NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 749/2011
ze dne 29. července 2011,
kterým se mění nařízení (EU) č. 142/2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a provádí směrnice Rady 97/78/ES, pokud jde o určité vzorky a předměty osvobozené od veterinárních kontrol na hranici podle uvedené směrnice
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a o zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002 (1), a zejména čl. 5 odst. 2, čl. 15 odst. 1 písm. c), čl. 15 odst. 1 druhý pododstavec, čl. 20 odst. 10 a 11, čl. 41 odst. 3 první a třetí pododstavec, čl. 42 odst. 2 a čl. 45 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 1069/2009 stanoví hygienická a veterinární pravidla pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty s cílem zabraňovat rizikům pro zdraví lidí a zvířat, která v souvislosti s těmito produkty vznikají, a snižovat je na minimum. Nařízení rovněž obsahuje ustanovení pro stanovení konečného bodu výrobního řetězce určitých získaných produktů, po kterém se na ně už nevztahují požadavky uvedeného nařízení.
(2)
Nařízení Komise (EU) č. 142/2011 ze dne 25. února 2011, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a provádí směrnice Rady 97/78/ES, pokud jde o určité vzorky a předměty osvobozené od veterinárních kontrol na hranici podle uvedené směrnice (2), stanoví prováděcí pravidla pro nařízení (ES) č. 1069/2009, včetně pravidel pro stanovení konečných bodů pro určité získané produkty.
(3)
Dánsko předložilo žádost o stanovení konečného bodu pro rybí tuk, který se používá k výrobě léčivých přípravků. Protože se tento rybí tuk získává z materiálu kategorie 3 a zpracovává se za přísných podmínek, měl by se pro tento tuk stanovit konečný bod. Článek 3 nařízení (EU) č. 142/2011 a příloha XIII uvedeného nařízení by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(4)
Nařízení (EU) č. 142/2011 převzalo ustanovení zavedená k provedení nařízení (ES) č. 1774/2002 a rozhodnutí Komise 2003/324/ES (3), jimiž se zejména umožňuje Estonsku, Lotyšsku a Finsku krmení některých kožešinových zvířat zpracovanými živočišnými bílkovinami, které byly získány z těl zvířat téhož druhu nebo z jejich částí, zejména lišek. Příloha II by měla být změněna tak, aby se umožnilo krmení obou běžně chovaných druhů, tj. lišky obecné (Vulpes vulpes), která je v současnosti uvedená na seznamu, a lišky polární (Alopex lagopus) tímto materiálem, protože rozhodnutí 2003/324/ES bylo zrušeno nařízením (EU) č. 142/2011.
(5)
Nařízení (ES) č. 1069/2009 stanoví některá pravidla pro tlakovou sterilizaci a prováděcí opatření, která se mají přijmout pro další zpracovatelské metody, které se musí uplatnit pro vedlejší produkty živočišného původu nebo získané produkty, aby při použití nebo neškodném odstraňování těchto produktů nevznikla rizika nepřijatelná pro zdraví lidí a zvířat. V souladu s tím stanoví příloha IV nařízení (EU) č. 142/2011 standardní zpracovatelské metody pro zpracovatelské podniky a některé další podniky a zařízení.
(6)
Nařízení (ES) č. 1069/2009 umožňuje neškodné odstraňování nebo používání vedlejších produktů živočišného původu nebo získaných produktů alternativními metodami, pokud byly tyto metody povoleny na základě posouzení jejich schopnosti snižovat rizika pro zdraví lidí a zvířat na míru, která je pro příslušnou kategorii produktů živočišného původu alespoň rovnocenná standardním zpracovatelským metodám. Nařízení (ES) č. 1069/2009 také stanoví, že má být přijat standardní formát žádostí o alternativní metody. V souladu s tím stanoví příloha IV nařízení (EU) č. 142/2011 alternativní zpracovatelské metody pro zpracovatelské podniky a některé další podniky a zařízení.
