ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. července 2010
o parafiskálním poplatku na podporu vína C 43/04 (ex NN 38/03), který uplatňuje Portugalsko
(oznámeno pod číslem K(2010) 4891)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(2011/6/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) (1), a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
po vyzvání zúčastněných stran, aby podle výše uvedeného ustanovení předložily své připomínky (2),
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Na základě stížnosti zaslala Evropská komise portugalským orgánům dne 20. ledna 2003 žádost o informace týkající se parafiskálního poplatku nazývaného „na podporu vína“, který vybírá Institut révy a vína, a týkající se opatření financovaných takto vybraným poplatkem.
(2)
Stálé zastoupení Portugalska při Evropské unii odpovědělo Komisi dopisem ze dne 14. března 2003. Jako odpověď na dotazy útvarů Komise zaslané faxem dne 14. května a 22. prosince 2003 byly v dopisech ze dne 4. srpna 2003, 2. září 2003, 24. února 2004 a 15. července 2004 zaslány doplňující informace.
(3)
Vzhledem k tomu, že se dotčený mechanismus uplatňuje bez předchozího povolení Komise od roku 1995, byl zapsán do registru neoznámené podpory. Opatření prováděná Portugalskem ve skutečnosti představují novou podporu neoznámenou Komisi, a tudíž protiprávní ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 (nyní článek 108) SFEU (3).
(4)
Dopisem ze dne 6. prosince 2004 (K(2004)4522) oznámila Komise Portugalsku své rozhodnutí zahájit ve věci této podpory formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo uveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství (4). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k dotčené podpoře.
(5)
Portugalské orgány předložily své připomínky dopisy ze dne 11. a 13. ledna 2005. Svoji odpověď doplnily dopisem ze dne 24. května 2006. Komise neobdržela připomínky od třetích zúčastněných stran.
II. POPIS PODPORY
(6)
Tato kapitola stručně rekapituluje souvislosti a hlavní skutečnosti týkající se opatření zkoumaných v tomto rozhodnutí. Podrobnosti o těchto skutečnostech jsou uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení uvedeném ve 4. bodě odůvodnění výše.
1. Institut révy a vína
(7)
Institut révy a vína (dále jen „IRV“) je veřejný orgán založený v roce 1986 s cílem zajistit kontrolu a obecnou koordinaci odvětví vína v Portugalsku. V souladu s ustanoveními legislativního nařízení č. 99/97 ze dne 26. dubna 1997 (základní zákon o Institutu révy a vína) (5) byly IRV uděleny obecné pravomoci v oblasti podpory, studia, kontroly, dohledu a propagace výroby a prodeje vína a vinařských produktů a za těmito účely byl vybaven administrativní a finanční autonomií.
(8)
Tento orgán vykonává činnost, která mu byla přidělena vnitrostátními právními předpisy a právními předpisy Společenství týkajícími se odvětví vína, a zejména funguje jako vnitrostátní instituce, kterou portugalský stát (6) pověřil dohledem nad dodržováním předpisů Společenství v odvětví vína podle čl. 72 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem (7).
(9)
V rámci svých úkolů obecné koordinace v odvětví vína IRV vyvíjí dva typy činností:
-
činnosti, které se týkají hlavně vín a vinařských produktů, jež jsou vyprodukovány v Portugalsku, a to pravomoci týkající se vinařského registru a dědictví i auditu kontrolního a certifikačního systému jakostních vín s. o. a regionálních vín (v průměru 2,8 % rozpočtu IRV ), a
-
činnosti týkající se bez rozdílu vín a vinařských produktů pocházejících z Portugalska a vín a vinařských produktů pocházejících z jiných členských států nebo ze třetích států a uváděných na trh v Portugalsku, a to řídící a koordinační činnosti vinařského trhu a kontrolu a dohled nad odvětvím vinařství v souladu s vnitrostátními předpisy a s předpisy Společenství (činnosti, které zahrnují téměř celý rozpočet IRV).
(10)
IRV také poskytuje určité služby třetím stranám, a to: (i) organizování a podporu vzdělávacích činností pro hospodářské subjekty, profesní a mezioborová sdružení v odvětví vína a zaměstnance IRV; (ii) poskytování skladovacích kapacit infrastruktury IRV hospodářským subjektům působícím v dotčeném odvětví a (iii) poskytování laboratorních služeb IRV a vzdělávání vlastních pracovníků a jiných pracovníků odvětví vína (z velké části financované podpůrnými programy Společenství a vnitrostátními podpůrnými programy).
2. Opatření k propagaci vína
(11)
IRV také zajišťuje propagaci vína. To se projevuje poskytnutím podpory reprezentativním mezioborovým sdružením odvětví vína, která plánují rozvoj aktivit na propagaci a reklamu vína a vinařských produktů. Tato podpora je financována částečně z příjmů z poplatku na podporu vína, který se vybírá z domácích a dovezených produktů, kdy dané procento stanoví každoročně portugalské orgány, které současně určují kritéria výběru příjemců podpory (8).
(12)
Od roku 1997 byla podpora obecné propagace vína a vinařských produktů přidělena na základě otevřeného a konkurenčního postupu portugalskému mezioborovému sdružení, které zastupuje portugalské odvětví vína, s názvem „Viniportugal“. Viniportugal se jako jediný kandidát od roku 1997 stal příjemcem celého parafiskálního poplatku určeného k těmto účelům.
(13)
Toto procento z uvedeného poplatku bylo určeno k financování dvou různých typů propagačních kampaní:
-
v první řadě kampaní na obecnou propagaci vína a vinařských produktů v Portugalsku bez odkazu na jejich původ;
-
za druhé kampaní na propagaci portugalského vína a vinařských produktů na území jiných členských států a třetích zemí.
2.1. Obecná propagace vína v Portugalsku
(14)
Co se týče kampaní na obecnou propagaci vína v Portugalsku, potvrzují portugalské orgány, že Viniportugal plní podpůrnou funkci a provádí propagační činnosti v oblasti vína a vinařských produktů, jako je podpora kulturních a vědeckých činností spojených s odvětvím vína. V této souvislosti Viniportugal podporuje kulturu vína pořádáním veletrhů a výstav v této oblasti, vydáváním publikací na toto téma a pomocí prezentací, informačních akcí a reklamních kampaní vzhledem k tomu, že obecná propagace vína má přímý vliv na spotřebu vína v Portugalsku.
(15)
Portugalské orgány uvádějí, že cílem propagačních a reklamních činností, které vyvíjí Viniportugal, není v žádném případě odradit spotřebitele od nákupu vinařských produktů z jiných členských států nebo poškodit jejich pověst. Rovněž nemají přinést prospěch určité výrobní značce nebo jednotlivým producentům.
(16)
Hlavním cílem reklamních kampaní na vnitrostátní úrovni je získat mladé zletilé spotřebitele obou pohlaví pro zdravou konzumaci vína jako alternativy k pivu nebo jiným alkoholickým nápojům.
(17)
Sdružení Viniportugal rovněž podporuje vydávání knih, prospektů a praktických příruček o víně s cílem popularizovat kulturu vína; uzavírá smlouvy s institucemi vyššího vzdělávání na podporu vzdělávání odborníků v odvětví vína a restauratérství; podporuje portugalský svaz someliérů, aby zvýšilo kvalitu vín podávaných ve veřejných prostorách a zajistilo všeobecnou znalost vlastností vína; a konečně Viniportugal podporuje umírněnou a odpovědnou konzumaci vína ve spolupráci se zdravotnickými institucemi tím, že pořádá semináře o boji proti alkoholu v krvi a bezpečnosti silničního provozu a navrhuje kodex správné praxe v oblasti reklamy na víno s cílem propagovat víno důstojným způsobem a vyhnout se podpoře konzumace alkoholu u nezletilých. Portugalské orgány předložily vzorky propagačních materiálů, které prokazují dodržování výše uvedených zásad.
2.2. Podpora portugalského vína na trzích jiných členských států a třetích zemí
(18)
Na druhé straně, co se týče kampaní k propagaci portugalského vína a vinařských produktů na území jiných členských států a třetích zemí, uvedly portugalské orgány, že činnosti vyvíjené na trzích jiných členských států a třetích zemí jsou zacíleny na propagaci portugalských vín a realizují se prostřednictvím zveřejňování reklam v odborných časopisech, rozšiřování informačních bulletinů, účasti na odborných výstavách a podpory návštěv novinářů odborných periodik v Portugalsku. Portugalské orgány tvrdí, že cílem těchto kampaní není odradit spotřebitele od nákupu produktů z jiných členských států nebo poškodit pověst těchto produktů ani přinést prospěch určité výrobní značce nebo jednotlivým producentům. V této souvislosti předložily portugalské orgány příklady a vzorky reklamních kampaní v zahraničním odborném tisku.
3. Opatření v oblasti vzdělávání
(19)
Institut IRV je odpovědný za podporu a zajišťování technického vzdělávání a informačních činností pro hospodářské subjekty v odvětví vína, aby se tak zaručila kvalita vín a vinařských produktů. V letech 1997 až 2002 pořádal tento institut různé vzdělávací akce pro své úředníky (1 449 úředníků), další úředníky státní správy a v menší míře i pro subjekty v daném odvětví (135 zaměstnanců).
(20)
Portugalské orgány zdůrazňují, že náklady na vzdělávací činnost pořádanou IRV v tomto období byly rovněž podpořeny z programů podpory modernizace zemědělství a lesnictví (PAMAF) 6 a z programu Agro - opatření 7, které jsou spolufinancovány Evropským sociálním fondem, kromě obecného školení „Sistema de Informaçao e Gestão Vitivinícola - 2000“, jehož náklady byly 367,12 EUR. Portugalské orgány doplňují, že díky tomu nemusel institut IRV ani hospodářské subjekty přispívat na financování tohoto vzdělávání.
4. Poplatek na podporu vína
(21)
Zkoumané opatření se týká používání výnosů parafiskálního poplatku, který Institut révy a vína (dále jen „IRV “) vybírá od hospodářských subjektů působících v odvětví vína od roku 1995 (9). Cílem tohoto poplatku je zajistit tomuto veřejnému orgánu dostatečné prostředky na provádění úkolů spojených s koordinací odvětví vína v Portugalsku, což představuje více než 62 % rozpočtu na provoz IRV.
(22)
Podle čl. 1 odst. 1 legislativního nařízení 119/97 podléhají vína a vinařské produkty pocházející z ú zemí Portugalska stejně jako vnější produkty prodávané v Portugalsku poplatku na podporu vína, který je náhradou za služby poskytované IRV v souvislosti se všeobecnou podporou a koordinací odvětví vína nebo, v případě autonomních oblastí Azorských ostrovů a Madeiry, za služby poskytované příslušnými regionálními orgány.
(23)
Poplatek na podporu vína se vybírá nejen z vinařských produktů vyráběných a prodávaných v Portugalsku, ale i z produktů vyráběných v Portugalsku a prodávaných v jiných členských státech nebo ve třetích zemích (vývoz) a z vinařských produktů pocházejících z jiných členských států nebo ze třetích zemí a prodávaných v Portugalsku (dovoz).
(24)
Sazbu poplatku každoročně stanoví příslušné orgány ministerstva zemědělství. Sazba se liší podle obalové úpravy produktu a objemu obalu (10).
(25)
Výnosy z poplatku na podporu vína jsou i přes název poplatku určeny především na financování služeb všeobecné koordinace odvětví vína, které poskytuje IRV, a ve druhé řadě na propagaci vína a vinařských produktů.
(26)
Při zahájení řízení se Komise domnívala, že při obecné koordinaci odvětví vína svěřené právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy i při organizování poskytování podpory na propagaci vína institut IRV nevystupuje jako soukromý subjekt, ale jako veřejný orgán, a že se tedy u něj nejedná o státní podporu (viz bod 66 rozhodnutí o zahájení řízení).
(27)
Co se týče činnosti IRV jakožto poskytovatele některých služeb třetím stranám podle podmínek trhu (viz 15. bod odůvodnění výše), institut IRV neměl na základě svého postavení na trhu žádnou hospodářskou výhodu, a tudíž se u něj nejedná o státní podporu (viz bod 70 rozhodnutí o zahájení řízení).
(28)
Na základě informací, které měla Komise k dispozici, se rovněž domnívala, že sdružení Viniportugal nezískalo ekonomickou výhodu, a tudíž se nejednalo o státní podporu ve prospěch tohoto sdružení. Toto mezioborové sdružení je pouze poskytovatelem služeb, který byl vybrán podle objektivních kritérií otevřeným, transparentním a nediskriminujícím postupem, aby poskytoval takové služby (viz bod 87 rozhodnutí o zahájení řízení).
(29)
Ve chvíli zahájení vyšetřovacího řízení se tedy Komise domnívala, že došlo ke státní podpoře ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína z hlediska financování kampaní k propagaci a reklamě v oblasti vína a vinařských produktů (viz bod 80 rozhodnutí o zahájení řízení).
(30)
Co se týče vzdělávání, měla Komise rovněž za to, že se jednalo o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU (viz body 79 a 80 rozhodnutí o zahájení řízení).
(31)
Komise zahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, jelikož měla pochybnosti o slučitelnosti těchto dvou druhů podpory s vnitřním trhem.
(32)
Pokud tedy jde o podporu reklamy portugalského vína na trhu jiných členských států a třetích zemí, Komise neměla v době zahájení řízení dostatečné informace, aby uzavřela, zda tyto akce přes uvádění původu vína nesdělují pouze informace o objektivních vlastnostech dotčených produktů a zda neobsahují subjektivní tvrzení o kvalitě produktů pouze z důvodu jejich původu (viz bod 119 rozhodnutí o zahájení řízení).
(33)
Co se týče financování podpor na propagaci a na vzdělávání, Komise měla v souladu s judikaturou Soudního dvora za to, že podpora vnitrostátních producentů může být financována parafiskálními poplatky uloženými i na dovoz od producentů stejného produktu jiných členských států pouze v tom případě, že budou existovat pojistky, že tito producenti mohou využívat všech těchto podpor stejným způsobem jako vnitrostátní producenti. Komise tedy ve stádiu zahájení řízení neměla dostatečné informace k tomu, aby uzavřela, zda v této věci nedochází k diskriminaci mezi vnitrostátními a dovezenými produkty. Nemohla tedy dojít k závěru, zda produkty pocházející z jiných členských států, ze kterých také musel být zaplacen poplatek, mohly stejným způsobem a stejnou měrou využívat všech výhod vyplývajících z uvedeného poplatku jako vnitrostátní produkty (viz bod 135 rozhodnutí o zahájení řízení).
(34)
Komise rovněž požadovala po portugalských orgánech, aby poskytly veškeré informace potřebné k vyhodnocení dotčených opatření, zejména v souvislosti s nediskriminačním charakterem metody financování uvedených podpor (tj. podpor na propagaci a reklamu vína a vinařských produktů v Portugalsku i na území jiných členských států a třetích zemí a podpor na vzdělávání) a v souvislosti s objektivní povahou reklamních kampaní pořádaných na trzích členských států a třetích zemí.
(35)
Toto rozhodnutí zkoumá uplatňování parafiskálního poplatku od jeho vstupu v platnost až do 31. prosince 2006, kdy vstoupily v platnost nové pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013, aniž by to mělo vliv na postoj, který Komise zaujme k uplatňování tohoto poplatku na podporu vína po tomto datu.
III. PŘIPOMÍNKY, KTERÉ PŘEDLOŽILO PORTUGALSKO
(36)
V reakci na rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU zaslaly portugalské orgány své připomínky v dopisech ze dne 11. a 13. ledna 2005. Svoji odpověď doplnily dopisem ze dne 24. května 2006.
1. Podpory na vzdělávání
(37)
Co se týče podpor na vzdělávání, portugalské orgány upřesnily následující skutečnosti.
(38)
V letech 1997 až 2000 institut IRV pořádal vzdělávací činnosti v souvislosti se základními otázkami odvětví vína v Portugalsku, které byly určeny zejména zaměstnancům IRV a dalších veřejných orgánů a v menší míře subjektům v odvětví vína.
(39)
Náklady na všechny činnosti podporované a prováděné IRV v uvedeném období byly zcela hrazeny z programů podpory modernizace zemědělství a lesnictví (PAMAF) 6 a z programu Agro - opatření 7, které jsou částečně financovány Společenstvím - Evropským sociálním fondem (ESF) - a částečně z vnitrostátních prostředků - z plánu investic a výdajů na rozvoj ústřední správy.
(40)
Jedinou činností za uvedené období, jejíž náklady byly skutečně hrazeny z rozpočtu IRV, bylo obecné školení „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000“, které proběhlo v roce 2000, s celkovými náklady ve výši 367,12 EUR, a které bylo určeno zaměstnancům regionálních zemědělských odborů (regionálních útvarů ministerstva zemědělství) a zaměstnancům regionálních vinařských výborů, což jsou odpovědné orgány zaručující pravost a kvalitu vín z určitých regionů.
(41)
A konečně, portugalské orgány považovaly za nezbytné zdůraznit, že zanedbatelné náklady na tuto činnost - pouze 367,12 EUR - znamenají, že dopad na hospodářskou soutěž na vnitřním trhu je nulový nebo přinejmenším minimální.
