NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 578/2010
ze dne 29. června 2010,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 1216/2009, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1216/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritérií pro stanovení výše těchto náhrad (2), bylo několikrát podstatně změněno. Vzhledem k tomu, že jsou nezbytné další změny, mělo by být uvedené nařízení nahrazeno.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (3) stanoví, že v míře nezbytné pro umožnění vývozu některých zemědělských produktů ve formě určitého zpracovaného zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, na základě kurzů nebo cen za tyto produkty na světovém trhu, může být rozdíl mezi těmito kurzy nebo cenami a cenami v Unii pokryt vývozní náhradou. Poskytování náhrad pro všechny tyto zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, by proto mělo podléhat společným pravidlům.
(3)
Za účelem zajištění jednotného používání nařízení (ES) č. 1234/2007, pokud jde o poskytování vývozních náhrad, by se tyto náhrady neměly poskytovat na zboží ze třetích zemí používané při výrobě zboží, které se vyváží poté, co bylo ve volném oběhu v Unii.
(4)
Vývozní náhrady by se měly vyplácet na zboží, které se získává přímo ze základních produktů, z produktů získaných zpracováním základních produktů a z produktů obdobných kterékoliv z těchto kategorií. V každém z těchto případů by se měl určit způsob stanovení výše vývozní náhrady.
(5)
Nařízení Komise (ES) č. 612/2009 ze dne 7. července 2009, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (4), a nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty (5), se obecně používají u zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Je proto nezbytné vymezit, jak se určitá ustanovení uvedených nařízení mají používat.
(6)
V souladu s nařízením Komise (ES) č. 1670/2006 ze dne 10. listopadu 2006, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, pokud jde o stanovení a poskytování náhrad pro obiloviny vyvážené ve formě některých lihovin (6), je sazba vývozní náhrady sazba, která je použitelná v den, kdy jsou obiloviny určené k výrobě lihovin podrobeny celní kontrole. Umístění obilovin určených k výrobě lihovin uvedených v článku 2 nařízení (ES) č. 1670/2006 pod celní dohled by proto mělo být pro účel poskytnutí vývozní náhrady považováno za rovnocenné vývozu.
(7)
Lihoviny jsou ve srovnání s jiným zbožím považovány za méně citlivé na cenu zemědělských produktů používaných při jejich výrobě. Protokol 19 k Aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že se musí rozhodnout o nezbytných opatřeních, aby se usnadnilo používání obilovin Unie při výrobě lihovin získávaných z obilovin.
(8)
Mnohé zboží, které vyrábí podnik za jasně definovaných technických podmínek a které má stálé vlastnosti a jakost, se řídí obvyklým schématem vývozu. K usnadnění vývozních formalit by se pro takové zboží měl přijmout zjednodušený postup, pomocí něhož by výrobce příslušným orgánům sděloval informace, které tyto orgány považují za nezbytné, pokud jde o podmínky výroby zboží. Pro případy, kdy se množství zemědělských produktů skutečně použitá při výrobě vyváženého zboží evidují u příslušných orgánů, by se mělo začlenit ustanovení týkající se každoročního potvrzování tohoto zaevidování, aby se snížilo riziko spojené s případným nesdělením změn těchto množství.
(9)
Celá řada zemědělských produktů podléhá přírodním a sezónním výkyvům. V důsledku toho se může obsah zemědělských produktů ve vyváženém zboží lišit. Výše náhrady by se proto měla stanovit na základě množství zemědělských produktů, které byly skutečně použity při výrobě vyváženého zboží. U některého zboží jednoduchého a poměrně stálého složení by se však výše náhrady kvůli správnímu zjednodušení měla určovat na základě pevně stanovených množství zemědělských produktů.
(10)
K získání nároku na náhradu je nutné, aby se použité zemědělské produkty, a zejména zboží vyrobené z těchto produktů, vyvezly. Jakákoli výjimka z tohoto pravidla by měla být vykládána restriktivně. Během procesu výroby zboží však výrobcům mohou vzniknout ztráty u surovin, za které přesto byly zaplaceny ceny Unie, zatímco ztráty vzniklé výrobcům, kteří jsou usazeni mimo Unii, se omezují na ceny na světovém trhu. Kromě toho během procesu výroby vznikají určité vedlejší produkty, které se z hlediska hodnoty výrazně liší od hlavních produktů. V některých případech lze tyto vedlejší produkty používat pouze jako krmivo. Je tudíž nezbytné stanovit společná pravidla pro vymezení pojetí množství produktů skutečně použitých při procesu výroby vyváženého zboží.
(11)
Pro účely čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1216/2009 je nezbytné stanovit, že náhrady pro základní produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I, by měly být určeny pro totéž období, jaké je stanoveno pro náhrady pro zemědělské produkty vyvážené nezpracované. Je však rovněž třeba stanovit možnost odchýlit se od uvedeného pravidla za okolností narušení trhu, které se určí v souladu s postupem uvedeným v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1216/2009.
(12)
Při stanovování sazby náhrady pro základní produkty nebo obdobné produkty by se měly brát v úvahu podpory nebo jiná opatření s podobným účinkem, použitelná v souladu s nařízením (ES) č. 1234/2007.
(13)
Bramborový škrob by měl být pro účely stanovení vývozní náhrady považován za obdobný kukuřičnému škrobu. Mělo by však být možné stanovit zvláštní sazbu náhrady pro bramborový škrob v situacích na trhu, kdy je jeho cena podstatně nižší než cena kukuřičného škrobu.
(14)
V souladu s čl. 162 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 nesmí být náhrady poskytované pro vývoz zemědělských produktů použitých ve zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, vyšší než náhrady, které by byly vyplatitelné na tyto produkty v případě, že by se vyvážely nezpracované. Na tuto okolnost by měl být brán ohled při stanovení sazeb náhrad a při vytváření pravidel pro to, aby produkt mohl být považován za obdobný jinému produktu.
(15)
Některé zboží, které má podobné vlastnosti, mohlo být získáno pomocí různých technologií z různých základních materiálů. Od vývozců by se mělo požadovat, aby uvedli povahu základních materiálů a poskytli určité údaje týkající se výrobního procesu, pokud jsou takové informace nezbytné pro stanovení nároku na náhradu či příslušné sazby náhrady, která se má použít.
(16)
Při výpočtu množství zemědělských produktů, které byly skutečně použity, je vhodné brát ohled na obsah sušiny v případě škrobů a některých glukózových a maltodextrinových sirupů.
(17)
Pokud tak vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů nebo dohody o mezinárodním obchodu, mělo by být možné rozlišovat náhradu pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, podle místa určení.
(18)
S ohledem na řízení výše náhrad, které mohou být poskytovány během rozpočtového roku pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mělo být umožněno stanovit různé sazby pro vývoz se stanovením nebo bez stanovení sazby náhrady předem, a to na základě vývoje na trhu Unie nebo na světových trzích.
(19)
Výše náhrad, kterou lze poskytovat v kterémkoli rozpočtovém roce, je omezena v souladu s mezinárodními závazky Unie. Vývoz zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, by se měl umožnit za podmínek, které jsou známy předem. Zejména by mělo být možné, aby hospodářské subjekty získaly ujištění o tom, že tento vývoz je způsobilý pro náhradu slučitelnou se závazky Unie. V případech, kdy takové ujištění již nemůže být poskytnuto, by měli být vývozci informováni s dostatečným předstihem. Vydávání osvědčení o náhradě umožňuje sledovat žádosti o náhradu a zaručit jejich držitelům, že jim bude poskytnuta náhrada až do výše, na kterou je osvědčení vydáno, pokud splní všechny ostatní podmínky pro náhradu stanovené v právních předpisech Unie.
(20)
Měla by být stanovena řídicí opatření pro systém osvědčení o náhradě. Mělo by se zejména vytvořit ustanovení týkající se koeficientu snížení, který se použije, pokud žádosti o osvědčení o náhradě překročí dostupné částky. Pro některé případy by se mělo vytvořit ustanovení týkající se pozastavení vydávání osvědčení o náhradě.
(21)
Osvědčení o náhradě slouží k zajištění shody s mezinárodními závazky Unie. Rovněž umožňují stanovení náhrady předem, kterou lze poskytovat pro zemědělské produkty použité při výrobě zboží vyváženého do třetích zemí. Tento účel se v některých ohledech liší od záměrů vývozních licencí vydávaných pro základní produkty vyvážené nezpracované, které podléhají mezinárodním závazkům týkajícím se množstevních omezení. Je proto nezbytné přesně stanovit, která obecná ustanovení použitelná u zemědělských licencí a osvědčení, v současné době stanovená v nařízení Komise (ES) č. 376/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (7), by se neměla vztahovat na osvědčení o náhradě.
(22)
Sazby náhrad se většinou stanovují nebo upravují vždy ve čtvrtek. Je nezbytné snížit nebezpečí, že budou žádosti o stanovení náhrady předem pro produkty předkládány ze spekulativních důvodů. Proto v případě, že je žádost o stanovení náhrady předem předložena ve čtvrtek, měla by být žádost považována za předloženou následující pracovní den.
(23)
Aby se členským státům usnadnil provoz režimu vývozních náhrad, měly by být sazby náhrad pro různé základní produkty použité ve zboží, na něž se nevztahuje příloha I, simultánně stanoveny předem.
(24)
Žádosti o osvědčení mohou být předkládány pro částky vyšší než částky, které mohou být poskytnuty. Rozpočtový rok by se proto měl rozdělit na období tak, aby se osvědčení mohla dát k dispozici jak hospodářským subjektům, které vyvážejí na konci rozpočtového roku, tak i těm, které vyvážejí na začátku rozpočtového roku. Je-li to vhodné, měl by se u všech částek požadovaných během určitého období uplatňovat koeficient snížení.
(25)
V případech, kdy je celková částka náhrad, o niž se žádá ohledně konkrétní tranše, nižší než částka, která je pro uvedenou tranši k dispozici, mělo by být hospodářským subjektům umožněno předložit každý týden žádosti o osvědčení o náhradě ohledně jakékoliv zbývající částky v rámci dané tranše.
(26)
Je nezbytné stanovit způsob, jakým by se měla některá ustanovení nařízení (ES) č. 376/2008 vztahující se k osvědčením stanovícím vývozní náhradu předem, o které se žádá v souvislosti s nabídkovým řízením vypsaným v dovážející třetí zemi, vztahovat na osvědčení o náhradě.
(27)
Měly by být stanoveny podmínky pro uvolnění jistoty, která je složena v souvislosti s osvědčeními o náhradě. Uvedené podmínky by měly zahrnovat povinnosti považované za základní požadavky, na jejichž základě se jistota skládá, a důkazy, které je třeba předložit, aby se prokázalo splnění uvedených povinností.
(28)
Většině vývozců je v náhradách poskytováno méně než 100 000 EUR ročně. Dohromady má tento vývoz malý hospodářský význam a tvoří jen malou část celkové výše náhrad poskytovaných pro zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. V takových případech by proto mělo být možné osvobodit malé vývozce od požadavku předkládat osvědčení. V zájmu zjednodušení by v určitých případech měli být oprávněni využívat osvědčení o náhradě, aniž by pozbyli statusu malého vývozce. V zájmu zamezení zneužívání je však nezbytné používání tohoto osvobození omezit na členský stát, v němž je malý vývozce usazen.
(29)
Měl by se vytvořit režim monitorování, založený na zásadě, že by vývozce při každém vývozu zboží měl učinit prohlášení příslušným orgánům ohledně množství produktů použitých při výrobě vyváženého zboží. Příslušné orgány by měly učinit veškerá opatření, která považují za nezbytná, k ověření správnosti těchto prohlášení.
(30)
Orgány odpovědné za kontrolu prohlášení vývozce nemusí mít k dispozici dostatečné důkazy, které by jim umožňovaly přijmout prohlášení o použitých množstvích, i kdyby se zakládalo na chemické analýze. Tyto situace velmi pravděpodobně vyvstanou v případech, kdy zboží k vývozu bylo vyrobeno v jiném členském státě, než je vyvážející členský stát. Příslušné orgány vyvážejícího členského státu by proto měly být schopny získat v případě potřeby přímo od příslušných orgánů druhého členského státu všechny informace, které jsou příslušné orgány druhého členského státu schopny získat a které se týkají podmínek výroby zboží.
(31)
Po konzultaci s příslušnými orgány členského státu, v němž je zboží vyrobeno, by se hospodářským subjektům mělo povolit podání zjednodušeného prohlášení o použitých produktech, a to ve formě souhrnných množství těchto produktů, pokud povedou podrobné záznamy o použitých produktech a dají je k dispozici uvedeným orgánům.
(32)
Není vždy možné, aby vývozce znal přesná množství použitých zemědělských produktů, ohledně kterých může žádat o náhradu, a to zejména pokud sám není výrobce. Vývozce tudíž není vždy schopen podat prohlášení o těchto množstvích. Je proto nezbytné, aby se stanovila náhradní metoda výpočtu náhrady, o jejíž použití může dotyčná osoba požádat. Tato metoda by se omezovala na některé zboží, a to na základě chemické analýzy tohoto zboží a za použití tabulky za tímto účelem vytvořené.
(33)
V souladu s článkem 28 nařízení (ES) č. 612/2009 nemá být poskytnuta žádná náhrada pro produkty, které nemají řádnou a uspokojivou obchodní jakost v den přijetí vývozního prohlášení. Za účelem zajištění jednotného používání tohoto pravidla by se mělo jasně stanovit, že pro poskytnutí náhrady pro některé produkty živočišného původu, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin (8) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (9), a které jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení, by měly být dotčené produkty živočišného původu připravené v souladu s požadavky uvedených nařízení a nést požadované označení zdravotní nezávadnosti.
(34)
Je nutné, aby Komise byla schopna monitorovat veškerá přijatá opatření, která se týkají poskytnutých vývozních náhrad. Příslušné orgány členských států by proto měly Komisi předávat určité statistické informace. Měl by být přesně stanoven formát a rozsah těchto informací.
(35)
V souladu s čl. 12 odst. 1 a 4 nařízení (ES) č. 612/2009 složky jiné než produkty v odvětví cukru uvedené v čl. 162 odst. 1 písm. a) bodě iii) a písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, pro které je poskytnuta vývozní náhrada, musí pocházet z Unie. Měla by být proto stanovena opatření, kterými se zajistí splnění uvedeného požadavku.
(36)
Existuje velké množství žádostí, na jejichž základě se poskytují náhrady v souladu s tímto nařízením. Většina zboží, ohledně kterého se tyto žádosti předkládají, se vyrábí za jasně stanovených technických podmínek, má stálé vlastnosti a jakost, řídí se obvyklým schématem vývozu a jeho výrobní plány zaevidovaly a potvrdily příslušné orgány. Za těchto specifických okolností a s cílem zjednodušit administrativní práci spojenou s poskytováním vývozních náhrad podle tohoto nařízení je vhodné poskytnout členským státům větší flexibilitu používáním článku 24 nařízení (ES) č. 612/2009, pokud jde o maximální hodnoty, pod jejichž úrovní mohou členské státy osvobodit hospodářké subjekty od povinnosti předložit požadovaný doklad, jiný než přepravní doklad.
(37)
Je vhodné, aby se na celém území Unie zajistilo jednotné používání ustanovení o poskytování náhrad pro zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Každý členský stát by za tímto účelem měl informovat Komisi o režimu monitorování, který uplatňuje na svém území u různých druhů vyváženého zboží.
(38)
Na přechod od administrativních opatření týkajících se osvědčení o náhradě podle nařízení (ES) č. 1043/2005 k administrativním opatřením stanoveným v tomto nařízení by měla být poskytnuta dostatečná doba. Toto nařízení by se proto mělo použít na žádosti o osvědčení předložené od prvního dne prvního období pro předkládání v rozpočtovém roce 2011 a uvedeného dne vstoupit v platnost.
(39)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
1. Tímto nařízením se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1216/2009, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad vytvořený podle nařízení (ES) č. 1234/2007.
Použije se na vývoz základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů obdobných jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3 tohoto nařízení, pokud jsou tyto produkty vyváženy ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, jsou však uvedeny v částech I až V přílohy XX nařízení (ES) č. 1234/2007 a v příloze II tohoto nařízení.
2. Vývozní náhrada uvedená v odstavci 1 se neposkytuje na zboží propuštěné do volného oběhu v souladu s článkem 29 Smlouvy, které je znovu vyvezeno.
Na toto zboží se neposkytuje žádná náhrada v případě, že se vyváží po zpracování nebo po zapracování do jiného zboží.
3. Kromě případu obilovin se na produkty používané při výrobě alkoholu, který je obsažen v lihovinách uvedených v příloze II a spadajících do kódu KN 2208, neposkytuje žádná náhrada.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„rozpočtovým obdobím“ období od 1. října jednoho roku do 30. září roku následujícího;
b)
„rozpočtovým rokem“ období od 16. října jednoho roku do 15. října roku následujícího;
c)
„základními produkty“ produkty uvedené v příloze I tohoto nařízení;
d)
„složkami“ základní produkty, produkty získané jejich zpracováním nebo produkty obdobné těmto dvěma kategoriím, které se používají při výrobě zboží a jsou uvedeny v čl. 162 odst. 1 písm. a) bodech i), ii), iii), v) a vii) a písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007;
e)
„zbožím“ produkty, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, jsou však uvedeny v částech I až V přílohy XX nařízení (ES) č. 1234/2007 a v příloze II tohoto nařízení;
f)
„dohodou“ Dohoda o zemědělství uzavřená během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
g)
„potravinovou pomocí“ projekty potravinové pomoci, které splňují podmínky stanovené v čl. 10 odst. 4 dohody;
h)
„rezidui“ produkty výrobního procesu, jejichž složení se jasně odlišuje od skutečně vyváženého zboží a které nelze uvádět na trh;
i)
„vedlejšími produkty“ produkty nebo zboží získané v průběhu výrobního procesu, jejichž složení nebo vlastnosti se odlišují od skutečně vyváženého zboží a které jsou způsobilé pro uvádění na trh;
j)
„ztrátami“ množství produktů nebo zboží vzniklých z výrobního procesu od fáze, při které se zemědělské produkty používají nezpracované při výrobě, kromě množství skutečně vyváženého zboží a kromě reziduí a vedlejších produktů, a které nelze uvádět na trh.
2. Pro účely odst. 1 písm. h), i) a j) se za uváděné na trh nepovažují produkty získané v průběhu výrobního procesu, jejichž složení je odlišné od zboží skutečně vyváženého a které jsou prodány proti platbě představující výhradně náklady vzniklé v souvislosti s jejich likvidací.
Pro účely odst. 1 písm. j) jsou produkty nebo zboží vzniklé z výrobního procesu, které lze použít pouze jako krmivo, ať už proti platbě nebo nikoli, považovány za obdobné ztrátám.
Článek 3
1. Bramborový škrob kódu KN 1108 13 00 přímo vyráběný z brambor, kromě vedlejších produktů, se považuje za obdobný produktu získanému zpracováním kukuřice.
2. Syrovátka kódů KN 0404 10 48 až 0404 10 62, nezahuštěná, též zmrazená, se považuje za obdobnou syrovátce v prášku uvedené v příloze I (dále jen „skupina produktů 1“).
3. Následující produkty se považují za obdobné mléku v prášku o obsahu tuku nepřesahujícím 1,5 % uvedenému v příloze I (dále jen „skupina produktů 2“):
a)
mléko a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 90 51 a 0404 90 21, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nepřesahujícím 0,1 % hmotnostních;
b)
mléko a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 90 11 a 0404 90 21, v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nepřesahujícím 1,5 % hmotnostních.
4. Následující produkty se považují za obdobné mléku v prášku o obsahu tuku 26 % uvedenému v příloze I (dále jen „skupina produktů 3“):
a)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 a 0404 90 23, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku převyšujícím 0,1 %, avšak nepřesahujícím 6 % hmotnostních;
b)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 a 0404 90 29 v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 1,5 %, avšak nižším než 45 % hmotnostních.
5. Následující produkty se považují za obdobné skupině produktů 6:
a)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 a 0404 90 29, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku převyšujícím 6 % hmotnostních;
b)
mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 19, 0403 90 19 a 0404 90 29, v prášku, granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nejméně 45 % hmotnostních;
c)
máslo a ostatní mléčné tuky kódů KN 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10 a 0405 90 90 o obsahu mléčného tuku jiném než 82 % hmotnostních, avšak nejméně 62 % hmotnostních.
6. Mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 0403 10 11 až 0403 10 19, 0403 90 51 až 0403 90 59 a 0404 90 21 až 0404 90 29, zahuštěné, jiné než v prášku, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, se považují za obdobné skupině produktů 2, pokud jde o obsah beztučné sušiny v daném produktu. Pokud jde o složku mléčného tuku v takovém produktu, považuje se za obdobnou skupině produktů 6.