(7)
Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen „úřad EFSA“) přijal s ohledem na takové alternativní metody tři stanoviska: vědecké stanovisko přijaté dne 21. ledna 2009 k projektu zkoumání alternativ k systémům likvidace kadáverů použitím kontejnerového systému (4) (dále jen „kontejnerový systém“), vědecké stanovisko přijaté dne 8. července 2010 k ošetření pevného prasečího a drůbežího hnoje vápnem (5) a vědecké stanovisko přijaté dne 22. září 2010 k žádosti společnosti Neste Oil o novou alternativní metodu neškodného odstraňování nebo používání vedlejších produktů živočišného původu (6).
(8)
Projekt kontejnerového systému navrhuje hydrolýzu kadáverů prasat a dalších vedlejších produktů živočišného původu z prasat chovaných v hospodářství, která se uskutečňuje v uzavřeném kontejneru na území hospodářství. Po určité době se získané hydrolyzované materiály neškodně odstraňují, a to přednostně spalováním nebo zpracováním v souladu s hygienickými pravidly pro vedlejší produkty živočišného původu.
(9)
Projekt kontejnerového systému dále navrhuje druhou možnost, kdy se kadávery prasat a další vedlejší produkty živočišného původu z prasat chovaných v hospodářství před jejich neškodným odstraněním drtí a následně pasterizují.
(10)
Úřad EFSA ve svém stanovisku ze dne 21. ledna 2009 ke kontejnerovému systému dospěl k závěru, že poskytnuté informace nejsou dostačujícím podkladem pro to, aby mohla být tato druhá možnost považována za bezpečný způsob neškodného odstranění vedlejších produktů živočišného původu z prasat. Pokud jde o první možnost založenou na hydrolýze, úřad EFSA také nebyl schopen předložit konečné posouzení. Uvedl však, že by hydrolyzovaný materiál neměl představovat další riziko, pokud by se dále zpracovával v souladu s hygienickými předpisy pro materiály kategorie 2.
(11)
Proto by se měla hydrolýza vedlejších produktů živočišného původu na území hospodářství povolit za podmínek, které brání přenosu onemocnění přenosných na člověka nebo na zvířata a které nemají nepříznivý účinek na životní prostředí. Zejména by se měla hydrolýza, jako třetí možnost, provádět v uzavřeném a nepropustném kontejneru, který je oddělený od hospodářských zvířat na stejném území. Protože však metoda hydrolýzy není zpracovatelskou metodou, neměly by se na ni vztahovat zvláštní podmínky pro zpracování vedlejších produktů živočišného původu v těchto zařízeních. Kontejner by se měl pravidelně a pod úředním dohledem kontrolovat na nepřítomnost koroze, aby se zabránilo úniku materiálů do země.
(12)
Schopnost metody hydrolýzy snížit možná zdravotní rizika se ještě neprokázala. Proto by se měla zakázat každá manipulace s hydrolyzovaným materiálem nebo jeho použití mimo spalování a spoluspalování, po předchozím zpracování nebo bez něj, nebo neškodné odstraňování na povolené skládce, kompostování nebo přeměna na bioplyn, pokud každé ze tří posledně uvedených možností předchází tlaková sterilizace.
(13)
Španělsko, Irsko, Lotyšsko, Portugalsko a Spojené království vyjádřily zájem o to, aby se jejich provozovatelům povolila metoda hydrolýzy. Příslušné orgány uvedených členských států potvrdily, že se u těchto provozovatelů mají uskutečnit přísné kontroly, aby se zabránilo možným zdravotním rizikům.
(14)
Úřad EFSA ve svém stanovisku ze dne 8. července 2010 k ošetření pevného prasečího a drůbežího hnoje vápnem dospěl k závěru, že by se navrhované smíchání vápna s hnojem mohlo považovat za bezpečný postup inaktivace příslušných bakteriálních a virových patogenních původců s ohledem na zamýšlenou aplikaci získaného produktu, tedy uvedené směsi vápna s hnojem, na půdu. Protože použití prokázalo účinnost postupu jenom při použití konkrétního míchacího zařízení, úřad EFSA doporučil, aby se v případě, že je pro postup použito odlišné míchací zařízení, provedlo na základě měření pH, času a teploty ověření, které by mělo prokázat, že použitím odlišného míchacího zařízení je dosaženo rovnocenné inaktivace patogenních původců.
