PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. července 2012,
kterým se mění přílohy I až IV rozhodnutí 2006/168/ES, pokud jde o některé požadavky na veterinární osvědčení pro dovoz embryí skotu do Unie
(oznámeno pod číslem C(2012) 4816)
(Text s významem pro EHP)
(2012/414/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozů těchto embryí ze třetích zemí (1), a zejména na čl. 7 odst. 1 a čl. 9 odst. 1 první pododstavec písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Komise 2006/168/ES ze dne 4. ledna 2006, kterým se stanoví veterinární podmínky a požadavky na veterinární osvědčení pro dovoz embryí skotu do Společenství a kterým se ruší rozhodnutí 2005/217/ES (2), stanoví v příloze I seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz embryí skotu (dále jen „embrya“). Stanoví také doplňkové záruky týkající se konkrétních nákaz zvířat, které mají určité třetí země uvedené v dané příloze poskytnout.
(2)
V rozhodnutí 2006/168/ES se rovněž stanoví, že členské státy povolí dovoz embryí, která jsou v souladu s veterinárními požadavky uvedenými ve vzorových veterinárních osvědčeních v přílohách II, III a IV uvedeného rozhodnutí.
(3)
Veterinární požadavky týkající se katarální horečky ovcí ve vzorovém veterinárním osvědčení v přílohách II, III a IV rozhodnutí 2006/168/ES jsou založeny na doporučeních kapitoly 8.3 Kodexu zdraví suchozemských živočichů Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE), která se týká katarální horečky ovcí. Uvedená kapitola obsahuje celou řadu opatření ke zmírnění rizik zaměřených buď na ochranu hostitelů z řad savců před expozicí vektoru infekce, nebo na inaktivaci viru protilátkami.
(4)
Světová organizace pro zdraví zvířat dále v rámci Kodexu zdraví suchozemských živočichů stanovila kapitolu o dozoru nad členovci, kteří jsou přenašeči nákaz zvířat. V ní uvedená doporučení nezahrnují sledování přežvýkavců na protilátky virů Simbu, jako jsou viry Akabane a Aino čeledi Bunyaviridae, což bylo v minulosti do doby, než bylo k dispozici více informací o šíření těchto nákaz, považováno za úspornou metodu stanovení výskytu vektorů katarální horečky ovcí.
(5)
Světová organizace pro zdraví zvířat rovněž nákazy Akabane a Aino neuvádí v Kodexu zdraví suchozemských živočichů. Požadavek každoročního vyšetření na tyto nákazy k prokázání nepřítomnosti vektoru by proto měl být v příloze I rozhodnutí 2006/168/ES a ve vzorovém veterinárním osvědčení v příloze II, III a IV uvedeného rozhodnutí zrušen.
(6)
Kromě toho byly uzavřeny dvoustranné dohody mezi Unií a některými třetími zeměmi, které obsahují zvláštní podmínky pro dovoz embryí do Unie. V zájmu jednotnosti by proto v případě, že tyto dvoustranné dohody obsahují specifické podmínky a vzorová veterinární osvědčení pro dovoz, měly být místo podmínek a vzorů stanovených v rozhodnutí 2006/186/ES použity uvedené podmínky a vzory.
(7)
Nákazový status ve Švýcarsku je rovnocenný statusu členských států. Proto je vhodné, aby embrya získaná in vivo a vyprodukovaná in vitro dovážená do Unie z uvedené třetí země byla doprovázena veterinárním osvědčením vypracovaným v souladu se vzorem osvědčení pro obchod uvnitř Unie, které se používá v případě obchodu s embryi skotu v rámci Unie a které je uvedeno v příloze C směrnice 89/556/EHS. Dané osvědčení by mělo zohlednit úpravy stanovené v dodatku 2 kapitole VI oddíle B bodě 2 přílohy 11 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty, schválené rozhodnutím Rady a Komise 2002/309/ES, Euratom týkajícím se dohody o vědeckotechnické spolupráci, ze dne 4. dubna 2002 o uzavření sedmi dohod se Švýcarskou konfederací (3).
(8)
Směrnicí 89/556/EHS byl jako třetí země s nákazovým statusem rovnocenným statusu členských států pro dovoz embryí získaných in vivo rovněž uznán Nový Zéland.
(9)
Proto je vhodné, aby embrya získaná in vivo, která byla odebrána na Novém Zélandu a z této třetí země dovezena do Unie, byla doprovázena zjednodušeným osvědčením vypracovaným v souladu s příslušným vzorovým veterinárním osvědčením stanoveným v příloze IV rozhodnutí Komise 2003/56/ES ze dne 24. ledna 2003 o veterinárních osvědčeních pro dovoz živých zvířat a živočišných produktů z Nového Zélandu (4) v souladu s Dohodou mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty (5), schválenou rozhodnutím Rady 97/132/ES (6).