První pododstavec se vztahuje také na sýry a tvaroh.
7. Loupaná rýže kódu KN 1006 20 a poloomletá rýže kódů KN 1006 30 21 až 1006 30 48 se považuje za obdobnou celoomleté rýži kódů KN 1006 30 61 až 1006 30 98.
8. Pokud následující produkty splňují při vývozu v nezpracovaném stavu podmínky způsobilosti pro náhradu stanovené v nařízení (ES) č. 1234/2007 a v nařízení Komise (ES) č. 951/2006 (10), považují se za obdobné bílému cukru kódu KN 1701 99 10:
a)
surový řepný nebo třtinový cukr kódu KN 1701 11 90 nebo kódu KN 1701 12 90 a o obsahu sacharózy v sušině nejméně 92 % hmotnostních podle polarimetrické metody;
b)
cukr kódu KN 1701 91 00 nebo kódu KN 1701 99 90;
c)
produkty uvedené v písm. c) části III přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 kromě směsí získaných částečně použitím produktů uvedených v části I přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007;
d)
produkty uvedené v písm. d) a g) části III přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 kromě směsí získaných částečně použitím produktů uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 4
Kromě ustanovení tohoto nařízení se použije také nařízení (ES) č. 612/2009 a nařízení EHS) č. 2220/85, pokud čl. 39 odst. 4 a článek 50 tohoto nařízení nestanoví jinak.
KAPITOLA II
VÝVOZNÍ NÁHRADY
ODDÍL 1
Metoda výpočtu
Článek 5
1. Výše náhrady poskytované pro množství každého základního produktu vyváženého ve formě stejného druhu zboží, určené v souladu s oddílem 2, se získá vynásobením uvedeného množství sazbou náhrady pro základní produkt vypočítanou na jednotku hmotnosti v souladu s oddílem 3.
2. Pokud jsou podle čl. 15 odst. 2 stanoveny různé sazby náhrady pro určitý základní produkt, pro každé z množství základního produktu, pro něž existuje odlišná sazba náhrady, se vypočítá samostatná výše.
3. Pokud se při výrobě vyváženého zboží používá zboží, sazba náhrady, která se má použít při výpočtu částky vztahující se ke každému ze základních produktů, k produktům získaným jejich zpracováním nebo produktům obdobným jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3, které byly použity při výrobě vyváženého zboží, je sazba použitelná v případě, že se zboží použité při výrobě vyváží nezpracované.
ODDÍL 2
Referenční množství
Článek 6
Co se týče zboží, množství každého ze základních produktů, které má sloužit jako základ pro výpočet výše náhrady (dále jen „referenční množství“), se určí v souladu s články 7, 8 a 9 s výjimkou případů, kdy je učiněn odkaz na přílohu III, nebo případů, kdy se použije čl. 47 odst. 2.
Článek 7
V případě použití základního nezpracovaného produktu nebo obdobného produktu je referenční množství množstvím, které se skutečně používá při výrobě vyváženého zboží, přičemž se zohlední přepočítací koeficienty uvedené v příloze VII.
Článek 8
1. V případě použití produktu, jehož se týká čl. 1 odst. 1 písm. a) a část I přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 nebo čl. 1 odst. 1 písm. b) a část II přílohy I nařízení (ES).1234/2007, je referenční množství množstvím, které se skutečně používá při výrobě vyváženého zboží, upraveným tak, aby odpovídalo množství základního produktu, pomocí použití koeficientů uvedených v příloze V tohoto nařízení, pokud se na dotyčný produkt vztahuje jedno z těchto písmen:
a)
produkt vzniká zpracováním základního produktu nebo produktu obdobného uvedenému základnímu produktu;
b)
produkt je obdobný produktu vzniklému zpracováním základního produktu;
c)
produkt vzniká zpracováním produktu, který je obdobný produktu vzniklému zpracováním základního produktu.
2. Odchylně od odstavce 1 odpovídá referenční množství u obilných destilátů obsažených v lihovinách kódu KN 2208 3,4 kg ječmene na % objemových alkoholu získaného z obilovin na hektolitr vyvážené lihoviny.
Článek 9
1. S výhradou článku 11 se v případě použití kteréhokoli z následujících produktů referenční množství pro každý ze základních produktů rovná množství, které stanoví příslušné orgány v souladu s článkem 45:
a)
produkt, na nějž se nevztahuje příloha I Smlouvy, získaný zpracováním produktu uvedeného v článku 7 nebo 8 tohoto nařízení;
b)
produkt získaný ze směsi nebo zpracováním několika produktů uvedených v článku 7 nebo 8 nebo produktů uvedených v písmeni a) tohoto pododstavce.
Referenční množství se určí na základě množství produktu, které bylo skutečně použito při výrobě vyváženého zboží.
Za účelem výpočtu uvedeného množství se použijí přepočítací koeficienty uvedené v příloze VII, případně zvláštní pravidla pro výpočet, poměry rovnocennosti a koeficienty uvedené v článku 8.
2. Odchylně od odstavce 1 u lihovin na bázi obilovin obsažených v lihovinách kódu KN 2208 referenční množství odpovídá 3,4 kg ječmene na % objemových alkoholu získaného z obilovin na hektolitr vyvážené lihoviny.
Článek 10
1. Pro účely článků 6 až 9 se produkty, které se používají nezpracované při výrobě vyváženého zboží, považují za skutečně použité.
2. Pokud je během jedné z fází výroby tohoto zboží samotný základní produkt zpracován na jiný důkladněji zpracovaný základní produkt a použit v pozdější fázi, potom se za skutečně použitý považuje pouze tento důkladněji zpracovaný základní produkt.
3. Množství skutečně použitých produktů ve smyslu odstavce 1 se určují pro každé vyvážené zboží.
4. Odchylně od odstavců 1, 2 a 3 v případě pravidelného vývozu zboží, které vyrábí určitý podnik podle jasně definovaných technických podmínek a které má stálé vlastnosti a jakost, lze daná množství na základě dohody s příslušnými orgány určovat buď z výrobního plánu pro zboží, nebo z průměrných množství produktu použitých během stanovené doby při výrobě daného množství tohoto zboží. Množství produktů takto určená zůstávají základem pro výpočet, pokud nedojde k žádné změně podmínek, za kterých se zboží vyrábí.
S výjimkou případu, kdy daná množství úředně schválí příslušný orgán, se množství produktů takto stanovená potvrzují alespoň jednou za rok.
Článek 11
1. Pokud jde o zboží uvedené v příloze III, referenční množství v kilogramech základního produktu na 100 kg zboží je množství v uvedené příloze u každého druhu tohoto zboží.
V případě čerstvých těstovin se však množství základních produktů stanovená v příloze III sníží na rovnocenné množství sušených těstovin vynásobením těchto množství procentním podílem sušiny z těstovin a jejich vydělením číslem 88.
2. Pokud bylo zboží uvedené v příloze III vyrobeno částečně z produktů, u kterých se vyplácení vývozní náhrady řídí nařízením (ES) č. 1234/2007, a částečně z jiných produktů, referenční množství týkající se těchto prvně jmenovaných produktů se určí v souladu s články 6 až 10.
Článek 12
1. Pro účely stanovení skutečně použitých množství zemědělských produktů se použijí odstavce 2 a 3.
2. Všechny zemědělské produkty použité ve smyslu článku 10, u kterých vzniká nárok na náhradu a které se v obvyklém průběhu výrobního procesu ztrácejí v takových formách, jako je pára nebo kouř, nebo přeměnou na neobnovitelný prach nebo popel, jsou způsobilé pro náhradu ohledně všech použitých množství.
3. Každé množství zboží, které není skutečně vyvezeno, není způsobilé pro náhrady ohledně skutečně použitých množství zemědělských produktů.
Pokud má toto zboží stejné složení jako zboží skutečně vyvezené, může se použít poměrné snížení množství zemědělských produktů skutečně použitých při výrobě druhého jmenovaného zboží.
Článek 13
1. Odchylně od čl. 12 odst. 3 jsou ztráty v hodnotě nejvýše 2 % hmotnostních, které jsou nedílnou součástí výroby tohoto zboží, způsobilé pro náhrady.
Prahová hodnota 2 % se vypočítá jako poměr hmotnosti sušiny všech použitých surovin, po odečtení množství uvedených v čl. 12 odst. 2, k hmotnosti sušiny skutečně vyvezeného zboží nebo pomocí použití jakékoli jiné metody výpočtu vhodné s ohledem na podmínky výroby zboží.
2. Pokud jsou ztráty, které jsou nedílnou součástí výroby zboží, vyšší než 2 %, není nadměrná ztráta způsobilá pro náhrady, pokud jde o množství skutečně použitých zemědělských produktů. Příslušné orgány členských států však mohou přijmout řádně odůvodněné vyšší ztráty. Členské státy oznámí Komisi případy, ve kterých příslušné orgány přijaly vyšší ztráty, jakož i důvody, proč tak učinily.
3. Pro náhrady jsou způsobilá skutečně použitá množství zemědělských produktů obsažená v reziduích.
4. V případech, kdy vznikají vedlejší produkty, se množství skutečně použitých zemědělských produktů připisují k vyvezenému zboží a k vedlejším produktům, a to v uvedeném pořadí.
ODDÍL 3
Sazby náhrady
Článek 14
1. Sazbu náhrady pro základní produkty uvedené v příloze I tohoto nařízení, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, jak je stanoveno v článku 164 nařízení (ES) č. 1234/2007, stanoví Komise na 100 kg základního produktu na stejnou dobu jako v případě náhrad pro takové produkty vyvážené nezpracované.
2. Odchylně od odstavce 1 může být náhrada stanovena podle jiného časového rozvrhu určeného v souladu s postupem uvedeným v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1216/2009.
Článek 15
1. Sazbu náhrady stanoví Komise se zvláštním ohledem na následující skutečnosti:
a)
průměrné náklady vzniklé zpracovatelským odvětvím v souvislosti se získáváním dodávek základních produktů na trhu Unie a ceny existující na světovém trhu;
b)
úroveň náhrady pro vývoz zpracovaných zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy, které jsou vyráběny za podobných podmínek;
c)
potřeba zajištění rovných podmínek hospodářské soutěže mezi odvětvími, která používají produkty Unie, a těmi, která používají produkty ze třetích zemí v režimu aktivního zušlechťovacího styku;
d)
na jedné straně vývoj rozpočtových výdajů a na straně druhé vývoj cen základních produktů na trhu v Unii a na světovém trhu;
e)
shoda s omezeními plynoucími z dohod uzavřených v souladu s článkem 218 Smlouvy.
2. Při stanovování sazeb náhrady se, je-li to vhodné, u základních produktů nebo u obdobných produktů berou v úvahu podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem použitelná ve všech členských státech v souladu s nařízením (ES) č. 1234/2007.
3. Náhrady poskytované pro vývoz zemědělských produktů obsažených ve zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, nesmí být vyšší než náhrady, které jsou vyplatitelné na tyto produkty v případě, že se vyvážejí nezpracované.
Článek 16
1. V případě bramborového škrobu kódu KN 1108 13 00 se sazba náhrady stanoví odděleně, v ekvivalentu kukuřice, a to postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007 tak, že se použijí kritéria stanovená v čl. 15 odst. 1 tohoto nařízení. Použitá množství bramborového škrobu se převádějí na ekvivalentní množství kukuřice v souladu s článkem 8 tohoto nařízení.
2. V případě směsí D-glucitolu (sorbitolu, sorbitu) kódů KN 2905 44 a 3824 60, pokud dotyčná strana nevypracuje prohlášení uvedené v článku 45, v němž uvede informace požadované podle čl. 48 odst. 1 písm. d), nebo pokud dotyčná strana své prohlášení uspokojivě nedoloží, sazba náhrady pro tyto směsi je sazbou pro základní produkt, u něhož se uplatňuje nejnižší sazba náhrady.
Článek 17
1. Náhrada pro škroby kódů KN 1108 11 00 až 1108 19 90 nebo produkty uvedené v písm. d) části I přílohy I nařízení (ES) č. 1234/2007 vzniklé zpracováním těchto škrobů se poskytne pouze na základě předložení prohlášení dodavatele těchto produktů, v němž se potvrzuje, že tyto produkty byly vyrobeny přímo z obilovin, brambor nebo rýže, kromě veškerého použití vedlejších produktů získaných při výrobě jiných zemědělských produktů nebo zboží.
2. Prohlášení uvedené v odstavci 1 se až do odvolání vztahuje ke všem dodávkám téhož výrobce. Ověřuje se v souladu s článkem 45.
Článek 18
1. Pokud obsah sušiny bramborového škrobu obdobného kukuřičnému škrobu podle čl. 3 odst. 1 činí nejméně 80 %, je sazba vývozní náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny nižší než 80 %, je sazba náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14, vynásobenou 1/80 procenta skutečné sušiny.
U všech ostatních škrobů o obsahu sušiny nejméně 87 % je sazba vývozní náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny nižší než 87 %, je sazba náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14, vynásobenou 1/87 procenta skutečné sušiny.
2. Pokud obsah sušiny v glukózových nebo maltodextrinových sirupech kódů KN 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 nebo 2106 90 55 činí nejméně 78 %, je sazba vývozní náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14. Pokud je obsah sušiny těchto sirupů nižší než 78 %, je sazba náhrady sazbou stanovenou v souladu s článkem 14, vynásobenou 1/78 procenta sušiny.
3. Pro účely odstavce 1 se obsah sušiny u škrobů určí pomocí metody uvedené v příloze IV nařízení Komise (ES) č. 687/2008 (11) a obsah sušiny glukózových nebo maltodextrinových sirupů se určí pomocí metody 2 uvedené v příloze II směrnice Komise 79/796/EHS (12) nebo kterékoli jiné vhodné metody analýzy, která poskytuje přinejmenším stejné záruky.
4. Je-li předloženo prohlášení uvedené v článku 45, nahlásí žadatel obsah sušiny u použitých škrobů nebo glukózových nebo maltodextrinových sirupů.
Článek 19
1. Náhrady pro kasein kódu KN 3501 10, kaseináty kódu KN 3501 90 90 nebo pro vaječný albumin kódu KN 3502 11 90 a 3502 19 90 vyvážené v nezměněném stavu se mohou lišit podle místa určení, pokud si to vyžaduje některá z těchto skutečností:
a)
situace ve světovém obchodě ohledně těchto druhů zboží;
b)
specifické požadavky určitých trhů;
c)
dohody o mezinárodním obchodu.
2. Sazba náhrad pro zboží kódů KN 1902 11 00, 1902 19 a 1902 40 10 se může lišit podle místa určení.
3. Náhrada se může lišit podle toho, zda je či není stanovena předem v souladu s článkem 26.
Článek 20
1. Sazba náhrady je sazbou platnou v den, kdy se zboží vyváží, s výjimkou následujících případů:
a)
v souladu s článkem 26 byla podána žádost o to, aby sazba náhrady byla stanovena předem;
b)
v souladu s čl. 37 odst. 2 byla podána žádost a sazba náhrady byla stanovena předem v den, kdy byla žádost o osvědčení o náhradě předložena.
2. Pokud se uplatňuje systém stanovení sazby náhrady předem, sazba platná v den, kdy byla předložena žádost o stanovení náhrady předem, se použije u zboží vyváženého později během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s čl. 35 odst. 2.
V případě zpracovaných výrobků z obilovin a rýže se sazba náhrady upraví za použití stejných pravidel, která se použijí při stanovení náhrad předem pro základní produkty vyvážené nezpracované, avšak za použití přepočítacích koeficientů stanovených v příloze V.
3. Na výpisy z osvědčení o náhradě ve smyslu nařízení (ES) č. 376/2008 se nevztahuje stanovení náhrady předem bez ohledu na osvědčení, z nichž pocházejí.
KAPITOLA III
OSVĚDČENÍ O NÁHRADĚ
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 21
1. Členské státy vydávají žadateli bez ohledu na jeho místo usazení v Unii osvědčení o náhradě, která jsou platná na celém území Unie.
Osvědčení o náhradě zaručují vyplacení náhrady za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v kapitole V. Podmínky mohou obsahovat i stanovení sazeb náhrad předem. Osvědčení jsou platná pouze na jedno rozpočtové období.
2. Poskytování náhrad pro vývoz základních produktů ve formě zboží uvedeného v příloze II tohoto nařízení nebo pro obiloviny umístěné pod celní dohled určené k výrobě lihovin uvedených v článku 2 nařízení (ES) č. 1670/2006 je podmíněno předložením osvědčení o náhradě vydaným v souladu s článkem 24 tohoto nařízení.
Obiloviny uvedené v prvním pododstavci se považují za vyvezené.
První pododstavec se nepoužije na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci třetí odrážce, čl. 33 odst. 1, čl. 37 odst. 1, čl. 41 odst. 1 a čl. 43 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009 nebo na vývoz uvedený v kapitole IV tohoto nařízení.
3. Poskytování náhrady v rámci systému stanovení náhrad předem podle čl. 20 odst. 2 je podmíněno předložením osvědčení o náhradě, ve kterém se uvádí stanovení sazeb náhrad předem.
Článek 22
1. Nařízení (ES) č. 376/2008 se vztahuje na osvědčení o náhradě uvedená v tomto nařízení.
2. Ustanovení nařízení (ES) č. 376/2008 o právech a povinnostech vyplývajících z osvědčení o náhradě vyjádřených v množstvích se použijí obdobně na práva a povinnosti vyplývající z osvědčení o náhradě uvedených v tomto nařízení pro částky vyjádřené v eurech, přičemž se zohlední příloha VI tohoto nařízení.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 tohoto článku se čl. 7 odst. 2 a 4, články 8, 11 a 13, čl. 17 odst. 1, články 20, 23, 31, 32 a 34, čl. 35 odst. 6 a články 41, 45, 46 a 48 nařízení (ES) č. 376/2008 nepoužijí na osvědčení o náhradě uvedená v tomto nařízení.
4. Pro účely článků 39 a 40 nařízení (ES) č. 376/2008 nelze prodloužit platnost osvědčení, která vyprší 30. září.
V těchto případech se osvědčení na všechny částky, o které nebylo požádáno z důvodu vyšší moci, zruší a příslušná jistota se uvolní.
Článek 23
1. Žádosti o osvědčení o náhradě, kromě žádostí týkajících se projektů potravinové pomoci uvedených v článku 36, jsou platné pouze tehdy, pokud byla složena jistota rovnající se 10 % částky, o kterou se žádá, v souladu s podmínkami stanovenými v článku 14 nařízení (ES) č. 376/2008.
2. Jistota se uvolňuje v souladu s podmínkami stanovenými v článku 40 tohoto nařízení.
Článek 24
1. Žádost o osvědčení o náhradě a samotné osvědčení o náhradě vychází z tiskopisu „Vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem“ uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 376/2008 a udává částku v eurech.
Uvedené dokumenty se vyplňují v souladu s pokyny uvedenými v příloze VI tohoto nařízení.
2. Pokud žadatel nemá v úmyslu vyvážet zboží z jiného členského státu, než je stát, v němž žádá o osvědčení o náhradě, může příslušný orgán vzniklé osvědčení o náhradě uchovávat, zejména v elektronické podobě. V takovém případě informuje příslušný orgán žadatele o tom, že jeho osvědčení o náhradě bylo zaevidováno, a poskytne mu informace uvedené ve vyhotovení osvědčení o náhradě určeném pro držitele (dále jen „vyhotovení č. 1“). Vyhotovení osvědčení o náhradě určené pro vydávající orgány (dále jen „vyhotovení č. 2“) se nevydává.
Příslušný orgán zaznamená všechny informace z osvědčení o náhradě uvedených v oddílech III a IV přílohy VI a částky požadované na základě osvědčení.
Článek 25
1. Závazky vyplývající z osvědčení nejsou převoditelné. Práva vyplývající z osvědčení může převádět jejich držitel během doby jejich platnosti za předpokladu, že práva vyplývající z každého osvědčení či výpisu z osvědčení jsou převedena pouze na jediného nabyvatele. Tento převod se týká pouze částek, které ještě nejsou zapsány do osvědčení nebo výpisu.
2. Nabyvatelé nesmí svá práva dále převádět, mohou je ale převádět zpět na držitele. Zpětný převod na držitele se týká pouze částek, které ještě nejsou zapsány do osvědčení nebo výpisu. V těchto případech zapíše vydávající orgán v kolonce 6 osvědčení jeden z údajů stanovených v příloze VIII.
3. V případě žádosti držitele o převod práv nebo v případě zpětného převodu práv nabyvatelem na držitele uvede vydávající orgán nebo subjekt či subjekty jmenované každým členským státem na osvědčení nebo případně na výpisu z osvědčení toto:
a)
jméno a adresu nabyvatele podle odstavce 1 nebo údaj uvedený v odstavci 2;
b)
datum převodu nebo zpětného převodu na držitele potvrzené razítkem orgánu nebo subjektu.