(15)
Ověření podle uvedených zásad by se mělo provést v případě, že je nehašené vápno (CaO), které bylo použito pro postup posouzený úřadem EFSA, nahrazeno dolomitickým vápnem (CaOMgO).
(16)
Úřad EFSA ve svém stanovisku ze dne 22. září 2010 ke katalytickému procesu sestávajícímu z několika kroků pro výrobu obnovitelných paliv dospěl k závěru, že proces lze považovat za bezpečný, pokud se tavené/škvařené tuky získané z materiálů kategorie 2 a kategorie 3 použijí jako výchozí materiály a současně se uvedené tavené/škvařené tuky zpracují v souladu se standardními metodami zpracování vedlejších produktů živočišného původu. Na základě předložených důkazů však nebylo možné rozhodnout, zda dokáže tento postup také zmírnit možná rizika TSE, která mohou představovat tavené/škvařené tuky získané z materiálů kategorie 1. Proto by se měl katalytický proces sestávající z několika kroků povolit v případě tavených/škvařených tuků získaných z materiálů kategorie 2 a kategorie 3, ale měl by se zamítnout v případě tavených/škvařených tuků získaných z materiálů kategorie 1. Přestože takové zamítnutí nebrání žadateli předložit úřadu EFSA další důkazy pro nové posouzení, používání tavených/škvařených tuků získaných z materiálů kategorie 1 pro uvedený proces by mělo být až do takového posouzení zakázané.
(17)
Příloha IV nařízení (EU) č. 142/2011 by měla být změněna s ohledem na závěry uvedených tří vědeckých stanovisek úřadu EFSA.
(18)
Nařízení (ES) č. 1069/2009 stanoví přijetí prováděcích opatření týkajících se přeměny vedlejších produktů živočišného původu na bioplyn nebo kompost. Pokud se v zařízení na výrobu bioplynu nebo v zařízení na kompostování mísí vedlejší produkty živočišného původu s materiály neživočišného původu nebo s jinými materiály, na které se nevztahuje uvedené nařízení, měl by mít příslušný orgán možnost povolit odběr reprezentativních vzorků po pasterizaci a před smísením, aby se otestoval jejich soulad s mikrobiologickými kritérii. Odběr těchto vzorků by měl prokázat, že pasterizace vedlejších produktů živočišného původu zmírnila mikrobiologická rizika u vedlejších produktů živočišného původu určených k přeměně.
(19)
Příloha V nařízení (EU) č. 142/2011 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(20)
Nařízení (ES) č. 1069/2009 stanoví přijetí standardního formátu žádostí o alternativní metody používání nebo neškodného odstraňování vedlejších produktů živočišného původu nebo získaných produktů. Uvedený formát mají používat zainteresované subjekty při předkládání žádosti o povolení takových metod.
(21)
Úřad EFSA přijal na žádost Komise dne 7. července 2010 vědecké stanovisko s prohlášením o technické pomoci s formátem žádostí o nové alternativní metody týkající se vedlejších produktů živočišného původu (7). V uvedeném prohlášení úřad EFSA zejména doporučuje dále vyjasnit informace, které by zainteresované subjekty měly uvést při předložení žádosti o nové alternativní metody.
(22)
S ohledem na doporučení v uvedeném vědeckém stanovisku by měl být standardní formát žádostí o nové alternativní metody uvedený v příloze VII nařízení (EU) č. 142/2011 změněn.
(23)
Protože obnovitelná paliva získaná katalytickým procesem sestávajícím z několika kroků je možno vyrobit i z dovezených tavených/škvařených tuků, měly by se vyjasnit požadavky na dovoz těchto tuků a podmínky uvedené ve veterinárním osvědčení, které musí doprovázet zásilky tavených/škvařených tuků v místě vstupu do Unie, kde se provádějí veterinární kontroly. Přílohy XIV a XV nařízení (EU) č. 142/2011 by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(24)
V souladu s tím by proto měl být změněn článek 3 a přílohy II, IV, V, VII, VIII, XI a přílohy XIII až XVI.
(25)
Po vstupu tohoto nařízení v platnost by se mělo poskytnout přechodné období, aby se umožnil plynulý dovoz tavených/škvařených tuků, které nejsou určené k lidské spotřebě, pro určitá použití mimo krmivový řetězec, do Unie, jak stanoví nařízení (EU) č. 142/2011 před změnami zavedenými tímto nařízením.