2. Podpory na propagaci a reklamu portugalského vína na trzích jiných členských států a třetích zemí
(42)
Pokud jde o pochybnosti Komise ohledně podpory reklamy portugalského vína na trhu jiných členských států a třetích zemí, poskytly portugalské orgány tyto informace:
(43)
Propagační a reklamní činnosti sdružení Viniportugal v Portugalsku a na území jiných členských států a třetích zemí jsou obecné povahy, netýkají se konkrétních odvětví a nejsou zacílena na propagaci určitých podniků nebo jednotlivých producentů.
(44)
Cílem těchto kampaní není poškodit pověst vinařských produktů z jiných členských států ani odradit spotřebitele od nákupu vinařských produktů z jiných členských států a tyto kampaně se řídí platnými právními předpisy Společenství (tj. předpisy týkajícími se označování a obchodní úpravy potravin a reklam na potraviny). Reklamní činnosti sdružení Viniportugal v jiných členských státech Evropské unie a ve třetích zemích tedy dodržují negativní kritéria uvedená v odstavcích 18 až 30 pokynů Společenství ke státním podporám na reklamu výrobků uvedených v příloze I Smlouvy o ES a určitých výrobků, které v této příloze uvedeny nejsou (11) (dále jen „pokyny ke státním podporám na reklamu“), jež platilo v době provádění dotčené podpory.
(45)
Tyto činnosti rovněž splňuji pozitivní kritéria stanovená v odstavci 31 a násl. pokynů ke státním podporám na reklamu. Cílem těchto činností je skutečně seznámit spotřebitele v jiných členských státech s portugalskými víny, a napomoci tak rozvoji činností portugalského odvětví vína ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(46)
Cílem kampaní sdružení Viniportugal mimo Portugalsko je představit základní vlastnosti portugalského vína a pozvat spotřebitele z jiných členských států a třetích zemí, aby ochutnali produkty, které neznají. Kampaně neobsahují žádné subjektivní prohlášení o kvalitě produktů pouze na základě jejich původu, což je v souladu s pokyny ke státním podporám na reklamu.
(47)
Portugalské orgány tedy prohlašují, že reklamní činnosti sdružení Viniportugal v jiných členských státech Evropské unie a ve třetích zemích je třeba považovat za slučitelné s vnitřním trhem ve světle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a pokynů ke státním podporám na reklamu.
(48)
Na podporu svého tvrzení předložily portugalské orgány příklady a vzorky reklamních kampaní v zahraničním odborném tisku.
3. Financování propagačních a reklamních kampaní portugalského vína v jiných členských státech a třetích zemích
(49)
Co se týče pochybností Komise ohledně financování kampaní určených na propagaci a reklamu vína v jiných členských státech a třetích zemích, portugalské orgány zdůrazňují, že v období 1997-2005 představovaly příjmy z poplatku uvaleného na produkty pocházející z jiných členských států pouze 15 % celkových příjmů z tohoto poplatku.
Roční příjmy z poplatku na podporu vína (roční průměr za období 1998-2005 (12))
Původ
Částka
(EUR)
%
Vína a vinařské produkty portugalského původu
7 327 957
85 %
Vína a vinařské produkty pocházející z jiných členských států a ze třetích zemí
1 293 169
15 %
Průměrné roční příjmy celkem (1998-2005)
8 621 126
100 %
(50)
V této souvislosti mají portugalské orgány za to, že dovážené produkty se podílejí na úhradě pouze části obecné propagace vína a vinařských produktů prováděné v Portugalsku, která je přínosem jak pro portugalské produkty, tak pro produkty pocházející z jiných členských států. Podle portugalských orgánů je ostatní financování obecné propagace zajištěno částí dávky uvalené na vnitrostátní produkty, které mají do stejné míry prospěch z výhod, jež z nich plynou. Portugalské orgány na druhé straně uvedly, že průměrné náklady na obecnou propagaci vína a vinařských produktů jsou mnohem vyšší, než je částka přidělovaná sdružení Viniportugal pocházející z poplatku na podporu uvaleného na produkty jiných členských států. Podle portugalských orgánů představuje podpora udělovaná každoročně sdružení Viniportugal v dotčeném období 25 až 45 % příjmu z poplatku na podporu vína (viz 15. bod odůvodnění výše). Z této částky pouze 15 % pochází z poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států. Zbylých 85 % pochází z příjmů z daně uvalené na portugalské produkty (13). Činnost sdružení Viniportugal je tedy zejména financována z příjmů z poplatku uvaleného na portugalské produkty.
(51)
Portugalské orgány dodávají, že během tohoto období představovaly výdaje sdružení Viniportugal na akce spojené s obecnou podporou vína v Portugalsku průměrně 32 % celkových výdajů tohoto sdružení.
Výdaje sdružení Viniportugal (roční průměr za období 1998-2005 (14))
Činnosti
Částka
(EUR)
%
Propagační a reklamní akce v jiných členských státech a třetích zemích
1 119 293
68 %
Akce na obecnou propagaci vína v Portugalsku
525 698
32 %
Průměrné roční výdaje celkem (1998-2005)
1 644 991
100 %
(52)
Vzhledem k tomu, že příspěvek produktů z jiných členských států k činnosti sdružení Viniportugal představuje maximálně 15 % celkových příjmů tohoto sdružení plynoucích z poplatku na podporu vína, dospěly portugalské orgány k závěru, že příspěvek těchto produktů je tedy omezen na financování stěží jedné části výdajů na akce obecné propagace, které sdružení Viniportugal v Portugalsku pořádá.
(53)
Tyto akce, z nichž mohou podle portugalských orgánů mít užitek portugalské produkty i produkty dovážené z jiných členských států, byly na jedné straně financovány z příspěvku produktů z jiných členských států a na straně druhé z příspěvku portugalských produktů.
(54)
Zbývající část příspěvku získaného z portugalských produktů - na činnost sdružení Viniportugal - byla určena na financování všech akcí na propagaci a reklamu portugalských vín v jiných členských státech a třetích zemích, kdy se tedy jednalo o jediný zdroj financování těchto činností.
(55)
Portugalské orgány závěrem prohlašují, že neexistuje diskriminační zacházení mezi vnitrostátními víny a vinařskými produkty a těmi, které pocházejí z jiných členských zemí, z toho důvodu, že (i) obě kategorie přispívají k financování činností obecné propagace vína a vinařských produktů v Portugalsku, jež jsou přínosem jak pro vnitrostátní produkty, tak pro produkty dovážené z jiných členských států; (ii) kampaně na propagaci a reklamu pořádané sdružením Viniportugal v jiných členských státech a třetích zemích, které jsou přínosem pouze pro portugalské víno, jsou financovány výhradně z příjmů z poplatku, který se vybírá z vnitrostátních vín a vinařských produktů.
(56)
Podle portugalských orgánů je tedy třeba finanční mechanismus dotčené podpory považovat za slučitelný s články 107 a 110 SFEU.
IV. POSOUZENÍ
1. Existence podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU
(57)
Na výrobu a obchod týkající se výrobků odvětví vína se v souladu s článkem 71 nařízení (ES) č. 1493/99 (15) o společné organizaci trhů s těmito produkty použijí články 107 až 109 SFEU.
(58)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak.
(59)
Aby se na určité opatření vztahovalo ustanovení čl. 107 odst. 1 SFEU, musí současně splňovat čtyři specifické podmínky: 1 opatření musí být financováno státem nebo ze státních prostředků, 2 musí se selektivně vztahovat pouze na určité podniky nebo určitá odvětví výroby, 3 pro podniky, kterým se podpora poskytuje, musí zahrnovat hospodářskou výhodu, 4 musí ovlivňovat obchod uvnitř Společenství a musí narušovat nebo může narušit hospodářskou soutěž.
(60)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyslovila Komise své pochybnosti ohledně následujících otázek: za prvé ohledně slučitelnosti propagačních opatření na trzích ostatních členských států a třetích zemí s článkem 107 SFEU, za druhé ohledně slučitelnosti vzdělávání organizovaného IRV s článkem 107 SFEU a za třetí ohledně slučitelnosti s článkem 110 SFEU, pokud jde o financování propagačních opatření financovaných pomocí parafiskálního poplatku na trzích jiných členských států a třetích zemí. Komise proto své vyšetřovací řízení omezí na tyto otázky.
1.1. Státní prostředky
(61)
Podpory, které jsou předmětem tohoto vyšetřovacího řízení, byly financovány prostřednictvím parafiskálního poplatku nazývaného „na podporu vína“.
(62)
Pokud jde o otázku, zda je možné výnosy z parafiskálních poplatků považovat za státní prostředky, je nutné připomenout, že u státních zdrojů nelze rozlišovat mezi případy, kdy je podpora přímo poskytnuta státem, a těmi, kdy je poskytnuta veřejnými nebo soukromými orgány, které jsou určené nebo zřízené státem (16).
(63)
Dne 15. července 2004 Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku vyneseném ve věci Pearle (17) (věc C-345/02) uvedl, že povinné příspěvky všech podniků v odvětví shromažďované prostřednictvím jedné organizace nemohou být považovány za státní prostředky, pokud jsou současně splněny čtyři následující podmínky:
a)
Dotčené opatření je určeno profesní organizací, která zastupuje podniky a zaměstnance daného odvětví, a neslouží jako nástroj výkonu politiky vymezené státem;
b)
takto stanovené cíle jsou financovány zcela z příspěvků podniků daného odvětví;
c)
způsob financování a procentuální podíl/výši příspěvků stanoví v profesní organizaci daného odvětví zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců bez jakéhokoliv zásahu státu;
d)
příspěvky se povinně použijí na financování opatření bez možného zásahu státu.
(64)
Zdá se, že oznámené opatření všechny tyto podmínky nesplňuje. Poplatek nazvaný „na podporu vína“ je stanoven portugalským orgánem na základě legislativního nařízení (viz 11. bod odůvodnění) jako nástroj pro výkon politiky přijaté portugalskou vládou, a to podpory vína. Portugalský orgán má navíc jako zákonodárce možnost zasahovat do stanovení způsobů financování opatření a použití příspěvků. V tomto případě vyplývá zásah portugalského státu jasně z ustanovení legislativních nařízení č. 137/95 ze dne 14. června a č. 119/97 ze dne 15. května.
(65)
Vzhledem k tomu, že nejsou splněny podmínky a), c) a d) rozsudku ve věci Pearle, výnosy z poplatku nazvaného „na podporu vina“ se tudíž považují za „státní zdroje“.
1.2. Existence selektivní výhody
(66)
Rovněž je nutné ověřit, zda analyzovaný mechanismus „narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby“. Existenci podpory je nutno stanovit na úrovni možných příjemců podpory vína a příslušného financování.
(67)
Aby vyrovnání poskytnuté ze státních zdrojů představovalo státní podporu ve smyslu článku 107, musí poskytovat ekonomické zvýhodnění, které by nebylo možné získat za normálních tržních podmínek, a tato výhoda musí být selektivní. Kritérium selektivity je splněno, pokud je uvedené zvýhodnění vyhrazeno několika podnikům nebo jednomu odvětví hospodářské činnosti. Tato podmínka je tudíž v tomto případě splněna, neboť odvětví vína a vinařské produkty jsou jasně vymezeny.
(68)
Při zahájení vyšetřovacího řízení určila Komise za příjemce hospodářské subjekty, které jsou příjemci služeb poskytovaných IRV a sdružením Viniportugal. Bez ohledu na to, zda financování činností IRV představuje státní podporu ve prospěch této organizace, vyvstává rovněž otázka, zda je možné kvalifikovat podle čl. 107 odst. 1 SFEU jako státní podporu služby poskytované touto organizací ve prospěch odvětví vína. Není pochyb o tom, že subjekty dotčeného odvětví (výrobci, zpracovatelé, velkoobchodníci, maloobchodníci atd.) jsou podniky vykonávajícími hospodářskou činnost.
(69)
Podle judikatury Soudního dvora se za podpory považují zejména zásahy, které různou formou zmírňují náklady, jež běžně zatěžují rozpočet podniku, a které, aniž by byly dotacemi v přísném slova smyslu, jsou proto stejné povahy a mají stejné účiny (18).
(70)
Proto je na druhém místě důležité odpovědět na otázku, zda a případně v jaké míře činnosti financované těmito „státními zdroji“, tj. služby nabízené příslušnému odvětví IRV a propagační akce organizované sdružením Viniportugal, představují pro hospodářské subjekty daného odvětví ekonomické zvýhodnění.
(71)
Pokud jde o služby IRV, je nutné na jedné straně vědět, zda a případně v jaké míře by bez služeb zajišťovaných IRV musely nést hospodářské subjekty odvětví vína v Portugalsku náklady za dané služby a zda tyto služby představují náklady, jež běžně zatěžují rozpočet podniku. Za tímto účelem je nutno rozlišit tři různé skupiny služeb:
1.2.1. Služby IRV jako generálního koordinátora daného odvětví
(72)
Komise je toho názoru, že služby a činnosti IRV jako generálního koordinátora odvětví vína a zejména služby týkající se dozorování, kontroly, certifikace, auditu a řízení tržních mechanismů představují důsledek dodržování požadavků stanovených právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy a jako takové nepředstavují činnosti, jež běžně zatěžují rozpočet podniku, nýbrž činnosti, které vyplývají ze základních funkcí státu.
1.2.2. Služby spojené se vzděláváním
(73)
Nicméně pokud jde o financování školení určených hospodářským subjektům daného odvětví, zdá se jasné, že se jedná o výhodu ve prospěch těchto subjektů, neboť vzdělávání představuje činnost, jež běžně zatěžuje rozpočet podniků.
(74)
Podle informací poskytnutých portugalskými orgány při zahájení řízení byla všechna školení s výjimkou školení obecného zájmu „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, jehož náklady činily 367,12 EUR, spolufinancována Evropským sociálním fondem, a nebyla tudíž financována z výnosů parafiskálního poplatku. Z tohoto důvodu nejsou dotčená školení předmětem tohoto vyšetřovacího řízení.
(75)
Pokud jde o jediné školení financované z výnosů z poplatku na podporu vína, tj. školení obecného zájmu „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, Komise uvedla, že na základě nové informace došlo ke změně jeho kvalifikace jako státní podpory. Podle nově poskytnutých informací bylo toto školení určeno výlučně zaměstnancům regionálních odborů ministerstva zemědělství a zaměstnancům regionálních vinařských výborů, které jsou příslušnými státními úřady v oblasti kontroly a ověřování pravosti a jakosti vín v dotčených regionech. Z těchto informací vyplývá, že se nejedná o opatření podpory určené příjemcům služeb poskytovaných IRV, ale o opatření spojené se vzděláváním uvnitř státní správy.
(76)
Na základě výše uvedeného nepředstavuje toto vzdělávání státní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU.
1.2.3. Služby v oblasti realizace propagačních akcí
(77)
Pokud jde o realizaci akcí na propagaci vína a vinařských produktů prostřednictvím sdružení Viniportugal, jedná se skutečně o ekonomické zvýhodnění hospodářských subjektů daného odvětví a zejména odvětví vína v Portugalsku. Organizování propagace těchto produktů je nákladem, jenž běžně zatěžuje rozpočet podniku.
(78)
Proto Komise dospěla k závěru, že poskytování služeb spočívající v realizaci propagačních akcí představuje selektivní výhodu ze státních prostředků ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína v Portugalsku.
1.3. Ovlivnění obchodu a narušení hospodářské soutěže
(79)
Za účelem stanovení, zda předmětné podpory spadají do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, je nakonec nutné stanovit, zda mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy a zda narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby.
(80)
Soudní dvůr dospěl k závěru, že pokud zvýhodnění poskytnuté členským státem posílí postavení určité kategorie podniků vůči jiným konkurenčním podnikům v rámci obchodu uvnitř Společenství, je nutné považovat tento obchod za ovlivněný dotčeným zvýhodněním (19).
(81)
Jeví se, že opatření, která jsou předmětem šetření, obchod mezi členskými státy ovlivnit mohou, neboť domácí výrobu zvýhodňují na úkor výroby ostatních členských států. Odvětví vína je na úrovni Společenství široce otevřeno hospodářské soutěži, a je tudíž velmi citlivé na jakákoliv opatření ve prospěch toho či onoho členského státu.
(82)
Skutečnost, že mezi členskými státy existují obchodní výměny v odvětví vína a vinařských produktů, dokazuje existence společné organizace trhů v tomto odvětví.
(83)
Níže uvedená tabulka uvádí příklad úrovně obchodních výměn těchto produktů ve Společenství v rozmezí let 1999 až 2004 (20).
1 000 hl
Rok
Dovoz EU
Vývoz EU
1999 (EU-15)
35 595
40 921
2000 (EU-15)
-
-
2001 (EU-15)
32 699
35 558,4
2002 (EU-15)
31 810,3
35 002,9
2003 (EU-15)
33 024,7
35 343
2004 (EU-25)
35 513,3
38 696,4
(84)
Proto pokud jde o financování propagačních akcí a reklamy na víno a vinařské produkty z části výnosů z poplatku nazývaného „na podporu vína“, potvrzuje Komise v souladu s čl. 107 odst. 1 SFEU svoje stanovisko týkající se existence státní podpory ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína a vinařských produktů.
1.4. Závěry o povaze „podpory“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
(85)
Komise se ve světle výše uvedeného domnívá, že opatření ve prospěch hospodářských subjektů odvětví vína a vinařských produktů poskytují ze státních zdrojů financované zvýhodnění, na které ostatní subjekty nemají nárok. Toto zvýhodnění narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby, a proto může ovlivnit obchod mezi členskými státy. V důsledku toho Komise dospěla k závěru, že tato opatření spadají do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU.