4. Převod nebo zpětný převod na držitele nabývá platnosti dnem uvedení daného údaje podle odst. 3 písm. b).
Článek 26
1. Žádosti o stanovení sazeb náhrady předem se dotýkají všech platných sazeb náhrady.
2. Žádost o stanovení náhrady předem se může předkládat buď v době žádosti o osvědčení o náhradě, nebo kdykoli po dni, kdy bylo osvědčení o náhradě poskytnuto.
3. Žádosti o stanovení náhrady předem se podávají v souladu s oddílem II přílohy VI za použití tiskopisu uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 376/2008. Stanovení náhrady předem se nevztahuje na vývoz, který se uskutečnil přede dnem, kdy byla žádost předložena.
4. Žádosti o stanovení náhrady předem předložené ve čtvrtek se považují za předložené následující pracovní den.
Článek 27
1. Držitel osvědčení o náhradě může žádat o výpis z osvědčení v podobě uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 376/2008. Žádost musí obsahovat informace uvedené v bodě 3 oddíle II přílohy VI tohoto nařízení.
Částka, na kterou se o výpis žádá, se zaznamená na původním osvědčení.
2. Aniž je dotčen článek 9 nařízení (ES) č. 376/2008, výpisy platné v celé Unii se mohou vyhotovovat z osvědčení, která se evidují jako platná osvědčení v jednom členském státě.
Článek 28
1. Každý vývozce vyplňuje zvláštní žádost o platbu ve smyslu článku 46 nařízení (ES) č. 612/2009. Předkládá se orgánu, který je odpovědný za platbu, společně s odpovídajícími osvědčeními, s výjimkou případu zaevidování osvědčení podle čl. 24 odst. 2 tohoto nařízení nebo v případě vývozu, který není pokryt osvědčeními o náhradě.
Příslušný orgán nemusí zvláštní žádost považovat za podklady pro výplatu uvedené v čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 612/2009.
Příslušný orgán může považovat zvláštní žádost za vývozní prohlášení ve smyslu čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009. V takovém případě je den, kdy orgán odpovědný za platbu podle odstavce 2 tohoto článku obdrží zvláštní žádost, dnem, kdy uvedený orgán obdrží vývozní prohlášení. Ve všech ostatních případech musí zvláštní žádost obsahovat podrobné údaje z vývozního prohlášení, včetně referenčního čísla vývozního prohlášení.
2. Orgán odpovědný za platbu určuje částku požadovanou na základě informací obsažených ve zvláštní žádosti, přičemž se za základ považuje výhradně množství a povaha vyváženého(vyvážených) základního(základních) produktu(ů) a platná(é) sazba(y) náhrady(náhrad). Zmíněné údaje se ve vývozním prohlášení uvedou jasně nebo se v něm na ně jasně odkáže.
Orgán odpovědný za platbu zaznamená uvedenou částku na osvědčení o náhradě do šesti měsíců ode dne obdržení zvláštní žádosti.
Osvědčení se zapisuje na zadní straně vyhotovení č. 1. Kolonky 28, 29 a 30 musí obsahovat částku v eurech místo množství.
Třetí pododstavec se použije obdobně na osvědčení vedená v elektronické podobě.
3. Není-li osvědčení o náhradě po zapsání zaevidováno podle čl. 24 odst. 2, vyhotovení č. 1 osvědčení se vrací držiteli nebo je na žádost vývozce uchovává platební orgán.
4. Jistota zadržená ohledně částky, která byla zapsána do osvědčení o náhradě vzhledem k vyvezenému zboží, se může uvolnit nebo může být převedena tak, aby zaručovala vyplacení náhrady předem v souladu s hlavou II kapitolou 2 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 29
1. O osvědčení o náhradě vydaná pro jediné rozpočtové období se může žádat odděleně v šesti tranších. Žádosti o osvědčení se mohou předkládat nejpozději dne:
a)
7. září, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. října;
b)
7. listopadu, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. prosince;
c)
7. ledna, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. února;
d)
7. března, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. dubna;
e)
7. května, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. června;
f)
7. července, pokud jde o osvědčení k použití ode dne 1. srpna.
2. O osvědčení o náhradě mohou hospodářské subjekty žádat pouze v souvislosti s tranší, která odpovídá prvnímu termínu po dni podání žádosti uvedenému v odst. 1.
Článek 30
Termín pro oznámení žádostí o osvědčení členskými státy Komisi je tento:
a)
14. září, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. a);
b)
14. listopadu, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. b);
c)
14. ledna, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. c);
d)
14. března, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. d);
e)
14. května, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. e);
f)
14. července, pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. f).
Článek 31
1. Celková částka, ohledně které lze osvědčení o náhradě vydat pro každé rozpočtové období, se určí v souladu s odstavcem 2.
2. Od částky, která představuje maximální výši náhrad, stanovenou v souladu s čl. 9 odst. 2 dohody, se odečítají tyto složky:
a)
částka převyšující maximální částku a neoprávněně poskytnutá během předchozího rozpočtového roku;
b)
částka vyhrazená k pokrytí vývozu podle kapitoly IV tohoto nařízení;
c)
částky, ohledně kterých byla vydána osvědčení o náhradě platná během dotčeného rozpočtového období.
3. Částka, ohledně které byla vydaná osvědčení podle článku 41 vrácena, se připočte k číselnému údaji získanému v souladu s odstavcem 2.
4. Jakákoliv částka vyhrazená k pokrytí vývozu uvedeného v kapitole IV, která zůstává nevyužita, se připočte k číselnému údaji získanému v souladu s odstavcem 2.
5. Pokud ohledně částek uvedených v odst. 2 písm. a), b) a c) panuje nejistota, zohlední se tato skutečnost při určování konečné částky.
Článek 32
Celková částka, ohledně které lze osvědčení vydat pro každou z tranší uvedených v článku 29, je:
a)
30 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. září, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. a);
b)
27 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. listopadu, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. b);
c)
32 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. ledna, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. c);
d)
44 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. března, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. d);
e)
67 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. května, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. e);
f)
100 % částky vypočítané v souladu s článkem 31, stanovené dne 14. července, v případě tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. f).
ODDÍL 2
Žádost o vydání osvědčení o náhradě
Článek 33
1. Pokud celková částka požadovaná v žádostech obdržených pro jedno z dotčených období převyšuje maximální částku uvedenou v čl. 31 odst. 2, stanoví Komise koeficient snížení použitelný u všech žádostí předložených před odpovídajícím datem uvedeným v článku 29 tak, aby byla dodržena maximální částka uvedená v článku 31.
Komise zveřejní koeficient v Úředním věstníku Evropské unie do pěti pracovních dnů ode dnů uvedených v článku 30.
2. Pokud Komise stanoví koeficient snížení, osvědčení se vydávají na požadovanou částku vynásobenou 1 mínus koeficient snížení stanovený podle odstavce 1 tohoto článku nebo čl. 34 odst. 3 písm. a).
Pokud však jde o tranše uvedené v čl. 29 odst. 1 písm. f), mohou žadatelé stahovat své žádosti do pěti pracovních dnů od zveřejnění koeficientu v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Členské státy oznámí Komisi do 1. srpna částky uvedené v žádostech o osvědčení o náhradě, stažených podle odst. 2 druhého pododstavce.
Článek 34
1. Pokud po termínu pro předložení žádostí o osvědčení o náhradě vzhledem ke konkrétní tranši uvedené v čl. 29 odst. 1 nebyl zveřejněn koeficient snížení podle čl. 33 odst. 1, hospodářské subjekty mohou předložit žádost o vydání osvědčení o náhradě na jakoukoli zbývající částku, která je k dispozici v rámci uvedené tranše a o niž ještě nebylo žádáno.
Žádost se předloží během období do dalšího termínu uvedeného v čl. 29 odst. 1.
2. Členské státy oznámí Komisi žádosti předložené v průběhu každého týdne vždy následující pondělí. Odpovídající osvědčení se mohou vydávat počínaje středou následující po oznámení, nevydá-li Komise jiné pokyny.
3. Pokud celková částka, ohledně které jsou obdrženy žádosti v konkrétním týdnu podávání žádostí, překročí zbývající částku, která je k dispozici, uvedenou v odstavci 1, Komise přijme jedno z následujících opatření:
a)
stanoví koeficient snížení použitelný u žádostí o osvědčení o náhradě, předložených v konkrétním týdnu předkládání žádostí, které byly oznámeny Komisi a pro které dosud nebyla vydána osvědčení o náhradě;
b)
nařídí členským státům, aby zamítly žádosti předložené v konkrétním týdnu předkládání žádostí, které se teprve musí oznámit Komisi;
c)
pozastaví předkládání žádostí o osvědčení o náhradě.
4. Každé nařízení přijaté podle odstavce 3 se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie do tří dnů po oznámení žádostí uvedených v odstavci 2.
Článek 35
1. Osvědčení o náhradě jsou platná ode dne vydání, jak je stanoveno v čl. 22 odst. 1 nařízení (ES) č. 376/2008.
2. S výhradou druhého pododstavce jsou osvědčení o náhradě platná do posledního dne pátého měsíce po měsíci, v němž byla podána žádost o osvědčení, nebo do posledního dne rozpočtového období podle toho, který den nastane dříve.
Osvědčení o náhradě uvedená v článku 36 jsou platná do posledního dne pátého měsíce po měsíci, v němž byla žádost o osvědčení podána.
3. Jsou-li sazby náhrady stanoveny předem v souladu s článkem 26, zůstávají v platnosti do posledního dne platnosti osvědčení.
Článek 36
Nařízení Komise (ES) č. 2298/2001 (13) se použije na žádosti o osvědčení o náhradě a osvědčení o náhradě vydaná na vývoz zboží, které je součástí fungování mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody.
Článek 37
1. Pro účely článku 47 nařízení (ES) č. 376/2008 se použijí odstavce 2 až 11 tohoto článku.
2. Od 1. října každého rozpočtového období se podle tohoto článku mohou mimo období stanovená v článcích 29 a 34 podávat žádosti o osvědčení v souvislosti s nabídkovým řízením vyhlášeným v dovážející třetí zemi, obsahující stanovení vývozní náhrady předem v den předložení žádosti, pokud souhrn částek odpovídající jednomu nabídkovému řízení, ohledně něhož jeden nebo více vývozců podalo jednu nebo více žádostí o osvědčení o náhradě a ohledně něhož dosud nebylo vydáno žádné osvědčení, nepřevyšuje částku 2 milionů EUR.
Uvedené omezení se však může zvýšit na 4 miliony EUR, pokud žádný z koeficientů snížení zveřejněných od začátku rozpočtového období a uvedených v čl. 33 odst. 1 nebo v čl. 34 odst. 3 nepřesahuje 50 %.
3. Částka, ohledně které se osvědčení žádá nebo žádají, nesmí přesahovat množství uvedené v nabídkovém řízení, vynásobené odpovídající(mi) sazbou(sazbami) náhrady, stanovenou(stanovenými) předem v den předložení žádosti. Nepřihlíží se k přípustným odchylkám nebo k opcím stanoveným v oznámení o nabídkovém řízení.
4. Kromě údajů uvedených v čl. 47 odst. 3 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 376/2008 členské státy sdělí neprodleně Komisi částky, ohledně kterých byly podány žádosti o každé osvědčení, a den a dobu předložení každé žádosti.
5. Pokud částky oznámené podle odstavce 4 po připočtení k částkám, ohledně kterých již byly v rámci téhož nabídkového řízení podány žádosti o jedno či více osvědčení, překročí příslušné omezení podle odstavce 2, informuje Komise členské státy do dvou pracovních dnů ode dne obdržení dodatečné informace podle odstavce 4 o tom, že osvědčení o náhradě nebude hospodářskému subjektu vydáno.
6. Komise může pozastavit používání odstavce 2, pokud kumulovaný součet částek v osvědčeních o náhradě, která mohou být vydána v souladu s článkem 47 nařízení (ES) č. 376/2008, převyšuje 4 miliony EUR v jednom rozpočtovém období. Rozhodnutí o pozastavení se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie.
7. Odchylně od čl. 35 odst. 1 a 2 tohoto nařízení jsou osvědčení o náhradě vydaná podle článku 47 nařízení (ES) č. 376/2008 platná ode dne, kdy jsou vydána ve smyslu čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 376/2008. Osvědčení o náhradě jsou platná do konce osmého měsíce po měsíci vydání nebo do 30. září podle toho, který den nastane dříve. Sazby stanovené předem jsou platné do posledního dne platnosti osvědčení.
8. Pokud bylo ke spokojenosti příslušného orgánu v souladu s čl. 47 odst. 9 písm. a) nařízení (ES) č. 376/2008 prokázáno, že, z důvodů vybraným účastníkem nabídkového řízení nezaviněných a nepovažovaných za případ vyšší moci, subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, zrušil smlouvu, uvolní příslušný orgán jistotu v případech, kdy je sazba náhrady na základní produkt, která je stanovena předem a odpovídá nejvyšší náhradě v porovnání s ostatními použitými základními produkty, vyšší nebo se rovná sazbě náhrady platné v poslední den platnosti osvědčení.
9. Pokud bylo ke spokojenosti příslušného orgánu v souladu s čl. 47 odst. 9 písm. b) nařízení (ES) č. 376/2008 prokázáno, že, z důvodů vybraným účastníkem nabídkového řízení nezaviněných a nepovažovaných za případ vyšší moci, subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, mu uložil změny ve smlouvě, příslušný orgán může prodloužit dobu platnosti osvědčení a období, během něhož se má použít sazba náhrady stanovené předem, až do 30. září.
10. Pokud vybraný účastník nabídkového řízení předloží důkaz v souladu s čl. 47 odst. 9 písm. c) nařízení (ES) č. 376/2008, že v oznámení o nabídkovém řízení nebo ve smlouvě uzavřené po výběru nabídky je stanovena přípustná odchylka nebo opce vyšší než 5 % a že subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, využil této doložky, je závazek vyvézt považován za splněný, pokud je vyvezené množství nejvíce o 10 % menší než množství odpovídající částce, na kterou bylo osvědčení vydáno.
První pododstavec se použije za podmínky, že sazba náhrady stanovená předem ohledně základního produktu, která odpovídá nejvyšší náhradě v porovnání s ostatními použitými základními produkty, je vyšší nebo se rovná sazbě náhrady platné v poslední den platnosti osvědčení. V těchto případech se sazba ve výši 95 % uvedená v čl. 40 odst. 3 a 5 tohoto nařízení nahrazuje sazbou ve výši 90 %.
11. Pro účely odstavců 1 až 10 tohoto článku činí lhůta 21 dnů uvedená v čl. 47 odst. 5 nařízení (ES) č. 376/2008 44 dnů.
ODDÍL 3
Jistoty
Článek 38
1. Vydání osvědčení o náhradě zavazuje držitele k tomu, aby žádal o náhrady na zboží vyvážené během doby platnosti osvědčení o náhradě rovnající se částce, na kterou bylo osvědčení vydáno.
Složí se jistota uvedená v článku 23, aby se zaručilo dodržení závazku uvedeného v prvním pododstavci.
2. Závazek uvedený v odst. 1 prvním pododstavci tohoto článku se považuje za zásadní požadavek ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 39
1. Zásadní požadavek se považuje za splněný, pokud vývozce odeslal zvláštní žádost vztahující se na zboží vyvezené během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s podmínkami stanovenými v článku 28 a v oddílu V přílohy VI.
2. Pokud zvláštní žádost není vývozním prohlášením, musí být předložena do tří měsíců ode dne uplynutí doby platnosti osvědčení o náhradě, jehož číslo je vyplněné na zvláštní žádosti, s výjimkou případů vyšší moci.
Není-li dodržena lhůta tří měsíců stanovená v prvním pododstavci, zásadní požadavek nelze považovat za splněný.
3. Doklad o splnění zásadního požadavku se poskytuje tak, že se příslušnému orgánu předloží vyhotovení č. 1 osvědčení o náhradě řádně zaevidovaného v souladu s čl. 28 odst. 2. Uvedený doklad se předloží do konce dvanáctého měsíce po skončení období platnosti osvědčení o náhradě.
První pododstavec se obdobně použije na osvědčení zaevidovaná podle čl. 24 odst. 2.
4. Odchylně od čl. 22 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2220/85 jistota stanovená v článku 23 tohoto nařízení propadá v poměru k částce, ohledně níž nebyl předložen požadovaný doklad ve lhůtě stanovené v odstavcích 2 a 3 tohoto článku.
Článek 40
1. Pokud se používá koeficient snížení podle čl. 33 odst. 2 nebo čl. 34 odst. 3 písm. a), část jistoty rovnající se složené částce vynásobené koeficientem snížení se uvolní okamžitě.
2. Stáhne-li žadatel svou žádost o osvědčení v souladu s čl. 33 odst. 2 druhým pododstavcem, uvolní se 80 % původní jistoty.
3. Jistota se uvolní v plné výši, jakmile držitel osvědčení požádá o náhrady, které celkem činí 95 % částky, ohledně níž bylo osvědčení vydáno.
4. Členské státy mohou na žádost držitele uvolnit jistotu ve splátkách v poměru k částkám, ohledně kterých byly splněny podmínky uvedené v čl. 39 odst. 1 a 3 za předpokladu, že byl předložen doklad o tom, že bylo požádáno o částku rovnající se nejméně 5 % částky uvedené v osvědčení.
5. Pokud byly podány žádosti o náhrady na méně než 95 % částky, ohledně níž bylo osvědčení vydáno, část jistoty, která se rovná 10 % rozdílu mezi 95 % částky, na niž bylo osvědčení vydáno, a skutečně použitou částkou náhrad, propadá.
6. Je-li částka, ohledně níž byly splněny podmínky uvedené v čl. 39 odst. 1 a 3, nižší než 5 % částky uvedené v osvědčení, celá jistota propadá.
7. Pokud celková částka jistoty, která má propadnout, dosahuje 100 EUR nebo méně na dané osvědčení, dotyčný členský stát uvolní celou jistotu.
Článek 41
1. Pokud se osvědčení nebo výpis z osvědčení vrátí vydávajícímu orgánu v době odpovídající počátečním dvěma třetinám jeho doby platnosti, odpovídající částka jistoty, která má propadnout, se sníží o 40 %, přičemž se pro tyto účely započítává jakákoli část dne jako celý den.
2. Pokud se osvědčení nebo výpis z osvědčení vrátí vydávajícímu orgánu v době odpovídající poslední třetině jeho doby platnosti nebo během měsíce po datu skončení platnosti, odpovídající částka jistoty, která má propadnout, se sníží o 25 %.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí pouze na osvědčení a výpisy z osvědčení vrácené vydávajícímu orgánu během rozpočtového období, na které byla tato osvědčení vydána, za předpokladu, že se vrátí nejpozději do 31. srpna uvedeného období.
KAPITOLA IV
VÝVOZ NEKRYTÝ OSVĚDČENÍM
Článek 42
1. Osvědčení se nevyžadují pro vývoz, u kterého žádosti, jež předloží hospodářský subjekt během rozpočtového roku, nezakládají nárok na vyplacení částky vyšší než 100 000 EUR.
2. Osvědčení se nevyžadují pro dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci třetí odrážce, čl. 33 odst. 1, čl. 37 odst. 1, čl. 41 odst. 1 a čl. 43 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009.
3. Odstavce 1 a 2 se rovněž použijí na vývoz uskutečňovaný hospodářskými subjekty, které získaly osvědčení o náhradě během dotyčného rozpočtového období nebo které byly držiteli takového osvědčení v den vývozu.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí pouze v členském státě, ve kterém je hospodářský subjekt usazen.
Článek 43
1. V každém rozpočtovém období je vývoz uvedený v čl. 42 odst. 1 způsobilý pro výplatu náhrady v rozsahu celkové rezervy 40 milionů EUR pro každý rozpočtový rok.
2. Náhrady pro vývoz, který je součástí fungování mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody, a náhrady pro dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci třetí odrážce, čl. 33 odst. 1, čl. 37 odst. 1, čl. 41 odst. 1 a čl. 43 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009 se nezohlední při stanovení výše výdajů v rámci rezervy uvedené v odstavci 1.
Článek 44
1. Pokud součet částek, které členské státy oznámí v souladu s článkem 53, dosahuje 30 milionů EUR, může Komise při zohlednění mezinárodních závazků Unie pozastavit používání čl. 43 odst. 1 u vývozu nekrytého osvědčením o náhradě nejvýše na 20 pracovních dnů.
2. Za podmínek stanovených v odstavci 1 může Komise v souladu s čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1216/2009 pozastavit používání čl. 43 odst. 1 tohoto nařízení u vývozu nekrytého osvědčením o náhradě na období delší než 20 pracovních dnů.