(26)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 142/2011 se mění takto:
1)
V článku 3 se písmeno g) nahrazuje tímto:
„g)
kožešinu, která splňuje zvláštní požadavky na konečný bod pro tento produkt stanovené v kapitole VIII přílohy XIII;
h)
rybí tuk určený k výrobě léčivých přípravků, který splňuje zvláštní požadavky na konečný bod pro tento produkt stanovené v kapitole XIII přílohy XIII;
i)
benzin a paliva, které splňují zvláštní požadavky na produkty katalytického procesu sestávajícího z několika kroků pro výrobu obnovitelných paliv stanovené v odst. 2 písm. c) oddílu 3 kapitoly IV přílohy IV.“
2)
Přílohy II, IV, V, VII, VIII, XI a přílohy XIII až XVI se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Během přechodného období do 31. ledna 2012 se budou pro dovoz do Unie dále přijímat zásilky tavených/škvařených tuků, které nejsou určené k lidské spotřebě, pro určitá použití mimo krmivový řetězec, k nimž je přiloženo veterinární osvědčení, které bylo podepsáno a vyplněno v souladu se vzorem stanoveným v kapitole 10 (B) přílohy XV nařízení (EU) č. 142/2011 před vstupem tohoto nařízení v platnost, pokud tato osvědčení byla vyplněna a podepsána před 30. listopadem 2011.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 29. července 2011.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 749/2011,
29. juuli 2011,
millega muudetakse komisjoni määrust (EL) nr 142/2011, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1069/2009, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete tervise-eeskirjad, ja nõukogu direktiivi 97/78/EÜ seoses teatavate selle direktiivi alusel piiril toimuvast veterinaarkontrollist vabastatud proovide ja näidistega
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1069/2009, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete tervise-eeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1774/2002, (1) eelkõige selle artikli 5 lõiget 2, artikli 15 lõike 1 punkti c ja teist lõiku, artikli 20 lõikeid 10 ja 11, artikli 41 lõiget 3, artikli 42 lõiget 2 ja artikli 45 lõiget 4,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määruses (EÜ) nr 1069/2009 on sätestatud loomade ja inimeste terviseohutuse nõuded loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete kohta, selleks et hoida ära ja vähendada inimeste ja loomade terviseriske, mida need tooted võivad tekitada. Seal on samuti sätestatud nõue määrata kindlaks teatavate loomsetest kõrvalsaadustest saadud toodete tootmisahela lõpp-punkt, pärast mida nende suhtes enam ei kohaldata määruse nõudeid.
(2)
Komisjoni 25. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 142/2011 (millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1069/2009, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete tervise-eeskirjad, ja nõukogu direktiivi 97/78/EÜ seoses teatavate selle direktiivi alusel piiril toimuvast veterinaarkontrollist vabastatud proovide ja näidistega) (2) on kehtestatud määruse (EÜ) nr 1069/2009 rakenduseeskirjad, sealhulgas eeskirjad teatavate loomsetest kõrvalsaadustest saadud toodete tootmisahela lõpp-punkti kindlaks määramiseks.
(3)
Taani on esitanud taotluse määrata kindlaks ravimite tootmiseks mõeldud kalaõli tootmisahela lõpp-punkt. Kuna kõnealust kalaõli toodetakse 3. kategooria materjalist ja töödeldakse rangete tingimuste kohaselt, tuleb selle tootmisahela lõpp-punkt kindlaks määrata. Seepärast tuleks määruse (EL) nr 142/2011 artiklit 3 ja XIII lisa vastavalt muuta.
(4)
Määrusega (EL) nr 142/2011 on kehtestatud ka määruse (EÜ) nr 1774/2002 ja komisjoni otsuse 2003/324/EÜ (3) rakendussätted, millega muuhulgas lubatakse Eestil, Lätil ja Soomel kasutada teatavate karusloomade, eelkõige rebaste söödaks töödeldud loomset valku, mis on saadud sama liigi loomade, kehadest või kehaosadest. Tuleks muuta II lisa, et lubada sellise materjali kasutamist söödaks mõlemale levinud liigile, nagu punarebane (Vulpes vulpes), mis on juba loetelus olemas, ja polaarrebane (Alopex lagopus), sest otsus 2003/324/EÜ on määrusega (EÜ) nr 142/2011 kehtetuks tunnistatud.
