NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 447/2012
ze dne 21. března 2012,
kterým se doplňuje nařízení (ES) č. 1060/2009 Evropského parlamentu a Rady o ratingových agenturách stanovením regulačních technických standardů pro posuzování souladu metodik pro vydávání ratingů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 ze dne 16. září 2009 o ratingových agenturách (1), a zejména na čl. 21 odst. 4 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 požaduje, aby ratingová agentura používala metodiky pro vydávání ratingů, které jsou přesné a důsledné, systematické, stabilní a které podléhají vyhodnocování založenému na zkušenostech z minulosti, včetně zpětného testování.
(2)
Toto nařízení je nezbytné, aby byla zajištěna transparentnost posuzování, které provádí Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/77/ES (2), a jednotná pravidla, pokud jde o požadavky stanovené v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009.
(3)
Orgán ESMA musí posoudit plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 ze strany ratingových agentur, když prověřuje žádosti o registraci podle článku 15 uvedeného nařízení. Jako součást probíhajícího dohledu by měl orgán ESMA po provedení registrace posuzovat průběžné plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 ze strany ratingových agentur, kdykoliv takové posouzení považuje za nutné.
(4)
Nařízení (ES) č. 1060/2009, a zejména jeho článek 23, nedovoluje orgánu ESMA, Komisi ani jiným orgánům veřejné správy členského státu zasahovat do obsahu ratingů či metodik. Z tohoto důvodu by toto nařízení mělo stanovit pravidla, na základě kterých se uvedené metodiky budou posuzovat, ale uvedené orgány by neměly rozhodovat o přesnosti ratingu, který je výsledkem uvedených metodik.
(5)
Ustanovení čl. 6 odst. 2 ve spojení s bodem 9 oddílu A přílohy I nařízení (ES) č. 1060/2009 požaduje, aby ratingová agentura zřídila útvar, který bude odpovědný za pravidelný přezkum jejích metodik, modelů a klíčových předpokladů pro vydávání ratingů, jako jsou matematické a korelační předpoklady, a jejich významných změn nebo modifikací, jakož i vhodnosti těchto metodik, modelů a klíčových předpokladů pro vydávání ratingů v případě jejich skutečného nebo zamýšleného použití pro hodnocení nových finančních nástrojů.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem předložených Komisi ke schválení orgánem ESMA podle postupu stanoveného v článku 10 nařízení (EU) č. 1095/2010.
(7)
Orgán ESMA uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1095/2010. Kromě toho v květnu 2011 orgán ESMA zveřejnil výzvu s cílem získat informace od účastníků trhu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla, která mají být použita pro posuzování toho, zda jsou metodiky pro vydávání ratingů v souladu s požadavky stanovenými v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009.
Článek 2
Prokázání souladu
Ratingová agentura musí být vždy schopna orgánu ESMA prokázat plnění požadavků stanovených v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009, které se týkají používání metodik pro vydávání ratingů.
Článek 3
Posuzování souladu orgánem ESMA
1. Kromě posouzení plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 v souvislosti s žádostí o registraci podle článku 15 uvedeného nařízení orgán ESMA průběžně posuzuje plnění požadavků stanovených v čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 všemi ratingovými agenturami, tak jak považuje za vhodné.
2. Při posouzení plnění požadavků uvedených v ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1060/2009 ze strany ratingových agentur použije orgán ESMA veškeré informace, které jsou relevantní pro proces vypracování, schválení, použití a přezkumu metodik pro vydávání ratingů.
3. Pro stanovení vhodné úrovně posouzení orgán ESMA zváží, zda metodiky pro vydávání ratingů byly v minulosti při předpovídání úvěruschopnosti prokazatelně soudržné a přesné a může přihlédnout k metodám vyhodnocování, jako jsou odpovídající studie selhání či přechodu navržené k testování uvedené konkrétní metodiky.
