podpůrný úřad by se mělo vztahovat nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (6) (dále jen „finanční nařízení“), a zejména článek 185 uvedeného nařízení.
(26)
Na podpůrný úřad, který by měl přistoupit k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (7), by se mělo bez omezení vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (8).
(27)
Na podpůrný úřad by se mělo vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (9).
(28)
Na zpracovávání osobních údajů podpůrným úřadem by se mělo vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů institucemi a orgány Společenství a o volném pohybu těchto údajů (10).
(29)
Potřebná ustanovení týkající se umístění podpůrného úřadu v hostitelském členském státě a zvláštní pravidla pro všechny zaměstnance podpůrného úřadu a jejich rodinné příslušníky by měla být stanovena v dohodě o sídle. Hostitelský členský stát by měl dále zajistit co nejlepší podmínky pro řádný chod podpůrného úřadu, což se týká rovněž školní docházky dětí a dopravy, aby byl podpůrný úřad přitažlivý pro vysoce kvalitní lidské zdroje v co nejširším zeměpisném měřítku.
(30)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž potřeby lepšího provádění společného evropského azylového systému, usnadnění, koordinace a posílení praktické spolupráce mezi členskými státy v oblasti azylu i poskytování nebo koordinace operativní podpory členským státům, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků této akce lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(31)
Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména v Listině základních práv Evropské unie a mělo být uplatňováno v souladu s právem na azyl uznaným v článku 18 uvedené listiny,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
ZŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PODPŮRNÉHO ÚŘADU PRO OTÁZKY AZYLU A JEHO ÚLOHA
Článek 1
Zřízení Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu
Zřizuje se Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu (dále jen „podpůrný úřad“) s cílem pomoci k lepšímu provádění společného evropského azylového systému, posílit praktickou spolupráci mezi členskými státy v oblasti azylu a poskytnout nebo koordinovat operativní podporu členským státům, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku.
Článek 2
Úloha podpůrného úřadu
1. Podpůrný úřad usnadňuje, koordinuje a posiluje praktickou spolupráci mezi členskými státy v mnoha aspektech azylové problematiky a přispívá k lepšímu provádění společného evropského azylového systému. V tomto ohledu je podpůrný úřad plně zapojen do vnějšího rozměru společného evropského azylového systému.
2. Podpůrný úřad poskytuje účinnou operativní podporu členským státům, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku, a využívá k tomu všechny užitečné zdroje, jež má k dispozici a mezi které může patřit koordinace zdrojů poskytovaných členskými státy za podmínek stanovených v tomto nařízení.
3. Podpůrný úřad poskytuje vědeckou a technickou pomoc, pokud jde o politiky a právní předpisy Unie ve všech oblastech, jež mají přímý či nepřímý dopad na oblast azylu, aby tak mohl v plné míře podporovat praktickou spolupráci v oblasti azylu a účinně plnil své úkoly. Je nezávislým zdrojem informací o všech otázkách spadajících do uvedených oblastí.
4. Podpůrný úřad plní svou úlohu v podmínkách, jež mu umožňují fungovat jako referenční místo díky jeho nezávislosti, vědecké a technické úrovni poskytované pomoci a šířených informací, transparentnosti operačních postupů a pracovních metod, výkonnosti při provádění svěřených úkolů a podpoře v oblasti informačních technologií potřebné k provádění svého mandátu.
5. Podpůrný úřad úzce spolupracuje s Komisí a orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, s vnitrostátními službami působícími v oblasti přistěhovalectví a azylu a s jinými službami. Plněním úkolů podpůrným úřadem nejsou dotčeny úkoly jiných příslušných subjektů Unie, přičemž podpůrný úřad úzce spolupracuje s těmito subjekty a s UNHCR.
6. Podpůrný úřad nemá žádné pravomoci, pokud jde o přijímání rozhodnutí orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, které se týkají žádostí jednotlivých osob o mezinárodní ochranu.
KAPITOLA 2
ÚKOLY PODPŮRNÉHO ÚŘADU
ODDÍL 1
Podpora praktické spolupráce v oblasti azylu
Článek 3
Osvědčené postupy
Podpůrný úřad organizuje, podporuje a koordinuje činnosti umožňující výměnu informací a identifikaci a sdílení osvědčených postupů v oblasti azylu mezi členskými státy.
Článek 4
Informace o zemích původu
Podpůrný úřad organizuje, podporuje a koordinuje činnosti týkající se informací o zemích původu, zejména
a)
transparentní a nestranné shromažďování příslušných, spolehlivých, přesných a aktuálních informací o zemích původu žadatelů o mezinárodní ochranu, přičemž využívá všechny příslušné zdroje informací, včetně informací shromážděných od vládních, nevládních a mezinárodních organizací i orgánů a subjektů Unie;
b)
vypracovávání zpráv o zemích původu na základě informací shromážděných podle písmene a);
c)
řízení a vývoj portálu shromažďujícího informace o zemích původu a jeho správu, mimo jiné i za účelem zajištění transparentnosti a pravidel nezbytných pro přístup k těmto informacím v souladu s článkem 42;
d)
vytvoření společného formátu a společné metody prezentace, ověřování a využívání informací o zemích původu;
e)
transparentní analýzu informací o zemích původu za účelem podpory procesu sbližování hodnotících kritérií, případně s využitím výsledků zasedání jedné či více pracovních skupin. Účelem této analýzy není vydávat pokyny členským státům ohledně přijetí či zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu.
Článek 5
Podpora při přemísťování osob, jimž byla přiznána mezinárodní ochrana, uvnitř Unie
V případě členských států, jejichž vnitrostátní azylový a přijímací systém je vystaven specifickému a nepřiměřenému tlaku, především z důvodu jejich zeměpisné polohy či demografické situace, podpůrný úřad podporuje, usnadňuje a koordinuje výměnu informací a další činnosti spojené s přemísťováním osob uvnitř Unie. Přemísťování uvnitř Unie se provádí pouze na základě dohody, a to mezi členskými státy a se souhlasem osoby, které byla přiznána mezinárodní ochrana, a případně po konzultaci UNHCR.
Článek 6
Podpora odborné přípravy
1. Podpůrný úřad zavede a rozvíjí odbornou přípravu dostupnou členům všech vnitrostátních správních orgánů a soudů, jakož i vnitrostátních služeb, jež jsou příslušné v členských státech pro záležitosti v oblasti azylu. Účastí na odborné přípravě nejsou dotčeny vnitrostátní systémy ani postupy.
Podpůrný úřad tuto odbornou přípravu rozvíjí v úzké spolupráci s orgány členských států příslušnými pro oblast azylu a případně využívá odborných znalostí akademických institucí a dalších příslušných organizací.
2. Podpůrný úřad řídí a vyvíjí evropské osnovy pro vzdělávání odborníků v oblasti azylu, a to s přihlédnutím ke stávající spolupráci Unie v této oblasti.
3. Odborná příprava, kterou podpůrný úřad poskytuje, může být obecného, specializovaného či tematického rázu a může zahrnovat metodiku školení školitelů.
4. Specializované či tematické činnosti odborné přípravy zaměřené na znalosti a dovednosti týkající se otázek azylu zahrnují mimo jiné:
a)
mezinárodní lidská práva a acquis Unie týkající se azylu, včetně zvláštních právních otázek a zvláštních otázek týkajících se judikatury;
b)
otázky spojené se zpracováváním žádostí o azyl podaných nezletilými osobami a zranitelnými osobami se zvláštními potřebami;
c)
techniky pohovoru;
d)
využití lékařských a právních posudků v azylovém řízení;
e)
otázky spojené se získáváním a použitím informací o zemích původu;
f)
podmínky přijímání se zvláštní pozorností zaměřenou na zranitelné skupiny a oběti mučení.
5. Poskytovaná odborná příprava by měla být vysoce kvalitní a měla by definovat hlavní zásady a osvědčené postupy s cílem přispět k většímu sblížení administrativních postupů i rozhodnutí a právních postupů za plného dodržení nezávislosti vnitrostátních soudů.
6. Podpůrný úřad organizuje pro odborníky, kteří jsou součástí azylové rezervy uvedené v článku 15, specializovanou odbornou přípravu týkající se úkolů a funkcí, jež mají plnit, a vede jejich pravidelný výcvik podle plánu specializované odborné přípravy a výcviku uvedeného v ročním pracovním programu podpůrného úřadu.
7. Podpůrný úřad může ve spolupráci s členskými státy organizovat odbornou přípravu na území těchto států.
Článek 7
Podpora vnějšího rozměru společného evropského azylového systému
Podpůrný úřad koordinuje po dohodě s Komisí výměnu informací a další opatření, která se týkají problematiky provádění nástrojů a mechanismů souvisejících s vnějším rozměrem společného evropského azylového systému.
Podpůrný úřad koordinuje výměny informací a další opatření související s přesídlením, která přijaly členské státy za účelem splnění potřeb týkajících se ochrany uprchlíků ve třetích zemích a prokázání solidarity s jejich hostitelskými zeměmi.
Na základě svého mandátu a v souladu s článkem 49 může podpůrný úřad spolupracovat v technických záležitostech s příslušnými orgány třetích zemí, zejména s cílem prosazovat a napomáhat vytváření kapacit azylových a přijímacích systémů třetích zemí a provádět regionální programy ochrany, jakož i další činnosti důležité pro nalezení trvalých řešení.
ODDÍL 2
Podpora členských států vystavených mimořádnému tlaku
Článek 8
Mimořádný tlak, jemuž je vystaven azylový a přijímací systém
Podpůrný úřad koordinuje a podporuje společná opatření na pomoc azylovým a přijímacím systémům členských států, které jsou vystaveny mimořádnému tlaku, v jehož důsledku jsou na jejich zařízení pro přijímání uprchlíků a na jejich azylové systémy kladeny značné a neodkladné nároky. Tento tlak může spočívat v náhlém přílivu velkého počtu státních příslušníků třetích zemí, kteří mohou potřebovat mezinárodní ochranu, a může vyplývat ze zeměpisné polohy či demografické situace daného členského státu.
Článek 9
Shromažďování a analýza informací
1. Aby byl podpůrný úřad schopen zhodnotit potřeby členských států vystavených mimořádnému tlaku, shromažďuje zejména na základě údajů, které mu předložily členské státy, UNHCR a případně další příslušné organizace, informace potřebné k identifikaci, přípravě a vypracování mimořádných opatření uvedených v článku 10, která umožní reagovat na tento tlak.
2. Na základě údajů, které podpůrnému úřadu předložily členské státy vystavené mimořádnému tlaku, podpůrný úřad systematicky určuje, shromažďuje a analyzuje informace o dostupných strukturách a počtech zaměstnanců, zejména pokud jde o překladatelské a tlumočnické služby informace o zemích původu a pomoci při zpracování a řízení azylových spisů, jakož i o přijímacích kapacitách v oblasti azylu v uvedených členských státech s cílem podpořit rychlé a spolehlivé vzájemné předávání informací mezi různými orgány členských států příslušnými pro oblast azylu.
3. Úřad analyzuje údaje o jakémkoli náhlém přílivu velkého počtu státních příslušníků třetích zemí, jež může způsobit mimořádný tlak na vnitrostátní azylové a přijímací systémy, a zajišťuje rychlou výměnu příslušných informací mezi členskými státy a Komisí. Podpůrný úřad využije stávajících systémů a mechanismů včasného varování a v případě potřeby zřídí systém včasného varování určený pro vlastní účely.
Článek 10
Opatření na podporu členských států
Na žádost dotčených členských států koordinuje podpůrný úřad opatření na podporu členských států, jejichž azylový a přijímací systém je vystaven mimořádnému tlaku, které zahrnují koordinaci:
a)
opatření na pomoc členským státům vystaveným mimořádnému tlaku s cílem usnadnit počáteční analýzu žádostí o azyl posuzovaných příslušnými vnitrostátními orgány;
b)
opatření, jimiž se zajistí, aby členské státy vystavené mimořádnému tlaku mohly dát k dispozici vhodná zařízení pro přijímání uprchlíků, a to zejména nouzové ubytování, dopravní prostředky a lékařskou péči;
c)
azylových podpůrných týmů, jejichž pracovní postupy jsou vymezeny v kapitole 3.
ODDÍL 3
Přispění k provádění společného evropského azylového systému
Článek 11
Shromažďování a výměna informací
1. Podpůrný úřad organizuje, koordinuje a podporuje výměnu informací mezi orgány členských států příslušnými pro oblast azylu, jakož i mezi Komisí a těmito orgány, které se týkají provádění všech příslušných nástrojů acquis Unie týkajícího se azylu. K tomuto účelu může podpůrný úřad vytvářet věcné databáze a databáze v oblasti práva a judikatury, které se týkají nástrojů azylové politiky na vnitrostátní, unijní a mezinárodní úrovni, a využívat mimo jiné i stávající systémy. Aniž je dotčena činnost podpůrného úřadu podle článků 15 a 16, neuchovávají se v těchto databázích žádné osobní údaje, pokud je podpůrný úřad nezískal z veřejně dostupných dokumentů.
2. Podpůrný úřad shromažďuje zejména tyto informace:
a)
informace o zpracovávání žádostí o mezinárodní ochranu ve vnitrostátních správních a jiných orgánech;
b)
informace o vnitrostátním právu a jeho vývoji v oblasti azylu, včetně judikatury.
Článek 12
Zprávy a další dokumenty podpůrného úřadu
1. Úřad vypracovává výroční zprávu o situaci v oblasti azylu v Unii, přičemž řádně zohlední informace, které jsou již dostupné z jiných příslušných zdrojů. V rámci této zprávy podpůrný úřad hodnotí zejména výsledky činností uskutečněných na základě tohoto nařízení a provádí jejich komplexní srovnávací analýzu s cílem zlepšit kvalitu a zvýšit soudržnost a účinnost společného evropského azylového systému.
2. V souladu se svým pracovním programem nebo na žádost správní rady či Komise může podpůrný úřad, v úzké spolupráci se svými pracovními skupinami a Komisí a s řádným přihlédnutím ke stanoviskům vyjádřeným členskými státy nebo Evropským parlamentem, přijmout technické dokumenty o provádění nástrojů Unie v oblasti azylu, včetně pokynů či operačních příruček. Pokud tyto technické dokumenty odkazují na otázky mezinárodního uprchlického práva, budou patřičně zohledněny příslušné dokumenty UNHCR. Účelem těchto dokumentů není vydávat pokyny členským státům ohledně přijetí či zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu.
KAPITOLA 3
AZYLOVÉ PODPŮRNÉ TÝMY
Článek 13
Koordinace
1. Členský stát či členské státy vystavené mimořádnému tlaku mohou podpůrný úřad požádat o vyslání azylového podpůrného týmu. Žádající členský stát nebo členské státy poskytnou v souladu s čl. 18 odst. 1 zejména popis situace, uvedou důvody žádosti o vyslání a určí odhadované požadavky na vyslání.
2. V reakci na tuto žádost může podpůrný úřad koordinovat nezbytnou technickou a operativní pomoc pro žádající členský stát či členské státy a časově omezené vyslání azylového podpůrného týmu na území daného členského státu nebo členských států na základě operačního plánu uvedeného v článku 18.
Článek 14
Technická pomoc
Azylové podpůrné týmy přispívají svými odbornými znalostmi podle dohodnutého operačního plánu uvedeného v článku 18, zejména odbornými znalostmi týkajícími se tlumočnických služeb, informacemi o zemích původu a znalostmi ohledně zpracovávání a správy azylových spisů, a to v rámci podpůrných činností, které podpůrný úřad v souladu s článkem 10 vykonává ve prospěch členských států.