2. Legitimita podpor propagace a reklamy
(86)
Portugalské orgány Komisi v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU neoznámily ustanovení, kterými se zavádí jmenovaný parafiskální poplatek, ani ji neinformovaly o financování činností ve prospěch odvětví vína.
3. Posouzení slučitelnosti podpor propagace a reklamy
(87)
Zásada neslučitelnosti zakotvená v čl. 107 odst. 1 SFEU nicméně zná výjimky.
(88)
Zejména čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(89)
Podle sdělení Komise o stanovení použitelných pravidel pro posuzování protiprávní státní podpory musí být každá protiprávní podpora ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 posouzena v souladu s pravidly a pokyny platnými v okamžiku, kdy je podpora poskytnuta.
(90)
Proto je slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2002 nutno ověřit ve světle právního rámce platného pro státní podpory určené na reklamu zemědělských produktů a některých produktů nespadajících do přílohy II Smlouvy o EHS (21) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto datu ve světle již zmíněných pokynů ke státní podpoře na reklamu, aniž jsou dotčena zvláštní prováděcí pravidla stanovená ve výše uvedených pokynech.
(91)
Právní rámec z roku 1987 a uvedené pokyny nicméně v podstatě sdílejí stejné zásady. Stanoví záporná a kladná kritéria, která musí všechny režimy vnitrostátních podpor dodržovat. Nesmí se tedy jednat o reklamní opatření, která jsou v rozporu s článkem 28 Smlouvy (nyní článek 34 SFEU ) nebo s odvozeným právem Společenství, a tato opatření nesmějí být zaměřena na podporu určitých podniků.
3.1. Obecné propagační akce v Portugalsku
(92)
Podle informací zaslaných portugalskými orgány je možné dojít k závěru, že tato opatření mají cíle, které jsou v souladu s mnohými z kladných kritérií obsažených ve výše uvedených ustanoveních, neboť spadají buď pod cíl rozvoje malých a středních podniků či některých oblastí nebo pod cíl zlepšení produktů vysoké jakosti nebo zdravé výživy.
(93)
Portugalské orgány mimo jiné vysvětlily, že sdělení předávaná prostřednictvím propagačních akcí a reklamy jsou obecného charakteru, spočívají především v realizaci výstav, účasti na veletrzích a vydávání katalogů a jiných nosičů, nemají za cíl odradit spotřebitele od nákupu výrobků jiných členských států nebo uvedené produkty očerňovat a nejsou ve prospěch konkrétního podniku či jednotlivého výrobce.
(94)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (bod 108) Komise uvedla, že veřejné podpory poskytnuté na financování propagačních akcí do 1. ledna 2002 jsou v tomto případě v souladu s kritérii stanovenými v příslušných ustanoveních Společenství.
(95)
Od 1. ledna 2002 bod 8 pokynů Společenství ke státní podpoře na reklamu produktů spadajících do přílohy I Smlouvy o ES a některých produktů nespadajících do přílohy I stanoví, že propagační akce, jako šíření vědeckých poznatků, organizace veletrhů a výstav nebo účast na podobných akcích či analogických iniciativách v odvětví veřejných vztahů včetně průzkumu veřejného mínění a průzkumu trhu, nejsou považovány za reklamu. Státní podpory týkající se takové propagace v širším slova smyslu jsou předmětem bodů 13 a 14 pokynů Společenství pro státní podpory v zemědělství.
(96)
Bod 13.2 zemědělských pokynů týkající se státních podpor v zemědělství stanoví, že podpory lze poskytnout na využití znalců nebo služeb tohoto druhu včetně technických studií, studií proveditelnosti a koncepčních studií, jakož i průzkumů trhu, pokud dotčené činnosti mají za cíl zlepšení jakosti zemědělských produktů. Bod 14 dále umožňuje poskytnutí podpor v oblasti technické pomoci v zemědělství. Zejména jsou povoleny podpory týkající se šíření nových technologií.
(97)
Výše popsané podpory mohou spadat do první či do druhé z těchto kategorií, neboť jejich konečným cílem je poskytnout dotčené produkci technickou pomoc v podobě podpory uvádění na trh jakostních zemědělských produktů a obecného seznamování s vlastnostmi těchto produktů.
(98)
Povoleny jsou v tomto případě podpory pokrývající 100 % nákladů. Aby se však zamezilo poskytování vysokých částek velkým společnostem, celková výše podpory, kterou je možno v souladu s těmito dvěma body poskytnout, nesmí překročit 100 000 EUR na příjemce a na tříleté období, nebo jedná-li se o podpory poskytované podnikům spadajícím do kategorie malé a střední podniky tak, jak je vymezila Komise, 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka. Za účelem výpočtu výše podpory je za příjemce považován ten, komu jsou služby určeny.
(99)
Portugalské orgány vysvětlily, že v případě všeobecných akcí obecně platného dosahu, jejichž skutečný příjemce je zcela rozmělněný mezi všemi subjekty vinařského oboru, zůstane tudíž úroveň podpory na příjemce a období tří let pod prahem 100 000 EUR.
(100)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (bod 114) Komise uvedla, že veřejné podpory poskytnuté na financování propagačních akcí po 1. lednu 2002 se v tomto případě zdají v souladu s kritérii stanovenými v příslušných ustanoveních Společenství.
(101)
S ohledem na informace poskytované portugalskými orgány v průběhu šetření tohoto spisu a při neexistenci opačných připomínek třetích stran po zahájení formálního vyšetřovacího řízení potvrzuje Komise své stanovisko ke slučitelnosti s ustanoveními Společenství v oblasti akcí na všeobecnou propagaci vína zajišťovaných sdružením Viniportugal v Portugalsku tak, jak jej vyjádřila při zahájení řízení (22).
-
v tomto názoru bere Komise na vědomí zejména záruky poskytnuté portugalskými orgány, které se týkají: cílů daného opatření: rozvoje malých a středních podniků či některých oblastí nebo zlepšení vysoce jakostních produktů a produktů zdravé výživy (bod 32 pokynů ke státní podpoře na reklamu);
-
povahy propagací: sdělení předávaná prostřednictvím propagačních akcí a reklamy jsou obecného charakteru, spočívají především v realizaci výstav, účasti na veletrzích a vydávání katalogů a jiných nosičů, nemají za cíl odradit spotřebitele od nákupu výrobků jiných členských států nebo uvedené produkty očerňovat a nejsou ve prospěch konkrétního podniku či jednotlivého výrobce (bod 20 pokynů ke státní podpoře na reklamu);
-
stanovení horního limitu podpory: opatření jsou zcela financována z parafiskálních poplatků a finanční úsilí odborníků dosahuje při těchto propagacích z definice 50 % jejich nákladů. Navíc v případě všeobecných akcí obecně platného dosahu, jejichž skutečný příjemce je zcela rozmělněný mezi všemi subjekty vinařského oboru, zůstává úroveň podpory na příjemce a období tří let pod prahem 100 000 EUR.
3.2. Propagační akce a reklama týkající se portugalského vína na trzích ostatních členských států a třetích zemí
(102)
Pokud jde o propagační akce a reklamu portugalského vína na trzích ostatních členských států a třetích zemí zajišťovaných sdružením Viniportugal, zejména po 1. lednu 2002, uvedla Komise pochybnosti o slučitelnosti těchto akcí s ustanoveními pokynů ke státní podpoře na reklamu.
(103)
V souladu s bodem 4.1 těchto pokynů je přípustné, aby členský stát přímo či nepřímo podnikal propagační akce na trhu ostatních členských států s cílem seznámit spotřebitele ostatních členských států či oblastí se zemědělskými produkty, nebo dokonce s celou kategorií produktů jiného členského státu. Nicméně je nutné, aby tyto propagační akce předávaly objektivní informace o vlastnostech dotčených produktů a neobsahovaly subjektivní tvrzení o jakosti produktů pouze na základě jejich původu.
(104)
Při zahájení řízení však neměla Komise dostatečné informace k tomu, aby mohla dojít k závěru, že i přesto, že tyto propagační akce zmiňují původ vín, předávají pouze informace o objektivních vlastnostech dotčených produktů a neobsahují subjektivní tvrzení o jakosti produktů pouze na základě jejich původu. Portugalské orgány byly tudíž vyzvány, aby prokázaly, že případný odkaz na původ produktů je v souladu s těmito podmínkami.
(105)
Komise vzala v úvahu ujištění poskytnutá portugalskými orgány ohledně (i) obecné povahy propagačních akcí sdružení Viniportugal (viz výše uvedený 37. bod odůvodnění); (ii) skutečnosti, že se propagační akce a reklama sdružení Viniportugal v Portugalsku a na území ostatních členských států a třetích zemí netýkají konkrétních značek ani nemají za cíl propagovat určité podniky či jednotlivé výrobce (viz výše uvedený 37. bod odůvodnění); (iii) že propagační akce nemají za cíl očernit vinařské produkty jiných členských států, nesnaží se odradit spotřebitele od nákupu vinařských produktů v jiných členských státech a jsou v souladu s platnými právními předpisy Společenství (a to právními předpisy týkajícími se označování a obchodní úpravy potravin a související reklamy) (viz výše uvedený 38. bod odůvodnění); (iv) skutečnosti, že cílem těchto akcí je seznámit spotřebitele jiných členských států s portugalskými víny a podpořit tak rozvoj činností portugalského odvětví vína ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU (viz výše uvedený 39. bod odůvodnění); a konečně, (v) skutečnosti, že účelem propagačních akcí sdružení Viniportugal mimo Portugalsko je informovat o základních vlastnostech portugalského vína a vyzvat tak spotřebitele jiných členských států a třetích zemí k degustaci těchto pro ně zatím neznámých produktů a že propagační akce neobsahují žádná subjektivní prohlášení o jakosti produktů založená pouze na jejich původu (viz výše uvedený 40. bod odůvodnění).
(106)
Na základě doplňujících informací poskytnutých portugalskými orgány a při neexistenci opačných připomínek třetích stran po zahájení formálního vyšetřovacího řízení byla Komise s to uzavřít, že pochybnosti vyjádřené při zahájení řízení týkající se objektivní povahy propagačních a reklamních akcí podniknutých na trzích členských států a třetích zemí byly rozptýleny.
(107)
Ve světle výše uvedeného považuje Komise podporu obecné propagace vína v Portugalsku, jakož i podporu propagace a reklamy portugalského vína na trzích ostatních členských států a třetích zemí za slučitelnou s kladnými a zápornými kritérii stanovenými v pokynech ke státní podpoře na reklamu.
4. Financování podpor
(108)
Pokud se jedná o státní podporu financovanou pomocí parafiskálního poplatku, předmětem vyšetřovacího řízení ze strany Komise musí být jak činnosti financované podporou, tak i financování samotných podpor. Případná neslučitelnost financování státní podpory se společným trhem by totiž způsobila následnou neslučitelnost samotných podpor, a to i v případě, že by bylo poskytnutí podpory v souladu s platnými pravidly hospodářské soutěže.
(109)
Podle ustálené judikatury nespadají poplatky do působnosti ustanovení SFEU týkajících se státních podpor, ledaže představují způsob financování podpory, takže jsou její nedílnou součástí (23). Aby mohl být poplatek nebo část poplatku považován za nedílnou součást opatření podpory, musí nutně existovat vztah omezující závislosti mezi poplatkem a podporou podle příslušných vnitrostátních předpisů (24) v tom smyslu, že výtěžek z poplatku je nezbytně určen na financování podpory. Při existenci takové vazby výtěžek z poplatku přímo ovlivňuje výši podpory (25) a v důsledku toho i posouzení slučitelnosti této podpory s vnitřním trhem (26).
(110)
Dále je tedy nutné zkoumat, zda poplatek na podporu vína splňuje výše uvedené podmínky.
4.1. Poplatek na podporu vína jako nedílná součást podpor propagace
(111)
Na prvním místě je nutné posoudit, zda je výtěžek z poplatku nezbytně určen k financování podpory. V této souvislosti je nutno upozornit na skutečnost, že jak v legislativním nařízení č. 137/95, tak i v legislativním nařízení č. 119/97, kterým se stanoví výjimky, je stanoveno, že „příslušný procentuální podíl z výtěžku z poplatku na podporu, který má každoročně povinnost stanovit ministr zemědělství a který nicméně nepředstavuje nikdy méně než 25 %, je určen na obecné propagační akce v oblasti vína a vinařských produktů“ (čl. 11 odst. 2 legislativního nařízení č. 119/97). V tomto smyslu je část výtěžku z poplatku povinně - v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy - určena na financování propagačních opatření, která jsou předmětem podpory.
(112)
Dále čl. 1 odst. 1 legislativního nařízení č. 119/97, kterým je vymezen rámec uplatnění poplatku, stanoví, že „na vína a vinařské produkty […] se vztahuje poplatek na podporu jako protihodnota vůči službám poskytovaným IRV v oblasti obecné podpory a celkové koordinace daného odvětví“. Na druhém místě je nutné posoudit, zda výtěžek z poplatku přímo ovlivňuje výši podpory. V této souvislosti je nutno zdůraznit, že poplatek na podporu představuje jediný zdroj financování podpor propagace a reklamy, které jsou předmětem tohoto posuzování, a snížení výtěžku z poplatku by tedy následně předpokládalo snížení zdrojů financování propagačních opatření.
(113)
Proto se Komise domnívá, že v tomto případě je výtěžek z poplatku nezbytně určen na financování podpory a přímo ovlivňuje její výši. Na závěr je nutno shrnout, že v souladu s judikaturou Soudního dvora existuje podle vnitrostátních právních předpisů mezi poplatkem a podporou vztah omezující závislosti a poplatek na podporu vína je nedílnou součástí opatření podpory, jež je předmětem posuzování. V důsledku toho musí být financování akcí z poplatku rovněž posouzeno Komisí.
4.2. Uvalení poplatku na vyvážené produkty
(114)
Jak je zmíněno ve výše uvedeném 9. bodě odůvodnění, poplatek se vztahuje jak na portugalské produkty určené ke spotřebě v Portugalsku, tak i na produkty určené k vývozu.
(115)
V rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení (bod 143) Komise uvádí, že se nezdá, že by při propagačních či reklamních akcích docházelo k diskriminaci mezi domácími výrobky určenými pro domácí trh a výrobky určenými k vývozu.
(116)
Pokud jde o otázku, do jaké míry produkty určené k vývozu těží z obecných propagačních opatření v Portugalsku, dospěla Komise s ohledem na informace poskytované portugalskými orgány během šetření tohoto spisu a při neexistenci opačných připomínek třetích stran po zahájení formálního vyšetřovacího řízení k závěru, že tato kategorie produktů v široké míře těží ze všech zvýhodnění vyplývajících z dotčeného poplatku a dále má značný prospěch z propagačních akcí na území jiných členských států a třetích zemí.
4.3. Uvalení poplatku na dovážené produkty
(117)
V souladu s judikaturou Soudního dvora (27) je Komise obvykle toho názoru, že financování státní podpory prostřednictvím povinných odvodů může mít dopad na podporu, jelikož má ochranný účinek přesahující podporu ve vlastním slova smyslu. Dotčený poplatek ve skutečnosti představuje povinný odvod. Podle stejné judikatury je Komise toho názoru, že podpora domácím výrobcům nemůže být financována z parafiskálních poplatků, jimiž je zatížen rovněž dovoz výrobců stejného produktu z jiných členských států, ledaže by existovaly záruky, že i ti mohou stejným způsobem jako domácí výrobci využívat všech těchto zvýhodnění.
(118)
Při zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise tedy uvedla, že pokud musel být za výrobky pocházející z ostatních členských států rovněž zaplacen poplatek, musely portugalské orgány ještě prokázat, že mezi domácími a dovezenými výrobky neexistuje žádná diskriminace a že dovezené výrobky, za které byl zaplacen poplatek, budou stejným způsobem a stejnou měrou jako domácí výrobky využívat všech z toho vyplývajících výhod (28).
(119)
Již bylo shledáno, že propagační a reklamní akce týkající se vína a vinařských produktů a zajišťované sdružením Viniportugal jsou financovány z části výnosů z poplatku na podporu vína.
(120)
Ve svých dalších připomínkách a informacích portugalské orgány přinesly ujištění, že příspěvek z výnosů z poplatku vybraného za dovezené produkty byl stěží použit na financování části nákladů na obecné propagační akce, které sdružení Viniportugal realizovalo v Portugalsku. Portugalské orgány potvrdily, že propagační a reklamní akce organizované na trzích ostatních členských států a třetích zemí ve prospěch portugalského vína a vinařských produktů jsou výlučně financovány z výnosů z poplatku vybraného za domácí výrobky.
(121)
Informace poskytnuté portugalskými orgány dokazují, že dovezené výrobky těží z obecných propagačních akcí v Portugalsku poměrným způsobem. Jak je již popsáno výše v 16. a 17. bodě odůvodnění, je hlavním cílem reklamních akcí organizovaných na vnitrostátní úrovni získat mladé dospělé spotřebitele obou pohlaví pro zdravou spotřebu vína jako alternativy k pivu nebo jiným alkoholickým nápojům. Portugalské orgány poskytly z propagačních akcí a osvětových projektů financovaných z dotčeného poplatku také reklamní vzorky. Jelikož mají propagační akce za cíl obecně podporovat spotřebu vína, dovážené produkty těží z uvedených opatření stejnou měrou.