KAPITOLA V
ZÁVAZKY VÝVOZCE
Článek 45
1. Před vývozem zboží podává dotyčná strana prohlášení o množstvích základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů obdobných jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3, které byly skutečně použity, ve smyslu článku 10, při výrobě tohoto zboží, na které bude žádat o náhradu, nebo odkáže na uvedené složení, bylo-li určeno v souladu s čl. 10 odst. 4.
2. Pokud bylo při výrobě zboží k vývozu použito zboží, v prohlášení dotyčné strany se uvede skutečně použité množství zboží a povaha a množství každého ze základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním a/nebo produktů obdobných jedné z těchto dvou kategorií v souladu s článkem 3, z níž bylo zboží získáno.
Dotyčná strana poskytne příslušným orgánům na podporu svého prohlášení všechny dokumenty a informace, které tyto orgány považují za důležité. Dotčené dokumenty a informace mohou být uchovávány a předkládány v elektronické podobě.
Příslušné orgány ověří správnost prohlášení jakýmikoli vhodným způsobem.
3. Na žádost příslušných orgánů členského státu, na jehož území se provádějí celní formality při vývozu, jim příslušné orgány jiného členského státu přímo sdělí všechny informace, které jsou schopny získat, aby bylo možné ověřit prohlášení předložené dotyčnou stranou.
Článek 46
Odchylně od článku 45 a po poradě s příslušnými orgány lze prohlášení o použitých produktech nebo zboží nahradit souhrnným prohlášením o množstvích použitých produktů nebo odkazem na prohlášení o těchto množstvích, pokud již byla určena podle čl. 10 odst. 4 a pod podmínkou, že výrobce dá orgánům k dispozici všechny informace nezbytné k ověření prohlášení.
Článek 47
1. Pokud vývozce nevypracuje prohlášení uvedené v článku 46 nebo neposkytne uspokojivé informace na podporu svého prohlášení, nemá nárok na náhradu.
2. Odchylně od odstavce 1 může dotyčná strana na svou výslovnou žádost obdržet náhradu, je-li dotyčné zboží uvedeno ve sloupcích 1 a 2 přílohy IV. Povaha a množství základních produktů vzatých v úvahu pro výpočet této náhrady se určuje z analýzy zboží k vývozu a v souladu s tabulkou v příloze IV. Příslušný orgán rozhodne o podmínkách, za kterých se provede analýza, a o informacích, které se mají poskytnout na podporu žádosti.
3. Náklady na tuto analýzu hradí vývozce.
Článek 48
1. Článek 45 se nepoužije na množství zemědělských produktů určená v souladu s přílohou III, s výjimkou následujícího:
a)
množství produktů uvedených v čl. 45 odst. 1 vyvážených ve formě zboží získaného částečně z produktů, u kterých je platba vývozní náhrady upravena v nařízení (ES) č. 1234/2007, a částečně z jiných produktů v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 11 odst. 2;
b)
množství vajec nebo vaječných výrobků vyvážených ve formě těstovin kódu KN 1902 11 00;
c)
množství sušiny v čerstvých těstovinách, jak je uvedeno v čl. 11 odst. 1;
d)
povaha základních produktů skutečně použitých při výrobě D-glucitolu (sorbitolu, sorbitu) kódů KN 2905 44 a 3824 60 a, v případě potřeby, podíl D-glucitolu (sorbitolu, sorbitu) získaného ze škrobových produktů a sacharózy;
e)
množství kaseinu vyváženého ve formě zboží kódu KN 3501 90 90;
f)
stupeň Bg piva ze sladu kódu KN 2202 90 10;
g)
množství nesladového ječmene přijatá příslušnými orgány.
Při popisu zboží uvedeného na vývozním prohlášení a v žádosti o náhradu na zboží uvedené v příloze III se zohlední nomenklatura v uvedené příloze.
2. Při analýze zboží pro účely článků 45, 46, 47 nebo odstavců 1 nebo 3 tohoto článku se použijí metody analýzy uvedené v nařízení Komise (ES) č. 904/2008 (14) nebo, v případě jejich neexistence, metody uvedené v nařízení Komise (ES) č. 900/2008 (15) nebo, v případě jejich neexistence, metody použitelné u klasifikace podobného zboží dováženého do Unie podle společného celního sazebníku.
3. Na dokumentu potvrzujícím vývoz se uvedou množství vyvezeného zboží a množství produktů uvedených v čl. 45 odst. 1 nebo odkaz na složení určené v souladu s čl. 10 odst. 4. Pokud se však používá čl. 47 odst. 2, druhá jmenovaná množství se nahradí množstvími základních produktů uvedených ve sloupci 4 přílohy IV, která odpovídají výsledkům analýzy vyvezeného zboží.
4. Aby mohla být poskytnuta náhrada na zboží kódů KN 0403 10 51 až 0403 10 99, 0403 90 71 až 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 a 3502 19 90, musí toto zboží splňovat požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a nařízení (ES) č. 853/2004, včetně požadavku, aby bylo připraveno ve schváleném zařízení a vyhovovalo požadavkům označení zdravotní nezávadnosti uvedeným v oddílu I přílohy II nařízení (ES) č. 853/2004.
5. Pro účely článků 45 a 46 každý členský stát informuje Komisi o kontrolách různých druhů vyváženého zboží provedených na svém území. Komise podle toho informuje ostatní členské státy.
Článek 49
1. Podle článků 45 a 46 tohoto nařízení a za použití článku 12 nařízení (ES) č. 612/2009, pokud jde o zboží, které obsahuje obiloviny, rýži, mléko a mléčné výrobky nebo vejce uvedené v čl. 162 odst. 1 písm. a) bodě i), ii), v) a vii) a písm. b) nařízení (ES) č. 1234/2007, předloží dotyčná strana prohlášení o tom, že žádná z těchto složek nebyla dovezena ze třetích zemí, nebo přesně stanoví množství těchto produktů dovezených ze třetích zemí.
2. Pokud se žádá o to, aby byla daná množství určena v souladu s čl. 10 odst. 4, příslušný orgán může přijmout prohlášení dotyčné strany o tom, že obiloviny, rýže a mléčné a vaječné výrobky uvedené v odstavci 1, které byly dovezeny ze třetích zemí, se nepoužijí.
3. Pokud se žádá o to, aby byla daná množství určena v souladu s čl. 11 odst. 1 nebo v souladu s čl. 47 odst. 2, příslušný orgán může přijmout prohlášení dotyčné strany o tom, že obiloviny, rýže a mléčné a vaječné výrobky uvedené v odstavci 1, které byly dovezeny ze třetích zemí, se nepoužijí.
4. Prohlášení podle odstavců 1 až 3 musí být ověřena příslušnými orgány jakýmkoli vhodným způsobem.
KAPITOLA VI
PLATBA NÁHRADY
Článek 50
1. V případě zboží vyvezeného mezi 1. říjnem a 15. říjnem každého roku se náhrady nevyplatí před 16. říjnem.
Pokud se jedná o zboží vyvezené na základě předložení osvědčení o náhradě vydaného na rozpočtové období a pokud se Komise domnívá, že existuje nebezpečí, že Unie nesplní své mezinárodní závazky, platby náhrady naplánované po skončení uvedeného období se neprovedou před 16. říjnem. V tom případě se lhůty uvedené v čl. 46 odst. 8 nařízení (ES) č. 612/2009 mohou dočasně prodloužit na tři měsíce a 15 dní prostřednictvím nařízení, které se vyhlásí přede dnem 20. září v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Pro zboží uvedené v příloze II tohoto nařízení a odchylně od článku 24 nařízení (ES) č. 612/2009 platí částka stanovená v čl. 24 odst. 1 písm. a) bodě ii) nařízení (ES) č. 612/2009 bez ohledu na zemi nebo území určení vývozu zboží:
a)
v případě zboží baleného pro maloobchodní prodej spotřebiteli v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti nepřevyšující 2,5 kg nebo v nádobách o obsahu nejvýše 2 litry s označením ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES (16), jež buď uvádí dovozce do země určení, nebo jehož text je v úředním jazyce země určení nebo v jazyce srozumitelném v této zemi;
b)
v případech, kdy určitý vývozce nejméně dvanáctkrát v průběhu dvou let předcházejících datu žádosti o povolení, jak je uvedena v odstavci 3, vyváží zboží, které neobsahuje více než 90 % hmotnostních jakéhokoli jediného základního produktu, na nějž se vyplácí náhrada, které má stejný osmimístný kód KN a směřuje ke stejnému příjemci či stejným příjemcům.
3. V případech uvedených v odstavci 2 mohou členské státy na základě žádosti udělit úřední povolení osvobozující daného vývozce od povinnosti předložit doklady vyžadované podle článku 17 nařízení (ES) č. 612/2009 jiné, než je přepravní doklad.
Povolení uvedené v prvním pododstavci platí, není-li zrušeno, nejdéle po dobu dvou let a je obnovitelné. Členské státy mohou povolení podle vlastního uvážení zrušit a musí je okamžitě odebrat, zejména pokud mají důvodné podezření, že vývozce nedodržel podmínky v něm uvedené.
Osvobození udělená v souladu s prvním pododstavcem se pokládají za rizikové faktory, k nimž je třeba přihlédnout pro účely čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 485/2008 (17).
Vývozci, kteří využívají osvobození, uvedou číslo povolení na jednotný správní doklad a na zvláštní žádost o platbu, jak je uvedena v článku 28 tohoto nařízení.
4. Odchylně od odstavce 3 mohou členské státy v případech uvedených v odst. 2 písm. b) osvobodit daného vývozce od povinnosti předložit přepravní doklady na veškerý vývoz, na nějž se vztahuje povolení, pokud se po daném vývozci žádá, aby předložil přepravní doklady k přinejmenším 10 % takových vývozních prohlášení nebo jeden ročně, podle toho, která z hodnot je větší, o čemž rozhodne členský stát podle kritérií stanovených v nařízení Komise (ES) č. 1276/2008 (18).
5. V případě zboží uvedeného v příloze II tohoto nařízení, jehož vývozní prohlášení bylo přijato nejpozději dne 30. září 2007 a k němuž vývozce nemůže předložit průkazní doklad uvedený v čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 612/2009, se zboží považuje za dovezené do třetí země po předložení kopie přepravního dokladu a buď jednoho z dokladů uvedených v čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 612/2009, nebo bankovního dokladu vydaného schválenými zprostředkovateli usazenými v Unii, který potvrzuje, že platba odpovídající vývozu je připsána na účet vývozce vedený u zprostředkovatelů, nebo dokladu o zaplacení.
6. Pro účely použití článku 27 nařízení (ES) č. 612/2009 členské státy přihlédnou k odstavci 5.
KAPITOLA VII
OZNAMOVACÍ POVINNOST
Článek 51
1. Členské státy oznámí Komisi před desátým dnem každého měsíce toto:
a)
částky, vyjádřené v eurech, ohledně kterých byla vrácena osvědčení o náhradě během předchozího měsíce v souladu s čl. 41 odst. 1;
b)
částky, vyjádřené v eurech, ohledně kterých bylo během předchozího měsíce stanoveno, že zásadní požadavek uvedený v článku 38 nebyl splněn;
c)
osvědčení o náhradě, vyjádřená v eurech, vydaná během předchozího měsíce, jak je uvedeno v článku 35;
d)
osvědčení o náhradě, vyjádřená v eurech, vydaná během předchozího měsíce v souladu s článkem 47 nařízení (ES) č. 376/2008.
Částky uvedené v prvním pododstavci písm. b) se rozlišují podle odkazu na rozpočtové období osvědčení o náhradě, k němuž se vztahují.
2. Před 1. listopadem každého roku oznámí členské státy Komisi celkové částky, vyjádřené v eurech, zapsané před 1. říjnem téhož roku do osvědčení o náhradě vydaných v rozpočtovém období, jež skončilo 30. září předchozího kalendářního roku.
Článek 52
1. Členské státy nejpozději do konce měsíce po každém měsíci kalendářního roku sdělí Komisi prostřednictvím Systému výměny údajů, známého jako DEX (Data Exchange System), statistické údaje o zboží, na které se vztahuje toto nařízení a na něž byly v předchozím měsíci poskytnuty vývozní náhrady, přičemž údaje se rozepisují podle osmimístných kódů KN a zahrnují:
a)
množství tohoto zboží, vyjádřená v tunách nebo jiné stanovené měrné jednotce;
b)
výši vývozních náhrad, vyjádřenou v eurech, poskytnutých v předchozím měsíci na každý z dotyčných základních zemědělských produktů;
c)
množství každého ze základních zemědělských produktů, vyjádřená v tunách, pro která byly poskytnuty náhrady.
2. Členské státy oznámí Komisi před 31. prosincem každého roku celkové částky náhrad, vyjádřené v eurech, které skutečně poskytly během rozpočtového období, jež skončilo 30. září téhož roku, ve vztahu ke zboží vyvezenému v rozpočtovém období, jež skončilo 30. září předchozího roku, a během jakýchkoli předchozích rozpočtových období, která nebyla dosud oznámena, přičemž dotyčná období uvedou.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 poskytnuté náhrady zahrnují platby předem.
4. Členské státy oznámí Komisi před 31. prosincem každého roku celkové částky, vyjádřené v eurech, zpětných uhrazení náhrad vyplacených neoprávněně, jež byly získány během rozpočtového období, jež skončilo 30. září téhož roku, přičemž uvedou dotyčné období (dotyčná období).
Článek 53
Členské státy oznámí Komisi nejpozději do pátého dne každého měsíce částky náhrad poskytnutých podle čl. 43 odst. 1 od šestnáctého dne do konce předchozího měsíce a nejpozději do dvacátého dne každého měsíce částky náhrad poskytnutých podle čl. 43 odst. 1 od prvního do patnáctého dne daného měsíce. Je-li to vhodné, členské státy informují Komisi o tom, že mezi příslušnými dny nebyly poskytnuty žádné částky.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 54
Nařízení (ES) č. 1043/2005 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 55
Toto nařízení vstupuje v platnost druhým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na žádosti předkládané od 8. července 2010 o osvědčení k použití od 1. října 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 29. června 2010.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 578/2010,
29. juuni 2010,
millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1216/2009 seoses teatavate asutamislepingu I lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete eksporditoetuste andmise süsteemiga ning nende toetussummade kinnitamise kriteeriumidega
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1216/2009, millega nähakse ette põllumajandussaaduste töötlemisel saadud teatavate kaupadega kauplemise kord (1), eriti selle artikli 8 lõike 3 esimest lõiku,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni 30. juuni 2005. aasta määrust (EÜ) nr 1043/2005, millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 3448/93 seoses teatavate asutamislepingu I lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete eksporditoetuste andmise süsteemiga ning nende toetussummade kinnitamise kriteeriumidega (2), on korduvalt oluliselt muudetud. Kuna on vaja teha veel täiendavaid muudatusi, tuleks määrus asendada.
(2)
Nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus) (3), on ette nähtud, et määral, mis on vajalik, et võimaldada teatavate põllumajandustoodete eksporti teatavate asutamislepingu I lisas loetlemata töödeldud kaupade kujul, võttes aluseks selliste toodete noteeringud või hinnad maailmaturul, võib kõnealuste noteeringute või hindade ja Euroopa Liidu hindade vahe katta eksporditoetusega. Seetõttu tuleks eksporditoetuste andmisel kõikide asutamislepingu I lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete suhtes kohaldada ühiseid eeskirju.
(3)
Et tagada määruse (EÜ) nr 1234/2007 ühetaoline kohaldamine eksporditoetuste andmisel, ei tohiks selliseid toetusi anda kolmandatest riikidest pärit kaupade puhul, mida kasutatakse selliste kaupade valmistamisel, mis eksporditakse pärast liidus vabasse ringlusse lubamist.
(4)
Eksporditoetusi tuleks maksta kaupade puhul, mis on saadud otse põhisaadustest, põhisaaduste töötlemisel saadud toodetest ja neist kahest rühmast ühega samalaadsetest toodetest. Kõikidel juhtudel tuleks sätestada eksporditoetuse summa kindlaksmääramise meetod.
(5)
Üldiselt kohaldatakse asutamislepingu I lisas loetlemata kaupade suhtes komisjoni 7. juuli 2009. aasta määrust (EÜ) nr 612/2009, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (4), ning komisjoni 22. juuli 1985. aasta määrust (EMÜ) nr 2220/85, millega sätestatakse põllumajandustoodete tagatissüsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad (5). Seetõttu on vaja täpsustada, mil viisil nende määruste teatavaid sätteid tuleb kohaldada.
(6)
Vastavalt komisjoni 10. novembri 2006. aasta määrusele (EÜ) nr 1670/2006, millega sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1784/2003 teatavad üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses kohandatud toetuste kindlaksmääramise ja andmisega eksportimiseks ettenähtud teatavate alkohoolsete jookide valmistamiseks kasvatatavale teraviljale (6), kohaldatakse selle kuupäeva eksporditoetuse määra, mil teravili suunatakse tollikontrolli alla piiritusjookide tootmise eesmärgil. Seepärast tuleks teravilja tollikontrolli alla suunamist määruse (EÜ) nr 1670/2006 artiklis 2 osutatud piiritusjookide tootmise eesmärgil käsitada eksporditoetuste andmisel ekspordiga samaväärsena.
(7)
Piiritusjooke peetakse vähem sõltuvaks nende tootmisel kasutatavate põllumajandustoodete hinnast kui teisi kaupu. Ühendkuningriigi, Iirimaa ja Taani ühinemislepingu protokollis nr 19 nähakse siiski ette, et liidu teravilja kasutamise hõlbustamiseks teraviljast saadud piiritusjookide tootmisel tuleb jõuda otsusele vajalike meetmete osas.
(8)
Paljude kaupade puhul, mida ettevõte toodab selgelt määratletud tehnilistes tingimustes ning millel on püsivad omadused ja kindel kvaliteet, on eksport reeglipärane. Ekspordiformaalsuste lihtsustamiseks tuleks vastu võtta lihtsustatud kord selliste kaupade suhtes, mille puhul tootja esitab pädevale asutusele kõnealuse asutuse poolt vajalikuna käsitatavad andmed kaupade valmistamistingimuste kohta. Eksporditavate kaupade valmistamisel tegelikult kasutatud põllumajandussaaduste ja -toodete koguste registreerimise puhul pädevas asutuses tuleks lisada säte sellise registreerimise iga-aastane kinnitamise kohta, et vähendada riski, mis on seotud kõnealuste koguste muutumisest teatamata jätmisega.
(9)
Paljud põllumajandustooted võivad laadilt ja hooajati erineda. Seega võib põllumajandustoodete osa ekspordikauba koostises varieeruda. Seepärast tuleks toetussumma kindlaks määrata nende põllumajandustoodete ja -saaduste koguste alusel, mida eksporditavate kaupade valmistamisel tegelikult kasutatakse. Teatavate lihtsa ja suhteliselt püsiva koostisega kaupade puhul tuleks toetussumma haldamise lihtsustamiseks siiski kindlaks määrata põllumajandussaaduste ja -toodete kindlaksmääratud koguste alusel.
(10)
Kasutatud põllumajandussaadused ja -tooted ning eelkõige nendest valmistatud kaubad tuleb toetuse saamise tingimustele vastamiseks eksportida. Igasuguseid erandeid sellest reeglist tuleks tõlgendada kitsendavalt. Kaupade valmistamise ajal võib tootjatel siiski tekkida kadu toormaterjalide osas, mille eest on makstud liidu hinda, samal ajal kui väljaspool liitu asuvatel tootjatel tekkinud kaod piirduvad maailmaturuhindadega. Lisaks sellele tekivad teatavate kaupade valmistamise käigus kõrvalsaadused, mille väärtus erineb oluliselt põhisaaduste väärtusest. Mõningatel juhtudel saab selliseid kõrvalsaadusi kasutada ainult loomasöödana. Seepärast tuleb sätestada ühiseeskirjad eksporditud kaupade valmistamise käigus tegelikult kasutatud toodete koguse mõiste määratlemiseks.
(11)
Määruse (EÜ) nr 1216/2009 artikli 8 lõike 3 teise lõigu kohaldamisel on vaja ette näha, et I lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põhisaaduste eksporditoetused kinnitatakse samaks ajavahemikuks nagu töötlemata kujul eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete eksporditoetused. Siiski on vaja näha ette võimalus teha sellest reeglist erand, juhul kui esineb teatavaid turuhäireid, mis määratakse kindlaks määruse (EÜ) nr 1216/2009 artikli 16 lõikes 2 osutatud korras.
(12)
Põhisaaduste või samalaadsete toodete toetusmäära kindlaksmääramisel tuleks võtta arvesse tootmistoetusi, abi või muid samalaadse toimega meetmeid, mida kohaldatakse vastavalt määrusele (EÜ) nr 1234/2007.
(13)
Kartulitärklist tuleks eksporditoetuste kindlaksmääramisel käsitada maisitärklisega samalaadsena. Turuolukorras, kus kartulitärklise hind on maisitärklise hinnast märkimisväärselt madalam, peaks olema siiski võimalus kinnitada kartulitärklise suhtes toetuse erimäär.