(10)
Rozhodnutí Komise 2007/240/ES (7) stanoví, že předkládání různých veterinárních osvědčení a osvědčení o zdravotní nezávadnosti vyžadovaných pro dovoz živých zvířat, spermatu, embryí, vajíček a produktů živočišného původu do Unie probíhá na základě jednotných vzorů veterinárních osvědčení uvedených v příloze I uvedeného rozhodnutí. V zájmu jednotnosti a zjednodušení právních předpisů Unie by vzorová veterinární osvědčení stanovená v přílohách II, III a IV rozhodnutí 2006/168/ES měla zohledňovat rozhodnutí 2007/240/ES.
(11)
Přílohy I až IV rozhodnutí 2006/168/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(12)
Aby nedošlo k narušení obchodu, mělo by být za určitých podmínek v přechodném období povoleno používání veterinárních osvědčení vydaných v souladu s rozhodnutím 2006/168/ES ve znění platném před zavedením změn na základě tohoto rozhodnutí.
(13)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I až IV rozhodnutí 2006/168/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Po přechodné období do 30. června 2013 budou členské státy nadále povolovat dovoz zásilek embryí skotu ze třetích zemí, které jsou doprovázeny veterinárním osvědčením vydaným nejpozději 31. května 2013 v souladu se vzory stanovenými v přílohách II, III a IV rozhodnutí 2006/168/ES ve znění platném před zavedením změn na základě tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2013.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 17. července 2012.
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS,
17. juuli 2012,
millega parandatakse otsuse 2006/168/EÜ I-IV lisa veiseembrüote liitu importimiseks kehtestatud teatavate veterinaarsertifitseerimisnõuete osas
(teatavaks tehtud numbri C(2012) 4816 all)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2012/414/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 25. septembri 1989. aasta direktiivi 89/556/EMÜ koduveiste embrüote ühendusesisese kaubanduse ja nende kolmandatest riikidest impordi loomatervishoiu nõuete kohta, (1) eriti selle artikli 7 lõiget 1 ja artikli 9 lõike 1 esimese lõigu punkti b,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni 4. jaanuari 2006. aasta otsuse 2006/168/EÜ (millega kehtestatakse loomatervishoiu ja veterinaarsertifikaatide nõuded veiseembrüote ühendusse importimiseks ning tunnistatakse kehtetuks otsus 2005/217/EÜ) (2) I lisas on esitatud loetelu kolmandatest riikidest, kust liikmesriigid lubavad importida koduveiste embrüoid (edaspidi „embrüod”). Selles otsuses on samuti kehtestatud täiendavad tagatised, mille peavad seoses teatavate loomahaigustega esitama kõnealuses lisas loetletud kolmandad riigid.
(2)
Otsuses 2006/168/EÜ on samuti sätestatud, et liikmesriigid peavad lubama importida selle otsuse II, III ja IV lisas esitatud veterinaarsertifikaatide näidistes kehtestatud loomatervishoiunõuetele vastavaid embrüoid.
(3)
Otsuse 2006/168/EÜ II, III ja IV lisas esitatud veterinaarsertifikaatide näidistes kehtestatud loomatervishoiunõuded lammaste katarraalse palaviku kohta põhinevad lammaste katarraalset palavikku käsitleva Maailma Loomatervishoiu Organisatsiooni (OIE) maismaaloomade tervishoiu eeskirja peatükil 8.3. Kõnealuses peatükis soovitatakse rakendada mitmeid leevendavaid meetmeid, mille abil kaitsta peremeesorganisme kokkupuute eest viirusvektoriga või inaktiveerida viirus antikehade abil.
(4)
Peale selle on Maailma Loomatervishoiu Organisatsioon lisanud maismaaloomade tervishoiu eeskirjadesse loomahaiguste lülijalgsete viirusekandjate seiret käsitleva peatüki. Eespool nimetatud soovitused ei hõlma mäletsejaliste simbu serogrupi viiruste, näiteks Bunyaviridae perekonna Akabane ja Aino viiruste antikehade seiret, mida enne kõnealuste haiguste leviku kohta rohkema teabe saamiseni peeti ökonoomseks meetodiks lammaste katarraalse palaviku kandjate kindlaksmääramisel.