Článek 4
Posouzení důslednosti metodiky pro vydávání ratingů
1. Ratingová agentura používá a uplatňuje metodiky pro vydávání ratingů, které:
a)
obsahují jasné a důkladné kontroly a postupy jejich vývoje a související schválení, které umožňují vhodné přezkoumání;
b)
zahrnují veškeré příčinné faktory, jež jsou považovány za relevantní pro určení úvěruschopnosti hodnoceného subjektu nebo finančního nástroje, které jsou podloženy statistickými důkazy nebo zkušenostmi a důkazy z minulosti;
c)
berou v úvahu modelové vztahy mezi hodnocenými subjekty nebo finančními nástroji s totožným rizikovým faktorem a rizikové faktory, vůči nimž jsou metodiky pro vydávání ratingů citlivé;
d)
zahrnují spolehlivé, relevantní a kvalitní související analytické modely, klíčové předpoklady pro vydání ratingu a kritéria, pokud jsou zavedeny.
2. Ratingová agentura vede seznam používaných metodik pro vydávání ratingů a podrobně vysvětluje tyto body, pokud jde o:
a)
všechny kvalitativní faktory, včetně rozsahu kvalitativního posouzení uvedených faktorů,
b)
všechny kvantitativní faktory, včetně klíčových proměnných, zdrojů údajů, klíčových předpokladů, modelování a kvantitativních metod.
3. Podrobné vysvětlení uvedené v odstavci 2 zahrnuje:
a)
prohlášení o významu všech kvalitativních nebo kvantitativních faktorů použitých v uvedené metodice pro vydávání ratingů včetně, pokud je to vhodné, popisu a odůvodnění souvisejících koeficientů přidělených uvedeným faktorům a jejich dopadu na ratingy;
b)
posouzení vztahu mezi klíčovými předpoklady použitými v uvedené metodice pro vydávání ratingů a kritickými rizikovými faktory odvozenými z makroekonomických nebo finančních údajů a
c)
posouzení vztahu mezi klíčovými předpoklady použitými v metodice pro vydávání ratingů a volatilitou ratingů, které jsou výsledkem uvedené metodiky v průběhu času.
4. Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů a s nimi související analytické modely, klíčové předpoklady pro vydávání ratingů a kritéria, které neprodleně začleňují závěry nebo výsledky interního přezkumu nebo kontrolního přezkumu, který provedl jeden nebo více z těchto subjektů nebo osob:
a)
nezávislí členové správní nebo dozorčí rady ratingové agentury;
b)
útvar přezkumu ratingové agentury;
c)
všechny ostatní příslušné osoby nebo výbor podílející se na kontrole a přezkumu metodik pro vydávání ratingů.
Článek 5
Posouzení systematičnosti metodiky pro vydávání ratingů
1. Ratingová agentura používá metodiku pro vydávání ratingů a s ní spojené analytické modely, klíčové předpoklady pro vydávání ratingů a kritéria, které jsou systematicky uplatňovány při stanovení všech ratingů v dané kategorii aktiv nebo v daném tržním segmentu, pokud neexistuje objektivní důvod se od ní odchýlit.
2. Ratingová agentura musí používat metodiku pro vydávání ratingů, která je schopna rychle začlenit zjištění z jakéhokoliv přezkumu její přiměřenosti.
Článek 6
Posouzení stability metodiky pro vydávání ratingů
Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů, které jsou navrženy a zavedeny způsobem, který jim umožňuje:
a)
používat metodiku soustavně, pokud neexistuje objektivní důvod pro její změnu nebo zrušení;
b)
rychle začlenit jakákoli zjištění plynoucí z průběžné kontroly nebo přezkumu, zejména pokud by změny strukturálních makroekonomických nebo finančních podmínek na trhu mohly ovlivnit ratingy stanovené pomocí této metodiky;
c)
porovnávat ratingy různých kategorií aktiv.
Článek 7
Posouzení, zda metodiky pro vydávání ratingů podléhají vyhodnocování založenému na zkušenostech z minulosti, včetně zpětného testování
1. Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů, které se opírají o kvantitativní důkazy rozlišovací schopnosti metodiky pro vydávání ratingů.