(122)
Poskytnuté informace nicméně nestačí k prokázání skutečnosti, že výnosy z poplatku vybraného za dovezené produkty nepřispěly k financování propagačních a reklamních akcí realizovaných na trzích ostatních členských států a třetích zemí, z kterých naopak výlučně těží portugalské víno. Zejména podle číselných údajů poskytnutých portugalskými orgány dosahovaly průměrné výnosy z poplatku vybraného za dovezené produkty v období od roku 1998 do roku 2005 výše 1 293 169 EUR, zatímco ve stejném období věnovalo sdružení Viniportugal na obecné propagační akce v Portugalsku ročně průměrně 525 698 EUR (viz výše uvedený 36. a 38. bod odůvodnění).
(123)
I když vnitrostátní právní předpisy stanoví povinnost přidělit na obecnou propagaci vína a vinařských produktů určitý procentuální podíl z výtěžku z poplatku, který není nikdy nižší než 25 %, mezi těmito dvěma částmi výtěžku z poplatku neexistuje oddělené účetnictví. Portugalské orgány mohly předložit pouze odhady části výtěžku z poplatku vybraného za dovezené produkty a určeného na obecnou propagaci.
(124)
Vzhledem k judikatuře citované ve výše uvedeném 116. bodě odůvodnění a ke skutečnosti, že opatření financovaná z poplatku představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, jakož i ke skutečnosti, že poplatek má diskriminační charakter, což je v rozporu s článkem 110 SFEU, neboť poplatek se rovněž vztahuje na výrobky pocházející z ostatních členských států, aniž by tyto výrobky těžily ze všech výhod z dotčeného poplatku vyplývajících, se tedy Komise domnívá, že výnos z poplatku získaný zatížením výrobků dovážených z jiných členských států za účelem financování propagačních akcí uskutečňovaných sdružením Viniportugal na trzích ostatních členských států a třetích zemí představuje financování podpory, které je neslučitelné s pravidly volného pohybu zboží, a v důsledku toho jsou takto financované státní podpory ve stejné míře neslučitelné se Smlouvou.
(125)
Na základě informací a záruk poskytnutých portugalskými orgány (viz 104. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí) může Komise právoplatně dospět k závěru, že výrobci a obchodníci z ostatních členských států těžili stejnou měrou jako portugalští výrobci z opatření podpory obecné propagace organizované v Portugalsku.
(126)
Portugalské orgány však nepopřely, že výrobci a obchodníci z ostatních členských států nemohou těžit z opatření podpory propagace a reklamy mimo území Portugalska organizovaných výlučně ve prospěch portugalských vín.
(127)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora, pokud je výnos odvodů, které postihují domácí a dovážené výrobky na základě shodných kritérií, určen k financování činností, z nichž zvláště těží domácí výrobky podléhající odvodům, může z toho vyplývat, že příspěvek vybíraný podle týchž kritérií je nicméně diskriminačním odvodem v rozsahu, v jakém je odvod uvalený na domácí výrobky neutralizován výhodami, k jejichž financování slouží, zatímco odvod zatěžující dovezené výrobky představuje čistou zátěž (29).
(128)
V tomto případě nemůže být tudíž vyloučeno, že nedošlo k diskriminaci dovezených výrobků. Z informací poskytnutých portugalskými orgány naopak vyplývá, že dovezené výrobky byly zatíženy poplatkem stejnou měrou jako domácí výrobky, ale netěžily z výhod financovaných z tohoto poplatku stejnou měrou jako domácí výrobky. Jak bylo uvedeno výše ve 122. bodě odůvodnění, dosahovaly podle číselných údajů poskytnutých portugalskými orgány průměrné výnosy z poplatku vybraného za dovezené výrobky v období od roku 1998 do roku 2005 výše 1 293 169 EUR, zatímco ve stejném období věnovalo sdružení Viniportugal na obecné propagační akce v Portugalsku ročně průměrně 525 698 EUR. Neexistuje oddělené účetnictví umožňující se ujistit, že výnos z poplatku pocházející z dovezených produktů je výlučně určen na obecnou propagaci v Portugalsku. Parafiskální poplatky a výnos z nich tudíž porušují článek 110 SFEU.
(129)
Na základě informací, které jí byly poskytnuty v souvislosti se zahájením formálního vyšetřovacího řízení, Komise není s to dospět k závěru, že podpory propagace portugalského vína a portugalských vinařských produktů na trzích ostatních členských států a třetích zemí nebyly byť jen zčásti financovány z výnosů poplatku na podporu vína pocházejících z dovezených výrobků. Komisi totiž nepřísluší zkoumat, jaké jsou skutečnosti, které jí mohly být předloženy, ale Komise musí jednak prozkoumat všechna nezbytná stanoviska a jednak vycházet z informací, jež má k dispozici v době přijetí rozhodnutí (30). Komise se domnívá a následně uzavírá, že financování těchto opatření podpory je nutno považovat za neslučitelné s vnitřním trhem.
(130)
Pokud je tedy financování státní podpory považováno za neslučitelné s použitými pravidly Smlouvy, musí být takto financovaná podpora považována Komisí rovněž za neslučitelnou tak dlouho, jak dlouho trvalo nesprávné financování, neboť regulérnost financování státní podpory je skutečně nezbytnou podmínkou k prohlášení její slučitelnosti (31).
V. ZÁVĚRY
(131)
Komise lituje, že Portugalsko poskytlo dotčené podpory a porušilo tak čl. 108 odst. 3 SFEU.
(132)
Komise dospěla k následujícím závěrům:
-
Portugalsko v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU protiprávně financovalo obecné propagační akce v oblasti vína financované pomocí poplatku z domácích výrobků a výrobků dovezených z ostatních členských států.
-
Podporu nepředstavuje pouze vzdělávání financované z výnosů z parafiskálního poplatku.
-
Podpory ve prospěch propagace a obecné reklamy v oblasti vína a vinařských výrobků zajišťovaných sdružením Viniportugal na území Portugalska lze prohlásit za slučitelné s vnitřním trhem.
-
Podpory propagace a reklamy vína a vinařských výrobků portugalského původu na území ostatních členských států a třetích zemí financované pomocí poplatku z výroby vína a vinařských produktů uvalené rovněž na výrobky pocházející z ostatních členských států byly na úrovni uvedených příjemců v souladu s použitými ustanoveními Společenství. Komise však rovněž musela konstatovat existenci porušení článku 110 SFEU na úrovni financování těchto podpor. Z tohoto důvodu nemůže Komise dotčený režim prohlásit za slučitelný, neboť způsobil diskriminaci mezi dovezenými a domácími výrobky.
(133)
Toto rozhodnutí se omezuje pouze na posouzení uplatnění parafiskálního poplatku počínaje jehom vstupem v platnost a konče dnem 31. prosince 2006, kdy vstoupily v platnost nové pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013, aniž by bylo dotčeno stanovisko, které Komise zaujme vzhledem k uplatnění poplatku na podporu po tomto datu.
(134)
Komise považuje za vhodné přijmout v tomto případě podmíněné rozhodnutí s použitím možnosti nabídnuté čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle něhož může Komise připojit ke kladnému rozhodnutí podmínky, za kterých může být podpora považována za slučitelnou se společným trhem, a může stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí.
(135)
K nápravě porušení článku 110, a tedy k odstranění diskriminace se zpětnou působností musí Portugalsko ve lhůtě a za podmínek stanovených Komisí přistoupit k navrácení části poplatku, kterou byly zatíženy výrobky pocházející z jiných členských států. Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými s článkem 107 SFEU.
(136)
Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit. Portugalsko musí za naprostého dodržení následujících podmínek navrátit poplatníkům část poplatku, která byla v období mezi datem účinnosti daně a 31. prosincem 2006 uvalena na výrobky pocházející z jiných členských států:
-
Pokud budou moci dokázat, že poplatek na podporu byla uvalen na dovezené výrobky, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování propagačních služeb, z kterých těžily výlučně domácí výrobky, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí;
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené výrobky. Za tímto účelem musí Portugalsko během referenčního období ověřit peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí výrobky a výhodami, které se na tyto výrobky výlučně vztahují;
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (32);
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část poplatku, kterou byly zatíženy výrobky pocházející z jiných členských států;
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na její zaplacení včetně případných narostlých úroků z prodlení;
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány Komisi komplexní zprávu, kterou prokážou řádné provedení opatření k refundaci;
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek na stejné produkty, které jsou zatíženy poplatkem na podporu vína v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podporu nepředstavuje pouze vzdělávání financované z výnosů z parafiskálního poplatku ve výši 367,12 EUR.
Článek 2
Státní podpory na obecnou propagaci vína a vinařských výrobků na portugalském území protiprávně zavedené Portugalskem v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU prostřednictvím parafiskálního poplatku stanoveného legislativním nařízením č. 137/95 ze dne 14. června 1995 jsou státní podpory slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, pokud jde o období od vstupu tohoto poplatku v platnost až do 31. prosince 2006.
Článek 3
1. Státní podpory na obecnou propagaci vína a vinařských výrobků portugalského původu na území ostatních členských států a třetích zemí protiprávně zavedené Portugalskem v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU prostřednictvím parafiskálního poplatku stanoveného legislativním nařízením č. 137/95 ze dne 14. června 1995 jsou, aniž je dotčeno uplatňování článku 2, státní podpory slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, pokud jde o období od vstupu tohoto poplatku v platnost až do 31. prosince 2006 a pokud Portugalsko dodrží podmínky uvedené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Portugalsko musí za naprostého dodržení následujících podmínek navrátit poplatníkům část poplatku, která byla v období mezi datem účinnosti poplatku a 31. prosincem 2006 uvalena na výrobky pocházející z jiných členských států:
-
pokud budou moci dokázat, že poplatek na podporu byl uvalen na dovážené produkty, mohou poplatníci odpovědní za zaplacení poplatku požadovat náhradu poměrné části výnosu z poplatku určené na financování propagačních služeb, z kterých těžily výlučně domácí výrobky, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátními předpisy a v žádném případě kratší než šest měsíců počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí;
-
Portugalsko stanoví míru případné diskriminace, která zatěžuje dovážené výrobky. Za tímto účelem musí Portugalsko během referenčního období ověřit peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako uvedený poplatek za domácí výrobky a výhodami, které se na tyto výrobky výlučně vztahují;
-
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
-
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky se vypočítají na základě referenční sazby Komise stanovenou metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb (33);
-
portugalské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část poplatku, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států;
-
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
-
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, portugalské orgány se formálně zřeknou požadavku na jeho zaplacení včetně případných narostlých úroků z prodlení;
-
v případě, že o to Komise požádá, předloží portugalské orgány Komisi komplexní zprávu, kterou prokážou řádné provedení opatření k refundaci;
-
pokud byl v jiném členském státě uvalen poplatek na stejné produkty, které jsou zatíženy poplatkem na podporu vína v Portugalsku, portugalské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, jež zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
-
Portugalsko se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
Článek 4
Portugalsko informuje Komisi do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která přijalo za účelem dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Portugalsku.
V Bruselu dne 20. července 2010.
KOMISJONI OTSUS,
20. juuli 2010,
Portugalis toodetavate ja turustatavate veinide müügi edendamiseks Portugali poolt kehtestatud maksutaolise lõivu C 43/04 (ex NN 38/03) kohta
(teatavaks tehtud numbri K(2010) 4891 all)
(Ainult portugalikeelne tekst on autentne)
(2011/6/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, (1) eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
olles palunud huvitatud isikutel vastavalt eespool nimetatud artiklitele esitada oma märkused (2),
ning arvestades järgmist:
I. MENETLUS
(1)
Komisjonile saabunud kaebuse järel saatis komisjon Portugali ametiasutustele 20. jaanuaril 2003. aastal teabenõude seoses veinimüügi edendamiseks ettenähtud maksutaolise lõivuga, mida kogub viinamarjakasvatus- ja veiniinstituut, ja selle lõivu abil rahastatud meetmetega.
(2)
Portugali alaline esindus Euroopa Liidu juures vastas komisjonile 14. märtsi 2003. aasta kirjaga. Lisateave vastuseks komisjoni ametite poolt 2003. aasta 14. mail ja 22. detsembril faksi teel saadetud küsimustele edastati 4. augusti 2003. aasta, 2. septembri 2003. aasta, 24. veebruari 2004. aasta ja 15. juuli 2004. aasta kirjaga.
(3)
Kuivõrd kõnealune meede rakendati ellu alates 1995. aastast ilma komisjonilt eelnevalt luba küsimata, kanti see mitteteatatud abimeetmete registrisse. Portugali võetud meetme näol oli tegemist uue abiga, millest komisjonile ei teatatud, ning mis on seetõttu nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 93 kohaldamiseks, (3) (hilisem artikkel 108)) artikli 1 punkti f kohaselt ebaseaduslik.
(4)
Oma 6. detsembri 2004. aasta kirjas (K(2004) 4522) teatas komisjon Portugalile otsusest algatada kõnealuse abi suhtes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 ettenähtud ametlik uurimismenetlus. Komisjoni otsus menetluse alustamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas (4). Komisjon kutsus huvitatud isikuid üles esitama oma märkused kõnealuse meetme kohta.
(5)
Portugali ametiasutused esitasid oma märkused 2005. aasta 11. ja 13. jaanuari kirjas. Ametiasutused täiendasid neis kirjades toodud andmeid 24. mai 2006. aasta kirjas. Komisjonile ei laekunud huvitatud kolmandate isikute märkusi.
II. ABI KIRJELDUS
(6)
Selles osas kirjeldatakse lühidalt käesoleva otsuse raames käsitletavate meetmete konteksti ja nendega seotud iseloomulikke asjaolusid. Nimetatud asjaolude üksikasjad on esitatud põhjenduses 4 osutatud menetluse alustamise otsuses.
1. Viinamarjakasvatus- ja veiniinstituut
(7)
Viinamarjakasvatus- ja veiniinstituut (edaspidi „IVV”) on 1986. aastal asutatud riiklik asutus, mille ülesanne on teha üldist kontrolli ja kooskõlastada tegevust Portugali veinisektoris. 26. aprilli 1997. aasta dekreetseaduse nr 99/97 „Viinamarjakasvatus- ja veiniinstituudi orgaaniline seadus” (5) sätete kohaselt kuuluvad instituudi üldiste ülesannete hulka veinide ja veinitoodetega seotud tutvustused, uuringud, kontroll, järelevalve ning tootmise ja turustamisega seotud müügiedendustegevus, kusjuures instituut on oma ülesannete täitmisel halduslikult ja majanduslikult sõltumatu.
(8)
Asutuse tegevusalad on ette nähtud veinisektorit hõlmavate riiklike ja ühenduse õigusaktidega; tegemist on Portugali riigi nimetatud asutusega, (6) mis vastutab nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1493/1999 (veinituru ühise korralduse kohta) (7) artikli 72 lõike 1 kohaselt selle eest, et oleks tagatud ühenduse veinisektori eeskirjade täitmine.
(9)
Veinisektori toimimise üldise koordineerimise ülesannete raames tegeleb IVV kaht liiki tegevuse arendamisega:
-
Portugalis toodetud veine ja veinitooteid hõlmav tegevus, eeskätt veinitootmisega seotud ajaloolise pärandi ja viinamarjaistanduste registreerimine ning määratud piirkondades valmistatud kvaliteetveinide ja maakonnaveinide kontrolli- ja sertifitseerimissüsteemide auditeerimine (keskmiselt 2,8 % IVV eelarvest), ja
-
Portugalist ja teistest liikmesriikidest ja/või kolmandatest riikidest pärit ja Portugalis turustatud veinide ja veinitoodetega seotud tegevus, st veinituru korraldamine ja kooskõlastamine ning veinisektori kontroll ja järelevalve vastavalt riiklikele ja ühenduse õigusaktidele (nendele tegevustele kulub peaaegu kogu IVV eelarve).
(10)
Samuti osutab IVV teatavaid teenuseid kolmandatele isikutele järgmistes valdkondades: i) veinisektori ettevõtjate, kutsealaste ja kutsealade vaheliste ühenduste ning IVV töötajate koolituse korraldus ja sellealane teavitus; ii) veinisektori majandusüksuste juurdepääsu võimaldamine IVV infrastruktuuri kuuluvatele ladudele ja iii) IVV laboratoorsed teenused ning IVV oma personali ja teiste veinisektori esindajate koolitamine (seda rahastatakse suures osas ühenduse ja liikmesriikide abiprogrammidest).
2. Veinimüügi edendusega seotud meetmed
(11)
IVV üheks tegevusvaldkonnaks on ka veinimüügi edendamise korraldamine. See tegevus hõlmab toetuste maksmist veinisektorit esindavatele kutsealade vahelistele ühendustele, kes kavandavad veinide ja veinitoodete müügiedendus- ja reklaamitegevust. Toetusi rahastatakse osaliselt riiklikelt ja imporditud toodetelt võetava reklaamilõivu abil, mille protsendimäära suuruse määravad igal aastal kindlaks Portugali ametiasutused, kes võtavad ühtlasi vastu ka toetusi saavate üksuste valiku aluseks olevad kriteeriumid (8).
(12)
Alates 1997. aastast eraldati veinide ja veinitoodete üldine müügiedendustoetus avaliku ja konkurentsile avatud menetluse alusel Portugali veinisektorit esindavale kutsealade vahelisele Portugali ühendusele Viniportugal. Viniportugal, kes on olnud ainus kandidaat alates 1997. aastast, on seega saanud kogu eespool nimetatud eesmärkidel kogutud maksutaolisest lõivust saadud tulu.