Článek 15
Rezervní skupina pro otázky azylu
1. Na návrh výkonného ředitele rozhoduje správní rada tříčtvrtinovou většinou hlasů svých členů, kteří mají hlasovací právo, o profilech a celkovém počtu odborníků, kteří mají být k dispozici pro sestavení azylových podpůrných týmů (rezervní skupina pro otázky azylu). Podpůrný úřad sestaví seznam tlumočníků, kteří budou součástí rezervní skupiny pro otázky azylu. Tentýž postup se použije v případě následných změn v profilech a celkovém počtu odborníků rezervní skupiny pro otázky azylu.
2. Členské státy přispějí do této rezervní skupiny pro otázky azylu tím, že z vnitrostátní rezervy odborníků vytvořené podle různě stanovených profilů navrhnou odborníky odpovídající požadovaným profilům.
Při výběru tlumočníků, kteří mají být uvedeni na seznamu tlumočníků, jsou podpůrnému úřadu nápomocny členské státy.
Členské státy si mohou vybrat, zda tlumočníky vyšlou, nebo je poskytnou k dispozici prostřednictvím videokonference.
Článek 16
Vyslání týmů
1. Nezávislost domovského členského státu v souvislosti s výběrem počtu odborníků (vnitrostátní rezerva) a jejich profilu, jakož i doba jejich vyslání, zůstává nedotčena. Na žádost podpůrného úřadu dají členské státy k dispozici uvedené odborníky, pokud ovšem nedojde k situaci, při níž by bylo výrazně dotčeno plnění vnitrostátních úkolů, například v případě nedostatečného počtu zaměstnanců pro provádění řízení o určování statusu osob, které žádají o mezinárodní ochranu. Na žádost podpůrného úřadu členské státy neodkladně sdělí počet, jména a profily odborníků ze své vnitrostátní rezervy, které mohou co nejdříve dát k dispozici jakožto příslušníky azylového podpůrného týmu.
2. Výkonný ředitel zohlední při určování složení azylového podpůrného týmu za účelem jeho vyslání zvláštní okolnosti, jimž žádající členský stát čelí. Azylový podpůrný tým se sestaví v souladu s operačním plánem uvedeným v článku 18.
Článek 17
Postup přijímání rozhodnutí o vyslání týmu
1. Výkonný ředitel může, je-li to nutné, vyslat odborníky podpůrného úřadu, aby situaci v žádajícím členském státu posoudili.
2. Výkonný ředitel neprodleně uvědomí správní radu o každé žádosti o vyslání azylových podpůrných týmů.
3. Výkonný ředitel rozhodne o žádosti o vyslání azylových podpůrných týmů co nejdříve a v každém případě do pěti pracovních dnů ode dne obdržení této žádosti. Výkonný ředitel o svém rozhodnutí uvědomí písemně souběžně žádající členský stát a správní radu s uvedením hlavních důvodů tohoto rozhodnutí.
4. V případě, že výkonný ředitel rozhodne o vyslání jednoho či více azylových podpůrných týmů, podpůrný úřad a žádající členský stát neprodleně vypracují operační plán podle článku 18.
5. Jakmile je operační plán schválen, uvědomí výkonný ředitel členské státy, z nichž budou odborníci vysláni, o jejich požadovaném počtu a profilech. Tyto informace jsou v písemné formě poskytnuty kontaktním místům uvedeným v článku 19 a obsahují plánované datum vyslání týmů. Poskytnou se jim rovněž kopie operačního plánu.
6. Je-li výkonný ředitel nepřítomen nebo existuje-li překážka výkonu jeho funkce, přijímá rozhodnutí týkající se vyslání azylových podpůrných týmů vedoucí oddělení, který jej zastupuje.
Článek 18
Operační plán
1. Výkonný ředitel a žádající členský stát se společně dohodnou na operačním plánu, v němž jsou podrobně uvedeny podmínky vyslání azylových podpůrných týmů. Operační plán obsahuje tyto údaje:
a)
popis situace, způsob a cíle tohoto vyslání, včetně cíle operačního;
b)
předpokládanou dobu vyslání těchto týmů;
c)
zeměpisnou oblast působnosti vyslaných týmů na území žádajícího členského státu;
d)
popis úkolů a zvláštních pokynů pro členy týmů, včetně popisu databází, které jsou tito příslušníci oprávněni konzultovat, a vybavení, které jsou oprávněni v žádajícím členském státě používat;
e)
složení týmů.
2. Všechny změny nebo úpravy operačního plánu vyžadují souhlas jak výkonného ředitele, tak žádajícího členského státu. Kopii pozměněného nebo upraveného operačního plánu podpůrný úřad okamžitě zašle zúčastněným členským státům.
Článek 19
Vnitrostátní kontaktní místo
Pro potřeby komunikace s podpůrným úřadem ohledně všech záležitostí týkajících se azylových podpůrných týmů určí každý členský stát své vnitrostátní kontaktní místo.
Článek 20
Kontaktní místo Unie
1. Výkonný ředitel jmenuje jednoho nebo více odborníků podpůrného úřadu, kteří budou působit jako koordinační kontaktní místo Unie. Výkonný ředitel o tomto jmenování uvědomí hostitelský členský stát.
2. Kontaktní místo Unie jedná jménem podpůrného úřadu ve všech aspektech týkajících se vyslání azylových podpůrných týmů. Kontaktní místo Unie vykonává zejména tyto funkce:
a)
funguje jako spojovací článek mezi podpůrným úřadem a hostitelským členským státem;
b)
funguje jako spojovací článek mezi podpůrným úřadem a členy azylových podpůrných týmů a napomáhá jménem podpůrného úřadu ve všech otázkách týkajících se podmínek vyslání těchto týmů;
c)
dohlíží na řádné provádění operačního plánu; a
d)
informuje podpůrný úřad o všech aspektech týkajících se vyslání azylových podpůrných týmů.
3. Výkonný ředitel může kontaktní místo Unie zmocnit k tomu, aby bylo nápomocno při řešení sporů týkajících se provádění operačního plánu a vysílání azylových podpůrných týmů.
4. Kontaktní místo Unie se při plnění svých úkolů řídí pouze pokyny vydávanými podpůrným úřadem.
Článek 21
Občanskoprávní odpovědnost
1. Působí-li členové azylového podpůrného týmu v hostitelském členském státě, nese tento členský stát v souladu se svým vnitrostátním právem odpovědnost za jakoukoli škodu, kterou tyto osoby způsobí po dobu trvání operací.
2. Vznikne-li škoda v důsledku hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání, může hostitelský členský stát požádat domovský členský stát, aby mu uhradil částku, kterou hostitelský členský stát zaplatil jako odškodnění obětem nebo osobám oprávněným jménem obětí k náhradě škody.
3. Aniž je dotčeno uplatňování práv vůči třetím osobám, zdrží se každý členský stát uplatňování nároků vůči hostitelskému členskému státu nebo jakémukoli jinému členskému státu za škodu, již utrpěl, ledaže vznikla v důsledku hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání.
4. Veškeré spory mezi členskými státy týkající se odstavců 2 a 3 tohoto článku, jež nelze vyřešit dohodou mezi nimi, tyto státy předloží Soudnímu dvoru v souladu s článkem 273 Smlouvy o fungování EU.
5. Aniž je dotčeno uplatňování práv vůči třetím osobám, nese náklady související se škodou na vybavení podpůrného úřadu během vyslání podpůrný úřad, ledaže vznikla v důsledku hrubé nedbalosti nebo úmyslného nesprávného jednání.
Článek 22
Trestní odpovědnost
Po dobu vyslání azylového podpůrného týmu se na členy azylového podpůrného týmu, pokud jde o jakékoliv trestné činy, které spáchali nebo které byly proti nim spáchány, pohlíží stejně jako na úředníky hostitelského členského státu.
Článek 23
Náklady
Pokud členské státy poskytly své odborníky k vyslání v rámci azylových podpůrných týmů, hradí podpůrný úřad v plné výši náklady na:
a)
dopravu z domovského členského státu do hostitelského členského státu a z hostitelského členského státu do domovského členského státu;
b)
očkování;
c)
zvláštní požadovaná pojištění;
d)
zdravotní péči;
e)
denní cestovní náhrady, včetně nákladů na ubytování;
f)
technické vybavení podpůrného úřadu; a
g)
odměny odborníků.
KAPITOLA 4
ORGANIZACE PODPŮRNÉHO ÚŘADU
Článek 24
Správní a řídící struktura podpůrného úřadu
Správní a řídící struktura podpůrného úřadu zahrnuje:
a)
správní radu;
b)
výkonného ředitele a zaměstnance podpůrného úřadu.
Součástí správní a řídící struktury podpůrného úřadu může být výkonný výbor, pokud byl zřízen v souladu s čl. 29 odst. 2.
Článek 25
Složení správní rady
1. Každý členský stát, pro nějž je toto nařízení závazné, jmenuje jednoho člena správní rady a Komise jmenuje členy dva.
2. Každý člen správní rady může být zastupován nebo doprovázen náhradníkem; doprovází-li náhradník kteréhokoli člena, účastní se zasedání bez hlasovacího práva.
3. Členové správní rady jsou jmenováni na základě zkušeností, profesní odpovědnosti a vysoké odbornosti v oblasti azylu.
4. Zástupce UNHCR je členem správní rady bez hlasovacího práva.
5. Členové správní rady jsou jmenováni na tři roky. Mohou být jmenováni opakovaně. Po uplynutí funkčního období nebo v případě odstoupení zůstávají členové ve funkci, dokud nejsou znovu jmenováni nebo nahrazeni.
Článek 26
Předseda správní rady
1. Správní rada volí předsedu a místopředsedu z řad svých členů, kteří mají hlasovací právo. Nemůže-li předseda plnit své povinnosti, jeho místo automaticky zaujme místopředseda.
2. Předseda a místopředseda jsou voleni na dobu tří let a mohou být znovuzvoleni pouze jednou. Pokud ovšem kdykoli během svého funkčního období přestane být předseda či místopředseda členem správní rady, skončí jeho funkční období ke stejnému dni.
Článek 27
Zasedání správní rady
1. Zasedání správní rady svolává její předseda. Zasedání se účastní výkonný ředitel. Zástupce UNHCR se zasedání neúčastní, jestliže správní rada vykonává funkce stanovené v čl. 29 odst. 1 písm. b), h), i), j) a m) a v čl. 29 odst. 2 a pokud správní rada rozhoduje o uvolnění finančních zdrojů na financování činností, jež podpůrnému úřadu umožní využít odborných znalostí UNHCR v oblasti azylu, jak je uvedeno v článku 50.
2. Řádná zasedání správní rady se konají alespoň dvakrát za rok. Mimořádná zasedání správní rady se svolávají z podnětu jejího předsedy nebo na žádost třetiny svých členů.
3. Správní rada může k účasti na jednání přizvat jako pozorovatele jakoukoli osobu, jejíž názor může být relevantní.
Dánsko bude zváno k účasti na zasedáních správní rady.
4. Členům správní rady mohou být v souladu s příslušnými ustanoveními jednacího řádu nápomocni poradci nebo odborníci.
5. Podpůrný úřad zajišťuje pro správní radu služby sekretariátu.
Článek 28
Hlasování
1. Není-li stanoveno jinak, přijímá správní rada rozhodnutí nadpoloviční většinou hlasů svých členů, kteří mají hlasovací právo. Každý člen s hlasovacím právem má jeden hlas. V nepřítomnosti člena je k výkonu hlasovacího práva oprávněn jeho náhradník.
2. Výkonný ředitel nehlasuje.
3. Předseda se hlasování účastní.
4. Členské státy, které se v plné míře neúčastní acquis Unie týkajícího se azylu, nehlasují v případě, kdy správní rada přijímá rozhodnutí podle čl. 29 odst. 1 písm. e)a dotčený technický dokument se týká výlučně nástroje Unie v oblasti azylu, jenž pro tyto státy není závazný.
5. Jednací řád správní rady stanoví podrobná pravidla hlasování, zejména podmínky pro jednání člena v zastoupení jiného člena, a případně i pravidla týkající se usnášeníschopnosti.
Článek 29
Funkce správní rady
1. Správní rada zajišťuje, že podpůrný úřad provádí úkoly, jež mu jsou svěřeny. Je plánovacím a kontrolním orgánem podpůrného úřadu. Plní zejména tyto úkoly:
a)
v návaznosti na stanovisko Komise přijímá tříčtvrtinovou většinou všech svých členů, kteří mají hlasovací právo, svůj jednací řád;
b)
jmenuje výkonného ředitele podle článku 30, vykonává disciplinární pravomoc vůči výkonnému řediteli a případně pozastavuje jeho činnost nebo ho odvolává;
c)
přijímá souhrnnou výroční zprávu o činnosti podpůrného úřadu a do 15. června následujícího roku ji předkládá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru. Souhrnná výroční zpráva se zveřejňuje;
d)
přijímá výroční zprávu o situaci v oblasti azylu v Unii podle čl. 12 odst. 1. Tato zpráva se předkládá Evropskému parlamentu. Rada a Komise mohou požádat, aby jim byla zpráva rovněž předložena;
e)
přijímá technické dokumenty uvedené v čl. 12 odst. 2;
f)
do 30. září každého roku, na základě návrhu předloženého výkonným ředitelem a po obdržení stanoviska Komise, přijme tříčtvrtinovou většinou hlasů svých členů, kteří mají hlasovací právo, pracovní program podpůrného úřadu na příští rok a předá jej Evropskému parlamentu, Radě a Komisi. Tento pracovní program se přijímá v souladu s ročním rozpočtovým procesem Unie a legislativním pracovním programem Unie v oblasti azylu;
g)
vykonává své povinnosti vztahující se k rozpočtu podpůrného úřadu podle kapitoly 5;
h)
v souladu s článkem 42 tohoto nařízení přijímá prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001;
i)
přijímá zaměstnaneckou politiku podpůrného úřadu v souladu s článkem 38;
j)
poté, co požádá Komisi o předložení stanoviska, přijme víceletý plán v oblasti personální politiky;
k)
přijímá veškerá rozhodnutí v souvislosti s prováděním mandátu podpůrného úřadu podle tohoto nařízení;
l)
přijímá veškerá rozhodnutí týkající se vytváření a případně i rozvoje informačních systémů uvedených v tomto nařízení, včetně informačního portálu podle čl. 4 písm. c); a
m)
přijímá veškerá rozhodnutí týkající se zřizování a případně i změn vnitřní struktury podpůrného úřadu.
2. Správní rada může zřídit výkonný výbor, který je nápomocen jí a výkonnému řediteli při přípravě rozhodnutí, pracovních programů a činností, které má správní rada přijmout či schválit, a který v nezbytných případech z důvodu naléhavosti přijímá některá prozatímní rozhodnutí jménem správní rady.
Tento výkonný výbor sestává z osmi členů jmenovaných z řad členů správní rady, přičemž jedním z nich je jeden ze členů Komise zasedajících ve správní radě. Funkční období členů výkonného výboru je stejné jako funkční období členů správní rady.
Na žádost výkonného výboru se mohou zasedání tohoto výboru účastnit bez hlasovacího práva zástupci UNHCR nebo jakákoli jiná osoba, jejíž názor by mohl být relevantní.
Podpůrný úřad stanoví pracovní postupy výkonného výboru ve svém jednacím řádu a tyto postupy zveřejní.
Článek 30
Jmenování výkonného ředitele
1. Výkonného ředitele jmenuje správní rada na období pěti let z vhodných kandidátů na základě otevřeného výběrového řízení pořádaného Komisí. V rámci tohoto výběrového řízení bude stanoveno, že se v Úředním věstníku Evropské unie i jinde zveřejní výzva k vyjádření zájmu. Správní rada může požadovat nové řízení, jestliže na prvním seznamu není žádný vhodný kandidát. Výkonný ředitel je jmenován na základě osobních zásluh, zkušeností v oblasti azylu a správních a řídicích schopností. Před jmenováním je kandidát vybraný správní radou požádán, aby učinil prohlášení před příslušným výborem nebo příslušnými výbory Evropského parlamentu a zodpověděl otázky členů tohoto výboru nebo výborů.