2. Ratingová agentura používá metodiky pro vydávání ratingů, jež popisují:
a)
spolehlivost v minulosti a schopnost předpovědi pro ratingy vydané s použitím relevantní metodiky v příslušných časových horizontech a v různých kategoriích aktiv;
b)
míru, do jaké se předpoklady použité v modelovém ratingu odchylují od skutečných selhání a ztrátovosti.
3. Vyhodnocování metodiky pro vydávání ratingu je strukturováno tak, aby:
a)
posuzovalo citlivost metodiky pro vydávání ratingů na změny veškerých jejích základních předpokladů, včetně kvalitativních nebo kvantitativních faktorů;
b)
provádělo přiměřené a vhodné posouzení ratingů vypracovaných v minulosti pomocí uvedené metodiky pro vydávání ratingů;
c)
používalo spolehlivé vstupní údaje, včetně vhodné velikosti vzorků údajů;
d)
náležitě přihlíželo k hlavním geografickým oblastem hodnocených subjektů nebo finančních nástrojů u všech hodnocených ratingových kategorií, jako jsou strukturované financování, stát, podniky, finanční instituce, pojišťovny, veřejné finance.
4. Ratingová agentura zavádí postupy, kterými zajistí, že systémové ratingové nesrovnalosti, na něž upozornilo zpětné testování, jsou identifikovány a náležitě řešeny.
5. Do postupu přezkumu metodik pro vydávání ratingů ratingová agentura zahrne:
a)
pravidelné přezkumy ratingu a výkonnosti hodnocených subjektů a finančních nástrojů;
b)
testování modelu a testování mimo model;
c)
informace o vyhodnocování či zpětném testování v minulosti.
Článek 8
Osvobození
V případech, kdy existují omezené kvantitativní důkazy, o které by se mohla schopnost předpovědi metodiky pro vydávání ratingů opřít, je ratingová agentura osvobozena od plnění článku 7 tohoto nařízení, pokud:
a)
zajistí, aby metodiky pro vydávání ratingů citlivě předpovídaly úvěruschopnost;
b)
používá interní postupy soustavně v čase i v různých segmentech trhu;
c)
má zavedené postupy, pomocí kterých zajistí, že systémové nesrovnalosti ratingů, jež odhalilo zpětné testování, jsou identifikovány a náležitě řešeny.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. března 2012.
KOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) nr 447/2012,
21. märts 2012,
millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1060/2009 reitinguagentuuride kohta, sätestades regulatiivsed tehnilised standardid krediidireitingute andmise meetodite nõuetele vastavuse hindamiseks
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1060/2009 reitinguagentuuride kohta, (1) eriti selle artikli 21 lõike 4 punkti d,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määruse (EÜ) nr 1060/2009 artikli 8 lõikes 3 nõutakse, et reitinguagentuur peab kasutama krediidireitingu andmise meetodeid, mis on ranged, süsteemsed, järjepidevad ja rajanevad ajaloolisel kogemusel põhineval valideerimisprotseduuril, sealhulgas järeltestimisel.
(2)
Käesolevat määrust on tarvis selleks, et tagada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrusega (EL) nr 1095/2010 (millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve), muudetakse otsust nr 716/2009/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni otsus 2009/77/EÜ) (2) asutatud Euroopa Väärtpaberiturujärelevalve (ESMA) poolt tehtava hindamise läbipaistvus ning ühtsed eeskirjad seoses määruse (EÜ) nr 1060/2009 artikli 8 lõikes 3 sätestatud nõuetega.
(3)
Kui ESMA vaatab määruse (EÜ) nr 1060/2009 artikli 15 kohaselt läbi reitinguagentuuri registreerimise taotlust, peab ta hindama, kas reitinguagentuur täidab sama määruse artikli 8 lõike 3 nõudeid. Pärast reitinguagentuuri registreerimist peab ESMA tema poolt teostatava kestva järelevalve raames hindama - alati, kui ta sellist hindamist vajalikuks peab -, kas reitinguagentuur täidab jätkuvalt artikli 8 lõike 3 nõudeid.