(5)
Määruses (EÜ) nr 1069/2009 on loomsete kõrvalsaaduste või nendest saadud toodete töötlemise suhtes sätestatud teatavad eeskirjad, mis käsitlevad rõhu all steriliseerimist, ning rakendusmeetmed, mis käsitlevad teisi töötlemismeetodeid, eesmärgiga vältida lubamatuid inimeste ja loomade terviseriske nende toodete kasutamisel või kõrvaldamisel. Seepärast on määruse (EÜ) nr 142/2011 IV lisas sätestatud tavapärased töötlemismeetodid töötlemisettevõtete ja teatavate muude ettevõtete jaoks.
(6)
Määrusega (EÜ) nr 1069/2009 on loomseid kõrvalsaadusi ja nendest saadud tooteid lubatud kasutada või kõrvaldada ka alternatiivmeetodite abil, kui selliste meetodite kasutamiseks on antud luba; selleks hinnatakse, kas nende meetoditega on asjaomaste loomsete kõrvalsaaduste puhul võimalik vähendada inimeste ja loomade terviseriske vähemalt samal määral, kui seda võimaldavad tavapärased töötlemismeetodid. Määrusega (EÜ) nr 1069/2009 on samuti kehtestatud alternatiivmeetodite kasutamise loa taotluse standardvorm. Samuti on määruse (EÜ) nr 142/2011 IV lisas sätestatud alternatiivsed töötlemismeetodid töötlemisettevõtete ja teatavate muude ettevõtete jaoks.
(7)
Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) on selliste alternatiivmeetodite kohta võtnud vastu kolm arvamust: 21. jaanuaril 2009 võeti vastu teaduslik arvamus rümpade kõrvaldamise alternatiivsete meetodite (nn punker-süsteemi (4)) uurimise projekti kohta; 8. juulil 2010 võeti vastu teaduslik arvamus tahke sea- ja kodulinnusõnniku lubjaga töötlemise kohta (5); ning 22. septembril 2010 võeti vastu teaduslik arvamus äriühingu Neste Oil taotluse kohta loomsete kõrvalsaaduste kasutamise või kõrvaldamise uue alternatiivse meetodi lubamiseks (6).
(8)
Esimese võimalusena nähakse punker-süsteemi projektis ette hüdrolüüsida seakered ja muud seakasvatusettevõtetest pärit loomsed kõrvalsaadused kinnises konteineris ettevõtte valdustes. Teatava aja möödudes tuleks hüdrolüüsil saadud materjal kõrvaldada põletamise või töötlemise teel kooskõlas loomsete kõrvalsaaduste tervise-eeskirjadega.
(9)
Teise võimalusena nähakse projektis ette seakered ja muud seakasvatusettevõtetest pärit loomsed kõrvalsaadused enne nende kõrvaldamist purustada ja seejärel pastöriseerida.
(10)
EFSA tegi oma 21. jaanuari 2009. aasta arvamuses järelduse, et esitatud teabe alusel ei ole võimalik piisava kindlusega väita, et pakutud teine võimalus on ohutu sigadelt pärit kõrvalsaaduste kõrvaldamise meetod. Esimese, hüdrolüüsil põhineva meetodi kohta ei olnud EFSA-l võimalik lõplikku hinnangut anda. Samas märkis EFSA, et hüdrolüüsitud materjal ei kujutaks endast lisariski, kui seda töödeldaks edasi vastavalt 2. kategooria materjali kohta kehtestatud tervise-eeskirjadele.