Po jeho prohlášení může Evropský parlament přijmout stanovisko, v němž uvede svůj názor na vybraného kandidáta. Správní rada informuje Evropský parlament o způsobu zohlednění tohoto stanoviska. Se stanoviskem je až do jmenování kandidáta nakládáno jako s důvěrným dokumentem obsahujícím osobní údaje.
V průběhu posledních devíti měsíců pětiletého funkčního období výkonného ředitele provede Komise hodnocení, v němž se zaměří na:
-
výsledky činnosti výkonného ředitele a
-
na úkoly a potřeby podpůrného úřadu v následujících letech.
2. Správní rada může funkční období výkonného ředitele s ohledem na výsledky hodnocení jednou prodloužit nejvýše o další tři roky, avšak pouze je-li toto prodloužení odůvodněno úlohou a potřebami podpůrného úřadu.
3. Správní rada uvědomí Evropský parlament o svém záměru prodloužit funkční období výkonného ředitele. Během měsíce předcházejícího tomuto prodloužení funkčního období je výkonný ředitel požádán, aby učinil prohlášení před příslušným výborem nebo výbory Evropského parlamentu a zodpověděl otázky členů tohoto výboru nebo výborů.
Článek 31
Úkoly výkonného ředitele
1. Podpůrný úřad řídí výkonný ředitel, který jedná při plnění svých úkolů nezávisle. Výkonný ředitel odpovídá za svou činnost správní radě.
2. Aniž jsou dotčeny pravomoci Komise, správní rady nebo výkonného výboru, pokud byl zřízen, výkonný ředitel nevyžaduje ani nepřijímá pokyny od žádné vlády ani jiného subjektu.
3. Výkonný ředitel podává Evropskému parlamentu zprávy o plnění svých úkolů, je-li o to požádán. Rada může vyzvat výkonného ředitele, aby předložil zprávu o plnění svých úkolů.
4. Výkonný ředitel je statutárním zástupcem podpůrného úřadu.
5. Výkonnému řediteli může být nápomocen jeden nebo více vedoucích oddělení. Je-li výkonný ředitel nepřítomen, nebo bráni-li mu ve výkonu jeho funkce jiná překážka, zastoupí jej některý z vedoucích oddělení.
6. Výkonný ředitel je odpovědný za správu podpůrného úřadu a za plnění svých úkolů, které mu byly svěřeny tímto nařízením. Výkonný ředitel odpovídá zejména za:
a)
běžnou správu podpůrného úřadu;
b)
vypracování pracovních programů podpůrného úřadu po obdržení stanoviska Komise;
c)
provádění pracovních programů a rozhodnutí přijatých správní radou;
d)
vypracování zpráv o zemích původu, jak je stanoveno v čl. 4 písm. b);
e)
vypracování návrhu finančních předpisů podpůrného úřadu za účelem jejich přijetí správní radou podle článku 37, jakož i prováděcích pravidel k nim;
f)
vypracování návrhu výkazu odhadovaných příjmů a výdajů podpůrného úřadu a plnění jeho rozpočtu;
g)
výkon pravomocí stanovených v článku 38 ve vztahu k zaměstnancům podpůrného úřadu;
h)
přijímání veškerých rozhodnutí týkající se řízení informačních systémů stanovených v tomto nařízení, včetně informačního portálu podle čl. 4 písm. c);
i)
přijímání veškerých rozhodnutí o řízení vnitřních struktur podpůrného úřadu; a
j)
koordinaci a fungování poradního fóra uvedeného v článku 51. Za tímto účelem výkonný ředitel po konzultaci příslušných organizací občanské společnosti nejprve přijme plán pro ustavení poradního fóra. Jakmile bude fórum formálně ustaveno, výkonný ředitel po konzultaci poradního fóra přijme provozní plán, jehož součástí budou pravidla týkající se četnosti a povahy konzultací a organizační mechanismy pro provádění článku 51. Rovněž se dohodnou transparentní kritéria pro trvalé zapojení poradního fóra.
Článek 32
Pracovní skupiny
1. V rámci svého mandátu stanoveného v tomto nařízení může podpůrný úřad sestavovat pracovní skupiny složené z odborníků z příslušných orgánů členských států působících v oblasti azylu, včetně soudců. Podpůrný úřad sestavuje pracovní skupiny pro účely čl. 4 písm. e) a čl. 12 odst. 2. Místo odborníků mohou být povoláni náhradníci, kteří jsou jmenováni ve stejnou dobu.
2. Komise je oprávněna účastnit se jednání pracovních skupin. Zástupci UNHCR se mohou účastnit všech jednání pracovních skupin podpůrného úřadu nebo jejich části v závislosti na projednávaných otázkách.
3. Pracovní skupiny mohou k účasti na jednáních přizvat jakoukoli osobu, jejíž názor může být relevantní, včetně zástupců občanské společnosti působících v oblasti azylu.
KAPITOLA 5
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 33
Rozpočet
1. Pro každý rozpočtový rok, který odpovídá kalendářnímu roku, se vypracují odhady všech příjmů a výdajů podpůrného úřadu a zanesou se do jeho rozpočtu.
2. Rozpočet podpůrného úřadu musí být vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
3. Aniž jsou dotčeny jiné zdroje, příjmy podpůrného úřadu zahrnují:
a)
příspěvek Unie zapsaný v souhrnném rozpočtu Evropské unie;
b)
jakékoli dobrovolné příspěvky od členských států;
c)
poplatky za publikace a veškeré služby poskytované podpůrným úřadem;
d)
příspěvky přidružených zemí.
4. Výdaje podpůrného úřadu zahrnují odměny zaměstnanců, správní náklady, náklady na infrastrukturu a provozní náklady.
Článek 34
Sestavení rozpočtu
1. Výkonný ředitel vypracuje každoročně návrh odhadu příjmů a výdajů podpůrného úřadu pro následující rozpočtový rok, včetně plánu pracovních míst, a předá jej správní radě.
2. Správní rada na základě tohoto návrhu vypracuje odhad příjmů a výdajů podpůrného úřadu pro následující rozpočtový rok.
3. Návrh odhadu příjmů a výdajů podpůrného úřadu se předkládá každoročně Komisi do 10. února. Konečnou verzi tohoto odhadu, jehož součástí je návrh plánu pracovních míst, předloží správní rada Komisi do 31. března.
4. Komise předkládá odhad příjmů a výdajů Evropskému parlamentu a Radě (dále jen „rozpočtový orgán“) společně s návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
5. Na základě předložených odhadů Komise zapracuje ty odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst, a výši dotace, která má být poskytnuta ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, do návrhu tohoto souhrnného rozpočtu, který předloží rozpočtovému orgánu v souladu s články 313 a 314 Smlouvy o fungování EU.
6. Rozpočtový orgán schvaluje prostředky na dotaci pro podpůrný úřad.
7. Rozpočtový orgán přijímá plán pracovních míst podpůrného úřadu.
8. Rozpočet podpůrného úřadu přijímá správní rada. Rozpočet je konečný po konečném přijetí souhrnného rozpočtu Evropské unie. V případě potřeby se odpovídajícím způsobem upraví.
9. Správní rada co nejdříve oznámí rozpočtovému orgánu svůj záměr provést jakýkoli projekt, jenž může mít významné finanční dopady na rozpočet, zejména veškeré projekty související s nemovitostmi, jako je nájem či koupě budov. Uvědomí o tom Komisi.
10. Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení tohoto záměru.
Článek 35
Plnění rozpočtu
1. Rozpočet podpůrného úřadu plní výkonný ředitel.
2. Výkonný ředitel předkládá každoročně rozpočtovému orgánu veškeré informace týkající se výsledku hodnotících postupů.
Článek 36
Předkládání účtů a absolutorium
1. Do 1. března následujícího rozpočtového roku předloží účetní podpůrného úřadu účetnímu Komise předběžnou účetní závěrku se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok. Účetní Komise konsoliduje předběžné účetní závěrky orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 finančního nařízení.
2. Do 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise předběžnou účetní závěrku podpůrného úřadu Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok. Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
3. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k předběžné účetní závěrce podpůrného úřadu podle článku 129 finančního nařízení vypracuje výkonný ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku podpůrného úřadu a předloží ji správní radě k vyjádření.
4. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce podpůrného úřadu.
5. Do 1. července následujícího rozpočtového roku předloží výkonný ředitel konečnou účetní závěrku se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
6. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
7. Výkonný ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření do 30. září. Svou odpověď zašle rovněž správní radě.
8. Výkonný ředitel poskytne Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 finančního nařízení.
9. Na základě doporučení Rady přijatého kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 15. května roku N + 2 výkonnému řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N.
Článek 37
Finanční předpisy
Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy vztahující se na podpůrný úřad. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (11), pouze tehdy, pokud to vyžadují zvláštní potřeby fungování podpůrného úřadu, a s předchozím souhlasem Komise.
KAPITOLA 6
USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE ZAMĚSTNANCŮ
Článek 38
Zaměstnanci
1. Na zaměstnance podpůrného úřadu, včetně výkonného ředitele, se vztahují služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství stanovený nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (12) (dále jen „služební řád“) a pravidla přijatá společně orgány Unie za účelem uplatňování tohoto služebního a pracovního řádu.
2. Správní rada přijme po dohodě s Komisí nezbytná prováděcí opatření uvedená v článku 110 služebního řádu.
3. Podpůrný úřad vykonává ve vztahu ke svým zaměstnancům pravomoci, které orgánu oprávněnému ke jmenování svěřuje služební řád a orgánu oprávněnému uzavírat smlouvy pracovní řád ostatních zaměstnanců.
4. Správní rada přijme předpisy umožňující zaměstnávat v podpůrnému úřadu dočasně přidělené odborníky z členských států.
Článek 39
Výsady a imunity
Na podpůrný úřad se vztahuje Protokol o výsadách a imunitách Evropské unie.
KAPITOLA 7
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 40
Právní postavení
1. Podpůrný úřad je subjektem Unie. Má právní subjektivitu.
2. Podpůrný úřad má ve všech členských státech nejširší způsobilost k právům a právním úkonům, kterou jejich vnitrostátní právo přiznává právnickým osobám. Zejména může nabývat a zcizovat movitý i nemovitý majetek a vystupovat před soudem.
3. Za podpůrný úřad jedná jeho výkonný ředitel.
Článek 41
Jazykový režim
1. Na podpůrný úřad se vztahuje nařízení č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (13).
2. Aniž jsou dotčena rozhodnutí přijatá na základě článku 342 Smlouvy o fungování EU, vypracovávají se výroční souhrnná zpráva o činnosti podpůrného úřadu a jeho roční pracovní program, které jsou uvedeny v čl. 29 odst. 1 písm. c) a f), ve všech úředních jazycích orgánů Evropské unie.
3. Překlady nezbytné pro činnost podpůrného úřadu zajišťuje Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie.
Článek 42
Přístup k dokumentům
1. Na dokumenty, které má podpůrný úřad k dispozici, se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001.
2. Do šesti měsíců ode dne prvního zasedání přijme správní rada prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Proti rozhodnutím přijatým podpůrným úřadem podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost k veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru Evropské unie, za podmínek stanovených v článcích 228 a 263 Smlouvy o fungování EU.
4. Na zpracování osobních údajů podpůrným úřadem se vztahuje nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 43
Bezpečnostní předpisy týkající se ochrany utajovaných skutečností a citlivých neutajovaných skutečností
1. Podpůrný úřad uplatňuje bezpečnostní zásady obsažené v rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom ze dne 29. listopadu 2001, kterým se mění její jednací řád (14), mimo jiné ustanovení týkající se výměny, zpracování a uchovávání utajovaných informací.
2. Podpůrný úřad rovněž uplatňuje bezpečnostní zásady, jež v oblasti zpracovávání neutajovaných citlivých informací přijala a provádí Komise.
Článek 44
Boj proti podvodům
1. V zájmu boje proti podvodům, úplatkářství a jakýmkoli jiným nedovoleným činnostem se na podpůrný úřad vztahuje bez omezení nařízení (ES) č. 1073/1999.
2. Podpůrný úřad přistoupí k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 a neprodleně vydá vhodné předpisy vztahující se na všechny zaměstnance podpůrného úřadu.
3. Rozhodnutí o financování a prováděcí dohody a nástroje z nich vyplývající výslovně stanoví, že Účetní dvůr a OLAF mohou v případě potřeby provádět kontroly na místě u příjemců finančních prostředků poskytnutých úřadem a činitelů odpovědných za přidělování těchto prostředků.
Článek 45
Odpovědnost
1. Smluvní odpovědnost podpůrného úřadu se řídí právem rozhodným pro dotčenou smlouvu.
2. Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc rozhodovat na základě rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě uzavřené podpůrným úřadem.
3. V případě mimosmluvní odpovědnosti nahradí podpůrný úřad v souladu s obecnými zásadami, které jsou společné právním řádům členských států, škodu způsobenou jeho útvary nebo jeho zaměstnanci při plnění svých úkolů.
4. Soudní dvůr Evropské unie je příslušný pro spory o náhradu škody uvedené v odstavci 3.
5. Osobní odpovědnost zaměstnanců vůči podpůrnému úřadu se řídí příslušnými ustanoveními služebního řádu.
Článek 46
Hodnocení a přezkum
1. Do 19. června 2014 zadá podpůrný úřad podle pokynů vydaných správní radou po dohodě s Komisí nezávislé externí hodnocení výsledků své činnosti. Toto hodnocení posoudí vliv podpůrného úřadu na praktickou spolupráci v oblasti azylu a na společný evropský azylový systém. Při hodnocení se patřičně zohlední pokrok, jehož bylo dosaženo v rámci mandátu podpůrného úřadu, a mimo jiné se posoudí, zda je pro zajištění účinné solidarity a sdílení odpovědnosti se členskými státy, které jsou vystaveny mimořádnému tlaku, potřeba dodatečných opatření. Hodnocení se zejména zabývá případnou potřebou upravit úkoly podpůrného úřadu, včetně finančních dopadů jakýchkoli úprav, a posuzuje rovněž vhodnost řídící struktury pro plnění úkolů podpůrného úřadu. Hodnocení bere v úvahu hlediska zúčastněných subjektů jak na úrovni Unie, tak na úrovni jednotlivých členských států.
2. Správní rada po dohodě s Komisí rozhodne o harmonogramu příštích hodnocení, přičemž vezme v úvahu výsledky hodnocení uvedeného v odstavci 1.
Článek 47
Správní kontroly
Činnost podpůrného úřadu podléhá kontrole veřejného ochránce práv v souladu s článkem 228 Smlouvy o fungování EU.
Článek 48
Spolupráce s Dánskem
Podpůrný úřad usnadní operativní spolupráci s Dánskem, včetně výměny informací a osvědčených postupů v oblastech, jimiž se zabývá.
Článek 49
Spolupráce se třetími a přidruženými zeměmi
1. Činnosti podpůrného úřadu se mohou jako pozorovatelé účastnit Island, Lichtenštejnsko, Norsko a Švýcarsko. Budou přijata ujednání upřesňující zejména povahu, rozsah a způsob účasti těchto zemí na činnosti podpůrného úřadu. Součástí těchto ujednání jsou ustanovení týkající se účasti na iniciativách podpůrného úřadu, finančních příspěvků a zaměstnanců. Pokud jde o personální záležitosti, musí být tato ujednání v každém případě v souladu se služebním řádem.