(13)
Lõivust saadud tuluprotsendi abil rahastati kahte eri liiki müügiedenduskampaaniaid:
-
veinide ja veinitoodete üldised müügiedenduskampaaniad Portugalis, viitamata veini päritoluriigile;
-
Portugali veinide ja veinitoodete müügiedenduskampaaniad teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides.
2.1. Portugalis toimunud üldine veinimüügi edendus
(14)
Portugalis toimunud üldiste veinimüügi edenduskampaaniate kohta kinnitasid Portugali ametiasutused, et Viniportugali tegevuse näol on tegemist veinide ja veinitoodete müügiedendustegevuse toetusfunktsioonide täitmisega, näiteks veinisektoriga seotud kultuuri- ja teadusürituste reklaamiga. Selles kontekstis edendab Viniportugal üldist veinikultuuri, toetades messide ja näituste korraldamist, avaldades veinialaseid teoseid, korraldades esitlusi ja tutvustusi ning toetades reklaamikampaaniaid; seejuures tuleb silmas pidada asjaolu, et üldine veinimüügi edendustegevus mõjutab otseselt veini tarbimist Portugalis.
(15)
Portugali ametiasutused teatavad, et Viniportugali müügiedendus- ja reklaamitegevus ei olnud mingil juhul suunatud sellele, et veenda tarbijaid mitte ostma teiste liikmesriikide veinitooteid, ega sellele, et neid tooteid halvustada. Tegevuse käigus ei kasutatud ühegi konkreetse ettevõtte või kindla üksiktootja toodangut.
(16)
Riikliku tasandi reklaamikampaaniate põhieesmärk oli kallutada mõlemast soost noori tarbima mõõdukalt ja tervislikult õlle ja muude alkohoolsete jookide alternatiivina käsitatavat veini.
(17)
Viniportugal toetab veinikultuuri populariseerimiseks ka raamatute, veiniprospektide ja praktiliste veinikäsiraamatute väljaandmist, sõlmib veini- ja toitlustusspetsialistide koolituse küsimustes kokkuleppeid kõrgkoolidega, toetab Portugali sommeljeede ühingut, et seeläbi parandada avalikes toitlustuskohtades pakutavate veinide kvaliteeti ja suurendada üldist teadlikkust veinidest; ühtlasi propageerib Viniportugal mõõdukat ja vastutustundlikku veinitarbimist ja teeb koostööd meditsiiniasutustega, toetades joobes juhtimise vastase võitluse ja liiklusohutusega seotud seminaride korraldamist, ning peab õigeks veinireklaami hea tava koodeksi sisseseadmist, et seeläbi tutvustada veine väärikalt ja vältida alkoholitarbimise reklaamimist alaealiste seas. Portugali ametiasutused esitasid ka näiteid reklaamikampaaniate materjalidest, mis annavad tunnistust nendest põhimõtetest kinnipidamisest.
2.2. Portugali veinide müügiedendustegevus teiste liikmesriikide turgudel ja kolmandates riikides
(18)
Teiselt poolt, mis puutub Portugali veinide ja veinitoodete müügiedenduskampaaniatesse teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides, väitsid Portugali ametiasutused, et see tegevus oli suunatud Portugali veinide müügi edendamisele, mille konkreetseks vormiks oli reklaamteadete avaldamine veiniajakirjades, uudislehtede levitamine, osalemine erialamessidel ja veiniajakirjanike Portugali-külastuste toetamine. Ametiasutused rõhutasid, et kõnealuste kampaaniate eesmärk ei olnud mingil juhul veenda tarbijaid mitte ostma teiste liikmesriikide veinitooteid ega nende toodete halvustamine ning et selle tegevuse käigus ei kasutatud ühegi konkreetse ettevõtte ega üksiktootja kindlat veinimarki. Seejuures esitasid Portugali ametiasutused näiteid ja näidiseid välismaises erialaajakirjanduses ilmunud reklaamikampaaniate materjalidest.
3. Koolitusmeetmed
(19)
IVV toetab ja korraldab veinisektori ettevõtjatele tehnilisi koolitusi ja müügiedenduskampaaniaid, et tagada sellega veinide ja veinitoodete parem kvaliteet. Ajavahemikul 1997-2002 korraldati mitmesuguseid tegevusi IVV enda ametnike koolituseks (1 449 töötajale), teiste ametnike koolituseks ning vähemal määral ka veinisektori ettevõtjate koolituseks (135 esindajat).
(20)
Portugali ametiasutused rõhutavad, et kui välja arvata üks üldkoolitus „Sistema de Informaçao e Gestão Vitivinícola - 2000”, mille kulud olid 367.12 eurot, kaeti sel ajavahemikul IVV korraldatud koolitustegevuse kulud täiel määral Euroopa Sotsiaalfondi poolt kaasrahastatud põllumajanduse ja metsanduse kaasajastamise kuuenda toetusprogrammi (PAMAF 6) ja programmi Agro/Medida 7 vahenditest. Ametiasutused täpsustavad, et ei IVV ega ettevõtjad ei pidanud osalema kõnealuse koolitustegevuse rahastamises.
4. Veinimüügi edendamiseks kogutav lõiv
(21)
Analüüsitav meede seisneb viinamarjakasvatus- ja veiniinstituudi (edaspidi IVV) poolt veinisektori ettevõtjatelt alates 1995. aastast võetavast maksutaolisest lõivust (9) saadava tulu kasutamises. Lõivu eesmärk oli anda kõnealusele avalikule asutusele piisavaid rahalisi vahendeid Portugali veinisektori tegevuse koordineerimiseks; kõnealuse ülesande täitmine hõlmas enam kui 62 % IVV tegevuseelarvest.
(22)
Decreto-Lei nr 119/97 artikli 1 lõike 1 kohaselt võetakse Portugali territooriumil toodetud või väljaspool Portugali toodetud, kuid Portugalis turustatavate veinide ja veinitoodete pealt üldist müügiedenduslõivu, millega seotud üldisi toiminguid koordineerib veinisektor ise, seejuures tegelevad Assooride ja Madeira autonoomses piirkonnas lõivu kogumisega vastavad piirkondlikud ametid.
(23)
Müügiedenduslõivu ei kohaldata üksnes Portugalis toodetavate ja turustatavate veinitoodete suhtes, vaid ka Portugalis toodetavate ja teistes liikmesriikides või kolmandates riikides turustatavate toodete suhtes (eksport) ning teistest liikmesriikidest või kolmandatest riikidest pärit ja Portugalis turustatavate veinitoodete suhtes (import).
(24)
Lõivuna tasutava summa määrab igal aastal kindlaks põllumajandusministeeriumi pädev talitus. Lõivusumma sõltub sellest, kas toode on pakendatud või mitte, pakendatud toodete puhul sõltub lõivu suurus ka pakendi mahutavusest (10).
(25)
Vaatamata kõnealuse lõivu nimetusele kasutati müügiedenduslõivust saadud tulu esmajärjekorras veinisektori üldise koordineerimise toimingute rahastamiseks IVV kaudu ja alles teises järjekorras veinide ja veinitoodete müügi edendamisele suunatud tegevusteks.
(26)
Menetluse alustamisel leidis komisjon, et kui IVV tegeleb ühenduse ja riiklike õigusaktidega kehtestatud veinisektori üldise kooskõlastamisega ning korraldab toetuste andmist veinimüügi edendamiseks, ei tegutse ta eraettevõtjana, vaid riigiasutusena ning seega ei ole tegemist riigiabiga (vt menetluse alustamise otsuse punkt 66).
(27)
Selles osas, mis puutub IVV tegevusse teenuste osutamisel kolmandatele isikutele turul valitsevate tingimuste alusel (vt põhjendus 15), ei olnud IVV-l oma turupositsiooni tõttu majanduslikku eelist ja seega ei ole tegemist talle riigiabi andmisega (vt menetluse alustamise otsuse punkt 70).
(28)
Komisjon leidis oma käsutuses olevate andmete põhjal, et ka Viniportugali puhul ei olnud tegemist majandusliku eelisega ja seega ka mitte riigiabiga. Kõnealune kutsealade vaheline ühendus on ainult teenuse osutaja, kes valiti eespool nimetatud teenuste osutamiseks välja objektiivsete kriteeriumide alusel avatud, läbipaistva ja mittediskrimineeriva pakkumismenetluse kaudu (vt menetluse alustamise otsuse punkt 87).
(29)
Menetluse alustamise hetkel leidis komisjon siiski, et veinisektori ettevõtjad on saanud riigiabi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 määratletud tähenduses veinide ja veinitoodete müügiedendus- ja reklaamikampaaniateks (vt menetluse alustamise otsuse punkt 80).
(30)
Ka koolitustegevuse puhul leidis komisjon, et tegemist on riigiabiga Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 määratletud tähenduses (vt menetluse alustamise otsuse punktid 79 ja 80).
(31)
Komisjon alustas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetlust, sest tal oli kahtlusi kõnealuse kahe abi siseturuga kokkusobivuse suhtes.
(32)
Selles osas, mis puutub Portugali veinide müügiedendustegevuse toetamisse teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide turgudel, ei olnud komisjonil menetluse alustamise hetkel piisavat teavet, mille põhjal järeldada, et ehkki reklaamikampaaniates viidatakse veinide päritolule, käsitleb esitatav teave üksnes toodete objektiivseid omadusi ega esita subjektiivseid väiteid ainuüksi toodete päritolust tingitud kvaliteedi kohta (vt menetluse alustamise otsuse punkt 119).
(33)
Müügiedendus- ja koolitusabi rahastamise valdkonnas on komisjon Euroopa Kohtu kohtupraktikale tugines arvamusel, et riiklikele tootjatele antavat abi võib rahastada sama toodet teistest liikmesriikidest importivatelt tootjatelt võetava maksutaolise lõivu abil vaid juhul, kui on tagatud, et need tootjad saavad riiklike tootjatega samaväärses ulatuses kasutada kõiki kõnealuse lõivu maksmisest tulenevaid soodustusi. Siiski puudus komisjonil küllaldane teave selle kohta, kas kõnealusel juhul ei esinenud riiklike ja imporditud toodete ebavõrdset kohtlemist. See tähendab, et komisjonil ei olnud võimalik otsustada, kas teistest liikmesriikidest pärit tooted, millelt on samuti lõiv kinni peetud, võivad samamoodi ja samas ulatuses saada sellest lõivust tulenevaid soodustusi (vt menetluse alustamise otsuse punkt 135).
(34)
Seetõttu palus komisjon Portugali ametiasutustel esitada kogu vajalik teave kõnealuste meetmete kohta hinnangu andmiseks, eeskätt hõlmab see teavet käsitletava abi (st veinide ja veinitoodete müügi edendamiseks ja reklaamiks nii Portugalis kui ka teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides antava abi ning koolitustegevuse korraldamiseks antava abi) rahastamismeetodi mittediskrimineeriva iseloomu kohta ning teavet teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide turgudel korraldatud reklaamikampaaniate objektiivse laadi kohta.
(35)
Otsus piirdub maksutaolise lõivu vaatlemisega alates selle kehtestamisest kuni 31. detsembrini 2006, mil jõustusid ühenduse uued suunised riigiabi kohta põllumajandus- ja metsandussektoris aastateks 2007-2013, sõltumata sellest, millise seisukoha komisjon võtab müügiedenduslõivu kohaldamise suhtes pärast nimetatud kuupäeva.
III. PORTUGALI MÄRKUSED
(36)
Pärast Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 kohase menetluse alustamist esitasid Portugali ametiasutused oma märkused 2005. aasta 11. ja 13. jaanuari kirjas. Nad täiendasid oma vastust 24. mai 2006. aasta kirjas.
1. Koolituseks antav abi
(37)
Koolituseks antava abi puhul täpsustasid Portugali ametiasutused järgmisi asjaolusid.
(38)
Ajavahemikul 1997-2000 tegeles IVV Portugali veinisektori põhiküsimusi hõlmava koolitustegevusega, mis oli suunatud eeskätt IVV ja teiste riiklike asutuste ametnikele ning väiksemal määral veinisektori ettevõtjatele.
(39)
Kõikide IVV poolt kõnealusel ajavahemikul korraldatud ja läbiviidud tegevustega seotud kulud kaeti täiel määral Euroopa Sotsiaalfondist kaasrahastatud põllumajanduse ja metsanduse kaasajastamise kuuenda toetusprogrammi (PAMAF 6) ja programmi Agro/Medida 7 vahenditest, mida rahastas osaliselt ühendus Euroopa Sotsiaalfondi vahendusel ja osaliselt liikmesriik, ning keskvalitsuse investeerimis- ja kulutuste arengukava (PIDDAC) raames eraldatud vahenditest.
(40)
Kõnealuse perioodi ainukeseks koolitustegevuseks, mille kulud kaeti täies ulatuses IVV eelarvest, oli üldhuvikoolitus „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000”, mis toimus 2000. aastal, mille kogukulu ulatus 367,12 euroni ning mis oli suunatud piirkondlike põllumajandusosakondade (põllumajandusministeeriumi piirkondlikud talitused) töötajatele ja piirkondlike veinikomiteede töötajatele. Kõnealused asutused on riiklikud pädevad asutused, mis tegelevad asjaomaste piirkondade veinide päritolu autentsuse ja kvaliteedi kontrollimise ja järelevalvega.
(41)
Lõpuks pidasid Portugali ametiasutused vajalikuks rõhutada, et selle tegevuse väike maksumus (vaid 367,12 eurot) muudab selle meetmega siseturu konkurentsiolukorrale avaldatava mõju olematuks või vähemalt minimaalseks.
2. Abi Portugali veinide müügiedendus- ja reklaamitegevuseks teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide turgudel
(42)
Komisjoni esitatud kahtluste suhtes Portugali veinide müügiedendus- ja reklaamitegevuseks teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide turgudel antava abi kohta edastasid Portugali ametiasutused järgmise teabe.
(43)
Viniportugali tehtav müügiedendus- ja reklaamitegevus Portugalis ning teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide turgudel on üldist laadi, ei hõlma konkreetseid veinimarke ega ole suunatud konkreetsete ettevõtete ega ettevõtjate toodete müügi edendamisele.
(44)
Nende kampaaniatega ei püüta halvustada teiste liikmesriikide veinitooteid ning need ei ole suunatud tarbijate kallutamisele mitte osta teistest liikmesriikidest pärinevaid veinitooteid; seejuures on need kampaaniad kooskõlas kohaldatavate ühenduse õigusaktidega (st eeskirjadega, mis hõlmavad toiduainete märgistamist, müügiks väljapanemist ja reklaami). See tähendab, et Viniportugali reklaamitegevus teistes Euroopa Liidu liikmesriikides ja kolmandates riikides on kooskõlas kõnealuse abi andmise ajal EÜ asutamislepingu I lisas loetletud teatud toodete ja I lisas loetlemata toodete reklaamiks antava riigiabi suhtes kohaldatavate ühenduse suuniste (11) (edaspidi „reklaamiks antava riigiabi suunised”) lõigetes 18-30 osutatud negatiivsete kriteeriumidega.
(45)
Ühtlasi on see tegevus kooskõlas reklaamiks antava riigiabi suuniste lõikes 31 ja järgnevates lõigetes toodud positiivsete kriteeriumidega. Kõnealune tegevus oli suunatud sellele, et tutvustada Portugali veine teiste liikmesriikide tarbijatele, soodustades seeläbi Portugali veinisektori majandustegevust Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses.
(46)
Väljaspool Portugali toimunud Viniportugali kampaaniate eesmärk oli tutvustada Portugali veinide põhiomadusi, kutsudes teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide tarbijaid tutvuma neile harjumatute toodetega. Asjaolu, et kampaaniad ei hõlmanud subjektiivseid vihjeid toodete kvaliteedi kohta, mis on tingitud vaid nende päritolust, on kooskõlas reklaamiks antava riigiabi suunistega.
(47)
Sellest lähtuvalt teatavad Portugali ametiasutused, et Viniportugali tegevust Euroopa Liidu teistes liikmesriikides nagu ka tema tegevust kolmandates riikides tuleb Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c ja reklaamiks antava riigiabi suuniste kohaselt käsitada siseturuga kokkusobivana.
(48)
Oma väidete kinnituseks esitasid Portugali ametiasutused välisriikide erialaajakirjanduses avaldatud reklaamikampaaniate näiteid ja näidiseid.
3. Teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides toimunud Portugali veinide müügiedendus- ja reklaamikampaaniate rahastamine
(49)
Komisjoni kahtluste puhul teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides toimunud Portugali veinide müügiedendus- ja reklaamikampaaniate rahastamise suhtes rõhutavad Portugali ametiasutused, et ajavahemikul 1997-2005 moodustasid teistest liikmesriikidest pärit toodetelt võetud lõivust saadud tulud vaid 15 % lõivust saadud kogutuludest.