(14)
Vastavalt määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 162 lõikele 2 ei või asutamislepingu I lisas loetlemata kaupade koostisesse kuuluvate põllumajandussaaduste ja -toodete ekspordiks antavad toetused ületada toetusi, mida makstaks kõnealuste toodete eksportimisel töötlemata kujul. Toetusmäärade kinnitamisel ja võrdsustamiseeskirjade koostamisel tuleks seda arvesse võtta.
(15)
Teatavad samalaadsete omadustega kaubad võivad olla saadud erineva tehnoloogia abil erinevatest algainetest. Eksportijatelt tuleks nõuda algainete laadi kindlaksmääramist ja teatavate deklaratsioonide esitamist tootmisprotsessi kohta, kui selline teave on vajalik toetuse saamise õiguse kindlaksmääramiseks või asjakohase toetusmäära kohaldamiseks.
(16)
Põllumajandussaaduste tegelikult kasutatavate koguste arvutamisel on tärkliste ning teatavate glükoosi- ja maltodekstriinisiirupite puhul vaja arvesse võtta kuivainesisaldust.
(17)
Kui maailmakaubanduse olukord, konkreetsed nõuded teatavatel turgudel või rahvusvahelised kaubanduskokkulepped seda nõuavad, peaks olema võimalik diferentseerida teatavate asutamislepingu I lisas loetlemata kaupade kujul eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete toetusi sihtkoha alusel.
(18)
Teatavate asutamislepingu I lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete puhul eelarveaasta jooksul antavate toetussummade haldamiseks peaks olema lubatud kehtestada liidu ja maailmaturu arengu põhjal erinevad toetusmäärad toetuse eelneva kinnitamisega ja toetuse eelneva kinnitamiseta toimuva ekspordi jaoks.
(19)
Toetussummad, mida võib eelarveaasta jooksul anda, on piiratud vastavalt liidu rahvusvahelistele kohustustele. Asutamislepingu I lisas loetlemata kauba eksportimine tuleks teha võimalikuks varem teadaolevatel tingimustel. Eelkõige peaks ettevõtjatel olema võimalik saada kinnitust selle kohta, et kõnealuse ekspordi puhul on õigus saada toetust, mis on kooskõlas liidu kohustustega. Juhul, kui sellist kinnitust ei ole enam võimalik anda, tuleks eksportijaid sellest piisavalt vara teavitada. Toetussertifikaatide väljaandmine võimaldab toetustaotlusi jälgida ja tagada omanikele toetus summas, mille kohta sertifikaat on välja antud, tingimusel, et omanikud täidavad muid nõudeid, mis on toetuse saamiseks liidu eeskirjadega ette nähtud.
(20)
Toetussertifikaatide süsteemi jaoks tuleks ette näha korraldusmeetmed. Eelkõige tuleks ette näha vähenduskoefitsient, mida kohaldatakse juhul, kui toetussertifikaatide taotlused ületavad saadaolevaid summasid. Teatavate asjaolude puhuks tuleks ette näha toetussertifikaatide väljaandmise peatamine.
(21)
Toetussertifikaatide eesmärk on tagada liidu rahvusvaheliste kohustuste täitmine. Samuti võimaldavad toetussertifikaadid määrata eelnevalt kindlaks toetuse, mida saab anda kolmandatesse riikidesse eksporditavate kaupade valmistamisel kasutatavate põllumajandussaaduste ja -toodete puhul. See eesmärk erineb mõneti selliste töötlemata kujul eksporditavate põhisaaduste kohta välja antavate ekspordilitsentside eesmärkidest, mille puhul kehtivad koguselisi piiranguid hõlmavad rahvusvahelised kohustused. Seepärast on vaja täpsustada, milliseid põllumajandussektoris kasutatavate litsentside ja sertifikaatide suhtes kohaldatavaid üldsätteid, mis on praegu sätestatud 23. aprilli 2008. aasta määruses (EÜ) nr 376/2008, millega sätestatakse põllumajandussaaduste ja -toodete impordi- ja ekspordilitsentside ning eelkinnitussertifikaatide süsteemi kohaldamise ühised üksikasjalikud eeskirjad (7), ei tuleks toetussertifikaatide suhtes kohaldada.
(22)
Enamasti kinnitatakse ja muudetakse toetusmäärasid neljapäeviti. On vaja vähendada riski, et toodete eelkinnitustaotlusi esitatakse spekulatiivsetel eesmärkidel. Seepärast tuleks eelkinnitustaotlusi, mis esitatakse neljapäeval, käsitada järgmisel tööpäeval esitatuna.
(23)
Et lihtsustada liikmesriikide eksporditoetuste süsteemi toimimist, tuleks I lisas loetlemata kaupade koostisesse kuuluvate põllumajandussaaduste ja -toodete toetusmäärad eelnevalt kinnitada samal ajal.
(24)
Sertifikaaditaotlusi võib laekuda suurematele summadele, kui on võimalik toetusteks anda. Seepärast tuleks eelarveaasta jagada perioodideks, et sertifikaate saaksid nii eelarveaasta lõpus kui ka eelarveaasta alguses eksportivad ettevõtjad. Vajaduse korral tuleks kõigi konkreetse perioodi jooksul taotletud koguste suhtes kohaldada vähenduskoefitsienti.
(25)
Kui mingile konkreetsele osale esitatud toetustaotluste kogusumma on väiksem kui sellele osale eraldatud kogusumma, peaks ettevõtjatel olema lubatud esitada iga nädal toetussertifikaadi taotlusi selle osa ülejäänud summale.
(26)
On vaja täpsustada, kuidas tuleks toetussertifikaatide suhtes kohaldada määrust (EÜ) nr 376/2008, mis on seotud sertifikaatidega, kus eksporditoetus on eelnevalt kinnitatud ja mida taotletakse seoses importivas kolmandas riigis väljakuulutatud pakkumismenetlusega.
(27)
Tuleks sätestada tingimused toetussertifikaatide tagatise vabastamiseks. Nende tingimuste hulka peaks kuuluma kohustused, mida käsitatakse esmajärguliste nõuetena ning mille kohta esitatakse tagatis, ning samuti tõendid, mis tuleb esitada kohustuste täitmise tõendamiseks.
(28)
Enamik eksportijaid saab aastas toetust alla 100 000 euro. Selline eksport on majanduslikult vähetähtis ja moodustab kokku vaid väikese osa asutamislepingu I lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete toetustest. Seepärast peaks sellistel juhtudel olema võimalik vabastada väikeeksportijad sertifikaadi esitamise kohustusest. Lihtsustamise huvides peaks neil olema teatavatel asjaoludel õigus kasutada toetussertifikaate ilma väikeeksportija staatust kaotamata. Et vältida selle erandi kuritarvitamist, on vaja, et selle kohaldamine piirduks üksnes eksportija asukohaliikmesriigiga.
(29)
Tuleks kehtestada järelevalve kord, mis põhineb põhimõttel, et eksportija deklareerib pädevale asutusele eksporditavate kaupade valmistamiseks kasutatud tootekogused iga kord, kui kaupu eksporditakse. Pädevad asutused peaksid võtma kõik meetmed, mida nad peavad vajalikuks, et kontrollida selliste deklaratsioonide täpsust.
(30)
Eksportijate deklaratsioonide kontrollimise eest vastutavatel asutustel ei ole alati piisavalt tõendeid kasutatud koguseid käsitleva deklaratsiooni heakskiitmiseks isegi juhul, kui deklaratsioon põhineb keemilisel analüüsil. Selline olukord võib tekkida eelkõige siis, kui eksporditavad kaubad on valmistatud teises liikmesriigis kui eksportiv liikmesriik. Seepärast peaksid eksportiva liikmesriigi pädevad asutused vajaduse korral saama otse teiste liikmesriikide pädevatelt asutustelt kogu neile kättesaadava teabe kaupade valmistamistingimuste kohta.
(31)
Ettevõtjatel tuleks lubada koostada kaupade tootjaliikmesriikide pädevate asutustega konsulteerides lihtsustatud deklaratsioon kasutatud toodete üldkoguste kohta, tingimusel, et nad peavad kasutatud toodete kohta üksikasjalikku arvestust ja esitavad selle nimetatud asutustele.
(32)
Eksportijatel, eriti neil, kes ei ole ise tootjad, ei ole alati võimalik teada nende kasutatud põllumajandussaaduste ja -toodete täpseid koguseid, mille puhul neil on õigus toetust saada. Seepärast ei saa eksportija alati selliseid koguseid deklareerida. Seepärast tuleb ette näha alternatiivne toetuse arvutamise meetod, mille kohaldamist asjaomane isik võib taotleda teatavate kaupade suhtes ning mis põhineb kaupade keemilisel analüüsil ja mille puhul kasutatakse selleks koostatud tabelit.
(33)
Määruse (EÜ) nr 612/2009 artikliga 28 kohaselt ei anta toetust toodetele, mis ei ole ekspordideklaratsiooni vastuvõtmise kuupäeval veatu ja standardse turustuskvaliteediga. Tagamaks selle reegli ühetaolist kohaldamist, tuleks selgitada, et selleks, et toetust antaks teatavate loomsete toodete suhtes, mida hõlmab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 852/2004 toiduainete hügieeni kohta (8) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 853/2004, millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad (9), ning mis on loetletud käesoleva määruse II lisas, peaksid asjaomased loomsed tooted olema valmistatud vastavalt nimetatud määruste nõuetele ja kandma nõutavat tervisemärgist.
(34)
On väga oluline, et komisjonil oleks võimalik jälgida meetmeid, mis on kehtestatud seoses antud eksporditoetustega. Seetõttu peaksid liikmesriikide pädevad asutused edastama komisjonile teatava statistilise teabe. Tuleks määratleda kõnealuse teabe formaat ja ulatus.
(35)
Määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 12 lõigete 1 ja 4 kohaselt peavad koostisained, mille suhtes antakse eksporditoetust, v.a määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 162 lõike 1 punkti a alapunktis iii ning punktis b osutatud suhkrutooted, olema liidu päritolu. Seetõttu tuleks sätestada meetmed selle nõude täitmise tagamiseks.
(36)
Taotlusi, mille põhjal antakse toetust vastavalt käesolevale määrusele, on palju. Enamik kaupadest, mille suhtes sellised taotlused esitatakse, toodetakse selgelt määratletud tehnilistes tingimustes, neil on püsivad omadused ja kindel kvaliteet, nende eksport on reeglipärane ja neid toodetakse pädevates ametiasutustes registreeritud ja kinnitatud viisil. Neid erilisi asjaolusid silmas pidades ning selleks, et lihtsustada käesoleva määruse alusel eksporditoetuste andmisest tulenevat haldustööd, on kohane võimaldada liikmesriikidele suuremat paindlikkust määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 24 sätete kohaldamisel, niivõrd kui need on seotud künnistega, allpool mida võivad liikmesriigid vabastada ettevõtjad muude nõutavate tõendite esitamisest peale veodokumendi.
(37)
On asjakohane tagada asutamislepingu I lisas loetlemata kaupade puhul toetuste andmist käsitlevate sätete ühetaoline kohaldamine kogu liidus. Selleks peaks iga liikmesriik teatama komisjonile järelevalvekorrast, mida kohaldatakse tema territooriumil mitmesuguste eksporditavate kaubaliikide suhtes.
(38)
Tuleks võimaldada piisav aeg üleminekuks määrusest (EÜ) nr 1043/2005 tulenevalt toetussertifikaatide menetlemise halduskorralt käesoleva määrusega ette nähtud halduskorrale. Käesolevat määrust tuleks kohaldada taotluste suhtes, mis on esitatud alates 2011 aasta eelarveperioodi esimese taotluste esitamise perioodi esimesest päevast ja jõustuma sellel kuupäeval.
(39)
Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas asutamislepingu I lisas loetlemata töödeldud põllumajandussaadustega kauplemise horisontaalküsimusi käsitleva korralduskomitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
SISU JA MÕISTED
Artikkel 1
1. Käesolevas määruses sätestatakse määruse (EÜ) nr 1216/2009 rakenduseeskirjad seoses eksporditoetuste andmise süsteemiga, mis on kehtestatud määrusega (EÜ) nr 1234/2007.
Seda kohaldatakse põhisaaduste, nende töötlemissaaduste või käesoleva määruse artikli 3 kohaselt neist kahest rühmast ühega samalaadsete toodete ekspordi suhtes, kui kõnealuseid tooteid eksporditakse kaupadena, mida ei ole loetletud asutamislepingu I lisas, kuid mis on loetletud määruse (EÜ) nr 1234/2007 XX lisa I-V osas ja käesoleva määruse II lisas.
2. Lõikes 1 nimetatud eksporditoetust ei anta vastavalt asutamislepingu artiklile 29 vabasse ringlusse lubatud ning reeksporditavate kaupade puhul.
Kõnealuste kaupade eest ei anta toetust, kui kaubad eksporditakse pärast töötlemist või teiste kaupade osana.
3. Toetust ei anta toodete puhul, mida kasutatakse II lisas nimetatud ja CN-koodi 2208 alla kuuluvates kangetes alkohoolsetes jookides sisalduva alkoholi tootmiseks, välja arvatud teravilja puhul.
Artikkel 2
1. Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „eelarveperiood”- ajavahemik 1. oktoobrist kuni järgmise aasta 30. septembrini;
b) „eelarveaasta”- ajavahemik 16. oktoobrist kuni järgmise aasta 15. oktoobrini;
c) „põhisaadused”- käesoleva määruse I lisas loetletud tooted;
d) „koostisained”- põhisaadused, nende töötlemissaadused või nende kahe rühmaga samalaadsed tooted, mida kasutatakse kaupade tootmisel ja mis on loetletud määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 162 lõike 1 punkti a alapunktides i, ii, iii, v ja vii ning punktis b;
e) „kaubad”- tooted, mis ei ole loetletud asutamislepingu I lisas, kuid on loetletud määruse (EÜ) nr 1234/2007 XX lisa I-V osas ning käesoleva määruse II lisas;
f) „leping”- mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus sõlmitud põllumajandusleping;
g) „toiduabi”- toiduabiprogrammid, mis vastavad lepingu artikli 10 lõikes 4 sätestatud tingimustele;
h) „jäägid”- tootmisprotsessi käigus tekkinud ja oma koostiselt tegelikult eksporditud kaupadest selgelt erinevad tooted, mida ei ole võimalik turustada;
i) „kõrvalsaadused”- tootmisprotsessi käigus saadud tooted ja kaubad, mis erinevad oma koostiselt või omadustelt tegelikult eksporditud kaupadest ja mida on võimalik turustada;
j) „kadu”- toodete või kaupade kogused, mis on saadud tootmisprotsessi käigus etapis, kus põllumajandussaadusi ja -tooteid kasutatakse tootmiseks töötlemata kujul, ning mis ei ole tegelikult eksporditud kaupade kogused, jäägid ega kõrvalsaadused ja mida ei ole võimalik turustada.
2. Lõike 1 punktide h, i ja j kohaldamisel ei käsitata turustatuna tootmisprotsessi käigus saadud tooteid, mis erinevad oma koostiselt tegelikult eksporditud kaupadest ning mis müüakse summa eest, mis hõlmab üksnes kõnealuste toodete realiseerimisel tekkivaid kulutusi.
Lõike 1 punkti j kohaldamisel arvatakse kao hulka tootmisprotsessi käigus saadud tooted või kaubad, mida on võimalik tasu eest või tasuta realiseerida ainult loomasöödana.
Artikkel 3
1. CN-koodi 1108 13 00 alla kuuluvat kartulitärklist, mis on toodetud otse kartulist, välja arvatud kõrvalsaadused, käsitatakse samalaadsena maisi töötlemisel saadud tootega.
2. CN-koodide 0404 10 48-0404 10 62 alla kuuluvat kontsentreerimata ning külmutatud või külmutamata vadakut käsitatakse samalaadsena I lisas loetletud vadakupulbriga, edaspidi „tooterühm 1”.
3. Järgmisi tooteid käsitatakse samalaadsena I lisas nimetatud piimapulbriga, mille rasvasisaldus ei ületa 1,5 % - edaspidi „tooterühm 2”:
a)
CN-koodide 0403 10 11, 0403 90 51 ja 0404 90 21 alla kuuluv kontsentreerimata piim ja piimatooted, mis ei sisalda suhkru- ega magusainelisandit, mis on külmutatud või külmutamata ja mille piimarasvasisaldus ei ületa 0,1 massiprotsenti;
b)
CN-koodide 0403 10 11, 0403 90 11 ja 0404 90 21 alla kuuluv piim ja piimatooted pulbrina, graanulitena või muul tahkel kujul, mis ei sisalda suhkru- ega magusainelisandit ja mille piimarasvasisaldus ei ületa 1,5 massiprotsenti.
4. Järgmisi tooteid käsitatakse samalaadsena I lisas loetletud piimapulbriga, mille rasvasisaldus on 26 %, edaspidi „tooterühm 3”:
a)
CN-koodide 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 ja 0404 90 23 alla kuuluv kontsentreerimata piim, koor ja piimatooted, mis ei sisalda suhkru- ega magusainelisandit, mis on külmutatud või külmutamata ja mille piimarasvasisaldus on üle 0,1 massiprotsendi, kuid mitte üle 6 massiprotsendi;
b)
CN-koodide 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 ja 0404 90 29 alla kuuluv piim, koor ja piimatooted pulbrina, graanulitena või muul tahkel kujul, mis ei sisalda suhkru- ega magusainelisandit ja mille piimarasvasisaldus on üle 1,5 massiprotsendi, kuid alla 45 massiprotsendi.
5. Järgmisi tooteid käsitatakse samalaadsena tooterühmaga 6:
a)
CN-koodide 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 ja 0404 90 29 alla kuuluv kontsentreerimata piim, koor ja piimatooted, mis ei sisalda suhkru- ega magusainelisandit ja mille piimarasvasisaldus ületab 6 massiprotsenti;
b)
CN-koodide 0403 10 19, 0403 90 19 ja 0404 90 29 alla kuuluv piim ja piimatooted pulbrina, graanulitena või mul tahkel kujul, mis ei sisalda suhkru- ega magusainelisandit ja mille piimarasvasisaldus on vähemalt 45 massiprotsenti;
c)
CN-koodide 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10 ja 0405 90 90 alla kuuluv või ja muud piimarasvad, mille piimarasvasisaldus ei ole 82 massiprotsenti, kuid on vähemalt 62 massiprotsenti.
6. CN-koodide 0403 10 11-0403 10 19, 0403 90 51-0403 90 59 ja 04049021-0404 90 29 alla kuuluvat kontsentreeritud piima, koort ja piimatooteid, mis ei ole pulbri, graanulite ega muul tahkel kujul ning mis ei sisalda suhkru- ega magusainelisandit, käsitatakse rasvata kuivaine sisalduse poolest samalaadsena tooterühmaga 2. Piimarasva sisalduse poolest käsitatakse sellist toodet samalaadsena tooterühmaga 6.
Esimest lõiku kohaldatakse ka juustu ja kohupiima suhtes.
7. CN-koodi 1006 20 alla kuuluvat kooritud riisi ja CN-koodide 1006 30 21-1006 30 48 alla kuuluvat poolkroovitud riisi käsitatakse samalaadsena CN-koodide 1006 30 61-1006 30 98 alla kuuluva kroovitud riisiga.
8. Kui järgmised tooted vastavad määruses (EÜ) nr 1234/2007 ja komisjoni määruses (EÜ) nr 951/2006 (10) sätestatud toetuse saamise tingimustele eksportimisel töötlemata kujul, käsitatakse neid samalaadsena CN-koodi 1701 99 10 alla kuuluva valge suhkruga:
a)
CN-koodi 1701 11 90 või 1701 12 90 alla kuuluv toorpeedisuhkur või toor-roosuhkur, mille sahharoosisisaldus kuivaines polarimeetri näidu järgi on vähemalt 92 massiprotsenti;
b)
CN-koodi 1701 91 00 või 1701 99 90 alla kuuluv suhkur;
c)
määruse (EÜ) nr 1234/2007 I lisa III osa punktis c nimetatud tooted, välja arvatud segud, mille saamiseks on osaliselt kasutatud määruse (EÜ) nr 1234/2007 I lisa I osaga hõlmatud tooteid;
d)
määruse (EÜ) nr 1234/2007 I lisa III osa punktides d ja g nimetatud tooted, välja arvatud segud, mille saamiseks on osaliselt kasutatud määruse (EÜ) nr 1234/2007 I lisaga hõlmatud tooteid.
Artikkel 4
Lisaks käesoleva määruse sätetele kohaldatakse määrust (EÜ) nr 612/2009 ja määrust (EMÜ) nr 2220/85, välja arvatud juhul, kui käesoleva määruse artikli 39 lõikes 4 ja artiklis 50 on sätestatud teisiti.