2. V rámci politiky vnějších vztahů Unie usnadňuje podpůrný úřad po dohodě s Komisí a v rozsahu svého mandátu operativní spolupráci mezi členskými státy a třetími zeměmi, které nejsou uvedeny v odstavci 1, v oblastech své činnosti a v míře nezbytné pro plnění svých úkolů, přičemž může rovněž spolupracovat s orgány třetích zemí příslušnými pro technické aspekty oblastí upravených tímto nařízením v rámci pracovních ujednání uzavřených s těmito orgány v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o fungování EU.
Článek 50
Spolupráce podpůrného úřadu s UNHCR
Podpůrný úřad spolupracuje s UNHCR v oblastech, které upravuje toto nařízení, v rámci pracovních ujednání uzavřených s UNHCR. Pokud jde o podpůrný úřad, rozhoduje o pracovních ujednáních, včetně jejich dopadu na rozpočet, správní rada.
Správní rada může dále rozhodnout o tom, že podpůrný úřad může uvolnit finanční zdroje na pokrytí výdajů UNHCR souvisejících s činnostmi, jež nejsou stanoveny v pracovních ujednáních. Tyto činnosti tvoří součást vztahů založených na úzké spolupráci mezi podpůrným úřadem a UNHCR v souladu s tímto článkem a čl. 2 odst. 5, článkem 5 čl. 9 odst. 1, čl. 25 odst. 4 a čl. 32 odst. 2. V souladu s článkem 75 nařízení (ES, Euratom) č. 2343/2002 se použijí příslušná ustanovení finančního nařízení a prováděcích pravidel k němu.
Článek 51
Poradní fórum
1. Podpůrný úřad vede intenzivní dialog s příslušnými organizacemi občanské společnosti a příslušnými orgány působícími v oblasti azylové politiky na místní, regionální, státní, evropské nebo mezinárodní úrovni a za tímto účelem zřídí poradní fórum.
2. Poradní fórum je mechanismem k výměně informací a sdílení poznatků. Zajišťuje, že podpůrný úřad s příslušnými zúčastněnými subjekty vede intenzivní dialog.
3. Do činností poradního fóra se mohou zapojit příslušné zúčastněné subjekty v souladu s odstavcem 1. Podpůrný úřad se obrací na členy poradního fóra podle konkrétních potřeb, které se týkají prioritních oblastí činnosti podpůrného úřadu.
UNHCR je členem poradního fóra z titulu své funkce.
4. Podpůrný úřad vyzve poradní fórum zejména k tomu, aby:
a)
předkládalo správní radě připomínky k ročnímu pracovnímu programu, který má být přijat podle čl. 29 odst. 1 písm. f);
b)
zajišťovalo správní radě zpětnou vazbu a navrhovalo jí následná opatření týkající se výroční zprávy uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. c) i výroční zprávy o situaci v oblasti azylu v Unii uvedené v čl. 12 odst. 1 a
c)
sdělovalo výkonnému řediteli a správní radě závěry a doporučení z konferencí, seminářů a zasedání, které jsou pro práci podpůrného úřadu důležité.
5. Poradní fórum se schází nejméně jednou ročně.
Článek 52
Spolupráce s Agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, Agenturou pro základní práva a dalšími subjekty Unie a mezinárodními organizacemi
Podpůrný úřad spolupracuje se subjekty Unie, jejichž činnost souvisí s jeho oblastí působnosti, zejména Agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, s Agenturou Evropské unie pro základní práva a s mezinárodními organizacemi působícími v oblastech, na které se vztahuje toto nařízení, a to v rámci pracovních ujednání uzavřených s těmito subjekty v souladu se Smlouvou o fungování EU a ustanoveními, jež se týkají jejich pravomocí.
Touto spoluprací vznikne součinnost mezi dotčenými subjekty a zamezí se zdvojování činnosti při plnění úkolů podle mandátů těchto subjektů.
Článek 53
Dohoda o sídle a provozní podmínky
V dohodě o sídle, kterou po schválení správní radou uzavře podpůrný úřad s hostitelským členským státem, se stanoví nezbytná opatření související s umístěním podpůrného úřadu v hostitelském členském státě a s prostory, které dá tento členský stát k dispozici, spolu se zvláštními pravidly, která se v hostitelském členském státě podpůrného úřadu vztahují na výkonného ředitele, členy správní rady, zaměstnance podpůrného úřadu a jejich rodinné příslušníky. Hostitelský členský stát, poskytne co nejlepší podmínky pro zajištění řádného fungování podpůrného úřadu, včetně vícejazyčné evropsky zaměřené školní výuky a vhodných dopravních spojení.
Článek 54
Zahájení činnosti podpůrného úřadu
Podpůrný úřad zahájí svou činnost v plném rozsahu do 19. června 2011.
Komise je odpovědná za zřízení a počáteční provoz podpůrného úřadu do doby, než bude mít podpůrný úřad provozní kapacitu k plnění vlastního rozpočtu.
Za tímto účelem:
-
může jako prozatímní ředitel působit úředník Komise, který bude plnit úkoly svěřené výkonnému řediteli podpůrného úřadu, dokud nepřevezme funkci výkonný ředitel po svém jmenování správní radou v souladu s článkem 30;
-
mohou úředníci Komise plnit úkoly svěřené podpůrnému úřadu pod vedením prozatímního ředitele nebo výkonného ředitele.
Prozatímní ředitel může schvalovat všechny platby kryté rozpočtovými prostředky podpůrného úřadu po schválení správní radou a může uzavírat smlouvy, včetně pracovních smluv se zaměstnanci, po přijetí plánu pracovních míst podpůrného úřadu.
Článek 55
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 19. května 2010.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 439/2010,
19. mai 2010,
millega luuakse Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 74 ja artikli 78 lõikeid 1 ja 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (1)
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa ühist varjupaigasüsteemi käsitleva liidu poliitika eesmärk on luua Haagi programmi sätete kohaselt ühine varjupaigaala, mille aluseks oleks Euroopa Liidu väärtusi ja humanitaartavasid järgiv tõhus ühtlustatud kord.
(2)
Viimastel aastatel on Euroopa ühise varjupaigasüsteemi loomisel tehtud mitmeid edusamme tänu ühiste miinimumnõuete kehtestamisele. Siiski esineb liikmesriikide vahel endiselt suuri erinevusi rahvusvahelise kaitse tagamises ja nimetatud rahvusvahelise kaitse vormides. Neid erinevusi tuleks vähendada.
(3)
2008. aasta juunis vastu võetud varjupaigapoliitika kavas teatas komisjon oma kavatsusest tegutseda Euroopa ühise varjupaigasüsteemi väljaarendamiseks järgmiselt: teha ettepanek olemasolevate õigusaktide läbivaatamiseks, et paremini ühtlustada kehtivaid nõudeid, ning suurendada toetust liikmesriikide vahelisele praktilisele koostööle, esitades õigusakti ettepaneku Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti („tugiamet”) loomise kohta, eesmärgiga paremini koordineerida liikmesriikide vahelist operatiivkoostööd ühiseeskirjade tõhusamaks rakendamiseks.
(4)
2008. aasta septembris Euroopa sisserände- ja varjupaigapakti vastu võttes tõotas Euroopa Ülemkogu taas kord, et igal tagakiusatud välismaalasel on õigus abile ja kaitsele Euroopa Liidu territooriumil vastavalt 28. juuli 1951. aasta Genfi pagulasseisundi konventsioonile, mida on muudetud 31. jaanuari 1967. aasta New Yorgi protokolliga, ning muudele asjaomastele lepingutele. Samuti lepiti selgesõnaliselt kokku, et tugiamet luuakse 2009. aastal.
(5)
Varjupaigaküsimustes tehtava praktilise koostöö eesmärk on lähendada liikmesriikide varjupaigaalaseid otsustusmenetlusi ja tagada nende püsiv kvaliteet Euroopa õigusraamistiku kohaselt. Viimaste aastate jooksul on võetud mitmeid praktilise koostöö meetmeid, näiteks on kujundatud ühine lähenemisviis päritoluriiki käsitlevale teabele ja koostatud Euroopa ühine varjupaigateemaline koolituskava.
(6)
Kõnealuste koostöömeetmete tugevdamiseks ja arendamiseks tuleks luua tugiamet. Tugiamet peaks tuginema koostöömeetmetele ja neist saadud kogemustele.
(7)
Liikmesriikide osas, kelle varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on eelkõige riigi geograafilise asendi või demograafilise olukorra tõttu sattunud erilise ja ebaproportsionaalse surve alla, peaks tugiamet toetama liidusisese solidaarsuse arendamist, et rahvusvahelise kaitse alla võetavaid isikuid liikmesriigiti paremini ümber paigutada, tagades samal ajal, et varjupaiga- ja vastuvõtusüsteemi ei kuritarvitata.
(8)
Oma kohustuste optimaalseks täitmiseks peaks tugiamet olema tehnilistes valdkondades sõltumatu ning õiguslikult ning haldus- ja finantsküsimustes iseseisev. Selleks peaks tugiamet olema juriidilise isiku staatusega liidu asutus, kes kasutab talle käesoleva määrusega antud rakendusvolitusi.
(9)
Tugiamet peaks tegutsema tihedas koostöös liikmesriikide varjupaigaasutustega, riiklike sisserände- ja varjupaigateenistuste ning muude teenistustega, kasutades nende võimalusi ja erialateadmisi, ning komisjoniga. Liikmesriigid peaksid tegema tugiametiga koostööd, et tagada selle kohustuste täitmine.
(10)
Tugiamet peaks tegutsema ka tihedas koostöös ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametiga ja vajaduse korral asjakohaste rahvusvaheliste organisatsioonidega, et saada osa nende erialateadmistest ja saada neilt toetust. Selleks tuleks ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametile ja teistele asjakohastele rahvusvahelistele organisatsioonidele anda tugiameti tegevuses ametlik roll ning need asutused tuleks täiel määral kaasata tugiameti töösse. Käesoleva määruse kohaselt tugiameti poolt ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametile rahaliste vahendite kättesaadavaks tegemise tulemuseks ei tohiks olla ülemvoliniku ameti tegevuse topeltrahastamine teistest rahvusvahelistest või riiklikest allikatest.
(11)
Lisaks peaks tugiamet oma eesmärgi saavutamiseks ja niivõrd, kuivõrd see on vajalik tugiameti ülesannete täitmiseks, tegema koostööd liidu muude asutustega, eelkõige nõukogu määrusega (EÜ) nr 2007/2004 (2) asutatud Euroopa Liidu liikmesriikide välispiiril tehtava operatiivkoostöö juhtimise Euroopa agentuuri (Frontex) ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 168/2007 (3) asutatud Euroopa Liidu Põhiõiguste Ametiga.
(12)
Tugiamet peaks tegevuse kattumise vältimiseks tegema koostööd nõukogu otsusega 2008/381/EÜ (4) loodud Euroopa rändevõrgustikuga. Tugiamet peaks samuti pidama tihedat dialoogi kodanikuühiskonna organisatsioonidega varjupaigaküsimustes teabe vahetamiseks ja teadmiste kogumiseks.
(13)
Tugiamet peaks olema Euroopa varjupaigavaldkonna ekspertkeskus, kelle ülesandeks on igakülgselt hõlbustada, kooskõlastada ja tihendada liikmesriikide praktilist koostööd varjupaigaküsimustes, et liikmesriigid suudaksid paremini pakkuda kaitset neile, kellel on selleks õigus, koheldes samas vajaduse korral õiglaselt ja tõhusalt neid, kes rahvusvahelise kaitse saamiseks ei kvalifitseeru. Tugiameti volitused peaksid keskenduma kolmele põhiülesandele: osalemine Euroopa ühise varjupaigasüsteemi rakendamises, varjupaigaküsimustes tehtava liikmesriikidevahelise praktilise koostöö toetamine ja abi osutamine erilise surve all olevatele liikmesriikidele.
(14)
Tugiametil ei tohiks olla otsest ega kaudset õigust seoses konkreetseid rahvusvahelise kaitse taotlusi käsitlevate otsuste tegemisega liikmesriikide varjupaigaasutustes.
(15)
Kiire ja tõhusa operatiivabi andmiseks või andmise koordineerimiseks liikmesriikidele, kelle varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on sattunud erilise surve alla, peaks tugiamet asjaomase liikmesriigi taotlusel kooskõlastama selliste liikmesriikide toetamist muu hulgas nende territooriumile asjaomase valdkonna ekspertidest moodustatud varjupaigatugirühmade lähetamise kaudu. Nimetatud tugirühmadel peaksid olema erialateadmised eelkõige suulise tõlke korraldamise, päritoluriikide ning varjupaigataotluste menetlemise ja haldamise kohta. Varjupaigatugirühmade süsteemi toimimist peaks reguleerima käesoleva määrusega, et tagada nende lähetamise tõhusus.
(16)
Tugiamet peaks täitma oma eesmärke tingimustes, mis võimaldavad tal toimida teabekeskusena, mida iseloomustavad sõltumatus, antava abi ja teabe teaduslik ja tehniline kvaliteet, menetluste ja töömeetodite läbipaistvus ning talle antud ülesannete hoolikas täitmine.
(17)
Tugiameti haldusnõukogus peaksid olema esindatud komisjon ja liikmesriigid, et tõhusalt kontrollida tugiameti toimimist. Võimaluse korral peaks haldusnõukogu koosnema liikmesriikide varjupaigaasutuste operatiivjuhtidest või nende esindajatest. Haldusnõukogule tuleks anda asjakohased volitused, eelkõige et koostada eelarvet, kontrollida selle täitmist, võtta vastu asjakohaseid finantseeskirju, kehtestada läbipaistev töökord tugiameti otsuste tegemiseks, võtta vastu iga-aastane aruanne varjupaigavaldkonna olukorra kohta liidus ja varjupaigaalaste liidu aktide rakendamise tehnilisi dokumente ning nimetada ametisse tegevdirektor ja vajaduse korral täitevkomitee. Selleks et ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Amet saaks täiel määral osaleda tugiameti töös, ning arvestades tema erialateadmisi varjupaigavaldkonnas, peaks ülemvoliniku ametil olema esindaja, kes osaleb haldusnõukogu hääleõiguseta liikmena.
(18)
Võttes arvesse tugiameti ülesannete loomu ja tegevdirektori rolli ning selleks, et Euroopa Parlament saaks esitada arvamuse valitud kandidaadi kohta, peaks tegevdirektor enne tema ametisse nimetamist ja ka enne tema ametiaja võimalikku pikendamist esinema Euroopa Parlamendi pädeva(te) komisjoni(de) ees ning vastama küsimustele. Tegevdirektor peaks esitama ka iga-aastase tegevusaruande Euroopa Parlamendile. Lisaks peaks Euroopa Parlamendil olema võimalik paluda tegevdirektoril esitada aruanne oma ülesannete täitmise kohta.
(19)
Tugiameti täieliku iseseisvuse ja sõltumatuse tagamiseks peaks sellel olema oma eelarve, mille peamise tulu moodustab liidu toetus. Tugiameti rahastamine peaks toimuma eelarvepädevate institutsioonide kokkuleppel, nagu on sätestatud 17. mai 2006. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe (eelarvedistsipliini ja usaldusväärse finantsjuhtimise kohta) (5) punktis 47. Liidu eelarvemenetlust tuleks kohaldada liidu toetuse ja võimalike muude toetuste suhtes, mida makstakse Euroopa Liidu üldeelarvest. Raamatupidamisarvestust peaks auditeerima kontrollikoda.
(20)
Tugiamet peaks tegema koostööd kolmandate riikide asutustega ja käesoleva määrusega reguleeritavates küsimustes pädevate rahvusvaheliste organisatsioonide ning tegema koostööd Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) asjakohaste sätete alusel sõlmitud töökorra alusel kolmandate riikidega.