(11)
Seepärast tuleks lubada loomsete kõrvalsaaduste hüdrolüüsimist ettevõtte valdustes, kui tagatakse tingimused, mis välistavad inimestele või loomadele nakkavate haiguste leviku ning kahjustava keskkonnamõju tekke. Hüdrolüüs peaks toimuma suletud lekkekindlas konteineris, mis asetseb küll ettevõtte valdustes, kuid - kolmanda võimalusena - põllumajandusloomadest eraldi. Kuna hüdrolüüs ei ole töötlemismeetod, ei peaks selliste ettevõtete suhtes kohaldama loomsete kõrvalsaaduste töötlemise eritingimusi. Tuleks korrapäraselt ja ametliku järelevalve all kontrollida, et konteiner oleks korrosioonivaba, et hoida ära materjalide lekkimine pinnasesse.
(12)
Hüdrolüüsi võimet vähendada võimalikku terviseriski ei ole veel tõestatud. Seepärast tuleks keelata hüdrolüüsitud materjali käitlemine või kasutamine muul viisil kui eeltöödeldud või -töötlemata kujul põletamine või koospõletamine või pärast rõhu all steriliseerimist tunnustatud prügilasse ladestamine või biogaasiks muundamine või kompostimine.
(13)
Hispaania, Iirimaa, Läti, Portugal ja Ühendkuningriik on avaldanud soovi lubada oma käitlejatel kasutada hüdrolüüsimeetodit. Kõnealuste liikmesriikide pädevad asutused on kinnitanud, et neid käitlejaid tuleb rangelt kontrollida, et hoida ära võimalike terviseriskide teke.
(14)
EFSA tegi oma 8. juuli 2010. aasta arvamuses tahke sea- ja kodulinnusõnniku lubjaga töötlemise kohta järelduse, et pakutud meetodit, mille kohaselt lupja segatakse sõnnikuga, võib toote (st lubja ja sõnniku segu) kasutusotstarbest (st maapinnale laotamisest) lähtudes pidada ohutuks asjaomaste bakteriaalsete ja viiruslike haigusetekitajate kahjutukstegemise viisiks. Kuna taotluses näidati meetodi tõhusust ainult ühe teatava segamisseade puhul, soovitas EFSA mõne muu segamisseade kasutamisel teha pH ning aja ja temperatuuri väärtustel põhinev valideerimine, tõestamaks, et see muu segamisseade võimaldab samaväärset haigusetekitajate kahjutukstegemist.
(15)
Kui valideerimisel kasutatakse dolomiidist saadud lupja (CaOMgO), mitte kustutamata lupja (CaO), nagu seda teeb EFSA, tuleb järgida samu tingimusi.
(16)
EFSA tegi oma 22. septembri 2010. aasta arvamuses taastuvkütuste tootmiseks mõeldud mitme-etapilise katalüütilise protsessi kohta järelduse, et seda protsessi võib pidada ohutuks, kui algmaterjalina kasutatakse 2. ja 3. kategooria materjalist toodetud sulatatud rasvu, mida on töödeldud vastavalt loomsete kõrvalsaaduste töötlemiseks ettenähtud tavapärastele meetoditele. Esitatud tõendusmaterjal ei võimaldanud siiski teha järeldust, et protsess vähendab ka transmissiivse spongioosse entsefalopaatia (TSE) riski, mis võib kaasneda 1. kategooria materjalist toodetud sulatatud rasvadega. Seepärast tuleks mitme-etapilist katalüütilist protsessi lubada kasutada 2. ja 3. kategooria materjalidest toodetud sulatatud rasvade puhul; 1. kategooria materjalist toodetud sulatatud rasvade puhul tuleb selle protsessi kasutamine keelata. Kuna keelamine ei takista taotlejal esitada EFSA-le täiendavat tõendusmaterjali uue hindamise jaoks, tuleks keelata töödelda 1. kategooria materjalidest toodetud sulatatud rasvu selle protsessi abil, kuni selline hindamine on aset leidnud.
(17)
Määruse (EL) nr 142/2011 IV lisa tuleks muuta, et võtta arvesse EFSA kolmes teaduslikus arvamuses esitatud järeldusi.