Veini müügiedenduslõivust saadud aastatulu (keskmine aastatulu ajavahemikul 1998-2005) (12)
Päritolu
Summa
(eurodes)
%
Riiklikud veinid ja veinitooted
7 327 957
85 %
Teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide veinid ja veinitooted
1 293 169
15 %
Keskmine aastatulu kokku (1998-2005)
8 621 126
100 %
(50)
Eespool toodut silmas pidades leiavad Portugali ametiasutused, et imporditud toodete arvelt rahastatakse vaid osa Portugalis toimuvate veinide ja veinitoodete üldisest müügiedendusest, mis hõlmab nii Portugali enda kui ka teistest liikmesriikidest pärinevaid tooteid. Portugali ametiasutused väidavad seejuures, et ülejäänud osa üldise müügiedenduse kuludest kaetakse riiklikelt toodetelt võetava lõivu abil, kusjuures nende toodete suhtes kohaldatakse samas ulatuses kõnealusest lõivust tulenevaid eeliseid. Ühtlasi täpsustavad Portugali ametiasutused, et veinide ja veinitoodete üldise müügiedendustegevuse kulud on palju suuremad, kui kõnealuse lõivu abil teistest liikmesriikidest pärit toodete pealt saadud ja Viniportugalile eraldatud summad. Portugali ametiasutuste väitel moodustab Viniportugalile antav iga-aastane toetus 25-45 % veini müügiedenduslõivust saadavast tulust (vt punkt 15). Kõnealusest toetussummast moodustab teistest liikmesriikidest pärit toodetelt võetav lõiv vaid 15 %. Ülejäänud 85 % pärineb riiklikelt toodetelt võetava lõivu tuludest (13). See tähendab, et Viniportugali tegevust rahastatakse eeskätt riiklikelt toodetelt võetavast lõivust saadava tulu abil.
(51)
Portugali ametiasutused lisavad veel, et vaadeldava ajavahemiku jooksul moodustasid Portugali veinide üldise müügiedendusega seotud kulud keskmiselt 32 % Viniportugali kogukuludest.
Viniportugali kulud (aasta keskmine ajavahemikul 1998-2005) (14)
Tegevus
Summa
(eurodes)
%
Müügiedendus- ja reklaamitegevus teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides
1 119 293
68 %
Üldine müügiedendustegevus Portugalis
525 698
32 %
Keskmine aastane kulu kokku (1998-2005)
1 644 991
100 %
(52)
Võttes arvesse asjaolu, et teistest liikmesriikidest pärit toodetelt Viniportugali tegevuse jaoks saadav tulu moodustab vaevalt 15 % ettevõtte müügiedenduslõivust saadavatest tuludest, leiavad Portugali ametiasutused, et nende toodete arvelt kaetakse vaid väike osa Viniportugali poolt Portugalis arendatava üldise müügiedendustegevuse kuludest.
(53)
Müügiedendustegevusi, mida Portugali ametiasutuste väitel said võrdselt kasutada nii riiklikud tooted kui ka teistest liikmesriikidest imporditud tooted, rahastati ühelt poolt teistest liikmesriikidest pärit toodetelt saadud tulu ja teiselt poolt riiklikelt toodetelt saadud tulu abil.
(54)
Ülejäänud osa riiklikelt toodetelt saadud ja Viniportugali tegevuse rahastamiseks kasutatud tulu abil rahastati kogu teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides toimunud Portugali veinide müügiedendus- ja reklaamitegevust; kõnealune tulu oli selle tegevuse ainus rahastamisallikas.
(55)
Kokkuvõttes väidavad Portugali ametiasutused, et ei esine riiklike ja teistest liikmesriikidest imporditud veinitoodete ebavõrdset kohtlemist, kuivõrd i) mõlemad tooted osalevad veinide ja veinitoodete üldise müügiedendustegevuse rahastamises Portugalis ning see tegevus hõlmab nii riiklikke kui ka teistest liikmesriikidest imporditud tooteid; ii) ainult Portugali veine hõlmanud teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides toimunud Viniportugali müügiedendus- ja reklaamikampaaniaid rahastati vahenditest, mis pärinesid täiel määral müügiedenduslõivu sellest osast, mida võeti riiklike veinide ja veinitoodete pealt.
(56)
Seetõttu tuleb Portugali ametiasutuste väitel käsitada kõnealuse abi rahastamismehhanismi kokkusobivana Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 107 ja 110.
IV. HINNANG
1. Riigiabi olemasolu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses
(57)
Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107-109 veinisektori suhtes kohaldamise aluseks on määruse (EÜ) nr 1493/99 (15) (millega kehtestatakse kõnealuste toodete ühine turg) artikkel 71.
(58)
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 on kindlaks määratud, et kui aluslepingutes ei ole sätestatud teisiti, on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
(59)
Selleks et abimeede jääks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaldamisalasse, peavad olema samal ajal täidetud neli järgmist tingimust: 1) abimeedet peab rahastama riik või seda rahastatakse riigi ressurssidest, 2) abi peab olema suunatud selektiivselt teatud tootmisettevõtetele või -sektoritele, 3) abimeede peab kujutama majanduslikku eelist abi saavatele ettevõtetele, 4) abi peab mõjutama ühendusesisest kaubandust ja moonutama või ähvardama moonutada konkurentsi.
(60)
Ametliku uurimismenetluse alustamise otsuses väljendas komisjon kahtlusi järgmiste küsimuste suhtes: esiteks teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides toimunud müügiedendus- ja reklaamitegevuse kokkusobivus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 107; teiseks IVV koolitustegevuse kokkusobivus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 107 ning kolmandaks teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides toimunud müügiedendustegevuse maksutaolise lõivu abil rahastamise kokkusobivus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 110. Seda silmas pidades piirdub komisjoni uurimine eespool nimetatud kolme küsimusega.
1.1. Riigi ressursid
(61)
Käesoleva uurimismenetluse objektiks olevaid abimeetmeid rahastati veini müügiedenduslõivuks nimetatava maksutaolise lõivu abil.
(62)
Selleks et otsustada, kas maksutaolise lõivu võtmisest pärinevat tulu võib käsitada riigi ressurssidena, tuleb märkida, et riigi ressursside puhul ei ole vaja eristada olukordi, kus abi antakse otse riigi poolt, nendest olukordadest, kus seda antakse riigi poolt määratud või asutatud avalik- või eraõigusliku organisatsiooni kaudu (16).
(63)
15. juuli 2004. aasta otsuses Pearle’i kohtuasjas (17) (kohtuasi nr C-345/02) on Euroopa Kohus otsustanud, et vahendaja poolt teatava kutseala kõikidelt ettevõtetelt kohustuslikult võetavaid vahendeid ei käsitata riigiabina, kui samal ajal on täidetud järgmised neli tingimust:
a)
asjaomast meedet rakendab kutseorganisatsioon, mis esindab teatava tootmisharu ettevõtteid ja töötajaid ning mis ei toimi teatava riikliku poliitika täideviimise vahendina;
b)
sel viisil kindlaksmääratud eesmärkide täitmist rahastavad üksnes kõnealuse tootmisharu ettevõtted;
c)
rahastamisviisi ja iga ettevõtte osa rahastamises määravad tootmisharu kutseorganisatsioonis kindlaks ettevõtete ja töötajate esindajad ilma riigi sekkumiseta;
d)
saadud vahendeid kasutatakse ainult kõnealuse meetme rahastamiseks ilma riigi võimaliku sekkumiseta.
(64)
Teatatud meede ei tundu rahuldavat kõiki nimetatud tingimusi. Veini müügiedenduslõivuks nimetatava lõivu kehtestas Portugali ametiasutus dekreetseadusega (vt põhjendus 11) Portugali valitsuse kindlaksmääratud poliitika, st veinimüügi edendamise täideviimise vahendina. Lisaks on Portugali ametiasutusel seadusandjana võimalik sekkuda meetme rahalisse korraldusse ja vahendite kasutamise otsustesse. Konkreetsel juhul ilmneb Portugali riigi sekkumine selgelt 14. juuni dekreetseadusest nr 137/95 ja 15. mai dekreetseadusest nr 119/97.
(65)
Kuivõrd Pearle’i kohtuotsuses toodud tingimused a, c ja d ei ole täidetud, tuleb müügiedenduslõivuks nimetatava lõivu kohaldamisest saadud tulu käsitada riigi ressurssidena.
1.2. Valikulise eelise olemasolu
(66)
Järgnevalt tuleb kontrollida, kas analüüsitav meede „kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist”. Abi olemasolu väljaselgitamiseks tuleb vaadelda võimalikke kasusaajaid veinimüügi edendamisest ja selle rahastamisest.
(67)
Selleks et tegemist oleks abiga artikli 107 tähenduses, peab riigi ressurssidest antav hüvitis andma sellise majanduseelise, mida ettevõttel tavapärastes turutingimustes ei oleks, kusjuures see eelis peab olema valikuline. Valikulisuse kriteerium on täidetud juhul, kui kõnealust eelist saavad kasutada vaid teatavad ettevõtted või teatav tegevusharu. See tingimus on seega täidetud juhul, kui veinisektor on selgelt määratletud.
(68)
Ametliku uurimismenetluse alustamisel määratles komisjon meetmest kasusaajatena ettevõtted, kellele IVV ja Viniportugal osutasid teenuseid. Sõltumata asjaolust, kas IVV tegevuse rahastamise näol oli tegemist sellele asutusele antava riigiabiga või mitte, tõstatub küsimus selle asutuse poolt veinisektorile osutatud teenuste kvalifitseerumise kohta riigiabiks Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 toodud tähenduses. Ei ole mingit kahtlust, et kõnealuse tootmisharu ettevõtted (tootjad, töötlejad, hulgimüüjad, jaemüüjad) on majandustegevust teostavad ettevõtted.
(69)
Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt käsitatakse abina ka meetmeid, mis eri viisil kergendavad ettevõtjal tavaliselt lasuvat maksukoormust ja mis seetõttu, ehkki tegemist ei ole otseses mõttes toetusega, on samalaadsed ja samasuguse mõjuga (18).
(70)
Seda silmas pidades tuleb teiseks vastata küsimusele, kas ja konkreetsel juhul ka millises ulatuses annavad riigi ressurssidest rahastatud meetmed, antud juhul IVV poolt veinisektorile osutatud teenused ja Viniportugali korraldatud müügiedenduskampaaniad, sektori ettevõtjatele majanduseelise.
(71)
IVV osutatud teenuste puhul tuleb välja selgitada, kas ja konkreetsel juhul millises ulatuses oleks Portugali veinisektori majandusettevõtjad ilma IVV osutatud teenusteta pidanud kandma kõnealuste teenustega seotud kulusid ning kas nende kulude näol on tegemist ettevõtte eelarvel tavaliselt lasuva maksukoormusega. Selleks tuleb eristada kolme eri liiki teenuseid.
1.2.1. IVV teenused veinisektori üldise korralduse valdkonnas
(72)
Komisjon on seisukohal, et IVV tegevus ja osutatavad teenused veinisektori üldise korralduse valdkonnas, eeskätt tema tegevus järelevalve, kontrolli, auditeerimise ja turumehhanismide haldamise valdkondades tulenevad ühenduse ja riikliku tasandi õigusaktides sätestatud nõuete kohaldamisest ega ole seetõttu ettevõtte eelarvest tavapäraselt rahastatavad tegevused, vaid tegevused, mis tulenevad riigi põhifunktsioonide täitmisest.
1.2.2. Koolitusteenused
(73)
Seevastu koolitusteenuste rahastamise puhul, millest said kasu veinisektori ettevõtted, tundub olevat selge, et tegemist on kõnealustele ettevõtetele antava eelisega, sest koolitus on tegevus, mida rahastatakse tavapäraselt ettevõtte eelarvest.
(74)
Portugali ametiasutuste poolt uurimismenetluse alustamisel edastatud teabe kohaselt kaasrahastati kõiki IVV korraldatud koolitusi, välja arvatud üks üldhuvikoolitus „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000”, mille maksumus oli 367,12 eurot, Euroopa Sotsiaalfondi poolt, seega ei rahastatud neid teenuseid maksutaolise meetme tuludest saadud vahendite abil. Seetõttu ei ole kõnealused koolitused käesoleva uurimismenetluse objektiks.
(75)
Mis puutub kõnealust ainukest veini müügiedenduslõivust saadud tuludest rahastatud koolitusse, see tähendab üldhuvikoolitusse „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000”, märgib komisjon, et selle riigiabiks kvalifitseerimist mõjutab uus edastatud teave. Uue edastatud teabe kohaselt oli kõnealune koolitus suunatud üksnes Põllumajandusministeeriumi piirkondlike osakondade töötajatele ja piirkondlike veinikomiteede töötajatele. Need asutused on riiklikud pädevad asutused, mis tegelevad asjaomaste piirkondade veinide päritolu autentsuse ja kvaliteedi kontrollimise ja järelevalvega. Kõnealusest teabest ilmneb, et tegemist ei ole abimeetmega, mis on suunatud IVV osutatud teenustest kasusaajatele, vaid riiklikule haldusasutusele suunatud sisekoolitusega.
(76)
Sellest tulenevalt ei ole kõnealuse koolitusmeetme näol tegemist riigiabiga Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
1.2.3. Müügiedenduskampaaniate korraldamise teenus
(77)
Veinide ja veinitoodete müügiedenduskampaaniate korraldamise näol Viniportugali vahendusel on aga tõepoolest tegemist majanduseelise andmisega veinisektori ja eeskätt Portugali veinisektori majandusettevõtjatele. Kõnealuste toodete müügiedenduse korraldamine on kulu, mis lasub tavapäraselt ettevõtte eelarvel.
(78)
Seetõttu leiab komisjon, et müügiedenduskampaaniate korraldamises seisneva teenuse osutamise näol on tegemist Portugali veinisektori majandusettevõtjatele valikulise eelise andmisega riigi ressurssidest.
1.3. Kaubavahetuse mõjutamine ja konkurentsi moonutamine
(79)
Otsustamaks, kas kõnealused abimeetmed jäävad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 sätete kohaldamisalasse, tuleb viimasena kindlaks määrata, kas need meetmed võivad mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ja moonutavad või võivad moonutada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist.
(80)
Euroopa Kohus on otsustanud, et kui riigi finantsabi tugevdab ettevõtja positsiooni võrreldes teiste ühendusesiseses kaubanduses konkureerivate ettevõtjatega, tuleb lugeda, et see abi mõjutab ühendusesisest kaubandust (19).
(81)
Tundub, et vaatlusalused meetmed võivad mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, kuivõrd need meetmed soodustavad riiklikku tootmist teistest liikmesriikidest pärit toodete arvel. Veinisektor on ühenduse tasandil konkurentsile väga avatud sektor, olles äärmiselt tundlik mis tahes ühe või teise liikmesriigi toodangut soosiva meetme suhtes.
(82)
Seda, et veinide ja veinitoodete puhul toimub liikmesriikidevaheline kaubandus, tundub tõendavat asjaolu, et kõnealuses sektoris on kehtestatud turu ühine korraldus.
(83)
Järgnevas näites esitatud tabelis on toodud kõnealuste toodete ühendusesisese kaubavahetuse maht ajavahemikul 1999-2004 (20).
1 000 hl
Aasta
ELi import
ELi eksport
1999 (EL 15)
35 595
40 921
2000 (EL 15)
-
-
2001 (EL 15)
32 699
35 558,4
2002 (EL 15)
31 810,3
35 002,9
2003 (EL 15)
33 024,7
35 343
2004 (EL 25)
35 513,3
38 696,4
(84)
Sellest tulenevalt kinnitab komisjon olukorras, kus veini ja veinitoodete müügiedendus- ja reklaamikampaaniaid rahastatakse veini müügiedenduslõivuks nimetatava lõivu võtmisest saadava tulu ühe osa abil, oma varasemat seisukohta, mille kohaselt on sel puhul tegemist veinisektori majandusettevõtjatele antava riigiabiga Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 osutatud tähenduses.
1.4. Otsus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 toodud tähenduses antava riigiabi laadi kohta
(85)
Eelnevast lähtudes leiab komisjon, et veinisektori majandusettevõtjate suhtes kohaldatavad meetmed annavad neile majanduseelise, mida rahastatakse riigi vahenditest ja millele ei ole juurdepääsu teistel ettevõtjatel. Kõnealune eelis moonutab või võib moonutada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, kuivõrd see võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubavahetust. Sellest tulenevalt on komisjon seisukohal, et kõnealuste meetmete suhtes tuleb kohaldada Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 sätteid.
2. Müügiedenduseks ja reklaamiks antava abi õiguspärasus
(86)
Portugali ametiasutused ei teatanud komisjonile Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 kohaselt õigussätetest, millega kehtestati kõnealune maksutaoline lõiv, ega veinisektori suhtes kohaldatavate meetmete rahastamisest.
3. Müügiedenduseks ja reklaamiks antava abi aluslepingutele vastavuse uurimine
(87)
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 sätestatud mittevastavuspõhimõte hõlmab samas erandeid.
(88)
Eeskätt on Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c sätestatud, et siseturuga võib kokkusobivaks pidada abi teatud majandustegevuse või teatud majanduspiirkondade arengu soodustamiseks, kui niisugune abi ei mõjuta ebasoovitavalt kaubandustingimusi määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega.
(89)
Kooskõlas komisjoni teatisega kohaldatavate eeskirjade kindlaksmääramise kohta õigusvastase riigiabi hindamiseks, tuleb mis tahes nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti f kohaselt ebaseaduslikku abi hinnata abi osutamise ajal kehtivate eeskirjade ja suuniste alusel.