(21)
ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud Ühendkuningriigi ja Iirimaa seisukohta (vabadusel, turvalisuse ja õigusel rajaneva ala suhtes) käsitleva protokolli artikli 3 kohaselt teatasid Ühendkuningriik ja Iirimaa oma 18. mai 2009. aasta kirjadega oma soovist osaleda käesoleva määruse vastuvõtmisel ja kohaldamisel.
(22)
ELi lepingule ja ELi toimimise lepingule lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artiklite 1 ja 2 kohaselt ei osale Taani käesoleva määruse vastuvõtmisel ning see ei ole tema suhtes siduv ega kohaldatav.
(23)
Võttes arvesse, et Taani kui liikmesriik on seniajani aidanud kaasa liikmesriikide vahelisele praktilisele koostööle varjupaiga valdkonnas, peaks tugiamet hõlbustama operatiivset koosööd Taaniga. Sel eesmärgil tuleks Taani esindaja kutsuda osalema kõikidel haldusnõukogu koosolekutel; haldusnõukogul peaks olema võimalik otsustada kutsuda Taani vaatlejaid vajaduse korral osalema ka töörühma koosolekutel.
(24)
Tugiameti eesmärgi saavutamiseks peaksid saama tema töös osaleda riigid, kes on sõlminud liiduga lepingu, mille alusel nad on vastu võtnud ning kohaldavad käesoleva määrusega reguleeritavas valdkonnas kehtivat liidu õigust, eelkõige Island, Liechtenstein, Norra ja Šveits. Kokkuleppel komisjoniga peaks tugiamet saama ELi lepingu sätete alusel sõlmida töökorra ka muude riikidega kui need, kes on sõlminud liiduga lepingu, mille alusel nad on vastu võtnud ja kohaldavad liidu õigust. Sellegipoolest ei tohiks tugiamet ühelgi juhul välja töötada iseseisvat välispoliitikat.
(25)
Tugiameti suhtes tuleks kohaldada nõukogu 25. juuni 2002. aasta määrust (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust (6) (finantsmäärus), ja eriti selle artiklit 185.
(26)
Tugiameti suhtes tuleks piiranguteta kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta määrust (EÜ) nr 1073/1999 Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdluste kohta (7) ning ta peaks ühinema Euroopa Parlamendi, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Ühenduste Komisjoni 25. mai 1999. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppega, mis käsitleb Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) sisejuurdlust (8) (25. mai 1999. aasta institutsioonidevaheline kokkulepe).
(27)
Tugiameti suhtes tuleks kohaldada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrust (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (9).
(28)
Isikuandmete töötlemisel peaks tugiamet kohaldama Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (10).
(29)
Vajalikud sätted tugiameti majutustingimuste kohta selles liikmesriigis, kuhu luuakse tema peakorter, ning tugiameti töötajate ja nende pereliikmete suhtes kohaldatavad erieeskirjad tuleks kindlaks määrata peakorterit käsitlevas kokkuleppes. Lisaks peaks asukohaliikmesriik tagama tugiametile tegutsemiseks parimad võimalikud tingimused, sealhulgas koolid lastele ning transpordiühenduse, et tugiametil oleks võimalik valida töötajaid võimalikult erinevatest geograafilistest piirkondadest pärit erialaspetsialistide hulgast.
(30)
Kuna käesoleva määruse eesmärke, nimelt parandada Euroopa ühise varjupaigasüsteemi rakendamist, hõlbustada, koordineerida ja tugevdada liikmesriikide praktilist koostööd varjupaigavaldkonnas ning osutada operatiivabi ja koordineerida abi osutamist liikmesriikidele, kelle varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on sattunud erilise surve alla, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning meetme ulatuse ja toime tõttu on neid parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas ELi lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(31)
Käesolevas määruses järgitakse põhiõigusi ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid ning seda tuleks kohaldada kooskõlas harta artiklis 18 tunnustatud varjupaigaõigusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
1. PEATÜKK
EUROOPA VARJUPAIGAKÜSIMUSTE TUGIAMETI LOOMINE JA EESMÄRGID
Artikkel 1
Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiameti loomine
Käesolevaga luuakse Euroopa Varjupaigaküsimuste Tugiamet (edaspidi „tugiamet”), eesmärgiga edendada Euroopa ühise varjupaigasüsteemi rakendamist, tihendada liikmesriikide praktilist koostööd varjupaigavaldkonnas ning osutada operatiivabi ja koordineerida operatiivabi osutamist liikmesriikidele, kelle varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on sattunud erilise surve alla.
Artikkel 2
Tugiameti eesmärgid
1. Tugiamet hõlbustab, koordineerib ja tihendab igakülgselt liikmesriikidevahelist praktilist koostööd varjupaigavaldkonnas ning aitab edendada Euroopa ühise varjupaigasüsteemi rakendamist. Seoses sellega kaasatakse tugiamet täielikult Euroopa ühise varjupaigasüsteemi välismõõtmesse.
2. Tugiamet osutab tõhusat operatiivabi liikmesriikidele, kelle varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on sattunud erilise surve alla, kasutades kõiki tema kasutuses olevaid ressursse, mis võib hõlmata ka liikmesriikide tagatud ressursside koordineerimist vastavalt käesolevas määruses sätestatud tingimustele.
3. Selleks et igati toetada varjupaigavaldkonnas tehtavat praktilist koostööd ning täita oma ülesandeid tõhusal viisil, osutab tugiamet teaduslikku ja tehnilist abi liidu poliitika ja õigusaktide väljatöötamisel kõikides valdkondades, mis otseselt või kaudselt mõjutavad varjupaigaküsimusi. Tugiamet annab sõltumatut teavet kõikide kõnealuste valdkondadega seotud küsimuste kohta.
4. Tugiamet täidab oma eesmärke tingimustes, mis võimaldavad tal toimida teabekeskusena, mida iseloomustavad sõltumatus, antava abi ja teabe teaduslik ja tehniline kvaliteet, menetluste ja töömeetodite läbipaistvus, talle antud ülesannete hoolikas täitmine ning infotehnoloogiline tugi, mis on vajalik tema kohustuste täitmiseks.
5. Tugiamet teeb tihedat koostööd liikmesriikide varjupaigaasutustega, riiklike sisserände- ja varjupaigateenistuste ning muude riiklike teenistustega ja samuti komisjoniga. Tugiamet täidab oma ülesandeid, ilma et see piiraks teistele asjaomastele liidu asutustele antud ülesannete täitmist, ning teeb tihedat koostööd kõnealuste asutuste ja ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametiga.
6. Tugiametil ei ole õigust osaleda konkreetseid rahvusvahelise kaitse taotlusi käsitlevate otsuste tegemisel liikmesriikide varjupaigaasutustes.
2. PEATÜKK
TUGIAMETI ÜLESANDED
1. JAGU
Varjupaigaküsimustes tehtava praktilise koostöö toetamine
Artikkel 3
Parimate tavade kogumine
Tugiamet korraldab, soodustab ja koordineerib tegevust, mille eesmärk on liikmesriikidevaheline teabevahetus ning parimate tavade kindlaksmääramine ja kogumine varjupaigaküsimustes.
Artikkel 4
Päritoluriiki käsitlev teave
Tugiamet korraldab, soodustab ja koordineerib päritoluriike käsitleva teabega seotud meetmeid ning eelkõige:
a)
rahvusvahelise kaitse taotlejate päritoluriiki käsitleva asjakohase, usaldusväärse, täpse ja ajakohastatud teabe kogumist läbipaistval ja erapooletul viisil, kasutades kõiki asjakohaseid teabeallikaid, sealhulgas teabekogumismissioonide käigus kogutud teavet ning valitsusasutustelt ja valitsusvälistelt organisatsioonidelt, rahvusvahelistelt organisatsioonidelt ning liidu institutsioonidelt ja asutustelt saadud teavet;
b)
päritoluriikide kohta aruannete koostamist, tuginedes punkti a kohaselt kogutud teabele;
c)
päritoluriike käsitlevat teavet koondava internetiportaali loomist ja arendamist, eesmärgiga tagada läbipaistvus kooskõlas vajalike eeskirjadega sellisele teabele juurdepääsuks vastavalt artiklile 42;
d)
päritoluriike käsitleva teabe esitamise, kontrollimise ja kasutamise ühise vormi ja metodoloogia väljatöötamist;
e)
päritoluriike käsitleva teabe analüüsimist läbipaistval viisil eesmärgiga lähendada hindamiskriteeriume ning vajaduse korral kasutada ühe või mitme töörühma koosoleku tulemusi. Kõnealuse analüüsi eesmärgiks ei ole anda liikmesriikidele juhiseid rahvusvahelise kaitse taotluste heakskiitmise või tagasilükkamise kohta.
Artikkel 5
Toetus rahvusvahelise kaitse saajate ümberpaigutamiseks liidus
Kui liikmesriigi varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on eelkõige riigi geograafilise asendi või demograafilise olukorra tõttu sattunud erilise ja ebaproportsionaalse surve alla, soodustab, hõlbustab ja koordineerib tugiamet teabevahetust ja muid meetmeid, mis on seotud isikute ümberpaigutamisega liidus. Liidusisene ümberpaigutamine toimub üksnes kokkulepitud alusel, liikmesriikide vahel ja rahvusvahelise kaitse alla kuuluva asjaomase isiku nõusolekul ning vajaduse korral konsulteerides ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametiga.
Artikkel 6
Koolituse toetamine
1. Tugiamet määrab kindlaks ja koostab koolitusprogramme, mis on suunatud riiklike haldus- ja kohtuasutuste töötajatele ning kõikidele liikmesriikide varjupaigavaldkonnas pädevatele riigiasutustele. Koolitusel osalemine ei piira vastavate siseriiklike süsteemide ja menetluste kohaldamist.
Tugiamet koostab selliseid koolitusprogramme tihedas koostöös liikmesriikide varjupaigaasutustega ning kasutab, kui see on asjakohane, akadeemiliste institutsioonide ja muude asjakohaste organisatsioonide erialateadmisi.
2. Tugiamet haldab ja arendab Euroopa varjupaigateemalist koolituskava, võttes arvesse liidu olemasolevat koostööd kõnealuses valdkonnas.
3. Tugiamet võib pakkuda üld-, eri- ja temaatilist koolitust ning pakutav koolitus võib hõlmata koolitajate koolitamise metodoloogiat.
4. Varjupaigavaldkonnaga seotud teadmiste ja oskuste alane erikoolitus või temaatiline koolitus hõlmab vähemalt järgmist:
a)
rahvusvahelised inimõigused ja varjupaigaküsimusi käsitlev liidu acquis, sealhulgas juriidilised ja kohtupraktikaga seotud eriküsimused;
b)
alaealiste ja kaitsetus olukorras olevate erivajadustega isikute varjupaigataotluste menetlemisega seotud küsimused;
c)
küsitlustehnikad;
d)
arstliku ekspertiisi või juriidiliste aruannete kasutamine varjupaigamenetluses;
e)
päritoluriike käsitleva teabe koostamise ja kasutamisega seotud küsimused;
f)
vastuvõtutingimused, pöörates sealjuures erilist tähelepanu kaitsetus olukorras olevatele elanikkonnarühmadele ja piinamisohvritele.
5. Pakutav koolitus peab olema kõrgekvaliteediline ning määrama kindlaks peamised põhimõtted ja head tavad, mille abil lähendada haldustavasid ja -otsuseid ning õiguspraktikat, austades täiel määral riiklike kohtuasutuste sõltumatust.
6. Artiklis 15 osutatud varjupaigaekspertide reservnimekirjas olevate isikute jaoks korraldab tugiamet erikoolitusi nende ülesannete ja funktsioonide kohta ning korrapäraseid õppuseid vastavalt tugiameti iga-aastases töökavas sisalduvale erikoolituste ja õppuste ajakavale.
7. Koostöös liikmesriikidega võib tugiamet korraldada koolitusüritusi liikmesriikide territooriumil.
Artikkel 7
Toetus Euroopa ühise varjupaigasüsteemi välismõõtmele
Tugiamet koordineerib kokkuleppel komisjoniga teabevahetust ja muid meetmeid, mis on seotud Euroopa ühise varjupaigasüsteemi välismõõdet käsitlevate õigusaktide ja mehhanismide rakendamisega.
Tugiamet koordineerib teabevahetust ja muid ümberasumisega seotud meetmeid, mida liikmesriigid on võtnud pagulaste rahvusvahelise kaitse vajaduse rahuldamiseks kolmandates riikides ning neid vastuvõtvate riikidega solidaarsuse üles näitamiseks.
Oma volituste piires ja kooskõlas artikliga 49 võib tugiamet teha tehnilistes küsimustes koostööd kolmandate riikidega, eelkõige nende riikide enda varjupaiga- ja vastuvõtusüsteemide suutlikkuse edendamiseks ja toetamiseks ning piirkondliku kaitse programmide ja muude püsivate lahenduste puhul asjakohaste meetmete rakendamiseks.
2. JAGU
Abi osutamine erilise surve all olevatele liikmesriikidele
Artikkel 8
Eriline surve varjupaiga- ja vastuvõtusüsteemile
Tugiamet koordineerib ning toetab selliste liikmesriikide varjupaiga- ja vastuvõtusüsteeme toetavaid ühismeetmeid, kes on sattunud erilise surve alla, mis asetab nende vastuvõtukeskustele ja varjupaigasüsteemile erakordselt raske ja kiireloomulise koormuse. Selline surve võib tekkida seetõttu, et korraga saabub palju kolmandate riikide kodanikke, kes võivad vajada rahvusvahelist kaitset, ning sellise surve võib põhjustada asjaomase liikmesriigi geograafiline asend või demograafiline olukord.
Artikkel 9
Teabe kogumine ja analüüsimine
1. Erilise surve all olevate liikmesriikide vajaduste adekvaatseks hindamiseks kogub tugiamet eelkõige liikmesriikide, ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti ning, kui see on asjakohane, muude asjaomaste organisatsioonide esitatud andmete põhjal vajalikku teavet, mille alusel määrata kindlaks, valmistada ette ja kehtestada artiklis 10 osutatud erakorralised meetmed erilise survega toimetulemiseks.
2. Tugiamet registreerib, kogub ja analüüsib erilise surve all olevate liikmesriikide esitatud andmete alusel süstemaatiliselt teavet selle kohta, millised struktuurid ja personal on liikmesriikide käsutuses eelkõige kirjaliku ja suulise tõlke korraldamiseks, andmeid päritoluriikide kohta, varjupaigataotluste menetlemise ja haldamise nõustamise ning selle kohta, milline on selliste erilise surve all olevate liikmesriikide vastuvõtusuutlikkus, eesmärgiga anda kiiret ja usaldusväärset vastastikust teavet erinevate liikmesriikide varjupaigaasutustele.
3. Tugiamet analüüsib andmeid korraga saabunud paljude kolmandate riikide kodanike saabumise kohta, mis võib panna riikliku varjupaiga- ja vastuvõtusüsteemi erilise surve alla, ning tagab asjakohase teabe kiire vahetamise liikmesriikide ja komisjoni vahel. Tugiamet kasutab olemasolevaid varase hoiatamise süsteeme ja mehhanisme ning vajaduse korral loob enda otstarbeks varase hoiatamise süsteemi.
Artikkel 10
Liikmesriikide toetamine
Tugiamet koordineerib asjaomase liikmesriigi taotlusel meetmeid, mida võetakse nende liikmesriikide toetamiseks, kelle varjupaiga- ja vastuvõtusüsteem on sattunud erilise surve alla, sealhulgas koordineerib:
a)
meetmeid erilise surve all olevate liikmesriikide pädevates asutustes läbivaatamisel olevate varjupaigataotluste esialgse analüüsi hõlbustamiseks;
b)
meetmeid, mis võimaldavad erilise surve all olevatel liikmesriikidel kasutada asjakohaseid vastuvõturajatisi, eelkõige tagada erakorraline majutus, transport ja arstiabi;
c)
tegevust varjupaigatugirühmades, mille töökorraldus on sätestatud 3. peatükis.