(4)
Määrus (EÜ) nr 1060/2009, eelkõige selle artikkel 23, ei luba ESMA-l, komisjonil ega ühelgi liikmesriigi ametiasutusel sekkuda krediidireitingute ega nende andmise meetodite sisusse. Vastavalt sellele tuleks käesolevas määruses sätestada eeskirjad, mille alusel neid meetodeid hinnata, kuid määrus ei tohiks anda neile asutustele õigust otsustada nende meetodite kohaselt antud krediidireitingu õigsuse üle.
(5)
Määruse (EÜ) nr 1060/2009 artikli 6 lõige 2, kui seda lugeda koos määruse I lisa A jao punktiga 9, nõuab, et reitinguagentuur kehtestab järelevalve funktsiooni, mille eesmärk on vaadata korrapäraselt läbi meetodid, mudelid ja peamised reitingueeldused, nagu matemaatilised või korrelatsiooni eeldused, nende mis tahes olulised muutused või kohandused ning meetodite, mudelite ja peamiste reitingueelduste asjakohasus nende kasutamisel või kavandatud kasutamisel uutele finantsinstrumentidele reitingu andmiseks.
(6)
Käesolev määrus tugineb regulatiivsete tehniliste standardite eelnõule, mille on ESMA komisjonile esitanud heakskiitmiseks vastavalt määruse (EL) nr 1095/2010 artiklis 10 sätestatud menetlusele.
(7)
ESMA on käesoleva määruse aluseks oleva regulatiivsete tehniliste standardite eelnõu kohta viinud läbi avaliku üldsusega konsulteerimise, analüüsinud potentsiaalseid seonduvaid kulusid ja kasu ning küsinud määruse (EL) nr 1095/2010 artikli 37 kohaselt moodustatud väärtpaberituru sidusrühmade kogu arvamust. Lisaks esitas ESMA 2011. aasta mais üleskutse esitada tõendeid, et koguda turuosalistelt teavet,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesoleva määrusega sätestatakse eeskirjad, millest lähtutakse selle hindamisel, kas krediidireitingute andmise meetodid vastavad määruse (EÜ) nr 1060/2009 artikli 8 lõikes 3 sätestatud nõuetele.
Artikkel 2
Nõuetele vastavuse tõendamine
Reitinguagentuur peab olema alati võimeline ESMA-le tõendama, et ta täidab määruse (EÜ) nr 1060/2009 artikli 8 lõikes 3 sätestatud nõudeid krediidireitingute andmise meetodite osas.
Artikkel 3
Nõuetele vastavuse hindamine ESMA poolt
1. Lisaks kontrollimisele, kas reitinguagentuurid täidavad määruse (EÜ) nr 1060/2009 artikli 8 lõike 3 nõudeid seoses nende poolt kooskõlas kõnealuse määruse artikliga 15 esitatud registreerimistaotlustega, kontrollib ESMA ka jooksvalt, nagu ta sobivaks peab, kas kõik reitinguagentuurid vastavad jätkuvalt määruse (EÜ) nr 1060/2009 artikli 8 lõike 3 nõuetele.
2. Kontrollides, kas reitinguagentuurid vastavad määruse (EÜ) nr 1060/2009 artikli 8 lõike 3 nõuetele, kasutab ESMA kogu asjakohast teavet, et hinnata krediidireitingute andmise meetodite väljatöötamise, heakskiitmise, kasutamise ja läbivaatamise protsessi.
3. Sobiva hindamistasandi kindlaksmääramisel kaalub ESMA, kas krediidireitingute andmise meetodid on varem olnud tõendatult järjekindlad ja krediidivõimelisuse prognoosimisel täpsed, ning võib kasutada valideerimismeetodeid, nagu asjakohased makseviivituste või ülemineku-uuringud, mis on välja töötatud nende konkreetsete meetodite testimiseks.