(90)
Seega tuleb enne 1. jaanuari 2002. aastal antud abi aluslepingutele vastavuse kindlakstegemiseks seda vaadelda põllumajandustoodete ja teatavate EMÜ asutamislepingu II lisasse mittekuuluvate toodete reklaamiks antava riigiabi raamistiku (21) valguses ja pärast kõnealust kuupäeva antud abi puhul eespool nimetatud reklaamiks antava riigiabi suuniste alusel, ilma et see mõjutaks kõnealustes suunistes kehtestatud ajutiste rakenduseeskirjade kohaldamist.
(91)
1987. aasta raamistik ja kõnealused suunised lähtuvad seejuures samadest põhimõtetest. Neis nähakse ette positiivsed ja negatiivsed kriteeriumid, mida tuleb järgida kõikides riiklikes toetuskavades. Nii ei tohi tegemist olla reklaamitegevusega, mis on vastuolus asutamislepingu artikliga 28 (hilisem Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 34) või ühenduse teisese õigusega, ning seda tegevust ei või suunata teatavatest kindlatest ettevõtetest lähtuvalt.
3.1. Portugalis toimunud üldised müügiedenduskampaaniad
(92)
Portugali ametiasutuste edastatud teabe kohaselt võib järeldada, et kõnealuste meetmete eesmärgid langevad kokku mitmete eespool nimetatud õigusaktides toodud positiivsete kriteeriumidega, kuivõrd need meetmed on kas seotud väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete või teatavate piirkondade arengueesmärkidega või kvaliteetsete ja tervisliku toitumisega seotud toodete arengueesmärkidega.
(93)
Portugali ametiasutused selgitasid veel, et müügiedendus- ja reklaamitegevuse käigus edastatud sõnumid olid üldise iseloomuga, tegevus hõlmas eeskätt näituste korraldamist, messidel osalemist, kataloogide väljaandmist ja muud tugitegevust, selle eesmärk ei olnud veenda tarbijaid mitte ostma teiste liikmesriikide tooteid või neid tooteid halvustada ning tegevuse käigus ei kasutatud konkreetse ettevõtte või kindla üksiktootja toodangut.
(94)
Ametliku uurimismenetluse alustamise otsuses (punkt 108) leidis komisjon, et kuni 2002. aasta 1. jaanuarini kõnealuse müügiedendustegevuse rahastamiseks antud riigiabi puhul on järgitud selles valdkonnas kohaldatavate ühenduse õigusaktide sätteid.
(95)
Alates 2002. aasta 1. jaanuarist kehtiva EÜ asutamislepingu I lisas loetletud toodete ja I lisas loetlemata toodete reklaamiks antava riigiabi suhtes kohaldatavate ühenduse suuniste punktis 8 on sätestatud, et reklaamina ei käsitata müügiedendusmeetmeid, mis on määratletud kui teaduslike teadmiste levitamine üldsusele, messide või näituste korraldamine ja nendel osalemine ning samalaadne suhtekorralduslik tegevus, sealhulgas küsitlused ja turu-uuringud. Sellises laias tähenduses müügiedendusmeetmete suhtes kohaldatakse põllumajandussektoris antava riigiabi ühenduse suuniste punkte 13 ja 14.
(96)
Põllumajandussektoris antava riigiabi ühenduse suuniste punktis 13.2 on sätestatud, et abi võib anda eksperdihinnangu küsimiseks või samalaadse teenuse jaoks, sealhulgas tehniliste uuringute, teostatavus- ja kontseptsiooniuuringute jaoks ning turu-uuringute korraldamiseks, kui need tegevused on suunatud põllumajandusliku kvaliteettoodangu arendamiseks. Lisaks on suuniste punktis 14 sätestatud, et abi on lubatud anda tehnilise abi osutamiseks põllumajandussektoris. Eeskätt on lubatud abi anda uue tehnoloogia levitamiseks.
(97)
Vaadeldavad abimeetmed võivad kuuluda ühte osutatud kahest kategooriast, kuivõrd need on lõppkokkuvõttes suunatud tehnilise abi osutamisele kõnealuste toodete puhul, toetades põllumajandusliku kvaliteettoodangu turustamist ja selle iseloomulike omaduste üldist tutvustamist
(98)
Sellisel juhul on lubatav abi toetusmääraga 100 % kuludest. Vältimaks suurte abisummade eraldamist suurtele ettevõtetele, ei või suuniste eespool nimetatud kahe punkti alusel antava abi kogusumma ületada 100 000 eurot abisaaja kohta kolmeaastase perioodi jooksul või VKE de puhul 50 % abikõlblikest kuludest (kohaldatakse kõige suuremat summat). Abisumma arvestamise hõlbustamiseks käsitatakse teenuse saajat abisaajana.
(99)
Portugali ametiasutused selgitasid, et kuivõrd tegemist on laialdaste ja üldiste meetmetega, millest saadav tegelik kasum jaguneb kõigi veinituru huvirühmade vahel, jääb ühe abisaaja poolt saadav abisumma allapoole kolme aasta jaoks kehtestatud 100 000 euro suurust piirsummat.
(100)
Ametliku uurimismenetluse alustamise otsuses (punkt 114) leidis komisjon, et pärast 2002. aasta 1. jaanuari kõnealuse müügiedendustegevuse rahastamiseks antud abi puhul on ilmselt järgitud selles valdkonnas kohaldatavate ühenduse õigusaktide sätteid.
(101)
Portugali ametiasutuste poolt kogu uurimise kestel edastatud teabe põhjal ja võttes arvesse, et puuduvad kolmandate isikute poolt pärast ametliku uurimismenetluse alustamist esitatud vastupidise sisuga märkused, kinnitab komisjon menetluse alustamisel väljendatud seisukohta (22) Viniportugali poolt Portugalis läbiviidud üldiste veini müügiedenduskampaaniate vastavuse suhtes kohaldatavate ühenduse õigusaktidele.
-
Selle seisukohavõtu puhul võtab komisjon eraldi teadmiseks Portugali ametiasutuste antud kinnitused meetme eesmärkide kohta: väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete arendamine, teatavate piirkondade arendamine, kvaliteettoodete ja tervisliku toitumisega seotud toodete arendamine (reklaamiks antava riigiabi suuniste punkt 32);
-
kampaaniate laadi kohta: müügiedendus- ja reklaamitegevuse käigus edastatud sõnumid olid üldise iseloomuga, tegevus hõlmas eeskätt näituste korraldamist, messidel osalemist, kataloogide väljaandmist ja muud tugitegevust, selle eesmärk ei olnud veenda tarbijaid mitte ostma teiste liikmesriikide tooteid või neid tooteid halvustada ning tegevuse käigus ei kasutatud konkreetse ettevõtte või kindla üksiktootja toodangut (reklaamiks antava riigiabi suuniste punkt 20);
-
abi maksimaalse suuruse kohta: meetmeid rahastatakse täielikult maksutaolise lõivu tuludest, seejuures ulatub kampaaniates osalevate kutseala esindajate rahaline panus 50 %ni nende kantud kuludest. Lisaks, kuivõrd tegemist on laialdaste ja üldiste meetmetega, millest saadav tegelik kasum jaguneb kõigi veinituru huvirühmade vahel, jääb ühe abisaaja poolt saadav abisumma allapoole kolme aasta kohta kehtestatud 100 000 euro suurust piirsummat.
3.2. Portugali veinide müügiedendus- ja reklaamikampaaniad teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide turgudel
(102)
Teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide turgudel eeskätt pärast 2002. aasta 1. jaanuari Viniportugali korraldatud Portugali veinide müügiedendus- ja reklaamikampaaniate puhul avaldas komisjon kahtlusi nende kampaaniate vastavuse suhtes reklaamiks antava riigiabi suuniste sätetele.
(103)
Kõnealuste suuniste punkti 4.1 kohaselt võib liikmesriik tarbijatele teiste liikmesriikide või piirkondade põllumajandustoodete või teise liikmesriigi tootekategooria tutvustamiseks korraldada otseselt või kaudselt reklaamikampaaniaid teiste liikmesriikide turgudel. Seejuures tuleb niisuguste kampaaniate raames edastada asjaomaste toodete kohta objektiivset teavet ja kampaaniad ei tohi hõlmata subjektiivseid vihjeid toodete kvaliteedi kohta, mis on tingitud ainuüksi nende päritolust.
(104)
Menetluse alustamise hetkel ei olnud komisjonil piisavalt teavet, mille põhjal järeldada, et ehkki reklaamikampaaniates viidatakse veinide päritolule, käsitleb esitatav teave üksnes toodete objektiivseid omadusi ega esita subjektiivseid väiteid toodete kvaliteedi kohta, mis on tingitud ainuüksi nende toodete päritolust. Seega kutsuti Portugali ametiasutusi üles esitama tõendeid selle kohta, et võimalik osutamine toodete päritolule vastas kõnealustele tingimustele.
(105)
Komisjon võttis teadmiseks Portugali ametiasutuste teabe järgmiste asjaolude kohta: i) Viniportugali müügiedenduskampaaniate üldine iseloom (vt põhjendus 37); ii) Viniportugali poolt Portugalis ning teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides läbiviidud müügiedendus- ja reklaamitegevus ei hõlmanud konkreetseid tootmisharusid ega olnud suunatud teatavate ettevõtete või üksiktootjate toodete müügi edendamisele (vt põhjendus 37); iii) kampaaniad ei olnud suunatud teiste liikmesriikide veinitoodete halvustamisele ja nende eesmärk ei olnud veenda tarbijaid mitte ostma teiste liikmesriikide veinitooteid, seejuures olid need kampaaniad vastavuses kehtivate ühenduse õigusaktidega (st toidukaupade märgistamist, müügiks väljapanekut ja reklaamimist hõlmavate õigussätetega) (vt põhjendus 38); iv) kõnealuse tegevuse eesmärk oli tutvustada teiste liikmesriikide tarbijatele Portugali veine, soodustades seeläbi Portugali veinisektori majandustegevust Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses (vt põhjendus 39); ja lõpuks v) Viniportugali poolt väljaspool Portugali korraldatud kampaaniate eesmärk oli tutvustada Portugali veinide põhiomadusi, kutsudes teiste liikmesriikide tarbijaid maitsma tooteid, mis ei ole neile harjumuspärased, ning kampaaniad ei hõlmanud subjektiivseid vihjeid toodete kvaliteedi kohta, mis on tingitud ainuüksi nende toodete päritolust (vt põhjendus 40).
(106)
Portugali ametiasutuste edastatud teabe põhjal ja võttes arvesse, et puuduvad kolmandate isikute poolt pärast ametliku uurimismenetluse alustamist esitatud vastupidise sisuga märkused, võib komisjon kinnitada, et menetluse alustamise hetkel väljendatud kahtlused teistes liikmesriikide ja kolmandate riikide turgudel korraldatud müügiedendus- ja reklaamikampaaniate objektiivsuse suhtes on hajunud.
(107)
Toodud põhjenduse alusel leiab komisjon, et veinide üldiseks müügiedenduseks Portugalis antav abi ning Portugali veinide müügiedendus- ja reklaamitegevuseks teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide turgudel antav abi on kooskõlas reklaamiks antava riigiabi suunistes sätestatud positiivsete ja negatiivsete kriteeriumidega.
4. Abimeetmete rahastamine
(108)
Kuna tegemist on maksutaolise lõivu abil rahastava riigiabiga, peab komisjon vaatlema nii rahastatavaid tegevusi kui ka abi rahastamismehhanismi ennast. Riigiabi rahastamise kokkusobimatuse korral ühisturuga oleks ka rahastatav abi ühisturuga kokkusobimatu, seda isegi juhul, kui abi andmine on kooskõlas kohaldatavate konkurentsieeskirjadega.
(109)
Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei kuulu maksud Euroopa Liidu toimimise lepingu riigiabi käsitlevate sätete kohaldamisalasse, välja arvatud juhul, kui nad moodustavad abimeetme rahastamise vahendi selliselt, et on selle meetme oluliseks osaks (23). Selleks et maksu või osa maksust saaks käsitada abimeetme olulise osana, peab asjaomase riikliku õiguse alusel olema maksu ja antava abi vahel kindlasti seos, (24) kus maksutulud on rangelt ette nähtud antava abi rahastamiseks. Kui selline seos on olemas, mõjutavad maksutulud otseselt antava abi suurust (25) ning järelikult ka hinnangut selle abi kokkusobivuse kohta ühisturuga (26).
(110)
Seega tuleks uurida, kas veinimüügi edendamiseks võetav lõiv vastab eespool toodud tingimustele.
4.1. Veinimüügi edendamiseks võetav lõiv müügiedenduseks antava abi lahutamatu osana
(111)
Esmalt tuleb uurida, kas lõivust saadav tulu on kindlasti seotud abimeetme rahastamisega. Sellega seoses tuleb märkida, et nii Decreto-Lei 137/95 kui ka selle tühistanud Decreto-Lei 119/97 sätestavad, et „Põllumajandusministeeriumi poolt igal aastal kindlaks määratud protsendimäär müügiedendulõivu tulust, mis ei või olla väiksem kui 25 %, eraldatakse veinide ja veinitoodete üldisteks müügiedendustoiminguteks” (Decreto-Lei 119/97 artikli 11 lõige 2). See tähendab, et osa lõivust saadavast tulust tuleb asjakohaste riiklike õigusaktide alusel suunata abi eesmärgiks olevate müügiedendusmeetmete rahastamiseks.
(112)
Lisaks on Decreto-Lei 119/97 artikli 1 lõikes 1, milles määratakse kindlaks lõivu kohaldamise raamistik, sätestatud, et „veinide ja veinitoodete suhtes […] kohaldatakse lõivu, nn müügiedenduslõivu, millega hüvitatakse IVV poolt üldise müügiedendamise huvides ja veinisektori üldiseks korraldamiseks osutatud teenused”. Teiseks tuleb uurida, kas lõivust saadav tulu mõjutab otseselt antava abi suurust. Seejuures tuleb märkida, et müügiedenduslõiv on käesoleva uurimise objektiks oleva müügiedendus- ja reklaamitegevuseks antava abi rahastamise ainus allikas, nii et lõivust saadava tulu vähenemine peaks eeldatavasti kaasa tooma müügiedendusmeetme rahastamise ressursside vähenemise.
(113)
Sellest tulenevalt leiab komisjon, et konkreetsel juhul on lõivust saadav tulu piisavalt seotud abimeetme rahastamisega ja lõivust saadava tulu suurus mõjutab otseselt antava abi suurust. Lõpuks saab Euroopa Kohtu kohtupraktikaga kooskõlas järeldada, et lõivu ja abi vahel on olemas seos asjakohaste riiklike õigusaktide alusel ning et veinimüügi edendamiseks võetav lõiv on vaadeldava abimeetme lahutamatu osa. Seetõttu peab komisjoni uurimistegevus hõlmama nii lõivu uurimist kui ka abimeetmete rahastamise uurimist.
4.2. Lõivu kohaldamine eksporditavate toodete suhtes
(114)
Eespool põhjenduses 9 on märgitud, et lõivu kohaldatakse nii Portugalis tarbimiseks ettenähtud Portugali toodete kui ka ekspordiks ettenähtud toodete suhtes.
(115)
Siiski kinnitab komisjon ametliku uurimismenetluse alustamise otsuses (punkt 143), et riiklikule turule suunatavate toodete ja eksporditavate toodete vahel ei tundu väljaspool Portugali korraldatud müügiedendus- ja reklaamikampaaniate raames esinevat ebavõrdset kohtlemist.
(116)
Küsimuses, millises ulatuses võivad eksporditavad tooted saada osa Portugalis rakendatavatest üldistest müügiedendusmeetmetest, on komisjonil Portugali ametiasutuste poolt uurimismenetluse toimumise ajal edastatud teabe põhjal ja võttes arvesse, et puuduvad kolmandate isikute poolt pärast ametliku uurimismenetluse alustamist esitatud vastupidise sisuga märkused, võimalik järeldada, et kõnealune tootekategooria saab suures plaanis osa kõikidest lõivu kohaldamisest tulenevatest eelistest ning lisaks saavad need tooted olulisel määral kasu ka teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides korraldatud müügiedendustegevusest.
4.3. Lõivu kohaldamine imporditavate toodete suhtes
(117)
Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt (27) leiab komisjon üldjuhul, et abi rahastamisel kohustuslikust koormisest saadava tulu abil võib rahastamine omandada protektsionistliku toime, mis ulatub abi kui sellise omast kaugemale. Vaatlusaluse lõivu näol on tegemist kohustusliku koormisega. Sama kohtupraktika alusel leiab komisjon, et riiklikele tootjatele antavat abi võib rahastada sama toodet teistest liikmesriikidest importivatelt tootjatelt võetava maksutaolise lõivu abil vaid juhul, kui on tagatud, et need tootjad saavad riiklike tootjatega samaväärses ulatuses kasutada kõiki kõnealuse lõivu maksmisest tulenevaid soodustusi.
(118)
Ametliku uurimismenetluse alustamisel märkis komisjon, et kuivõrd lõivu kohaldati ka teistest liikmesriikidest pärineva toodangu suhtes, peavad Portugali ametiasutused tõendama, et riiklike toodete ja imporditud toodete vahel ei esine ebavõrdset kohtlemist ning et teistest liikmesriikidest pärinevad tooted, millelt on samuti lõiv kinni peetud, võivad samamoodi ja samas ulatuses saada kõiki lõivust tulenevaid soodustusi (28).
(119)
On välja selgitatud, et Viniportugali korraldatud veinide ja veinitoodete müügiedendus- ja reklaamikampaaniaid rahastati ühe osaga veini müügiedenduslõivust saadud tulust.