3. JAGU
Osalemine Euroopa ühise varjupaigasüsteemi rakendamises
Artikkel 11
Teabe kogumine ja vahetamine
1. Tugiamet korraldab, koordineerib ja soodustab kogu varjupaigaküsimusi käsitleva liidu acquis' rakendamisega seotud teabevahetust liikmesriikide varjupaigaasutuste vahel ning komisjoni ja liikmesriikide varjupaigaasutuste vahel. Sel eesmärgil võib tugiamet koostada andmebaase, mis sisaldavad faktilist, juriidilist või kohtupraktikat käsitlevat teavet riiklike, liidu või rahvusvaheliste varjupaigaalaste õigusaktide kohta, kasutades selleks muu hulgas olemasolevaid korraldusi. Ilma et see piiraks tugiameti tegevust vastavalt artiklitele 15 ja 16, ei talletata sellistes andmebaasides isikuandmeid, välja arvatud juhul, kui tugiamet on need andmed saanud avalikkusele kättesaadavatest dokumentidest.
2. Eelkõige kogub tugiamet järgmist teavet:
a)
teave rahvusvahelise kaitse taotluste menetlemise kohta riiklikes haldus- ja ametiasutustes;
b)
teave riikide varjupaigaalaste õigusaktide ning kohtupraktika hetkeseisu ja suundumuste kohta.
Artikkel 12
Tugiameti aruanded ja muud dokumendid
1. Tugiamet koostab iga-aastase aruande varjupaigavaldkonna olukorra kohta liidus, võttes nõuetekohaselt arvesse muudest asjakohastest allikatest saadud teavet. Kõnealuse aruande ühe osana hindab tugiamet, milliseid tulemusi on andnud käesoleva määruse alusel võetud meetmed, ning esitab nimetatud tulemuste kohta üldise võrdlusanalüüsi, et parandada Euroopa ühise varjupaigasüsteemi kvaliteeti, ühtsust ja tõhusust.
2. Tugiamet võib vastavalt oma töökavale või haldusnõukogu või komisjoni taotlusel võtta vastu tehnilisi dokumente, eelkõige suuniseid ja käsiraamatuid varjupaigaalaste liidu aktide rakendamise kohta, võttes nõuetekohaselt arvesse liikmesriikide või Euroopa Parlamendi seisukohti ning tegutsedes tihedas koostöös töörühmade ja komisjoniga. Kui sellistes tehnilistes dokumentides osutatakse rahvusvahelise pagulasõiguse sätetele, võetakse nõuetekohaselt arvesse asjakohaseid ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti suuniseid. Selliste dokumentide eesmärk ei ole anda liikmesriikidele juhiseid rahvusvahelise kaitse taotluste heakskiitmise või tagasilükkamise kohta.
3. PEATÜKK
VARJUPAIGATUGIRÜHMAD
Artikkel 13
Koordineerimine
1. Liikmesriik või liikmesriigid, kes on erilise surve all, võivad esitada tugiametile taotluse varjupaigatugirühma lähetamiseks. Taotluse esitanud liikmesriik või liikmesriigid esitavad taotluses vastavalt artikli 18 lõikele 1 olukorra kirjelduse, rühma lähetamise taotluse eesmärgid ning täpsustavad rühma lähetamise eeldatavad vajadused.
2. Tugiamet võib sellise taotluse alusel koordineerida taotluse esitanud liikmesriigile või liikmesriikidele antavat tehnilist ja operatiivabi ning koordineerida piiratud aja jooksul varjupaigatugirühma lähetamist sellise liikmesriigi või liikmesriikide territooriumil artiklis 18 osutatud tegevuskava alusel.
Artikkel 14
Tehniline abi
Liikmesriikide toetamisel artikli 10 kohaste meetmete raames pakuvad varjupaigatugirühmad artiklis 18 osutatud tegevuskavas kokku lepitud erialateadmisi, eelkõige suulise tõlke korraldamise, päritoluriikide ning varjupaigataotluste menetlemise ja haldamise kohta.
Artikkel 15
Varjupaigaekspertide reservnimekiri
1. Tugiameti haldusnõukogu teeb tegevdirektori ettepanekul oma hääleõigusega liikmete kolmeneljandikulise häälteenamusega otsuse varjupaigatugirühmade moodustamiseks tugiameti käsutusse antavatelt ekspertidelt oodatavate erialaste oskuste ja nende koguarvu kohta (edaspidi „varjupaigaekspertide reservnimekiri”). Tugiamet koostab varjupaigaekspertide reservnimekirja osana tõlkide nimekirja. Sama menetlust kohaldatakse juhul, kui varjupaigaekspertide reservnimekirja kantavatelt ekspertidelt oodatavaid erialaseid oskusi või nende koguarvu edaspidi muudetakse.
2. Liikmesriigid osalevad varjupaigaekspertide reservnimekirjas, määrates sellesse vajalike erialaste oskustega eksperte oma riigi reservnimekirjast, mis on moodustatud ekspertidelt oodatavaid erialaseid oskusi arvestades.
Liikmesriigid abistavad tugiametit tõlkide nimekirja kantavate tõlkide määramisel.
Liikmesriigid võivad tõlke lähetada või anda võimaluse nende kasutamiseks videokonverentsi teel.
Artikkel 16
Varjupaigatugirühma lähetamine
1. Lähetav liikmesriik säilitab oma sõltumatuse seoses ekspertide arvu ja profiili valimisega (riigi reservnimekiri) ja nende lähetamise kestuse üle otsustamisel. Tugiameti taotluse korral lähetavad liikmesriigid need eksperdid varjupaigatugirühma koosseisu, välja arvatud juhul, kui liikmesriigis on riiklike ülesannete täitmist oluliselt mõjutav olukord, näiteks ebapiisav arv töötajaid rahvusvahelist kaitset taotlevate isikute staatuse määramise menetluse läbiviimiseks. Tugiameti taotluse korral teatavad liikmesriigid niipea kui võimalik, millised oma riigi reservnimekirjas olevatest ekspertidest saavad nad anda niipea kui võimalik tugiameti käsutusse varjupaigatugirühma liikmetena, täpsustades nimetatud ekspertide arvu, nimed ja erialased oskused.
2. Moodustamisel oleva varjupaigatugirühma koosseisu määramisel võtab tegevdirektor arvesse konkreetset olukorda taotluse esitanud liikmesriigis. Varjupaigatugirühm moodustatakse artiklis 18 osutatud tegevuskava alusel.
Artikkel 17
Varjupaigatugirühma lähetamise üle otsustamine
1. Vajaduse korral võib tegevdirektor saata tugiameti eksperte hindama olukorda taotluse esitanud liikmesriigis.
2. Tegevdirektor teatab kõikidest varjupaigatugirühma lähetamise taotlustest viivitamata haldusnõukogule.
3. Tegevdirektor teeb otsuse varjupaigatugirühma lähetamise kohta võimalikult kiiresti ja hiljemalt viie tööpäeva jooksul alates taotluse saamisest. Tegevdirektor teavitab samaaegselt taotluse esitanud liikmesriiki ja haldusnõukogu sellest otsusest kirjalikult, esitades selle peamised põhjused.
4. Kui tegevdirektor otsustab lähetada ühe või mitu varjupaigatugirühma, koostavad tugiamet ja taotluse esitanud liikmesriik viivitamata tegevuskava kooskõlas artikliga 18.
5. Niipea kui tegevuskava on kokku lepitud, teatab tegevdirektor liikmesriikidele, kelle eksperte kasutatakse varjupaigatugirühmade koosseisus, ekspertide nõutava arvu ja neilt oodatavad erialased oskused. Nimetatud teave esitatakse kirjalikult artiklis 19 osutatud riiklikele kontaktpunktidele ning selles täpsustatakse tugirühma kavandatava lähetamise alguskuupäev. Lisatakse ka tegevuskava koopia.
6. Kui tegevdirektor puudub või ei saa oma kohustusi täita, teeb otsuse varjupaigatugirühma lähetamise kohta tegevdirektorit asendav üksuse juht.
Artikkel 18
Tegevuskava
1. Tegevdirektor ja taotluse esitanud liikmesriik lepivad kokku tegevuskavas, milles määratakse kindlaks varjupaigatugirühmade lähetamise täpsed tingimused. Tegevuskava koosneb järgmistest osadest:
a)
olukorra kirjeldus ning tugirühma töömeetodid ja lähetamise eesmärgid, sealhulgas tegevuseesmärk;
b)
varjupaigatugirühma lähetamise eeldatav kestus;
c)
varjupaigatugirühma geograafiline vastutusala taotluse esitanud liikmesriigis, kuhu rühm lähetatakse;
d)
varjupaigatugirühma liikmete ülesannete ja neile antavate erijuhiste kirjeldus, sealhulgas korraldused andmebaaside ning varustuse kohta, mida rühma liikmetel on lubatud kasutada taotluse esitanud liikmesriigis; ja
e)
varjupaigatugirühma koosseis.
2. Tegevuskava muutmiseks või kohandamiseks on vaja nii tegevdirektori kui ka taotluse esitanud liikmesriigi nõusolek. Tugiamet saadab muudetud või kohandatud tegevuskava koopia viivitamata osalevatele liikmesriikidele.
Artikkel 19
Riiklik kontaktpunkt
Iga liikmesriik määrab riikliku kontaktpunkti, kes suhtleb tugiametiga kõigis varjupaigatugirühmi käsitlevates küsimustes.
Artikkel 20
Liidu kontaktpunkt
1. Tegevdirektor määrab ühe või mitu tugiameti eksperti liidu kontaktpunktideks koordinatsiooniküsimustes. Tegevdirektor teatab kontaktpunkti määramisest vastuvõtvale liikmesriigile.
2. Liidu kontaktpunkt tegeleb tugiameti nimel kõikide varjupaigatugirühmade lähetamisega seotud küsimustega. Liidu kontaktpunkti ülesanded on eelkõige järgmised:
a)
pidada ühendust tugiameti ja vastuvõtva liikmesriigi vahel;
b)
pidada ühendust tugiameti ja varjupaigatugirühma liikmete vahel, pakkudes tugiameti nimel abi kõikides rühma lähetamise tingimusi käsitlevates küsimustes;
c)
kontrollida tegevuskava nõuetekohast rakendamist; ja
d)
anda tugiametile aru kõikide varjupaigatugirühma lähetamisega seotud asjaolude kohta.
3. Tegevdirektor võib volitada liidu kontaktpunkti kaasa aitama tegevuskava rakendamise ja varjupaigatugirühma lähetamisega seotud erimeelsuste lahendamisele.
4. Oma ülesannete täitmisel järgib liidu kontaktpunkt ainult tugiameti korraldusi.
Artikkel 21
Tsiviilvastutus
1. Kui varjupaigatugirühma liikmed tegutsevad vastuvõtvas liikmesriigis, vastutab kõnealune liikmesriik vastavalt enda õigusaktidele mis tahes kahju eest, mille rühmaliikmed on oma tegevuse käigus põhjustanud.
2. Kui selline kahju on põhjustatud raskest hooletusest või tahtlikust kuritarvitusest, võib vastuvõttev liikmesriik pöörduda päritoluliikmesriigi poole, et lasta päritoluliikmesriigil hüvitada summad, mis ta on maksnud ohvritele või nende asjaomastele õigustatud isikutele.
3. Ilma et see piiraks liikmesriikide õiguste kasutamist kolmandate isikute suhtes, loobub iga liikmesriik kõigist nõuetest vastuvõtva liikmesriigi või muu liikmesriigi suhtes tema poolt kantud kahju eest, välja arvatud juhtudel, kui kahju põhjustati kas raske hooletuse või tahtliku kuritarvituse tulemusel.
4. Iga liikmesriikide vaheline käesoleva artikli lõigete 2 ja 3 kohaldamisega seotud vaidlus, mida ei ole võimalik lahendada nendevaheliste läbirääkimistega, esitatakse lahendamiseks kohtule vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 273.
5. Ilma et see piiraks tugiameti õiguste kasutamist kolmandate isikute suhtes, kannab tugiamet selle seadmetele lähetuse ajal põhjustatud kahjuga seotud kulud, välja arvatud juhtudel, kui kahju põhjustati kas raske hooletuse tulemusel või tahtlikult.
Artikkel 22
Kriminaalvastutus
Varjupaigatugirühma lähetuste ajal käsitatakse varjupaigatugirühma liikmeid samaväärselt vastuvõtva liikmesriigi ametnikega seoses kuritegudega, mis nad võivad sooritada või mis võidakse sooritada nende vastu.
Artikkel 23
Kulud
Kui liikmesriigid annavad oma eksperdid tugiameti käsutusse varjupaigatugirühma liikmetena, katab tugiamet täielikult kõik järgmised kulud:
a)
lähetavast liikmesriigist vastuvõtvasse liikmesriiki ning vastuvõtvast liikmesriigist lähetavasse liikmesriiki reisimine;
b)
vaktsineerimine;
c)
nõutav erikindlustus;
d)
tervishoid;
e)
päevarahad, sealhulgas majutus;
f)
tugiameti tehniline varustus; ja
g)
ekspertide tasud.
4. PEATÜKK
TUGIAMETI ÜLESEHITUS
Artikkel 24
Tugiameti juhtimis- ja haldusstruktuur
Tugiameti juhtimis- ja haldusstruktuur koosneb järgmistest üksustest:
a)
haldusnõukogu;
b)
tegevdirektor ja tugiameti personal.
Tugiameti juhtimis- ja haldusstruktuur võib sisaldada täitevkomiteed, kui see on loodud vastavalt artikli 29 lõikele 2.
Artikkel 25
Haldusnõukogu koosseis
1. Iga liikmesriik, mille suhtes käesolev määrus on siduv, nimetab haldusnõukogusse ühe liikme ja komisjon nimetab kaks liiget.
2. Iga haldusnõukogu liiget võib esindada või temaga koos töös osaleda asendusliige; kui asendusliige osaleb koos haldusnõukogu liikmega, ei ole tal hääleõigust.
3. Haldusnõukogu liikmed nimetatakse ametisse, arvestades nende kogemust, töökohustusi ja laialdasi erialateadmisi varjupaigaküsimustes.
4. ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti esindaja on haldusnõukogu hääleõiguseta liige.
5. Haldusnõukogu liikmete ametiaeg on kolm aastat. Ametiaega võib pikendada. Ametiaja lõppemise või ametist lahkumise korral jäävad liikmed ametisse kuni ametiaja pikendamiseni või nende asendamiseni.
Artikkel 26
Haldusnõukogu esimees ja aseesimees
1. Haldusnõukogu valib oma hääleõiguslike liikmete hulgast esimehe ja aseesimehe. Aseesimees asendab esimeest automaatselt juhul, kui esimehel ei ole võimalik oma kohustusi täita.
2. Esimehe ja aseesimehe ametiaeg on kolm aastat ning seda võib pikendada ainult ühe korra. Kui esimees või aseesimees lakkab olemast haldusnõukogu liige mis tahes ajal oma ametiaja jooksul, lõpeb samal kuupäeval automaatselt ka tema ametiaeg esimehe või aseesimehena.
Artikkel 27
Haldusnõukogu koosolekud
1. Haldusnõukogu koosolekud kutsub kokku esimees. Koosolekutel osaleb tegevdirektor. ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti esindaja ei osale koosolekutel, kui haldusnõukogu täidab artikli 29 lõike 1 punktides b, h, i, j ja m ning artikli 29 lõikes 2 sätestatud ülesandeid ning kui haldusnõukogu otsustab rahaliste vahendite kättesaadavaks tegemise üle sellise tegevuse rahastamiseks, mis võimaldab tugiametil saada osa ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti varjupaigaalastest erialateadmistest, nagu osutatud artiklis 50.