Artikkel 4
Krediidireitingute andmise meetodite ranguse hindamine
1. Reitinguagentuur peab kasutama ja rakendama krediidireitingute andmise meetodeid, mis
a)
sisaldavad selgeid ja usaldusväärseid kontrollimehhanisme ja protsesse meetodite edasiarendamiseks ja seonduvateks heakskiitmisteks ning mis võimaldavad asjakohast vaidlustamist;
b)
ühendavad endas kõiki peamisi tegureid, mida peetakse oluliseks sellise üksuse või finantsinstrumendi krediidivõimelisuse määramisel, millele reiting antakse, ning mida toetavad statistika, varasemad kogemused või tõendid;
c)
võtavad arvesse selliste sama riskiteguriga seotud üksuste või finantsinstrumentide, millele reiting antakse, ning selliste riskitegurite, mille suhtes krediidireitingute andmise meetodid on tundlikud, vahelist modelleeritud seost;
d)
hõlmavad usaldusväärseid, asjakohaseid ja kvaliteediga seotud analüütilisi mudeleid, peamisi krediidireitingute määramise eeldusi ja kriteeriume, kui need on kehtestatud.
2. Reitinguagentuur loetleb järgmised punktid ning esitab üksikasjalikud selgitused nendega seoses kasutatavate krediidireitingute andmise meetodite kohta:
a)
kõik kvalitatiivsed tegurid, sealhulgas kvalitatiivse hindamise ulatus iga teguri puhul;
b)
kõik kvantitatiivsed tegurid, sealhulgas peamised muutujad, teabeallikad, põhieeldused, modelleerimis- ja kvantitatiivsed tehnikad.
3. Lõikes 2 nimetatud üksikasjalikud selgitused sisaldavad järgmist:
a)
iga krediidireitingute andmise meetodites kasutatud kvalitatiivse ja kvantitatiivse teguri olulisuse kirjeldus, sealhulgas, kui see on asjakohane, neile teguritele omistatud suhtelise kaalu kirjeldus ja põhjendus ning nende mõju krediidireitingule;
b)
hinnang nendes krediidireitingute andmise meetodites kasutatud põhieelduste ning makromajanduse või finantsandmetest tuletatud kriitiliste riskitegurite vahelise seose kohta ning
c)
hinnang seose kohta nendes krediidireitingute andmise meetodites kasutatud põhieelduste ning nendest meetoditest aja jooksul põhjustatava krediidireitingute volatiilsuse vahel.
4. Reitinguagentuur kasutab selliseid krediidireitingute andmise meetodeid ja nendega seotud analüütilisi mudeleid ning peamisi krediidireitingu määramise eeldusi ja kriteeriume, milles on võimalik kohe arvesse võtta ühe või mitme järgmise isiku poolt tehtud sisekontrolli või seirekontrolli käigus tuvastatud andmeid ja tulemusi:
a)
reitinguagentuuri haldus- või järelevalvenõukogu sõltumatud liikmed;
b)
reitinguagentuuri järelevalve funktsioon;
c)
mis tahes muu asjaomane isik või komitee, kes tegeleb krediidireitingute andmise meetodite jälgimise ja läbivaatamisega.
Artikkel 5
Krediidireitingute andmise meetodite süsteemsuse hindamine
1. Reitinguagentuur kasutab selliseid krediidireitingute andmise meetodeid ja nendega seotud analüütilisi mudeleid ning peamisi krediidireitingu määramise eeldusi ja kriteeriume, mida rakendatakse süsteemselt kõigi antud varaklassi või turusegmendi krediidireitingute kujundamisel, välja arvatud juhul, kui on olemas objektiivne põhjus sellest reeglist kõrvalekaldumiseks.
2. Reitinguagentuur kasutab selliseid krediidireitingute andmise meetodeid, mille puhul on võimalik kohe arvesse võtta iga nende meetodite asjakohasuse läbivaatamise tulemusi.