(120)
Oma märkustes ja esitatud lisateabes kinnitavad Portugali ametiasutused, et imporditud toodetelt võetavast lõivust saadust tulust piisas vaevalt osa Viniportugali poolt Portugalis korraldatud veinimüügi üldise edendustegevuse kulude katmiseks. Ametiasutused kinnitavad, et teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide turgudel korraldatud müügiedendus- ja reklaamikampaaniaid Portugali veinide ja veinitoodete müügi edendamiseks rahastati üksnes riiklike toodete pealt võetavast lõivust saadud tuludest.
(121)
Portugali ametiasutuste esitatud teabest nähtub, et Portugalis korraldatud üldistest müügiedenduskampaaniatest said proportsionaalselt tulu imporditud tooted. Nagu on märgitud põhjendustes 16 ja 17, oli riikliku tasandi tutvustuskampaaniate põhieesmärk kallutada mõlemast soost noori tarbima mõõdukalt ja tervislikult õlle või muude alkohoolsete jookide alternatiivina käsitatavat veini. Portugali ametiasutused esitasid näidiseid kampaaniate reklaamimaterjalide ja lõivust saadud tulu abil rahastatud tutvustusprojektide kohta. Kuivõrd müügiedenduskampaaniate eesmärk oli edendada veinitarbimist üldises plaanis, said imporditud tooted kõnealustest meetmetest osa samas ulatuses.
(122)
Samas ei ole esitatud teave piisav tõendamaks, et imporditud toodetelt võetud lõivust saadud tulu ei kasutatud teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide turgudel korraldatud müügiedendus- ja reklaamikampaaniate rahastamiseks, millest sai seevastu kasu üksnes Portugali vein. Eeskätt tuleb märkida, et Portugali ametiasutuste esitatud arvandmete põhjal oli ajavahemikul 1998-2005 imporditud toodete pealt võetud lõivust saadud keskmine tulu 1 293 169 eurot, samal ajal kui Viniportugal eraldas igal aastal keskmiselt 525 698 eurot Portugalis korraldatud üldise müügiedendustegevuse jaoks (vt põhjendused 36 ja 38).
(123)
Liiatigi, isegi kui riiklikes õigusaktides on sätestatud nõue eraldada teatav protsendimäär, mis ei või olla väiksem kui 25 %, lõivust saadavast tulust veinide ja veinitoodete üldise müügiedendustegevuse jaoks, puudub eraldi arvepidamine lõivust saadava tulu kahe osa kohta. Portugali ametiasutused olid suutelised esitama vaid hinnangulisi arvandmeid imporditud toodetelt võetud lõivust saadud tulu suuruse kohta, mis suunati üldise müügiedendustegevuse korraldamisse.
(124)
Võttes arvesse põhjenduses 116 osutatud kohtupraktikat ning arvestades asjaolu, et lõivu abil rahastatavate meetmete näol on tegemist riigiabiga Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 tähenduses ning et diskrimineeriva iseloomuga lõiv on vastuolus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 110, kuivõrd lõivu võeti ka teistest Euroopa Liidu liikmesriikidest eksporditud toodetelt, kuid nende toodete puhul ei olnud tagatud kõik lõivust tulenevad eelised, on komisjon seisukohal, et teistest liikmesriikidest eksporditud toodetelt võetud lõivust saadud tulu näol, mida Viniportugal kasutas müügiedendustegevuse rahastamiseks teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide turgudel, on tegemist kaupade vaba liikumist käsitlevate eeskirjadega kokkusobimatu rahastamisega ning sellest tulenevalt on sel viisil rahastatud riigiabi aluslepinguga samaväärselt kokkusobimatu.
(125)
Komisjon võib Portugali ametiasutuste edastatud teabe ja tõendite põhjal kinnitada (vt käesoleva otsuse punkt 104), et teiste liikmesriikide tootjatel ja vahendajatel on olnud võimalik saada Portugalis korraldatud üldisest müügiedendusabist osa samas ulatuses Portugali tootjatega.
(126)
Seevastu ei ole Portugali ametiasutused vaidlustanud väidet, et teiste liikmesriikide tootjatel ja vahendajatel ei ole olnud võimalik saada osa väljaspool Portugali korraldatud müügiedenduse ja reklaami abimeetmetest, mis on olnud suunatud üksnes Portugali veinide müügi edendamisele.
(127)
Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt, kui teatavat samade kriteeriumide alusel nii riiklike kui ka imporditud toodete suhtes kohaldatavat maksu kasutatakse selliste tegevuste rahastamiseks, mida saavad spetsiaalselt kasutada vaid riiklikud maksustatavad tooted, võib sellest tuleneda, et samade kriteeriumide alusel võetav maks osutub siiski diskrimineerivaks maksustamiseks sedavõrd, kuivõrd riiklikel toodetel lasuvat maksukoormust kompenseerivad maksu abil rahastatavad eelised, samal ajal kui imporditud toodetelt võetava maksu näol on tegemist üksnes koormisega (29).
(128)
Antud juhul ei ole võimalik välistada, et tegemist on imporditud toodete suhtes diskrimineeriva olukorraga. Portugali ametiasutuste esitatud teabest ilmneb hoopis, et imporditud toodete suhtes kohaldatakse lõivu samas ulatuses kui riiklike toodete suhtes, kuid imporditud tooted ei ole kasutanud rahastatud meetmete antavaid eeliseid samas ulatuses riiklike toodetega. Nagu on märgitud eespool põhjenduses 122, oli Portugali ametiasutuste esitatud arvandmete põhjal ajavahemikul 1998-2005 imporditud toodete pealt võetud lõivust saadud keskmine tulu 1 293 169 eurot, samal ajal kui Viniportugal eraldas igal aastal keskmiselt 525 698 eurot Portugalis korraldatud üldise müügiedendustegevuse jaoks. Puudub eraldi arvepidamine, mis võimaldaks tagada, et imporditud toodetelt võetud lõivust saadud tulu kasutati üksnes Portugalis korraldatud müügiedendustegevuse rahastamiseks. Sellest tulenevalt on maksutaoline lõiv ja sellest saadav tulu vastuolus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 110 sätetega.
(129)
Komisjonil ei ole pärast ametliku uurimismenetluse alustamist talle edastatud teabe põhjal võimalik järeldada, et teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide turgudel korraldatud Portugali veinide ja veinitoodete müügi edendamisele antavat abi ei rahastatud kas või osaliselt imporditud toodete pealt võetavast müügiedenduslõivust saadud tulu abil. Seejuures ei ole komisjoni ülesandeks omal algatusel otsustada, milliseid andmeid oleks ametiasutused talle täiendavalt võinud esitada, vaid ta peab püüdma leida kõikvõimalikke vajalikke vaatenurki ning võtma aluseks teabe, mis on otsuse tegemise hetkel tema käsutuses (30). Seega komisjon leiab ja teeb vastava järelduse, et kõnealuste abimeetmete rahastamine on siseturuga kokkusobimatu.
(130)
Kokkuvõtteks, kuivõrd riigiabi rahastamist käsitatakse kohaldatavates aluslepingutes sätestatud eeskirjadega vastuolus olevana, peab komisjon ka sel viisil rahastatavat abi pidama kokkusobimatuks seni, kuni kestab selle ebaseaduslik rahastamine, sest riigiabi rahastamise õiguspärasus on kõnealuse riigiabi õiguspäraseks kuulutamise vältimatu eeltingimus (31).
V. KOKKUVÕTE
(131)
Komisjon väljendab kahetsust, et Portugal on kõnealuse abi kehtestanud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 sätteid rikkudes.
(132)
Komisjon on jõudnud järgmistele järeldustele.
-
Portugal on riiklike ja teistest liikmesriikidest imporditud toodete pealt võetava lõivu abil rakendanud veini müügiedenduskampaaniate puhul ebaseaduslikku rahastamist, mis on vastuolus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 sätetega.
-
Maksutaolise lõivu tulude abil ühe konkreetse koolitustegevuse rahastamise näol ei ole tegemist abimeetmega.
-
Viniportugali poolt Portugalis korraldatud üldisele veinide müügiedendus- ja reklaamitegevusele antud abi võib pidada siseturuga kokkusobivaks.
-
Teistes liikmesriikides ja kolmandates riikides korraldatud Portugali veinide ja veinitoodete müügiedendus- ja reklaamitegevusele antud abi puhul, mida rahastati ka teistest liikmesriikidest pärit toodetelt võetud müügiedenduslõivu abil, on järgitud abisaajate suhtes kohaldatavaid ühenduse õigusakte. Samas tuvastas komisjon abimeetmete rahastamise puhul Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 110 rikkumise. Seetõttu ei saa komisjon kuulutada kõnealust abi rahastamise korraldust siseturuga kokkusobivaks, kuivõrd selle puhul esineb imporditud ja riiklike toodete ebavõrdne kohtlemine.
(133)
Otsus piirdub maksutaolise lõivu käsitlemisega alates selle kehtestamisest kuni 31. detsembrini 2006, mil jõustusid ühenduse uued suunised riigiabi kohta põllumajandus- ja metsandussektoris aastateks 2007-2013, sõltumata sellest, millise seisukoha komisjon võtab müügiedenduslõivu kohaldamise suhtes pärast nimetatud kuupäeva.
(134)
Komisjon peab kohaseks võtta antud juhul vastu tingimuslik otsus, kasutades määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 7 lõikega 4 talle jäetud võimalust, mille kohaselt komisjon võib positiivsele otsusele lisada tingimused, mille täitmisel võib abi käsitada ühisturuga kokkusobivana, ja sätestada kohustused, mis võimaldavad jälgida otsuse täitmist.
(135)
Selleks et peatada artikli 110 rikkumine ja välistada sel viisil tagasiulatuvalt diskrimineeriv olukord, peab Portugal komisjoni poolt kindlaksmääratud tingimustel ja tähtaegade jooksul tagasi maksma selle osa lõivust, mis võeti teistest liikmesriikidest pärit toodetelt. Kõnealuse rikkumise peatamine muudab asjaomase abi Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 107 kokkusobivaks.
(136)
Komisjon määrab kindlaks tingimused, mille alusel kõnealune tagasimaksmine peab toimuma. Portugal peab maksukohustuslastele tagasi maksma selle osa lõivust, mis võeti teistest liikmesriikidest pärit toodetelt ajavahemikul alates lõivu kehtestamisest kuni 31. detsembrini 2006. aastal, täites täieulatuslikult järgmisi tingimusi:
-
kui maksukohustuslased on suutelised tõendama, et nende imporditud toodetelt võeti müügiedenduslõivu, võivad selle lõivu tasunud maksukohustuslased riiklikes õigusaktides sätestatud ajavahemiku, kuid mitte vähem kui kuue kuu jooksul alates käesolevast otsusest teatamisest nõuda üksnes riiklike toodete müügiedendusele suunatud teenuste rahastamiseks määratud lõivust saadud tulust proportsionaalse osa tagasimaksmist;
-
Portugal määrab kindlaks imporditud toodete suhtes rakendatud võimaliku diskrimineerimise ulatuse. Selleks kontrollib Portugal võrdlusperioodi jooksul asjaomase lõivu abil üleriigiliselt saadud riiklike vahendite suuruse ja kõnealuste toodete suhtes kohaldatud eeliste rahalist suhet;
-
tagasimaksmine peab toimuma mitte hiljem kui kuue kuu jooksul alates tagasimaksmistaotluse esitamisest;
-
tagastatavad summad tuleb aktualiseerida, arvestades nende pealt intresse alates lõivu kasseerimise hetkest kuni tegeliku tagasimaksmise kuupäevani; intresside arvestamise aluseks on komisjoni poolt viite- ja diskontomäärade kehtestamise meetodi abil kinnitatud viitemäär (32);
-
Portugali ametiasutused arvestavad kõiki maksukohustuslaste esitatud mõistlikke tõendusmaterjale, mis tõendavad teistest liikmesriikidest pärit toodetelt makstud lõivuosa suurust;
-
tagasimakseõigust ei või seada sõltuvusse teistest tingimustest, eelkõige sellest, et lõivu ei ole edasi suunatud;
-
juhul, kui maksukohustuslane ei ole veel lõivu tasunud, loobuvad Portugali ametiasutused ametlikult lõivu sissenõudmisest, sealhulgas võimalikest intressidest hilinenud makse korral;
-
kui komisjon seda nõuab, edastavad Portugali ametiasutused komisjonile täieliku aruande, mis tõendab tagasimakse meetme nõuetekohast täideviimist;
-
kui mõni teine liikmesriik on maksustanud samad tooted, mille pealt Portugal võttis veini müügiedenduslõivu, kohustuvad Portugali ametiasutused maksma maksukohustuslasele tagasi selle osa lõivust, mis võeti kõnealusest liikmesriigist pärit toodete pealt;
-
Portugal kohustub teatama käesolevast otsusest kõikidele potentsiaalsetele kõnealuse lõivu maksukohustuslastele,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Maksutaolise lõivu tulude abil ühe konkreetse koolitustegevuse rahastamise näol 367,12 euro ulatuses ei ole tegemist abimeetmega.
Artikkel 2
Portugali poolt 14. juuni 1995. aasta dekreetseaduse 137/95 alusel kehtestatud maksutaolise lõivu abil saadud vahenditest Portugali territooriumil korraldatud üldisele veinide ja veinitoodete müügiedendustegevusele Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 sätteid rikkudes ebaseaduslikult antava abi näol on tegemist riigiabiga, mis on kokkusobiv siseturuga Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c toodud tähenduses ajavahemikul alates kõnealuse abi jõustumisest kuni 31. detsembrini 2006.
Artikkel 3
1. Portugali poolt 14. juuni 1995. aasta dekreetseaduse 137/95 alusel kehtestatud maksutaolise lõivu abil saadud vahenditest teiste liikmesriikide ja kolmandate riikide territooriumil korraldatud Portugalist pärit veinide ja veinitoodete müügiedendustegevusele Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 sätteid rikkudes ebaseaduslikult antava abi näol on, ilma et see piiraks käesoleva otsuse artikli 2 kohaldamist, tegemist riigiabiga, mis on kokkusobiv siseturuga Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c toodud tähenduses ajavahemikul alates kõnealuse abi jõustumisest kuni 31. detsembrini 2006, eeldusel et Portugal täidab käesoleva artikli lõikes 2 osutatud tingimused.
2. Portugal peab maksukohustuslastele tagasi maksma selle osa lõivust, mis võeti teistest liikmesriikidest pärit toodetelt ajavahemikul alates lõivu kehtestamisest kuni 31. detsembrini 2006. aastal, täites täieulatuslikult järgmisi tingimusi:
-
kui maksukohustuslased on suutelised tõendama, et nende imporditud toodetelt võeti müügiedenduslõivu, võivad selle lõivu tasunud maksukohustuslased riiklikes õigusaktides sätestatud ajavahemiku, kuid mitte vähem kui kuue kuu jooksul alates käesolevast otsusest teatamisest nõuda üksnes riiklike toodete müügiedendusele suunatud teenuste rahastamiseks määratud lõivust saadud tulust proportsionaalse osa tagasimaksmist;
-
Portugal määrab kindlaks imporditud toodete suhtes rakendatud võimaliku diskrimineerimise ulatuse. Selleks kontrollib Portugal võrdlusperioodi jooksul asjaomase lõivu abil üleriigiliselt saadud riiklike vahendite suuruse ja kõnealuste toodete suhtes kohaldatavate eeliste rahalist suhet;
-
tagasimaksmine peab toimuma mitte hiljem kui kuue kuu jooksul alates tagasimaksmistaotluse esitamisest;
-
tagastatavad summad tuleb aktualiseerida, arvestades nende pealt intresse alates lõivu kasseerimise hetkest kuni tegeliku tagasimaksmise kuupäevani; intresside arvestamise aluseks on komisjoni poolt viite- ja diskontomäärade kehtestamise meetodi abil kinnitatud viitemäär (33);
-
Portugali ametiasutused arvestavad kõiki maksukohustuslaste esitatud mõistlikke tõendusmaterjale, mis tõendavad teistest liikmesriikidest pärit toodetelt makstud lõivuosa suurust;
-
tagasimakseõigust ei või seada sõltuvusse teistest tingimustest, eelkõige sellest, et lõivu ei ole edasi suunatud;
-
juhul, kui maksukohustuslane ei ole veel lõivu tasunud, loobuvad Portugali ametiasutused ametlikult lõivu sissenõudmisest, sealhulgas võimalikest intressidest hilinenud makse korral;
-
kui komisjon seda nõuab, edastavad Portugali ametiasutused komisjonile täieliku aruande, mis tõendab tagasimakse meetme nõuetekohast täideviimist;
-
kui mõni teine liikmesriik on maksustanud samad tooted, mille pealt Portugal võttis veini müügiedenduslõivu, kohustuvad Portugali ametiasutused maksma maksukohustuslasele tagasi selle osa lõivust, mis võeti kõnealusest liikmesriigist pärit toodete pealt;
-
Portugal kohustub teatama käesolevast otsusest kõikidele potentsiaalsetele kõnealuse lõivu maksukohustuslastele.
Artikkel 4
Portugal teatab komisjonile kahe kuu jooksul alates käesolevast otsusest teatamisest selle otsusega vastavuse saavutamiseks võetud meetmetest.
Artikkel 5
Käesolev otsus on adresseeritud Portugali Vabariigile.
Brüssel, 20. juuli 2010