II PEATÜKK
EKSPORDITOETUSED
1. JAGU
Arvutusmeetod
Artikkel 5
1. Toetussumma, mis antakse iga põhisaaduse 2. jao kohaselt kindlaksmääratava koguse kohta, mis eksporditakse sama liiki kaupade kujul, määratakse kindlaks selle koguse korrutamisel 3. jao kohaselt arvutatud vastava põhisaaduse toetusmääraga massiühiku kohta.
2. Kui teatava põhisaaduse suhtes kohaldatakse vastavalt artikli 15 lõikele 2 erinevaid toetusmäärasid, arvutatakse toetusmäär eraldi iga põhisaaduse koguse kohta, mille suhtes kohaldatakse erinevat toetusmäära.
3. Kui kaupu on kasutatud eksporditavate kaupade valmistamisel, kasutatakse eksporditavate kaupade valmistamisel kasutatud põhisaaduste, nende töötlemissaaduste või vastavalt artiklile 3 neist kahest rühmast ühega samalaadsete toodete suhtes kohaldatava toetusmäära arvutamisel toetusmäära, mida kohaldatakse selliste kaupade eksportimisel töötlemata kujul.
2. JAGU
Individuaalne kvoot
Artikkel 6
Kaupade puhul tuleb iga põhisaaduse kogus, mida võetakse arvesse toetussumma arvutamisel (edaspidi „individuaalne kvoot”), kindlaks määrata vastavalt artiklitele 7, 8 ja 9, välja arvatud juhul, kui on viidatud III lisale või kui kohaldatakse artikli 47 lõiget 2.
Artikkel 7
Kui põhisaadust või sellega samalaadset toodet kasutatakse töötlemata kujul, on kõnealuseks koguseks eksporditavate kaupade valmistamisel tegelikult kasutatud kogus, võttes arvesse VII lisas sätestatud ümberarvestuskursse.
Artikkel 8
1. Kui kasutatakse toodet, mida reguleerib määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 1 lõike 1 punkt a ja I lisa I osa või määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 1 lõike 1 punkt b ja I lisa II osa, on individuaalseks kvoodiks eksporditavate kaupade valmistamisel tegelikult kasutatud kogus, mida on korrigeeritud, et see vastaks põhisaaduse kogusele, rakendades käesoleva määruse V lisas sätestatud koefitsiente, kui asjaomase toote suhtes kehtib üks järgmistest:
a)
toode on saadud põhisaaduse või sellega samalaadse toote töötlemisel;
b)
toode on samalaadne põhisaaduse töötlemissaadusega;
c)
toode on saadud põhisaaduse töötlemissaadusega samalaadse toote töötlemisel.
2. Erandina lõikest 1 on CN-koodi 2208 alla kuuluvates kangetes alkohoolsetes jookides sisalduva teraviljapiirituse puhul individuaalne kvoot 3,4 kg otra teraviljast saadud alkoholi sisalduse mahuprotsendi kohta eksporditava kange alkohoolse joogi hektoliitris.
Artikkel 9
1. Kui artiklist 11 ei tulene teisiti, siis ükskõik kumma järgmise toote kasutamisel on kummagi põhisaaduse individuaalne kvoot võrdne pädevate asutuste poolt artikli 45 kohaselt kehtestatud kogusega:
a)
asutamislepingu I lisas loetlemata toode, mis on saadud käesoleva määruse artiklis 7 või 8 nimetatud toote töötlemisel;
b)
toode, mis on saadud mitme artiklis 7 või 8 nimetatud toote või käesoleva lõigu punktis a nimetatud toote segamisel või töötlemisel.
Individuaalne kvoot määratakse kindlaks eksporditavate kaupade valmistamisel tegelikult kasutatava tootekoguse alusel.
Selle koguse arvutamisel kohaldatakse vastavalt VII lisas nimetatud ümberarvestuskursse või artiklis 8 nimetatud arvutamise erieeskirju, võrdväärsussuhteid ja koefitsiente.
2. Erandina lõikest 1 on CN-koodi 2208 alla kuuluvates kangetes alkohoolsetes jookides sisalduvate teraviljapõhiste alkohoolsete jookide puhul individuaalne kvoot 3,4 kg otra teraviljast saadud alkoholi sisalduse mahuprotsendi kohta eksporditava kange alkohoolse joogi hektoliitris.
Artikkel 10
1. Artiklite 6-9 kohaldamisel käsitatakse eksporditavate kaupade valmistamisel töötlemata kujul kasutatud tooteid tegelikult kasutatud toodetena.
2. Kui selliste kaupade teataval valmistamisetapil töödeldakse põhisaadus mõneks teiseks rohkem töödeldud põhisaaduseks ja seda kasutatakse mõnes hilisemas etapis, käsitatakse tegelikult kasutatuna ainult viimati nimetatud põhisaadust.
3. Tegelikult kasutatud toodete kogused lõikes 1 määratletud tähenduses määratakse kindlaks iga eksporditava kauba puhul.
4. Kui tegemist on selliste kaupade regulaarse ekspordiga, mida teatav ettevõte toodab selgelt määratletud tehnilistes tingimustes ning millel on püsivad omadused ja kindel kvaliteet, võib erandina lõigetest 1, 2 ja 3 kogused pädevate asutuste nõusolekul kindlaks määrata vastavalt kaupade tootmise reglemendile või keskmistele tootekogustele, mida on konkreetse ajavahemiku jooksul kasutatud nende kaupade teatava koguse valmistamiseks. Sel viisil kindlaksmääratud tootekogused võetakse arvutamisel aluseks seni, kuni kaupade valmistamistingimused ei ole muutunud.
Sel viisil kindlaksmääratud tootekogused kinnitatakse vähemalt kord aastas, välja arvatud juhul, kui pädev asutus annab ametliku loa toimida teisiti.
Artikkel 11
1. III lisas loetletud kaupade puhul on põhisaaduse individuaalseks kvoodiks kilogrammides 100 kg kaupade kohta kvoot, mis on kõnealuses lisas esitatud kõigi nimetatud kaupade kohta.
Värskete pastatoodete puhul tuleb III lisas sätestatud põhisaaduste kogused ümber arvutada kuivade pastatoodete samaväärseks koguseks, korrutades need kogused pastatoodete kuivaine protsendiga ja jagades arvuga 88.
2. Kui III lisas loetletud kaubad on osaliselt valmistatud toodetest, mille puhul eksporditoetuse maksmist reguleeritakse määrusega (EÜ) nr 1234/2007, ning osaliselt muudest toodetest, määratakse esimesena nimetatud toodete individuaalne kvoot kindlaks vastavalt artiklitele 6-10.
Artikkel 12
1. Põllumajandussaaduste ja -toodete tegelikult kasutatud koguste kindlaksmääramisel kohaldatakse lõikeid 2 ja 3.
2. Kõik põllumajandussaadused ja -tooted, mida on kasutatud artiklis 10 määratletud tähenduses ja mis annavad õiguse saada toetust, kuid mis tavapärase tootmisprotsessi käigus kaovad näiteks auru või suitsuna või muutuvad pulbriks või tuhaks, mida ei ole võimalik taaskasutada, vastavad kõnealuse toetuse saamise tingimustele kogu kasutatud koguste piires.
3. Tegelikult eksportimata kaubakoguste eest ei ole õigust saada tegelikult kasutatud põllumajandussaaduste ja -toodete eest makstavat toetust.
Kui selliste kaupade koostis on sama, mis tegelikult eksporditud kaupadel, võib kohaldada vähenduskoefitsienti, mis on proportsionaalne viimati nimetatud kaupade valmistamisel tegelikult kasutatud põllumajandussaaduste ja -toodete kogustega.
Artikkel 13
1. Erandina artikli 12 lõikest 3 on kuni 2 massiprotsenti kaupade tootmisega seotud kadusid toetuskõlblikud.
2 % künnise arvutamiseks jagatakse kogu kasutatud tooraine kuivaine mass, millest on lahutatud artikli 12 lõikes 2 osutatud kogused, tegelikult eksporditud kaupade kuivaine massiga või kasutatakse muud sobivat arvutusmeetodit, mis vastab kaupade tootmistingimustele.
2. Kui kaupade tootmisest tulenevad kaod ületavad 2 %, ei vasta ülemäärane kadu tegelikult kasutatud põllumajandussaaduste ja -toodete eest makstava toetuse saamise tingimustele. Liikmesriikide pädevad asutused võivad siiski heaks kiita suurema kao, kui see on nõuetekohaselt põhjendatud. Liikmesriigid teatavad komisjonile juhtudest, mil pädevad asutused on heaks kiitnud suuremad kaod, samuti sellise heakskiitmise põhjused.
3. Toetuste tingimustele vastavad ka tegelikult kasutatud põllumajandussaaduste ja -toodete kogused, mis sisalduvad jääkides.
4. Kõrvalsaaduste tekkimise korral määratakse kindlaks, milline osa tegelikult kasutatud põllumajandussaaduste ja -toodete kogusest vastab eksporditud kaupadele ja milline osa kõrvalsaadustele.
3. JAGU
Toetusmäärad
Artikkel 14
1. Käesoleva määruse I lisas loetletud põhisaaduste puhul, mis eksporditakse asutamislepingu I lisas loetlemata kaupade kujul, kinnitab komisjon määruse (EÜ) nr 1234/2007 artiklis 164 sätestatud toetusmäära 100 kg põhisaaduse kohta samaks perioodiks nagu samade toodete toetused nende eksportimisel töötlemata kujul.
2. Erandina lõikest 1 võib toetussumma siiski kindlaks määrata vastavalt muule ajakavale, mis määratakse kindlaks määruse (EÜ) nr 1216/2009 artikli 16 lõikes 2 osutatud korras.
Artikkel 15
1. Toetusmäära kindlaksmääramisel võtab komisjon arvesse eriti järgmist:
a)
töötleva tööstuse keskmised kulud põhisaaduste hankimisel liidu turgudelt ning maailmaturuhinnad;
b)
eksporditoetuse määr, mis on kehtestatud samalaadsetes tingimustes valmistatud ja asutamislepingu I lisas loetletud töödeldud põllumajandussaaduste ja -toodete suhtes;
c)
vajadus tagada võrdsed konkurentsitingimused liidu tooteid kasutava tööstuse ning seestöötlemise korra alusel kolmandate riikide tooteid kasutava tööstuse vahel;
d)
ühelt poolt eelarvekulude arengsuundumus ja teiselt poolt põhisaaduste turuhindade arengusuundumus liidus ja maailmaturul;
e)
asutamislepingu artikli 218 alusel sõlmitud kokkulepetest tulenevate piirangute järgimine.
2. Toetusmäärade kinnitamisel võetakse vajaduse korral arvesse abi ja muid samaväärse mõjuga meetmeid, mida kohaldatakse kõikides liikmesriikides määruse (EÜ) nr 1234/2007 alusel põhisaaduste ja nendega samalaadsete toodete suhtes.
3. Asutamislepingu I lisas loetlemata kaupade koostisesse kuuluvate põllumajandussaaduste ja -toodete ekspordiks antavad toetused ei või ületada toetusi, mida makstaks kõnealuste toodete eksportimisel töötlemata kujul.
Artikkel 16
1. CN-koodi 1108 13 00 alla kuuluva kartulitärklise toetusmäär määratakse eraldi kindlaks maisi ekvivalendina määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 195 lõikes 2 osutatud korras, kohaldades käesoleva määruse artikli 15 lõikes 1 sätestatud kriteeriume. Kasutatud kartulitärklise kogused arvutatakse ümber võrdväärseteks maisikogusteks vastavalt käesoleva määruse artiklile 8.
2. Kui asjaomane pool ei koosta artiklis 45 nimetatud deklaratsiooni, milles esitatakse artikli 48 lõike 1 punktis d nõutud teave, või ei lisa deklaratsioonile piisavalt tõendavaid dokumente, on CN-koodide 2905 44 ja 3824 60 alla kuuluvate D-glütsitooli (sorbitooli) segude puhul toetusmääraks sellise põhisaaduse toetusmäär, mille suhtes kohaldatakse madalaimat toetusmäära.
Artikkel 17
1. CN-koodide 1108 11 00-1108 19 90 alla kuuluvate tärkliste puhul või toodete puhul, mis on loetletud määruse (EÜ) nr 1234/2007 I lisa I osa punktis d ja mis on saadud selliste tärkliste töötlemisel, antakse toetust ainult siis, kui toodete tarnijad esitavad deklaratsiooni selle kohta, et kõnealused tooted on toodetud otse teraviljast, kartulist või riisist, millega välistatakse muude põllumajandussaaduste ja -toodete või kaupade tootmise kõrvalsaaduste kasutamine.
2. Lõikes 1 osutatud deklaratsioon kehtib kuni kehtetuks tunnistamiseni kõigi sama tootja tarnete suhtes. Seda kontrollitakse vastavalt artiklile 45.
Artikkel 18
1. Kui artikli 3 lõike 1 kohaselt maisitärklisega samalaadsena käsitatava kartulitärklise kuivainesisaldus on vähemalt 80 %, on eksporditoetuse määraks vastavalt artiklile 14 sätestatud eksporditoetuse määr. Kui kuivainesisaldus on alla 80 %, vastab toetusmäär artiklis 14 sätestatule, mis on korrutatud 1/80-ga tegelikust kuivainesisalduse protsendimäärast.
Kõigi teiste tärkliste puhul, mille kuivainesisaldus on vähemalt 87 %, on eksporditoetuse määraks artikli 14 kohaselt sätestatud eksporditoetuse määr. Kui kuivainesisaldus on alla 87 %, vastab toetusmäär artiklis 14 sätestatule, mis on korrutatud 1/87-ga tegelikust kuivainesisalduse protsendimäärast.
2. Kui CN-koodide 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50, või 2106 90 55 alla kuuluva glükoosi- või maltodekstriinisiirupi kuivainesisaldus on vähemalt 78 %, on eksporditoetuse määraks artikli 14 kohaselt sätestatud eksporditoetuse määr. Kui kõnealuste siirupite kuivainesisaldus on alla 78 %, vastab toetusmäär artiklis 14 sätestatule, mis on korrutatud 1/78-ga tegelikust kuivainesisalduse protsendimäärast.
3. Lõike 1 kohaldamisel määratakse tärkliste kuivainesisaldus komisjoni määruse (EÜ) nr 687/2008 (11) IV lisas osutatud meetodil; glükoosi- ja maltodekstriinisiirupi kuivainesisaldus määratakse komisjoni direktiivi 79/796/EMÜ (12) II lisas nimetatud meetodi nr 2 või mõne muu asjakohase ning vähemalt sama täpse analüüsimeetodi kohaselt.
4. Artiklis 45 nimetatud deklaratsiooni esitamisel peab taotleja deklareerima kasutatud tärkliste või glükoosi- või maltodekstriinisiirupi kuivainesisalduse.
Artikkel 19
1. CN-koodi 3501 10 alla kuuluva kaseiini, CN-koodi 3501 90 90 alla kuuluvate kaseinaatide või CN-koodide 3502 11 90 ja 3502 19 90 alla kuuluva ovoalbumiini puhul, mida eksporditakse muutmata kujul, võib toetusmäära vastavalt sihtkohale diferentseerida, kui seda nõuab mõni järgmistest asjaoludest:
a)
nende kaupade olukord rahvusvahelises kaubanduses;
b)
teatavate turgude erinõuded
c)
rahvusvahelised kaubanduskokkulepped.
2. CN-koodide 1902 11 00, 1902 19 ja 1902 40 10 alla kuuluvate kaupade toetusmäära võib vastavalt sihtkohale diferentseerida.
3. Toetust võib diferentseerida vastavalt sellele, kas toetusmäär on eelnevalt artikli 26 kohaselt kinnitatud.
Artikkel 20
1. Kohaldatakse kaupade eksportimise kuupäeval kehtivat toetusmäära, välja arvatud järgmistel juhtudel:
a)
artikli 26 kohaselt on tehtud eelkinnituse taotlus;
b)
taotlus on tehtud artikli 37 lõike 2 kohaselt ja toetusmäär on eelnevalt kinnitatud kuupäeval, mil on esitatud toetussertifikaadi taotlus.
2. Toetusmäära eelkinnituse süsteemi kohaldamisel kohaldatakse eelkinnitustaotluse esitamispäeval kehtivat määra kaupade suhtes, mis eksporditakse toetussertifikaadi kehtivusajal pärast kõnealust kuupäeva artikli 35 lõike 2 kohaselt.
Töödeldud teravilja- ja riisitoodete puhul kohandatakse toetusmäära samade eeskirjade alusel, mis kehtivad töötlemata kujul eksporditavate põhisaaduste toetuste eelkinnitamisel, kuid kasutades V lisas sätestatud koefitsiente.
3. Toetussertifikaatide väljavõtted määruses (EÜ) nr 376/2008 määratletud tähenduses ei saa eelkinnitust eraldi sertifikaadist, millest väljavõte on tehtud.
III PEATÜKK
TOETUSSERTIFIKAADID
1. JAGU
Üldsätted
Artikkel 21
1. Liikmesriigid väljastavad kogu liidus kehtiva toetussertifikaadi kõigile taotlejatele, olenemata nende asukohast liidus.
Toetussertifikaadid tagavad toetuse maksmise, juhul kui V peatükis sätestatud tingimused on täidetud. Tingimused võivad sisaldada toetusmäära eelkinnitust. Sertifikaadid kehtivad ainult ühel eelarveperioodil.
2. Käesoleva määruse II lisas loetletud kaupade kujul eksporditavate põhisaaduste või määruse (EÜ) nr 1670/2006 artiklis 2 nimetatud kangete piiritusjookide tootmiseks tollikontrolli alla suunatud teravilja puhul toetuste andmise tingimuseks on käesoleva määruse artikli 24 kohaselt väljastatud toetussertifikaadi esitamine.
Esimeses lõigus osutatud teravili loetakse ekspordituks.
Esimest lõiku ei kohaldata määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 4 lõike 1 teise lõigu kolmandas taandes ning artikli 33 lõikes 1, artikli 37 lõikes 1, artikli 41 lõikes 1 ja artikli 43 lõikes 1 osutatud tarnete ega käesoleva määruse IV peatükis osutatud ekspordi suhtes.
3. Artikli 20 lõikes 2 sätestatud eelkinnitussüsteemi alusel toetuse andmise tingimuseks on toetussertifikaadi esitamine, milles on märgitud toetusmäärade eelnev kinnitamine.
Artikkel 22
1. Määrust (EÜ) nr 376/2008 kohaldatakse käesolevas määruses osutatud toetussertifikaatide suhtes.
2. Määruse (EÜ) nr 376/2008 sätteid, mis käsitlevad teatavate koguste kohta välja antud toetussertifikaatidest tulenevaid õigusi ja kohustusi, kohaldatakse mutatis mutandis õiguste ja kohustuste suhtes, mis tulenevad käesolevas määruses nimetatud toetussertifikaatide suhtes, mis on välja antud eurodes väljendatud summadele, võttes arvesse käesoleva määruse VI lisa.
3. Erandina käesoleva artikli lõigetest 1 ja 2 ei kohaldata määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 7 lõikeid 2 ja 4, artikleid 8, 11 ja 13, artikli 17 lõiget 1, artikleid 20, 23, 31, 32 ja 34, artikli 35 lõiget 6 ning artikleid 41, 45, 46 ja 48 käesolevas määruses nimetatud toetussertifikaatide suhtes.
4. Määruse (EÜ) nr 376/2008 artiklite 39 ja 40 kohaldamisel ei või 30. septembrini kehtivaid sertifikaate pikendada.
Sellistel juhtudel sertifikaat tühistatakse nende summade osas, mille kohta ei ole taotlust esitatud vääramatu jõu tõttu, ning asjakohane tagatis vabastatakse.
Artikkel 23
1. Muud kui artiklis 36 nimetatud toiduabiprogrammidega seotud toetussertifikaatide taotlused kehtivad ainult siis, kui nende kohta on esitatud määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 14 tingimustele vastav tagatis, mis moodustab 10% taotletud summast.
2. Tagatis vabastatakse käesoleva määruse artiklis 40 sätestatud tingimustel.
Artikkel 24
1. Toetussertifikaadi taotlus ja toetussertifikaat ise peavad põhinema määruse (EÜ) nr 376/2008 I lisas sätestatud vormil „Ekspordilitsents või eelkinnitussertifikaat” ja summa märgitakse eurodes.
Kõnealused dokumendid täidetakse vastavalt käesoleva määruse VI lisas sätestatud juhistele.
2. Kui taotleja kavatseb eksportida üksnes sellest liikmesriigist, kus ta toetussertifikaati taotleb, võib pädev asutus toetussertifikaadi säilitada, eelkõige elektroonilisel kujul. Sel juhul teatab pädev asutus taotlejale, et tema toetussertifikaat on registreeritud, ja esitab talle toetussertifikaadi omanikule antavas eksemplaris (edaspidi „esimene eksemplar”) sätestatud teabe. Väljaandva asutuse eksemplari toetussertifikaadist, edaspidi „teine eksemplar”, välja ei anta.