(18)
Määruses (EL) nr 1069/2009 on sätestatud rakendusmeetmete vastuvõtmine loomsete kõrvalsaaduste biogaasiks või kompostiks muundamiseks. Kui biogaasi- või kompostimisjaamas segatakse loomseid kõrvalsaadusi mitteloomset päritolu materjalide või muude kõnealuse määrusega hõlmamata materjalidega, tuleb pädevatele asutustele anda õigus lubada võtta pärast pastöriseerimist, kuid enne segamist, representatiivseid proove, et kontrollida nende vastavust mikrobioloogilistele kriteeriumidele. Sellise proovivõtmise tulemused peaksid näitama, kas loomsete kõrvalsaaduste pastöriseerimine on vähendanud loomsete kõrvalsaaduste muundamisega kaasnevaid mikrobioloogilisi riske.
(19)
Seetõttu tuleks määruse (EL) nr 142/2011 V lisa vastavalt muuta.
(20)
Määrusega (EÜ) nr 1069/2009 on kehtestatud loomsete kõrvalsaaduste ja nendest saadud toodete kasutamise või kõrvaldamise alternatiivmeetodite taotlemise standardvorm. See vorm on ette nähtud kasutamiseks huvitatud isikutele taotluse esitamisel alternatiivmeetodite lubamiseks.
(21)
Vastusena komisjoni soovile saada tehnilist abi loomsete kõrvalsaaduste tarvis uute alternatiivmeetodite taotlemise vormi väljatöötamiseks, võttis EFSA 7. juulil 2010 vastu teadusliku arvamuse (7). Selles vastuses soovitab EFSA eelkõige veelgi täpsemalt kindlaks määrata, millist teavet peaksid huvitatud isikud uue alternatiivmeetodi taotlust täites esitama.
(22)
Kõnealuseid teaduslikus arvamuses esitatud soovitusi arvesse võttes tuleks muuta uute alternatiivmeetodite kasutamise taotluse standardvormi, mis on esitatud määruse (EL) nr 142/2011 VII lisas.
(23)
Kuna taastuvkütust saab mitme-etapilise katalüütilise protsessi abil toota ka imporditud sulatatud rasvadest, tuleb täpsustada selliste rasvade impordinõudeid ja tingimusi, mis on esitatud terviseohutuse sertifikaadil, mis peab sulatatud rasvade saadetistega liitu sisenemisel toimuva veterinaarkontrolli kohas kaasas olema. Seepärast tuleks määruse (EL) nr 142/2011 XIV ja XV lisa vastavalt muuta.
(24)
Samuti tuleks muuta artiklit 3 ning II, IV, V, VII, VIII, XI ja XIII-XVI lisasid.
(25)
Tuleks ette näha üleminekuperiood käesoleva määruse jõustumise järgseks perioodiks, et saaks jätkata muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud ja väljaspool söödaahelat kasutatavate sulatatud rasvade importimist liitu, nagu on ette nähtud määrusega (EL) nr 142/2011 enne käesoleva määrusega kavandatud muudatusi.
(26)
Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määrust (EL) nr 142/2011 muudetakse järgmiselt.
(1)
Artikli 3 punkt g asendatakse järgmisega:
„g)
karusnahk, mis vastab selle toote tootmisahela lõpp-punkti erinõuetele, mis on sätestatud XIII lisa VIII peatükis;
h)
ravimite tootmiseks mõeldud kalaõli, mis vastab selle toote tootmisahela lõpp-punkti erinõuetele, mis on sätestatud XIII lisa XIII peatükis;
i)
bensiin ja kütused, mis vastavad taastuvkütuste tootmiseks mõeldud mitme-etapilise katalüütilise protsessi teel saadud toodete erinõuetele, mis on sätestatud IV lisa IV peatüki 3. jao punkti 2 alapunktis c.”.
(2)
II, IV, V, VII, VIII, XI ning XIII-XVI lisad muudetakse vastavalt käesoleva määruse lisale.
Artikkel 2
Üleminekuperioodil, mis kestab 31. jaanuarini 2012, lubatakse liitu importida muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud ja väljaspool söödaahelat kasutatavaid sulatatud rasvu, kui nende saadetistega on kaasas terviseohutuse tõend, mis on koostatud ja allkirjastatud vastavalt määruse (EL) nr 142/2011 XV lisa 10.peatüki B osas sätestatud näidisele ning kui sellised tõendid on koostatud ja allkirjastatud enne 30. novembrit 2011.
Artikkel 3
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 29. juuli 2011