(5)
Maailma Loomatervishoiu Organisatsiooni maismaaloomade tervishoiu eeskirjas ei nimetata Akabane ja Aino viiruseid. Seetõttu tuleb otsuse 2006/168/EÜ I lisast ja selle otsuse II, III ja IV lisas esitatud veterinaarsertifikaadi näidistest välja jätta nende haiguste iga-aastase, viirusvektori puudumist tõestava testimise nõue.
(6)
Peale selle on liidu ja teatavate kolmandate riikide vahel sõlmitud kahepoolsed lepingud, milles on kehtestatud eritingimused embrüote importimiseks liitu. Seega peaks järjepidevuse huvides kohaldama otsuses 2006/168/EÜ sätestatud tingimuste ja näidiste asemel nendes kahepoolsetes lepingutes sätestatud impordiga seotud eritingimusi ja veterinaarsertifikaatide näidiseid.
(7)
Šveitsi loomade tervislik seisund on võrdväärne liikmesriikide loomade tervisliku seisundiga. Seetõttu on asjakohane, et asjaomasest kolmandast riigist liitu imporditavad in vivo saadud ja in vitro toodetud embrüod on varustatud veterinaarsertifikaadiga, mis on koostatud vastavalt direktiivi 89/556/EMÜ C lisas esitatud koduveiste embrüote liidusisese kaubanduse sertifikaadi näidisele. Selle sertifikaadi puhul tuleb võtta arvesse muudatusi, mis on sätestatud nõukogu ja komisjoni 4. aprilli 2002. aasta otsusega 2002/309/EÜ, Euratom (teadus- ja tehnikakoostöö kokkuleppe osas), heaks kiidetud Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise põllumajandustoodetega kauplemise kokkuleppe (3) 11. lisa 2. liite VI peatüki B osa punktis 2.
(8)
Direktiivi 89/556/EMÜ põhjal peetakse ka Uus-Meremaad kolmandaks riigiks, mille loomade tervislik seisund on võrdväärne liikmesriikide loomade tervisliku seisundiga in vivo saadud embrüote impordi puhul.
(9)
Seetõttu on asjakohane, et Uus-Meremaal kogutud ja kõnealusest kolmandast riigist liitu imporditud in vivo saadud embrüod on varustatud lihtsustatud sertifikaadiga, mis on koostatud komisjoni 24. jaanuari 2003. aasta otsuse 2003/56/EÜ (veterinaarsertifikaatide kohta elusloomade ja loomsete saaduste impordiks Uus-Meremaalt) (4) IV lisas esitatud asjakohase veterinaarsertifikaadi näidise kohaselt vastavalt Euroopa Ühenduse ja Uus-Meremaa vahelise, elusloomade ja loomsete saadustega kauplemise suhtes kohaldatavaid sanitaarmeetmeid käsitlevale kokkuleppele, (5) mis on heaks kiidetud nõukogu otsusega 97/132/EÜ (6).
(10)
Lisaks sellele on komisjoni otsuses 2007/240/EÜ (7) sätestatud, et elusloomade, sperma, embrüote, munarakkude ja loomsete saaduste liitu importimiseks nõutavad veterinaarsertifikaadid, tervisesertifikaadid ja loomatervisesertifikaadid esitatakse I lisas toodud ühtsete näidiste põhjal. Euroopa Liidu õigusaktide järjepidevuse ja lihtsustamise huvides tuleks otsuse 2006/168/EÜ II, III ja IV lisas esitatud veterinaarsertifikaatide näidiste puhul võtta arvesse otsust 2007/240/EÜ.
(11)
Seepärast tuleks direktiivi 2006/168/EÜ I-IV lisa vastavalt muuta.
(12)
Et vältida häireid kaubanduses, tuleks üleminekuperioodil lubada teatavatel tingimustel kasutada veterinaarsertifikaate, mis on välja antud otsuse 2006/168/EÜ kohaselt enne kõnealusesse otsusesse käesoleva otsusega muudatuste tegemist.
(13)
Käesoleva otsusega ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Otsuse 2006/168/EÜ I-IV lisa muudetakse vastavalt käesoleva otsuse lisale.
Artikkel 2
Üleminekuperioodil, mis kestab 30. juunini 2013, annavad liikmesriigid jätkuvalt loa importida kolmandatest riikidest koduveiste embrüote saadetisi, mis on varustatud kuni 31. maini 2013 väljastatud veterinaarsertifikaadiga, mis vastab otsuse 2006/168/EÜ II, III ja IV lisas esitatud näidistele, nagu need on seal enne kõnealusesse otsusesse käesoleva otsusega muudatuste tegemist sätestatud.
Artikkel 3
Käesolevat otsust kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2013.
Artikkel 4
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 17. juuli 2012