2. Haldusnõukogu tuleb korralisteks koosolekuteks kokku vähemalt kaks korda aastas. Lisaks tuleb haldusnõukogu kokku esimehe algatusel või vähemalt ühe kolmandiku liikmete taotlusel.
3. Haldusnõukogu võib kutsuda oma koosolekutele vaatlejatena isikuid, kelle seisukoht tundub talle oluline.
Taanit kutsutakse haldusnõukogu koosolekutest osa võtma.
4. Haldusnõukogu liikmed võivad kasutada nõustajate või ekspertide abi oma töökorra sätete kohaselt.
5. Tugiamet tagab haldusnõukogule sekretariaaditeenused.
Artikkel 28
Hääletamine
1. Kui ei ole sätestatud teisiti, teeb haldusnõukogu otsused oma hääleõiguslike liikmete absoluutse häälteenamusega. Igal hääleõiguslikul liikmel on üks hääl. Liikme puudumise korral võib tema hääleõigust kasutada tema asendaja.
2. Tegevdirektor ei hääleta.
3. Esimees osaleb hääletamisel.
4. Liikmesriigid, kes ei osale täielikult varjupaigaküsimusi käsitleva liidu acquis' kohaldamises, ei osale hääletamisel juhul, kui haldusnõukogu teeb artikli 29 lõike 1 punkti e kohase otsuse, kui kõnealune tehniline dokument on seotud üksnes liidu varjupaigaalase aktiga, mis ei ole nende suhtes siduv.
5. Haldusnõukogu töökorraga kehtestatakse üksikasjalikum hääletamiskord, eelkõige tingimused, mille korral üks liige võib tegutseda teise liikme nimel, ning vajaduse korral nõuded kvoorumi kohta.
Artikkel 29
Haldusnõukogu ülesanded
1. Haldusnõukogu tagab, et tugiamet täidab talle antud ülesandeid. Haldusnõukogu on tugiameti planeerimis- ja järelevalveorgan. Haldusnõukogu ülesanded on eelkõige järgmised:
a)
võtab pärast komisjonilt arvamuse saamist oma hääleõiguslike liikmete kolmeneljandikulise häälteenamusega vastu oma töökorra;
b)
nimetab artikli 30 kohaselt ametisse tegevdirektori, teostab tegevdirektori suhtes distsiplinaarjärelevalvet ning vajaduse korral peatab tema volitused või vabastab ta ametist;
c)
võtab vastu iga-aastase üldaruande tugiameti tegevuse kohta ja edastab selle hiljemalt järgmise aasta 15. juuniks Euroopa Parlamendile, nõukogule, komisjonile ja kontrollikojale. Iga-aastane üldaruanne avalikustatakse;
d)
võtab artikli 12 lõike 1 kohaselt vastu iga-aastase aruande varjupaigavaldkonna olukorra kohta liidus. Kõnealune aruanne esitatakse Euroopa Parlamendile. Nõukogu ja komisjon võivad taotleda ka neile aruande esitamist;
e)
võtab vastu artikli 12 lõikes 2 osutatud tehnilised dokumendid;
f)
võtab igal aastal hiljemalt 30. septembriks hääleõiguslike liikmete kolmeneljandikulise häälteenamusega vastu tugiameti järgmise aasta töökava, mis on koostatud tegevdirektori esitatud kavandi alusel pärast komisjonilt arvamuse saamist, ning edastab selle Euroopa Parlamendile, nõukogule ja komisjonile. Kõnealune töökava võetakse vastu kooskõlas liidu iga-aastase eelarvemenetlusega ning liidu õigusloome- ja tööprogrammiga varjupaigavaldkonnas;
g)
täidab tugiameti eelarvega seotud ülesandeid 5. peatüki kohaselt;
h)
võtab vastu määruse (EÜ) nr 1049/2001 üksikasjalikud kohaldamiseeskirjad vastavalt käesoleva määruse artiklile 42;
i)
võtab vastu tugiameti personalipoliitika kooskõlas artikliga 38;
j)
võtab vastu mitmeaastase personalipoliitika kava, olles küsinud komisjoni arvamust;
k)
võtab vastu kõik otsused, mis on vajalikud tugiameti käesolevas määruses sätestatud kohustuste täitmiseks;
l)
võtab vastu kõik otsused käesolevas määruses sätestatud infosüsteemide ning eelkõige artikli 4 punktis c osutatud internetiportaali loomise ning vajaduse korral edasiarendamise kohta; ja
m)
võtab vastu kõik otsused tugiameti sisemiste tööstruktuuride loomise ja vajaduse korral muutmise kohta.
2. Haldusnõukogu võib moodustada täitevkomitee, mis abistab teda ja tegevdirektorit haldusnõukogu poolt vastu võetavate otsuste, töökava ja tegevuse ettevalmistamisel ning võtab olukorra kiireloomulisuse tõttu vajaduse korral haldusnõukogu nimel vastu teatavaid esialgseid otsuseid.
Selline haldusnõukogu koosneb kaheksast liikmest, kes nimetatakse haldusnõukogu liikmete hulgast ning kellest üks on komisjoni esindav haldusnõukogu liige. Täitevkomitee liikmete ametiaja kestus on võrdne haldusnõukogu liikmete ametiaja kestusega.
Täitevkomitee taotlusel võivad selle töös ilma hääleõiguseta osaleda ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti esindajad või muud isikud, kelle arvamus võiks huvi pakkuda.
Tugiamet kehtestab oma töökorra raames täitevkomitee töökorralduse ning avalikustab selle.
Artikkel 30
Tegevdirektori ametissenimetamine
1. Haldusnõukogu valib komisjoni korraldatud avaliku konkursi kaudu leitud sobivate kandidaatide hulgast tegevdirektori ning nimetab ta ametisse viieks aastaks. Valikumenetlusega nähakse ette osalemiskutsete avaldamine Euroopa Liidu Teatajas ja mujal. Haldusnõukogu võib nõuda uue menetluse läbiviimist, kui ta ei ole veendunud ühegi esimesse nimekirja lisatud kandidaadi sobivuses. Tegevdirektor määratakse ametisse tema isiklike saavutuste, varjupaigaalase kogemuse ning haldus- ja juhtimisoskuse põhjal. Enne ametisse nimetamist kutsutakse haldusnõukogu valitud kandidaat esinema Euroopa Parlamendi pädeva(te) komisjoni(de) ees ning vastama komisjoniliikmete küsimustele.
Pärast seda esinemist võib Euroopa Parlament esitada arvamuse valitud kandidaadi kohta. Haldusnõukogu teatab Euroopa Parlamendile, kuidas tema arvamust arvesse võetakse. Arvamust käsitletakse kuni kandidaadi ametisse nimetamiseni isikliku ja konfidentsiaalsena.
Tegevdirektori viieaastase ametiaja viimase üheksa kuu jooksul hindab komisjon eelkõige järgmist:
-
tegevdirektori saavutatud tulemusi ning
-
tugiameti ülesandeid ja vajadusi järgmisteks aastateks.
2. Haldusnõukogu võib hindamist arvesse võttes pikendada tegevdirektori ametiaega üks kord mitte kauemaks kui kolmeks aastaks üksnes juhul, kui selline pikendamine on vajalik tugiameti eesmärke ja vajadusi arvestades.
3. Haldusnõukogu teatab Euroopa Parlamendile oma kavatsusest tegevdirektori ametiaega pikendada. Ametiaja pikendamisele eelneva kuu jooksul kutsutakse tegevdirektor esinema Euroopa Parlamendi pädeva(te) komisjoni(de) ees ning vastama komisjoniliikmete küsimustele.
Artikkel 31
Tegevdirektori ülesanded
1. Tugiametit juhib tegevdirektor, kes on oma ülesannete täitmisel sõltumatu. Tegevdirektor annab oma tegevuse kohta aru haldusnõukogule.
2. Tegevdirektor ei taotle ega võta vastu juhiseid üheltki valitsus- ega muult organilt, välja arvatud juhul, kui need tulenevad komisjoni, haldusnõukogu või täitevkomitee (kui see on loodud) pädevusest.
3. Kui seda palutakse, esitab tegevdirektor Euroopa Parlamendile aruande oma ülesannete täitmise kohta. Nõukogu võib paluda tegevdirektoril esitada aruande oma ülesannete täitmise kohta.
4. Tegevdirektor on tugiameti seaduslik esindaja.
5. Tegevdirektorit võib abistada üks või mitu üksuse juhti. Kui tegevdirektor puudub või ei saa oma kohustusi täita, asendab teda üks üksuse juhtidest.
6. Tegevdirektor vastutab tugiameti halduskorralduse ja tugiametile käesoleva määrusega määratud ülesannete täitmise eest. Eelkõige tegevdirektor:
a)
juhib tugiameti igapäevast tegevust;
b)
koostab pärast komisjoni arvamuse saamist ettepaneku tugiameti töökava kohta;
c)
rakendab tugiameti töökava ja haldusnõukogu otsuseid;
d)
koostab artikli 4 punktis b sätestatud aruandeid päritoluriikide kohta;
e)
koostab tugiameti finantseeskirjade eelnõu, mille haldusnõukogu võtab vastu artikli 37 kohaselt, ning nende rakenduseeskirjad;
f)
koostab tugiameti tulude ja kulude eelarvestuse projekti ning aruande eelarve täitmise kohta;
g)
täidab artiklis 38 sätestatud ülesandeid tugiameti personali suhtes;
h)
võtab vastu kõik otsused käesolevas määruses sätestatud infosüsteemide haldamise kohta, sealhulgas artikli 4 punktis c osutatud internetiportaali loomise kohta;
i)
võtab vastu kõik otsused tugiameti sisemiste haldusstruktuuride juhtimise kohta;
j)
koordineerib artiklis 51 osutatud nõuandva kogu tegevust. Sel eesmärgil võtab tegevdirektor asjakohaste kodanikuühiskonna organisatsioonidega konsulteerides kõigepealt vastu nõuandva kogu loomise kava. Pärast nõuandva kogu ametlikku loomist võtab tegevdirektor temaga konsulteerides vastu tegevuskava, mis sisaldab konsultatsioonide sageduse ja iseloomu eeskirju ning artikli 51 rakendamise organisatsioonilist mehhanismi. Samuti lepitakse kokku läbipaistvates kriteeriumites nõuandvas kogus jätkuva osalemise kohta.
Artikkel 32
Töörühmad
1. Käesolevas määruses sätestatud volituste piires võib tugiamet moodustada töörühmi, kuhu kuuluvad liikmesriikide varjupaigavaldkonnas tegutsevate pädevate asutuste eksperdid, sealhulgas kohtunikud. Tugiamet moodustab töörühmad artikli 4 punkti e ja artikli 12 lõike 2 eesmärgil. Eksperti võib asendada asendaja, kes nimetatakse ametisse samal ajal.
2. Komisjon osaleb töörühmades automaatselt. ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti esindajad võivad osaleda tugiameti töörühmade kõikidel koosolekutel või osadel neist, olenevalt arutlusel olevate küsimuste iseloomust.
3. Töörühmad võivad oma koosolekutele kutsuda isikuid, kelle seisukoht võib olla huvipakkuv, sealhulgas varjupaigavaldkonnas tegutsevaid kodanikuühiskonna organisatsioonide esindajaid.
5. PEATÜKK
FINANTSSÄTTED
Artikkel 33
Eelarve
1. Igaks eelarveaastaks koostatakse tugiameti tulude ja kulude eelarvestus ja kantakse tugiameti eelarvesse, kusjuures eelarveaasta vastab kalendriaastale.
2. Tugiameti eelarve tulud ja kulud peavad olema tasakaalus.
3. Ilma et see piiraks muid tulusid, koosnevad tugiameti tulud järgmistest vahenditest:
a)
Euroopa Liidu üldeelarvesse kantud liidu toetus;
b)
liikmesriikide vabatahtlik toetus;
c)
tasu, mida tugiamet saab väljaannete ja muude teenuste osutamise eest;
d)
assotsieerunud riikide toetus.
4. Tugiameti kulud sisaldavad personali töötasusid, haldus- ja infrastruktuurikulusid ning tegevuskulusid.
Artikkel 34
Eelarve koostamine
1. Igal aastal koostab tegevdirektor tugiameti järgmise eelarveaasta tulude ja kulude eelarvestuse projekti, mis sisaldab ametikohtade loetelu, ning edastab selle haldusnõukogule.
2. Kõnealuse projekti põhjal koostab haldusnõukogu tugiameti järgmise eelarveaasta tulude ja kulude eelarvestuse.
3. Tugiameti tulude ja kulude eelarvestuse projekt esitatakse komisjonile iga aasta 10. veebruariks. Eelarvestuse lõpliku projekti, mis sisaldab ka ametikohtade loetelu kava, edastab haldusnõukogu komisjonile 31. märtsiks.
4. Komisjon edastab eelarvestuse projekti Euroopa Parlamendile ja nõukogule (eelarvepädevad institutsioonid) koos Euroopa Liidu üldeelarve esialgse projektiga.
5. Eelarvestuse projekti alusel kannab komisjon Euroopa Liidu üldeelarve projekti eelarvestuse, mida ta peab ametikohtade loetelu ja üldeelarvest makstava toetuse suuruse põhjal vajalikuks, ning esitab üldeelarve esialgse projekti kooskõlas ELi toimimise lepingu artiklitega 313 ja 314 eelarvepädevatele institutsioonidele.
6. Eelarvepädevad institutsioonid kinnitavad tugiameti toetuseks ettenähtud assigneeringud.
7. Eelarvepädevad institutsioonid võtavad vastu tugiameti ametikohtade loetelu.
8. Haldusnõukogu võtab vastu tugiameti eelarve. Eelarve on lõplik pärast Euroopa Liidu üldeelarve vastuvõtmist. Vajaduse korral kohandatakse seda vastavalt.
9. Haldusnõukogu teatab eelarvepädevatele institutsioonidele võimalikult vara oma kavatsusest viia ellu projekte, millel võivad olla olulised rahalised tagajärjed eelarve rahastamisele, eriti projektide puhul, mis seonduvad kinnisvaraga, nagu hoonete üürimine või ostmine. Haldusnõukogu teatab projektidest ka komisjonile.
10. Kui üks eelarvepädevatest institutsioonidest on teatanud oma kavatsusest esitada arvamus, edastab ta selle haldusnõukogule kuue nädala jooksul pärast projektist teatamist.
Artikkel 35
Eelarve täitmine
1. Tugiameti eelarve täitmise eest vastutab tegevdirektor.
2. Tegevdirektor edastab igal aastal eelarvepädevatele institutsioonidele asjakohase teabe hindamismenetluse tulemuste kohta.
Artikkel 36
Raamatupidamisaruanded ja eelarve täitmisele heakskiidu andmine
1. Hiljemalt lõppenud eelarveaastale järgneva aasta 1. märtsiks edastab tugiameti peaarvepidaja komisjoni peaarvepidajale esialgse raamatupidamisaruande koos kõnealuse eelarveaasta eelarvehalduse ja finantsjuhtimise aruandega. Komisjoni peaarvepidaja konsolideerib institutsioonide ja detsentraliseeritud asutuste esialgsed raamatupidamisaruanded kooskõlas finantsmääruse artikliga 128.
2. Hiljemalt lõppenud eelarveaastale järgneva aasta 31. märtsiks edastab komisjoni peaarvepidaja tugiameti esialgse raamatupidamisaruande koos kõnealuse eelarveaasta eelarvehalduse ja finantsjuhtimise aruandega kontrollikojale. Eelarvehalduse ja finantsjuhtimise aruanne kõnealuse eelarveaasta kohta saadetakse ka Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
3. Kui kontrollikoda on finantsmääruse artikli 129 kohaselt esitanud oma tähelepanekud tugiameti esialgse raamatupidamisaruande kohta, koostab tegevdirektor omal vastutusel tugiameti lõpliku raamatupidamisaruande ning esitab selle haldusnõukogule arvamuse saamiseks.