Pädev asutus registreerib VI lisa III ja IV jaos nimetatud toetussertifikaatide andmed ja sertifikaatides nimetatud summad.
Artikkel 25
1. Sertifikaatidest tulenevaid kohustusi ei või teisele isikule üle anda. Sertifikaatidest tulenevaid õigusi võib sertifikaadiomanik nende kehtivusajal teisele isikule üle anda, tingimusel, et igast sertifikaadist või selle väljavõttest tulenevad õigused antakse üle üheleainsale ülevõtjale. Selline üleandmine on seotud summadega, mida ei ole veel sertifikaadile või väljavõttele märgitud.
2. Õiguste ülevõtjad ei või õigusi omakorda edasi anda, ent võivad need tagastada sertifikaadiomanikule. Selline õiguste tagastamine sertifikaadiomanikule on seotud summadega, mida ei ole veel sertifikaadile või väljavõttele märgitud. Sellisel juhul teeb väljaandev asutus sertifikaadi lahtrisse 6 ühe VIII lisas sätestatud kannetest.
3. Kui sertifikaadiomanik taotleb õiguste üleandmist või õiguste ülevõtja nende tagastamist sertifikaadiomanikule, kannab väljaandev asutus või liikmesriigi poolt määratud asutus sertifikaadile või vajaduse korral selle väljavõttele järgmised andmed:
a)
õiguste ülevõtja nimi ja aadress vastavalt lõikele 1 või lõikes 2 nimetatud kanne;
b)
õiguste üleandmise või sertifikaadiomanikule tagastamise kuupäev, mis on kinnitatud asutuse pitseriga.
4. Õiguste üleandmine või sertifikaadiomanikule tagastamine jõustub lõike 3 punktis b nimetatud kande tegemise kuupäevast.
Artikkel 26
1. Toetusmäära eelkinnituse taotlustes käsitletakse kõiki kohaldatavaid toetusmäärasid.
2. Eelkinnitustaotluse võib esitada toetussertifikaadi taotlemise ajal või igal ajal alates toetussertifikaadi andmise päevast.
3. Eelkinnitustaotlused koostatakse vastavalt VI lisa II jaole, kasutades määruse (EÜ) nr 376/2008 I lisas ette nähtud vormi. Eelkinnitust ei kohaldata enne taotluse esitamise kuupäeva toimunud ekspordi suhtes.
4. Neljapäeval esitatud eelkinnitustaotlusi käsitatakse järgmisel tööpäeval esitatuna.
Artikkel 27
1. Toetussertifikaadi omanik võib taotleda sertifikaadist väljavõtet, mis koostatakse määruse (EÜ) nr 376/2008 I lisas sätestatud vormis. Taotlus sisaldab käesoleva määruse VI lisa II jao punktis 3 osutatud teavet.
Summa, mille kohta väljavõtet taotletakse, märgitakse originaalsertifikaadile.
2. Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 9 kohaldamist, võib ühes liikmesriigis kehtivatest registreeritud sertifikaatidest teha kogu liidus kehtivaid väljavõtteid.
Artikkel 28
1. Iga eksportija koostab eriomase maksetaotluse määruse (EÜ) nr 612/2009 artiklis 46 määratletud tähenduses. See esitatakse maksmise eest vastutavale asutusele koos vastavate sertifikaatidega, välja arvatud sertifikaatide registreerimise korral vastavalt käesoleva määruse artikli 24 lõikele 2 või sellise ekspordi puhul, mida toetussertifikaat ei hõlma.
Pädev asutus ei pea kõnealust eritaotlust käsitama määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 46 lõikes 2 osutatud maksedokumendina.
Pädev asutus võib käsitada kõnealust eritaotlust määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 5 lõikes 1 määratletud ekspordideklaratsioonina. Sel juhul loetakse kuupäev, mil eritaotlus laekub käesoleva artikli lõikes 2 osutatud maksmise eest vastutavasse asutusse, ekspordideklaratsiooni kõnealusesse asutusse laekumise kuupäevaks. Muudel juhtudel peab eritaotlus sisaldama ekspordideklaratsiooni andmeid, sealhulgas ekspordideklaratsiooni viitenumbrit.
2. Maksmise eest vastutav asutus määrab taotletud summa kindlaks eritaotluses esitatud teabe põhjal, võttes aluseks üksnes eksporditud põhisaadus(t)e koguse ja laadi ning kohaldatava(d) toetusmäära(d). Need andmed või viide neile peavad olema ekspordideklaratsioonis selgelt esitatud.
Maksmise eest vastutav asutus märgib kõnealuse summa toetussertifikaadile kuue kuu jooksul alates eritaotluse laekumiskuupäevast.
Summad märgitakse esimese eksemplari tagaküljele. Lahtritesse 28, 29 ja 30 kantakse koguse asemel summa eurodes.
Kolmandat lõiku kohaldatakse elektroonilisel kujul säilitatavate sertifikaatide suhtes mutatis mutandis.
3. Kui sertifikaat ei ole pärast koguste märkimist artikli 24 lõike 2 kohaselt registreeritud, tuleb sertifikaadi esimene eksemplar tagastada omanikule või säilitada eksportija taotlusel väljamakseasutuses.
4. Toetussertifikaadile märgitud summa kohta kinni peetud tagatise, mis on antud eksporditud kaupade eest, võib vabastada või selle võib üle kanda toetuse ettemakse tagamiseks vastavalt määruse (EÜ) nr 612/2009 II jaotise 2. peatükile.
Artikkel 29
1. Toetussertifikaate, mis antakse välja ühe eelarveperioodi kohta, võib taotleda kuues eraldi osas. Toetussertifikaatide taotlused tuleb esitada:
a)
alates 1. oktoobrist kasutatavate sertifikaatide puhul hiljemalt 7. septembril;
b)
alates 1. detsembrist kasutatavate sertifikaatide puhul hiljemalt 7. novembril;
c)
alates 1. veebruarist kasutatavate sertifikaatide puhul hiljemalt 7. jaanuaril;
d)
alates 1. aprillist kasutatavate sertifikaatide puhul hiljemalt 7. märtsil;
e)
alates 1. juunist kasutatavate sertifikaatide puhul hiljemalt 7. mail;
f)
alates 1. augustist kasutatavate sertifikaatide puhul hiljemalt 7. juulil.
2. Ettevõtjad võivad esitada toetussertifikaadi taotluse üksnes selle osa kohta, mis vastab lõikes 1 sätestatud tähtaegadest kõige esimesele, mis järgneb taotluse esitamise kuupäevale.
Artikkel 30
Liikmesriigid teatavad sertifikaaditaotlustest komisjonile järgmisteks tähtaegadeks:
a)
artikli 29 esimese lõike punktis a nimetatud sertifikaatide puhul 14. septembriks;
b)
artikli 29 esimese lõike punktis b nimetatud sertifikaatide puhul 14. novembriks;
c)
artikli 29 esimese lõike punktis c nimetatud sertifikaatide puhul 14. jaanuariks;
d)
artikli 29 esimese lõike punktis d nimetatud sertifikaatide puhul 14. märtsiks;
e)
artikli 29 esimese lõike punktis e nimetatud sertifikaatide puhul 14. maiks;
f)
artikli 29 esimese lõike punktis f nimetatud sertifikaatide puhul 14. juuliks.
Artikkel 31
1. Toetuse üldsumma, mille kohta võib iga eelarveperioodi puhul toetussertifikaate anda, määratakse kindlaks vastavalt lõikele 2.
2. Lepingu artikli 9 lõike 2 kohaselt kindlaksmääratud toetuste maksimumsummat väljendavast arvust lahutatakse järgmised elemendid:
a)
summa, mis ületab maksimumsummat ja mis on antud eelmise eelarveaasta jooksul põhjendamatult;
b)
käesoleva määruse IV peatükis osutatud ekspordiks reserveeritud summa;
c)
summad, mille kohta on välja antud asjaomasel eelarveperioodil kehtivad toetussertifikaadid.
3. Summa, mille kohta välja antud artiklis 41 nimetatud sertifikaadid on tagastatud, liidetakse arvule, mis on saadud lõike 2 kohaselt.
4. IV peatükis osutatud ekspordiks reserveeritud summa, mis on jäänud kasutamata, liidetakse arvule, mis on saadud lõike 2 kohaselt.
5. Kui lõikes 2 osutatud summade osas esineb ebakindlust, võetakse seda lõppsumma määramisel arvesse.
Artikkel 32
Toetuse üldsumma, mille kohta võib iga artiklis 29 nimetatud osa puhul sertifikaate välja anda, on järgmine:
a)
artikli 29 esimese lõike punktis a nimetatud osa puhul 30% 14. septembril kindlaksmääratud summast, mis on arvutatud vastavalt artiklile 31;
b)
artikli 29 esimese lõike punktis b nimetatud osa puhul 27% 14. novembril kindlaksmääratud summast, mis on arvutatud vastavalt artiklile 31;
c)
artikli 29 esimese lõike punktis c nimetatud osa puhul 32% 14. jaanuaril kindlaksmääratud summast, mis on arvutatud vastavalt artiklile 31;
d)
artikli 29 esimese lõike punktis d nimetatud osa puhul 44% 14. märtsil kindlaksmääratud summast, mis on arvutatud vastavalt artiklile 31;
e)
artikli 29 esimese lõike punktis e nimetatud osa puhul 67% 14. mail kindlaksmääratud summast, mis on arvutatud vastavalt artiklile 31;
f)
artikli 29 esimese lõike punktis f nimetatud osa puhul 100% 14. juulil kindlaksmääratud summast, mis on arvutatud vastavalt artiklile 31.
2. JAGU
Toetussertifikaatide taotlemine ja väljaandmine
Artikkel 33
1. Kui kõikideks asjaomasteks ajavahemikeks taotletud toetuste üldsumma ületab artikli 31 lõikes 2 nimetatud maksimumsummat, kinnitab komisjon vähenduskoefitsiendi, mida kohaldatakse kõikide enne artiklis 29 sätestatud vastavaid kuupäevi esitatud taotluste suhtes nii, et võetakse arvesse artiklis 31 sätestatud maksimumsummat.
Komisjon avaldab koefitsiendi Euroopa Liidu Teatajas viie tööpäeva jooksul alates artiklis 30 osutatud kuupäevadest.
2. Kui komisjon kinnitab vähenduskoefitsiendi, antakse välja sertifikaat taotletud summa kohta, korrutades seda summat arvuga, mis saadakse käesoleva artikli lõike 1 või artikli 34 lõike 3 punkti a kohaselt määratud vähenduskoefitsiendi lahutamisel ühest.
Artikli 29 lõike 1 punktis f nimetatud osa puhul võivad taotlejad oma taotlused tagasi võtta viie tööpäeva jooksul alates koefitsiendi avaldamisest Euroopa Liidu Teatajas.
3. Liikmesriigid teatavad komisjonile 1. augustiks summad, mille suhtes on taotlejad toetussertifikaatide taotlused lõike 2 teise lõigu kohaselt tagasi võtnud.
Artikkel 34
1. Kui pärast artikli 29 lõikes 1 nimetatud iga konkreetse osa toetussertifikaatide taotluste esitamise tähtaja lõppu ei ole vähenduskoefitsienti artikli 33 lõike 1 kohaselt avaldatud, võivad ettevõtjad esitada taotluse toetussertifikaadi väljaandmiseks mis tahes järelejäänud summa suhtes, mis on eraldatud sellele osale ning mille suhtes pole veel taotlust esitatud.
Taotlus tuleb esitada enne artikli 29 lõikes 1 sätestatud järgmist tähtaega.
2. Liikmesriigid teatavad iga nädala jooksul esitatud taotlustest komisjonile järgmisel esmaspäeval. Vastavaid sertifikaate võib välja anda alates teatamisele järgnevast kolmapäevast, välja arvatud juhul, kui komisjon annab vastupidised juhised.
3. Kui konkreetsel taotlemisnädalal esitatud taotluste kogusumma ületab lõikes 1 nimetatud järelejäänud saadaoleva summa, võtab komisjon vähemalt ühe järgmistest meetmetest:
a)
sätestab vähenduskoefitsiendi, mida kohaldatakse konkreetsel taotlemisnädalal esitatud toetussertifikaatide taotluste suhtes, millest on komisjonile teatatud ja mille kohta ei ole veel toetussertifikaati välja antud;
b)
laseb liikmesriikidel kõnealusel konkreetsel taotlemisnädalal esitatud taotlused, millest ei ole veel komisjonile teatatud, tagasi lükata;
c)
peatab toetussertifikaatide taotluste esitamise.
4. Lõike 3 alusel vastu võetud määrused avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas kolme päeva jooksul alates lõikes 2 osutatud taotlustest teatamisest.
Artikkel 35
1. Toetussertifikaadid kehtivad alates määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 22 lõikes 1 määratletud väljaandmiskuupäevast.
2. Kui teisest lõigust ei tulene teisiti, kehtivad toetussertifikaadid sertifikaadi taotlemise kuule järgneva viienda kuu viimase päevani või kuni eelarveperioodi viimase päevani, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem.
Artiklis 36 osutatud toetussertifikaadid kehtivad sertifikaadi taotlemise kuule järgneva viienda kuu viimase päevani.
3. Kui toetusmäärad eelkinnitatakse artikli 26 alusel, jäävad need määrad kehtima kuni sertifikaadi kehtivusaja viimase päevani.
Artikkel 36
Komisjoni määrust (EÜ) nr 2298/2001 (13) kohaldatakse toetussertifikaaditaotluste ja toetussertifikaatide suhtes, mis antakse välja selliste kaupade ekspordiks, mis kuuluvad lepingu artikli 10 lõikes 4 määratletud rahvusvaheliste toiduabitehingute raamesse.
Artikkel 37
1. Määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 kohaldamisel kehtivad käesoleva artikli lõiked 2-11.
2. Iga eelarveperioodi 1. oktoobrist võib käesoleva artikli kohaselt esitada sertifikaaditaotlusi seoses importivas kolmandas riigis avaldatud pakkumiskutsega, millega eksporditoetus eelkinnitatakse taotluse esitamise kuupäeval, väljaspool artiklites 29 ja 34 sätestatud ajavahemikke, kui ühele pakkumismenetlusele, mille alusel üks või mitu eksportijat on esitanud ühe või mitu toetussertifikaadi taotlust ja mille kohta sertifikaate ei ole veel välja antud, taotletakse summasid, mille kogusumma ei ületa 2 miljonit eurot.
Seda piirmäära võib siiski suurendada 4 miljoni euroni, kui ükski alates nimetatud eelarveperioodi algusest avaldatud ning artikli 33 lõikes 1 või artikli 34 lõikes 3 osutatud vähenduskoefitsient ei ületa 50%.
3. Summa, mille jaoks sertifikaati või sertifikaate taotletakse, ei tohi ületada pakkumismenetluse teadaandes märgitud kogust, mis on korrutatud vastava(te) toetusmäära(de)ga, mis on taotluse esitamise kuupäeval eelkinnitatud. Lubatud kõikumisi või pakkumismenetluse teadaandes ettenähtud võimalusi arvesse ei võeta.
4. Lisaks määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 lõike 3 esimeses lõigus nimetatud andmetele teatavad liikmesriigid komisjonile viivitamata iga sertifikaadi kohta taotletava summa ning taotluse esitamiskuupäeva ja -kellaaja.
5. Kui lõike 4 alusel teatatud summad koos summadega, mille jaoks on sama pakkumismenetluse raames juba taotletud üht või mitut sertifikaati, ületavad lõikes 2 sätestatud kohaldatavat piirmäära, teatab komisjon kahe tööpäeva jooksul alates lõikes 4 nimetatud lisateabe saamisest, et ettevõtjale ei anta välja toetussertifikaati.
6. Komisjon võib peatada lõike 2 kohaldamise, kui kogusumma toetussertifikaatidel, mida võib määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 kohaselt välja anda, ületab eelarveperioodil 4 miljonit eurot. Peatamisotsused avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
7. Erandina käesoleva määruse artikli 35 lõigetest 1 ja 2 kehtivad määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 kohaselt välja antud toetussertifikaadid alates kuupäevast, mil nad antakse välja määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 22 lõikes 2 määratletud tähenduses. Toetussertifikaadid kehtivad kuni väljaandmise kuule järgneva kaheksanda kuu lõpuni või kuni 30. septembrini, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem. Eelnevalt kinnitatud määrad kehtivad kuni sertifikaadi kehtivusaja viimase päevani.
8. Kui pädev asutus on saanud määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 lõike 9 punkti a kohaselt rahuldavad tõendid, et pakkumismenetluse väljakuulutanud asutus on lepingu üles öelnud põhjustel, mis ei olene edukast pakkujast ja mida ei loeta vääramatuks jõuks, vabastab ta tagatise juhul, kui toetusmäär, mis on eelnevalt kinnitatud põhisaaduse jaoks, mis vastab suurimale toetusele võrreldes muude kasutatud põhisaadustega, on sama suur või suurem kui sertifikaadi kehtivusaja viimasel päeval kehtiv toetusmäär.
9. Kui pädev asutus on saanud määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 lõike 9 punkti b kohaselt rahuldavad tõendid, et pakkumismenetluse väljakuulutanud asutus kohustas edukat pakkujat aktsepteerima lepingu muudatusi põhjustel, mis ei olene pakkujast ja mida ei loeta vääramatuks jõuks, võib pädev asutus pikendada sertifikaadi ja eelneva kinnituse kehtivusaega kuni 30. septembrini.
10. Kui edukas pakkuja esitab määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 lõike 9 punkti c kohaselt tõendid, et pakkumismenetluse teadaandes või pärast pakkumismenetlust sõlmitud lepingus nähti ette 5 %st suurem lubatud kõikumine ja pakkumismenetluse väljakuulutanud asutus toetub vastavale punktile, loetakse eksportimiskohustus täidetuks, kui eksporditud kogus ei ole rohkem kui 10% väiksem kogusest, mille kohta sertifikaat välja anti.
Esimest lõiku kohaldatakse tingimusel, et toetusmäär, mis on eelnevalt kinnitatud selle põhisaaduse jaoks, mille toetus on võrreldes muude kasutatud põhisaadustega suurim, on sama suur või suurem kui sertifikaadi kehtivusaja viimasel päeval kehtiv toetusmäär. Sellisel juhul asendatakse käesoleva määruse artikli 40 lõikes 3 ja 5 nimetatud 95% määr 90% määraga.
11. Käesoleva artikli lõigete 1-10 kohaldamisel on määruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 47 lõikes 5 määratletud 21-päevane tähtaeg 44 päeva.
3. JAGU
Tagatised
Artikkel 38
1. Toetussertifikaadi väljaandmine kohustab sertifikaadi omanikku taotlema toetussertifikaadi kehtivusajal toimunud ekspordi eest toetust summas, mille kohta sertifikaat on välja antud.
Esimeses lõigus osutatud kohustuse täitmise tagamiseks esitatakse artiklis 23 nimetatud tagatis.
2. Käesoleva artikli lõike 1 esimeses lõigus nimetatud kohustust käsitatakse esmajärgulise nõudena määruse (EMÜ) nr 2220/85 artikli 20 lõikes 2 tähenduses.
Artikkel 39
1. Esmajärguline nõue loetakse täidetuks, kui eksportija on edastanud eritaotluse, milles käsitletakse toetussertifikaadi kehtivusaja jooksul artiklis 28 ja VI lisa V jaos sätestatud tingimuste kohaselt eksporditud kaupu.
2. Kui eritaotlus ei ole ekspordideklaratsioon, tuleb see esitada kolme kuu jooksul alates eritaotlusele märgitud numbriga toetussertifikaadi kehtivuse lõppemise kuupäevast, välja arvatud vääramatu jõu korral.
Kui esimeses lõigus kindlaksmääratud kolmekuulisest tähtajast ei peeta kinni, ei saa esmajärgulist kohustust käsitada täidetuna.
3. Esmajärgulise nõude täitmise tõendamiseks esitatakse pädevale asutusele vastavalt artikli 28 lõikele 2 nõuetekohaselt registreeritud toetuse sertifikaadi esimene eksemplar. See tõend esitatakse toetussertifikaadi kehtivusaja lõpule järgneva kaheteistkümnenda kuu lõpuks.
Esimest lõiku kohaldatakse mutatis mutandis artikli 24 lõike 2 kohaselt registreeritud sertifikaatide suhtes.
4. Erandina määruse (EMÜ) nr 2220/85 artikli 22 lõikest 3 ei tagastata käesoleva määruse artiklis 23 sätestatud tagatist osas, mis on võrdeline summaga, mille kohta ei esitatud käesoleva artikli lõigetes 2 ja 3 nimetatud tähtaja jooksul nõutud tõendeid.