Artikkel 6
Krediidireitingute andmise meetodite järjepidevuse hindamine
Reitinguagentuur kasutab selliseid krediidireitingute andmise meetodeid, mis on välja töötatud ja rakendatud nõnda, et need võimaldavad
a)
neid jätkuvalt kasutada, välja arvatud juhul, kui on olemas objektiivne põhjus, miks krediidireitingute andmise meetodeid muuta või lõpetada nende kasutamine;
b)
võtta kohe arvesse iga käimasoleva seire või kontrolli tulemusi, eriti juhul, kui muutused struktuursetes makromajanduslikes või finantsturu tingimustes võivad nende meetoditega saadud krediidireitinguid mõjutada;
c)
võrrelda krediidireitinguid eri varaklasside lõikes.
Artikkel 7
Hindamine, kas krediidireitingute andmise meetodid kuuluvad valideerimisele lähtuvalt varasematest kogemustest, sealhulgas järeltestimisest
1. Reitinguagentuur kasutab selliseid krediidireitingute andmise meetodeid, mida toetavad kvantitatiivsed tõendid krediidireitingute andmise meetodite diskrimineerimisvõime kohta.
2. Reitinguagentuur kasutab selliseid krediidireitingute andmise meetodeid, mis kirjeldavad järgmist:
a)
neid meetodeid sobiva ajavahemiku jooksul ja eri varaklasside lõikes rakendades määratud krediidireitingute varasem usaldusväärsus ja prognoosivõime;
b)
määr, kuivõrd reitingumudelis kasutatud eeldused hälbivad tegelikest makseviivituse määradest ja kahjumääradest.
3. Krediidireitingute andmise meetodite valideerimine on mõeldud selleks, et
a)
uurida krediidireitingute andmise meetodite tundlikkust muutuste suhtes nende mis tahes algeeldustes, sealhulgas kvalitatiivsetes ja kvantitatiivsetes tegurites;
b)
teha nende krediidireitingute andmise meetoditega saadud varasemate krediidireitingute täpne ja asjakohane hindamine;
c)
kasutada usaldusväärseid sisendeid, sealhulgas sobivat andmevalimite suurust;
d)
võtta kõigi kasutatavate krediidireitingu kategooriate osas (nagu struktureeritud finantsinstrumendid, riigid, ettevõtted, finantseerimisasutused, kindlustus, riigivõlakirjad) asjakohaselt arvesse nende üksuste või finantsinstrumentide peamisi geograafilisi piirkondi, millele reitinguid antakse.
4. Reitinguagentuur kehtestab protseduurid, millega tagatakse järeltestimise käigus esile tõstetud süsteemsete krediidireitingute anomaaliate tuvastamine ning asjakohane käsitlemine.
5. Krediidireitingute andmise meetodite läbivaatamise käigus uurib reitinguagentuur järgmist:
a)
regulaarsed krediidireitingute ja tulemuslikkuse ülevaated reitingu saanud üksuste ja finantsinstrumentide kohta;
b)
valimisisene ja -väline testimine;
c)
varasemad valideerimise või järeltestimise andmed.
Artikkel 8
Kohustusest vabastamine
Neil juhtudel, kui krediidireitingute andmise meetodite prognoosivõime toetuseks ei ole piisavalt kvantitatiivseid tõendeid, on reitinguagentuur käesoleva määruse artikli 7 nõuete täitmisest vabastatud, kui ta
a)
tagab, et krediidireitingute andmise meetodid võimaldavad krediidivõimelisust mõistlikult prognoosida;
b)
kohaldab sisemisi protseduure järjekindlalt ja pikema aja jooksul ning eri turusegmentide lõikes;
c)
on kehtestanud protseduurid, millega tagatakse järeltestimise käigus esile tõstetud süsteemsete krediidireitingute anomaaliate tuvastamine ning asjakohane käsitlemine.
Artikkel 9
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 21. märts 2012