4. Haldusnõukogu esitab tugiameti lõpliku raamatupidamisaruande kohta arvamuse.
5. Tegevdirektor edastab lõpliku raamatupidamisaruande koos haldusnõukogu arvamusega Euroopa Parlamendile, nõukogule, komisjonile ja kontrollikojale hiljemalt lõppenud eelarveaastale järgneva aasta 1. juuliks.
6. Lõplik raamatupidamisaruanne avaldatakse.
7. Tegevdirektor saadab kontrollikojale vastuse kontrollikoja tähelepanekute kohta hiljemalt 30. septembriks. Tegevdirektor saadab kõnealuse vastuse ka haldusnõukogule.
8. Euroopa Parlamendi taotluse korral esitab tegevdirektor parlamendile finantsmääruse artikli 146 lõike 3 kohaselt kogu teabe, mida on vaja kõnealust eelarveaastat käsitleva eelarve täitmisele heakskiidu andmise menetluse tõrgeteta sujumiseks.
9. Kvalifitseeritud häälteenamusega otsustava nõukogu soovituse põhjal annab Euroopa Parlament enne 15. maid aastal n + 2 heakskiidu tegevdirektori tegevusele aasta n eelarve täitmisel.
Artikkel 37
Finantsmäärus
Tugiameti suhtes kohaldatava finantsmääruse võtab vastu haldusnõukogu, olles eelnevalt pidanud nõu komisjoniga. See ei või kõrvale kalduda komisjoni 19. novembri 2002. aasta määrusest (EÜ, Euratom) nr 2343/2002 raamfinantsmääruse kohta asutustele, millele viidatakse Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust käsitleva nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artiklis 185 (11), välja arvatud juhul, kui selline kõrvalekaldumine on vajalik tugiameti tööks ja komisjon on selleks eelneva nõusoleku andnud.
6. PEATÜKK
PERSONALI KÄSITLEVAD SÄTTED
Artikkel 38
Personal
1. Tugiameti personali ja tegevdirektori suhtes kohaldatakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirju ja Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimusi, mis on sätestatud määruses (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68 (12) (personalieeskirjad) ning eeskirju, mille liidu institutsioonid on ühiselt vastu võtnud kõnealuste personalieeskirjade ja teenistustingimuste rakendamiseks.
2. Haldusnõukogu võtab kokkuleppel komisjoniga vastu vajalikud rakenduseeskirjad vastavalt personalieeskirjade artiklile 110.
3. Tugiamet kasutab oma personali suhtes volitusi, mis on antud ametisse nimetavale asutusele või ametiisikule personalieeskirjadega ja lepinguid sõlmivale asutusele või ametiisikule Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimustega.
4. Haldusnõukogu võtab vastu sätted, mis lubavad liikmesriikide ekspertidel töötada tugiameti juures lähetuses.
Artikkel 39
Privileegid ja immuniteedid
Tugiameti suhtes kohaldatakse Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide protokolli.
7. PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 40
Õiguslik seisund
1. Tugiamet on liidu asutus. Tugiamet on juriidiline isik.
2. Tugiametil on igas liikmesriigis kõige ulatuslikum õigus- ja teovõime, mida selle riigi õigusaktid juriidilistele isikutele võimaldavad. Eelkõige võib ta omandada ja võõrandada vallas- ja kinnisvara ning olla kohtus menetlusosaliseks.
3. Tugiametit esindab tegevdirektor.
Artikkel 41
Töökeeled
1. Tugiameti suhtes kohaldatakse 15. aprilli 1958. aasta määrust nr 1, millega määratakse kindlaks Euroopa Majandusühenduses kasutatavad keeled (13).
2. Ilma et see piiraks ELi toimimise lepingu artikli 342 kohaselt vastu võetud otsuste kohaldamist, koostatakse artikli 29 lõike 1 punktides c ja f osutatud iga-aastane üldaruanne tugiameti tegevuse kohta ja tugiameti iga-aastane töökava kõikides Euroopa Liidu institutsioonide ametlikes keeltes.
3. Tugiameti tööks vajalikke tõlketeenuseid osutab Euroopa Liidu Asutuste Tõlkekeskus.
Artikkel 42
Juurdepääs dokumentidele
1. Tugiameti valduses olevate dokumentide suhtes kohaldatakse määrust (EÜ) nr 1049/2001.
2. Haldusnõukogu võtab kuue kuu jooksul alates oma esimese koosoleku kuupäevast vastu üksikasjalikud eeskirjad määruse (EÜ) nr 1049/2001 kohaldamise kohta.
3. Otsuste suhtes, mille tugiamet võtab vastu määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 8 kohaselt, võib esitada kaebuse ombudsmanile või algatada menetluse Euroopa Liidu Kohtus vastavalt ELi toimimise lepingu artiklites 228 ja 263 sätestatud tingimustele.
4. Isikuandmete töötlemisel kohaldab tugiamet määrust (EÜ) nr 45/2001.
Artikkel 43
Julgeolekueeskirjad salastatud teabe ja salastamata tundliku teabe kaitse kohta
1. Tugiamet kohaldab julgeolekupõhimõtteid, mis on sätestatud komisjoni 29. novembri 2001. aasta otsuses 2001/844/EÜ, ESTÜ, Euratom, millega muudetakse komisjoni kodukorda (14), muuhulgas sätted salastatud teabe vahetamise, töötlemise ja säilitamise kohta.
2. Tugiamet kohaldab ka salastamata tundliku teabe töötlemist käsitlevaid julgeolekupõhimõtteid, mille komisjon on vastu võtnud ja rakendanud.
Artikkel 44
Pettuste vastu võitlemine
1. Pettuste, korruptsiooni ja muu õigusvastase tegevuse vastu võitlemisel kohaldatakse piiranguteta määrust (EÜ) nr 1073/1999.
2. Tugiamet ühineb 25. mai 1999. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppega ning kehtestab viivitamata asjakohased sätted, mida kohaldatakse tugiameti kõikide töötajate suhtes.
3. Rahastamist käsitlevates otsustes ning nendest tulenevates rakenduskokkulepetes ja -dokumentides sätestatakse selgesõnaliselt, et kontrollikoda ja OLAF võivad vajaduse korral teostada kohapealset kontrolli tugiameti rahastatavate isikute ning rahastamise eest vastutavate töötajate suhtes.
Artikkel 45
Vastutust käsitlevad sätted
1. Tugiameti lepingulist vastutust reguleeritakse kõnealuse lepingu suhtes kohaldatava õigusega.
2. Otsuste tegemine tugiameti sõlmitud lepingus sisalduva vahekohtuklausli kohaselt kuulub Euroopa Liidu Kohtu pädevusse.
3. Lepinguvälise vastutuse korral hüvitab tugiamet liikmesriikide õiguse ühiste üldpõhimõtete kohaselt mis tahes kahju, mida tugiameti talitused või personal on tekitanud oma kohustuste täitmisel.
4. Lõikes 3 osutatud kahju hüvitamisega seotud vaidluste lahendamine kuulub Euroopa Liidu Kohtu pädevusse.
5. Teenistujate isiklikku vastutust tugiameti ees reguleerivad nende suhtes kohaldatavate personalieeskirjade sätted.
Artikkel 46
Hindamine ja läbivaatamine
1. Hiljemalt 19. juuni 2014 tellib tugiamet oma tegevuse tulemuste sõltumatu välishindamise vastavalt volitustele, mille talle on andnud haldusnõukogu kokkuleppel komisjoniga. Hinnatakse tugiameti tegevuse mõju varjupaigaküsimustes tehtavale praktilise koostööle ning Euroopa ühisele varjupaigasüsteemile. Hindamisel võetakse volituste ulatuses nõuetekohaselt arvesse tehtud edusamme, sealhulgas hinnatakse seda, kas solidaarsuse ja vastutuse jagamise tagamiseks erilise surve all olevate liikmesriikide puhul on vaja lisameetmeid. Eelkõige kaalutakse vajadust muuta tugiameti volitusi, sealhulgas ka volituste sellise muutmise finantstagajärgi, ning samuti analüüsitakse, kas tugiameti haldusstruktuur on sobiv tugiameti ülesannete täitmiseks. Hindamisel võetakse arvesse nii liidu kui ka riikliku tasandi sidusrühmade seisukohti.
2. Haldusnõukogu teeb kokkuleppel komisjoniga otsuse edasiste hindamiste ajakava kohta, võttes arvesse lõikes 1 osutatud hindamise tulemusi.
Artikkel 47
Halduskontroll
Tugiameti tegevuse üle teostab järelevalvet ombudsman ELi toimimise lepingu artikli 228 sätete kohaselt.
Artikkel 48
Koostöö Taaniga
Tugiamet hõlbustab operatiivkoostöö tegemist Taaniga, sealhulgas teabe ja parimate tavade vahetamist tugiameti tegevusvaldkonda kuuluvates küsimustes.
Artikkel 49
Koostöö kolmandate ja assotsieerunud riikidega
1. Island, Liechtenstein, Norra ja Šveits võivad osaleda vaatlejatena tugiameti töös. Kõnealuste riikidega kehtestatakse kord, millega määratakse kindlaks eelkõige nende riikide tugiameti töös osalemise laad, ulatus ja viis. Nimetatud kord sisaldab sätteid eelkõige tugiameti algatustes osalemise, rahalise toetuse ja personali kohta. Personaliküsimustes on kehtestatud kord igal juhul kooskõlas personalieeskirjadega.
2. Kokkuleppel komisjoniga ja oma volituste piires ning niivõrd, kuivõrd see on vajalik tugiameti ülesannete täitmiseks, hõlbustab tugiamet liidu välispoliitika raames oma tegevusega seotud küsimustes operatiivkoostööd liikmesriikide ja muude kui lõikes 1 osutatud kolmandate riikide vahel ning võib teha käesoleva määrusega reguleeritavates valdkondades tehnilistes küsimustes koostööd ka kolmandate riikide pädevate asutustega vastavalt töökorrale, mis on nimetatud asutustega sõlmitud kooskõlas ELi toimimise lepingu asjaomaste sätetega.
Artikkel 50
Tugiameti koostöö ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametiga
Tugiamet teeb käesoleva määrusega reguleeritud valdkondades koostööd ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ametiga vastavalt sellega sõlmitud töökorraldustele. Tugiameti haldusnõukogu teeb otsuse töökorralduste kohta, sealhulgas selle mõju kohta eelarvele.
Lisaks võib haldusnõukogu otsustada, et tugiamet võib teha kättesaadavaks rahalised vahendid ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti sellise tegevuse kulude katmiseks, mis ei ole töökorraldusega ette nähtud. Toetusi antakse tugiameti ja ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti eriliste koostöösuhete raames, mis on sätestatud käesolevas artiklis ning artikli 2 lõikes 5, artiklis 5, artikli 9 lõikes 1, artikli 25 lõikes 4 ja artikli 32 lõikes 2. Finantsmääruse ja selle rakenduseeskirjade asjakohaseid sätteid kohaldatakse kooskõlas määruse (EÜ, Euratom) nr 2343/2002 artikliga 75.
Artikkel 51
Nõuandev kogu
1. Tugiamet peab tihedat dialoogi varjupaigapoliitikas kohalikul, piirkondlikul, riiklikul, Euroopa või rahvusvahelisel tasandil tegutsevate asjakohaste kodanikuühiskonna organisatsioonide ja pädevate asutustega ning moodustab sellise koostöö jaoks nõuandva kogu.
2. Nõuandev kogu on vahend teabevahetuseks ja teadmiste kogumiseks. See tagab tiheda dialoogi tugiameti ja asjaomaste sidusrühmade vahel.
3. Nõuandev kogu on avatud kõikidele asjakohastele sidusrühmadele kooskõlas lõikega 1. Tugiamet võib pöörduda nõuandva kogu liikmete poole vastavalt erivajadustele tugiameti töö esmatähtsates valdkondades.
ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Amet on nõuandva kogu liige ex officio.
4. Tugiamet kasutab nõuandvat kogu eelkõige selleks, et:
a)
anda haldusnõukogule soovitusi artikli 29 lõike 1 punkti f kohaselt vastu võetava iga-aastase töökava kohta;
b)
anda haldusnõukogule tagasisidet ning teha ettepanekuid järelmeetmete kohta seoses artikli 29 lõike 1 punktis c sätestatud aastaaruandega ning artikli 12 lõikes 1 sätestatud aastaaruandega varjupaigavaldkonna olukorra kohta liidus; ning
c)
edastada tegevdirektorile ja haldusnõukogule teavet tugiameti töö seisukohalt oluliste konverentside, seminaride ja kohtumiste tulemuste ja soovituste kohta.
5. Nõuandev kogu tuleb kokku vähemalt kord aastas.
Artikkel 52
Koostöö Frontexi, Euroopa Liidu Põhiõiguste Ameti, muude liidu asutuste ning rahvusvaheliste organisatsioonidega
Tugiamet teeb koostööd tema tegevusalaga seotud valdkondades tegutsevate liidu asutustega, eelkõige Frontexi ning Euroopa Liidu Põhiõiguste Ametiga, ning käesoleva määruse reguleerimisalas olevates küsimustes pädevate rahvusvaheliste organisatsioonidega vastavalt töökorrale, mis on nendega sõlmitud ELi toimimise lepingu ning nende pädevust reguleerivate sätete kohaselt.
Koostöö võimaldab kõnealuste asutuste koostoimet ning tarbetu kattumise vältimist töös, mida asutused teevad oma volituste raames.
Artikkel 53
Peakorterit käsitlev kokkulepe ja tegutsemistingimused
Vajalikud sätted majutustingimuste ja vahendite kohta, mida asukohaliikmesriik peab tugiametile võimaldama, ning kõnealuses liikmesriigis tugiameti tegevdirektori, haldusnõukogu liikmete, tugiameti personali ja nende pereliikmete suhtes kohaldatavad erieeskirjad nähakse ette peakorterit käsitlevas kokkuleppes, mille tugiamet ja asukohaliikmesriik sõlmivad pärast haldusnõukogult saadud heakskiitu. Asukohaliikmesriik tagab tugiametile parimad võimalikud tegutsemistingimused, sealhulgas mitmekeelse ja Euroopale orienteeritud koolihariduse ning asjakohase transpordiühenduse.
Artikkel 54
Tugiameti tegevuse alustamine
Tugiamet alustab täielikku tegevust hiljemalt 19. juuni 2011.
Komisjon vastutab tugiameti loomise ja esialgse tegevuse eest nii kaua, kuni tugiamet on omandanud piisava toimevõime oma eelarve täitmiseks.
Sel eesmärgil:
-
võib komisjoni ametnik ajutise direktorina täita tegevdirektori kohustusi, kuni selle ülesande võtab üle tegevdirektor pärast seda, kui haldusnõukogu on ta artiklis 30 sätestatud tingimuste kohaselt ametisse nimetanud;
-
võivad komisjoni ametnikud täita tugiameti ülesandeid ajutise direktori või tegevdirektori vastutusel.
Ajutine direktor võib anda loa kõikide tugiameti eelarvesse kantud assigneeringutega kaetud maksete tegemiseks pärast nende kinnitamist haldusnõukogus ning võib sõlmida lepinguid, sealhulgas töölepinguid pärast tugiameti ametikohtade loetelu vastuvõtmist.
Artikkel 55
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja liikmesriikides vahetult kohaldatav kooskõlas aluslepingutega.
Strasbourg, 19. mai 2010