Artikkel 40
1. Kui artikli 33 lõike 2 või artikli 34 lõike 3 punkti a alusel kohaldatakse vähenduskoefitsienti, vabastatakse tagatis viivitamata summa ulatuses, mis arvutatakse esitatud summa korrutamisel vähenduskoefitsiendiga.
2. Kui taotleja võtab sertifikaaditaotluse artikli 33 lõike 2 teise lõigu kohaselt tagasi, vabastatakse 80 % algsest tagatisest.
3. Tagatis vabastatakse täielikult, kui sertifikaadiomanik on taotlenud toetust vähemalt 95 % ulatuses summast, mille kohta sertifikaat on välja antud.
4. Liikmesriigid võivad sertifikaadiomaniku taotlusel vabastada tagatise osade kaupa vastavalt summadele, mille kohta on täidetud artikli 39 lõigetes 1 ja 3 nimetatud tingimused, tingimusel, et on esitatud tõendid selle kohta, et on taotletud summat, mis moodustab vähemalt 5 % sertifikaadis märgitud summast.
5. Kui taotlusi on tehtud vähem kui 95 % ulatuses summast, mille kohta sertifikaat on välja antud, jääb sertifikaadiomanik ilma tagatise osast, mis moodustab väljaantud sertifikaadis käsitletud koguse 95 % ja tegelikult kasutatud toetussumma vahest 10 %.
6. Kui summa, mille kohta on täidetud artikli 39 lõigetes 1 ja 3 nimetatud tingimused, moodustab alla 5 % sertifikaadis märgitud summast, jäädakse tagatisest täielikult ilma.
7. Kui tagatise kogusumma, millest võidakse ilma jääda, on vastava sertifikaadi kohta 100 eurot või vähem, vabastab asjaomane liikmesriik kogu tagatise.
Artikkel 41
1. Kui sertifikaat või selle väljavõte tagastatakse väljaandvale asutusele sertifikaadi kehtivusaja esimese kahe kolmandiku jooksul, vähendatakse vastavat tagatise summat, millest ilma jäädakse, 40 %, kusjuures sel eesmärgil käsitatakse iga päeva osa terve päevana.
2. Kui sertifikaat või selle väljavõte tagastatakse väljaandvale asutusele sertifikaadi kehtivusaja viimase kolmandiku või selle kehtivusaja lõpule järgneva kuu jooksul, vähendatakse vastavat tagatise summat, millest ilma jäädakse, 25 %.
3. Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse üksnes sertifikaatide ja sertifikaatide väljavõtete suhtes, mis on tagastatud väljaandvale asutusele selle eelarveperioodi jooksul, mille jaoks sertifikaadid välja anti, tingimusel, et need tagastatakse hiljemalt kõnealuse perioodi 31. augustil.
IV PEATÜKK
SERTIFIKAATIDETA EKSPORT
Artikkel 42
1. Sertifikaate ei ole vaja ekspordi puhul, mille kohta ettevõtja poolt eelarveaasta jooksul esitatud taotlused ei loo alust üle 100 000 euro suuruseks makseks.
2. Sertifikaate ei ole vaja määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 4 lõike 1 teise lõigu kolmandas taandes ning artikli 33 lõikes 1, artikli 37 lõikes 1, artikli 41 lõikes 1 ja artikli 43 lõikes 1 osutatud tarnete puhul.
3. Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse ka ekspordi suhtes, mida teostavad ettevõtjad, kellel on kõnealuse eelarveperioodi jooksul olnud toetussertifikaat või kellel on selline sertifikaat eksportimise päeval.
4. Lõikeid 1, 2 ja 3 kohaldatakse üksnes liikmesriigis, kus ettevõtja on registrisse kantud.
Artikkel 43
1. Iga eelarveperioodi kohta võib artikli 42 lõikes 1 osutatud ekspordi puhul maksta toetust igal eelarveaastal 40 miljoni euro suuruse kogureservi piires.
2. Esimeses lõigus osutatud reservist tehtavate kulutuste kindlaksmääramisel ei võeta arvesse toetusi lepingu artikli 10 lõikes 4 määratletud rahvusvahelise toiduabiprogrammi osana toimuva ekspordi eest ega määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 4 lõike 1 teise lõigu kolmandas taandes ning artikli 33 lõikes 1, artikli 37 lõikes 1, artikli 41 lõikes 1 ja artikli 43 lõikes 1 osutatud tarnete eest.
Artikkel 44
1. Kui liikmesriikide poolt artikli 53 kohaselt teatatud kogusumma ulatub 30 miljoni euroni, võib komisjon liidu rahvusvahelisi kohustusi arvesse võttes peatada kuni 20 tööpäevaks artikli 43 lõike 1 kohaldamise ilma toetussertifikaadita ekspordi suhtes.
2. Lõikes 1 sätestatud tingimustel võib komisjon vastavalt määruse (EÜ) nr 1216/2009 artikli 16 lõikele 2 peatada käesoleva määruse artikli 43 lõike 1 kohaldamise ilma toetussertifikaadita ekspordi suhtes kauemaks kui 20 tööpäevaks.
V PEATÜKK
EKSPORTIJA KOHUSTUSED
Artikkel 45
1. Kaupade eksportimisel peab asjaomane isik deklareerima nende kaupade valmistamisel artiklis 10 määratletud tähenduses tegelikult kasutatud põhisaaduste, nende töötlemissaaduste või vastavalt artiklile 3 neist kahest rühmast ühega samalaadsete toodete kogused, mille puhul toetust taotletakse, või viitama muul viisil nende kaupade koostisele, kui see on kindlaks määratud vastavalt artikli 10 lõikele 4.
2. Kui kaupu on kasutatud eksporditavate kaupade valmistamisel, esitab asjaomane isik deklaratsioonis tegelikult kasutatud kaupade koguse ning kõigi kõnealuste kaupade valmistamisel kasutatud põhisaaduste, nende töötlemissaaduste ja/või vastavalt artiklile 3 neist kahest rühmast ühega samalaadsete toodete laadi ja koguse.
Asjaomane isik esitab pädevale asutusele koos deklaratsiooniga kõik tõendavad dokumendid ja kogu teabe, mida asutus asjakohaseks peab. Asjaomaseid dokumente ja teavet võib säilitada ja esitada elektroonilisel kujul.
Pädevad asutused kontrollivad deklaratsioonide õigsust kõiki asjakohaseid vahendeid kasutades.
3. Selle liikmesriigi pädevate asutuste taotluse korral, kelle territooriumil täidetakse ekspordiga seotud tolliformaalsused, edastavad teiste liikmesriikide pädevad asutused neile kogu kättesaadava teabe, mis võimaldab asjaomase isiku deklaratsiooni kontrollida.
Artikkel 46
Erandina artiklist 45 ja konsulteerides pädevate asutustega, võib kasutatud toodete või kaupade deklaratsiooni asendada kasutatud toodete koguste lihtsustatud deklaratsiooniga või viitega kõnealuste koguste deklaratsioonile, kui kogused on artikli 10 lõike 4 kohaselt juba kindlaks määratud ja tingimusel, et tootja esitab pädevatele astutustele kogu teabe, mis on deklaratsiooni kontrollimiseks vajalik.
Artikkel 47
1. Kui eksportija ei koosta artiklis 46 nimetatud deklaratsiooni või ei lisa deklaratsioonile piisavalt tõendavat teavet, ei ole tal õigust toetust saada.
2. Kui asjaomased kaubad on loetletud IV lisa 1. ja 2. veerus, võib asjaomane isik erandina lõikest 1 saada selgesõnalise soovi korral toetust. Sellise toetuse arvutamisel arvessevõetavate põhisaaduste laad ja kogus määratakse kindlaks eksporditavate kaupade analüüsimisel ja vastavalt IV lisas esitatud tabelile. Pädev asutus määrab analüüsi tegemise tingimused ja taotluse toetuseks esitatavad andmed.
3. Sellise analüüsi kulud kannab eksportija.
Artikkel 48
1. Artiklit 45 ei kohaldata III lisa kohaselt kindlaksmääratud põllumajandussaaduste ja -toodete koguste suhtes, välja arvatud:
a)
artikli 45 lõikes 1 nimetatud toodete kogused, mida eksporditakse selliste kaupade kujul, mis on osaliselt saadud toodetest, mille eksporditoetuse maksmine on reguleeritud määrusega (EÜ) nr 1234/2007, ja osaliselt muudest toodetest, vastavalt artikli 11 lõikes 2 sätestatud tingimustele;
b)
muna või munatoodete kogused, mida eksporditakse CN-koodi 1902 11 00 alla kuuluvate pastatoodete kujul;
c)
artikli 11 lõike 1 teises lõigus nimetatud värskete pastatoodete kuivaine sisaldus;
d)
CN-koodide 2905 44 ja 3824 60 alla kuuluva D-glütsitooli (sorbitooli) valmistamisel tegelikult kasutatud põhisaaduste laad ning vajaduse korral tärklisainetest ja sahharoosist saadud D-glütsitooli (sorbitooli) osakaal;
e)
CN-koodi 3501 90 90 alla kuuluvate kaupade kujul eksporditava kaseiini kogused;
f)
CN-koodi 2202 90 10 alla kuuluvatest linnastest valmistatud õlle Plato kraad;
g)
pädevate asutuste poolt heakskiidetud idandamata odra kogused.
Ekspordideklaratsioonil esitatud kaupade kirjelduses ja toetuse taotlemisel III lisas loetletud kaupade suhtes võetakse arvesse kõnealuses lisas esitatud nomenklatuuri.
2. Kaupade analüüsimisel artiklite 45, 46, 47 või käesoleva artikli lõigete 1 ja 3 kohaldamiseks kasutatakse komisjoni määruses (EÜ) nr 904/2008 (14) osutatud analüüsimeetodeid või nende puudumisel komisjoni määruses (EÜ) nr 900/2008 (15) osutatud meetodeid, või nende puudumisel meetodeid, mida kohaldatakse liitu imporditavate samalaadsete kaupade suhtes ühise tollitariifistiku klassifikatsioonis.
3. Eksporditavate kaupade kogused ja artikli 45 lõikes 1 nimetatud toodete kogused või viide artikli 10 lõike 4 kohaselt kindlaksmääratud koostisele kantakse eksporti tõendavasse dokumenti. Artikli 47 lõike 2 kohaldamisel asendatakse viimati nimetatud kogused IV lisa 4. veerus loetletud põhisaaduste kogustega, mis vastavad eksporditud kaupade analüüsi tulemustele.
4. Toetuse saamiseks CN-koodide 0403 10 51 - 0403 10 99, 0403 90 71 - 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 ja 3502 19 90 alla kuuluvate kaupade eest peab asjaomane kaup vastama määruse (EÜ) nr 852/2004 ja määruse (EÜ) nr 853/2004 nõuetele, sealhulgas nõudele, et asjaomane kaup peab olema valmistatud heakskiidetud ettevõttes ja vastama tervisemärgistuse nõuetele, mis on esitatud määruse (EÜ) nr 853/2004 II lisa I jaos.
5. Artiklite 45 ja 46 kohaldamisel teatab iga liikmesriik komisjonile, milliseid kontrolle tehakse tema territooriumil erinevate eksporditavate kaubaliikide puhul. Komisjon teatab sellest teistele liikmesriikidele.
Artikkel 49
1. Vastavalt käesoleva määruse artiklitele 45 ja 46 ning määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 12 kohaldamisel esitab asjaomane isik kaupade puhul, mis sisaldavad määruse (EÜ) nr 1234/2007 artikli 162 lõike 1 punkti a alapunktides i, ii, v ja vii ning punktis b nimetatud teravilja, riisi, piima ja piimatooteid või munatooteid, deklaratsiooni selle kohta, et ükski neist koostisainetest ei ole imporditud kolmandast riigist, või andmed nende toodete kohtuste kohta, mis on imporditud kolmandatest riikidest.
2. Kui taotletakse koguste kindlaksmääramist artikli 10 lõike 4 kohaselt, võib pädev asutus aktsepteerida asjaomase isiku deklaratsiooni selle kohta, et lõikes 1nimetatud teravilja, riisi, piima- ja munatooteid, mis on imporditud kolmandatest riikidest, ei kasutata.
3. Kui taotletakse koguste kindlaksmääramist artikli 11 lõike 1 või artikli 47 lõike 2 kohaselt, võib pädev asutus aktsepteerida asjaomase isiku deklaratsiooni selle kohta, et lõikes 1 nimetatud teravilja, riisi, piima- ja munatooteid, mis on imporditud kolmandatest riikidest, ei kasutata.
4. Pädevad asutused kontrollivad lõigetes 1, 2 ja 3 nimetatud deklaratsioone kõikide asjakohaste vahendite abil.
VI PEATÜKK
TOETUSE MAKSMINE
Artikkel 50
1. Igal aastal 1. oktoobrist kuni 15. oktoobrini eksporditud kaupade puhul ei maksta toetust enne 16. oktoobrit.
Kui komisjon leiab, et liidu rahvusvaheliste kohustuste täitmine võib sattuda ohtu, ei maksta eelarveperioodi kohta väljaantud toetussertifikaadi alusel eksporditud kaupade puhul pärast kõnealuse perioodi lõppu väljamaksmisele kuuluvat toetust enne 16. oktoobrit. Sel juhul võib määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 46 lõikes 8 osutatud tähtaega ajutiselt pikendada kolme kuu ja 15 päevani määrusega, mis avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas enne 20. septembrit.
2. Käesoleva määruse II lisas loetletud kaupade suhtes ja erandina määruse (EÜ) nr 612/2009 artiklist 24 kohaldatakse määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 24 lõike 1 punkti a alapunktis ii sätestatud summat, olenemata sellest, millisesse riiki või millisele territooriumile kaubad eksporditakse:
a)
kaupade puhul, mis on pakitud jaemüügiks tarbijale kontaktpakenditesse sisu netomassiga kuni 2,5 kg või mahutitesse mahuga kuni 2 liitrit, mis on märgistatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/13/EÜ (16) artikli 1 lõike 3 punkti a tähenduses ning märgistusel on nimetatud kas sihtriigi importija või märgistuse tekst on sihtriigi riigikeeles või keeles, millest selles riigis kergesti aru saadakse;
b)
juhtudel, kui konkreetne eksportija ekspordib lõikes 3 nimetatud loa taotlemisele eelnenud kahe aasta jooksul vähemalt 12 korral kaupu, mis ei sisalda rohkem kui 90 massiprotsenti mis tahes üht põhitoodet, mille pealt toetust makstakse, kui need kaubad klassifitseeritakse sama kaheksakohalise CN-koodi alla ja lähetatakse samale kaubasaajale.
3. Lõikes 2 sätestatud juhtudel võivad liikmesriigid taotluse korral anda ametliku loa vabastada asjaomane eksportija määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 17 alusel nõutavate tõendite esitamisest peale veodokumendi.
Esimeses lõigus nimetatud luba kehtib maksimaalselt kaks aastat, kui seda ei tühistata; loa kehtivusaega on võimalik pikendada. Liikmesriigid võivad loa oma äranägemise järgi tühistada ja on kohustatud selle viivitamata tagasi võtma, kui neil on põhjendatult alust kahtlustada, et eksportija ei ole täitnud konkreetse loa tingimusi.
Esimese lõigu alusel antud vabastusi käsitatakse riskiteguritena, mida tuleb võtta arvesse nõukogu määruse (EÜ) nr 485/2008 (17) artikli 2 lõike 1 kohaldamisel.
Vabastust kasutavad eksportijad märgivad loa numbri märkima ühtsele haldusdokumendile ning käesoleva määruse artiklis 28 nimetatud eriomasele maksetaotlusele.
4. Erandina lõikest 3 võivad liikmesriigid lõike 2 punktis b nimetatud juhtudel vabastada asjaomase eksportija veodokumentide esitamisest ekspordi kohta, mille jaoks on antud luba, tingimusel, et asjaomane eksportija on kohustatud esitama veodokumendid vähemalt 10% selliste ekspordideklaratsioonide kohta või ühe deklaratsiooni aastas, olenevalt sellest, kumb arv on suurem; valiku teevad liikmesriigid, kohaldades komisjoni määruses (EÜ) nr 1276/2008 (18) sätestatud kriteeriume.
5. Käesoleva määruse II lisas loetletud kaupade puhul, mille ekspordideklaratsioon on vastu võetud hiljemalt 30. septembril 2007 ja mille kohta eksportija ei saa esitada määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 17 lõikes 1 osutatud tõendeid, loetakse toode impordituks kolmandasse riiki, kui esitatakse veodokumendi koopia ja kas üks määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 17 lõikes 2 loetletud dokumentidest või liidus asuva tunnustatud vahendaja väljastatud pangadokument, milles tõendatakse, et ekspordi eest on tasutud nende juures avatud eksportija kontole, või maksetõend.
6. Liikmesriigid võtavad lõiget 5 arvesse määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 27 kohaldamisel.
VII PEATÜKK
TEATAMISKOHUSTUS
Artikkel 51
1. Liikmesriigid teatavad komisjonile enne iga kuu kümnendat kuupäeva järgmist:
a)
eurodes väljendatud summad, mille puhul toetussertifikaadid on eelmise kuu jooksul artikli 41 lõike 1 kohaselt tagastatud;
b)
eurodes väljendatud summad, mille kohta on eelmise kuu jooksul kindlaks tehtud, et artiklis 38 nimetatud esmajärguline kohustus ei ole täidetud;
c)
artiklis 35 nimetatud toetussertifikaadid, mis on välja antud eelmisel kuul, väljendatuna eurodes;
d)
eurodes väljendatud toetussertifikaadid, mis on välja antud eelmise kuu jooksul vastavalt määruse (EÜ) nr 376/2008 artiklile 47.
Esimese lõigu punktis b nimetatud summad diferentseeritakse, viidates nendele vastava toetussertifikaadi eelarveperioodile.
2. Liikmesriigid teatavad komisjonile enne iga aasta 1. novembrit eurodes kogusumma, mis on eraldatud enne sama aasta 1. oktoobrit eelmise kalendriaasta 30. septembril lõppenud eelarveperioodil välja antud toetussertifikaatide jaoks.
Artikkel 52
1. Liikmesriigid edastavad komisjonile hiljemalt kalendriaasta igale kuule järgneva kuu lõpuks andmevahetussüsteemi DEX kaudu statistilise teabe käesoleva määrusega hõlmatud kaupade kohta, millele on eelmisel kuul antud eksporditoetust; andmed esitatakse kaheksakohaliste CN-koodide kaupa ning need hõlmavad järgmist:
a)
selliste kaupade kogused väljendatuna tonnides või muudes märgitud mõõtühikutes;
b)
eelmisel kuul iga asjaomase põllumajandusliku põhisaaduse eest antud eksporditoetuse summa eurodes;
c)
iga toetust saanud põllumajandusliku põhisaaduse kogus tonnides.
2. Liikmesriigid teatavad komisjonile enne iga aasta 31. detsembrit eurodes väljendatud eksporditoetuste kogusumma, mis nad on sama aasta 30. septembril lõppenud eelarveperioodi jooksul tegelikult andnud kaupade eest, mis on eksporditud eelmise aasta 30. septembril lõppenud eelarveperioodil; ühtlasi teatatakse ka varasematel eelarveperioodidel teatamata jäänud eksporditoetuste summad, märkides vastavad eelarveperioodid.
3. Lõigete 1 ja 2 kohaldamisel sisaldavad antud toetused ettemakseid.
4. Liikmesriigid teatavad komisjonile enne iga aasta 31. detsembrit põhjendamatult makstud toetuste tagasimaksete kogusumma eurodes, mis on tagasi saadud sama aasta 30. septembril lõppenud eelarveperioodi jooksul, märkides vastava(d) eelarveperioodi(d).
Artikkel 53
Liikmesriigid teatavad komisjonile hiljemalt iga kuu viiendal kuupäeval toetuste summad, mis on antud artikli 43 lõike 1 kohaselt eelmise kuu 16. kuupäevast kuni eelmise kuu lõpuni, ja hiljemalt iga kuu kahekümnendal kuupäeval toetuste summad, mis on antud artikli 43 lõike 1 kohaselt jooksva kuu esimesest kuupäevast kuni 15. kuupäevani. Vajaduse korral teatavad liikmesriigid komisjonile, et asjaomaste päevade vahel ei ole toetusi antud.
VIII PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 54
Määrus (EÜ) nr 1043/2005 tunnistatakse kehtetuks.
Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele ning loetakse vastavalt IX lisas esitatud vastavustabelile.
Artikkel 55
Käesolev määrus jõustub teisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Seda kohaldatakse taotluste suhtes, mis on esitatud alates 8. juulist 2010 sertifikaatide saamiseks, mida kasutatakse alates 1. oktoobrist 2010.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 29. juuni 2010