NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 817/2010
ze dne 16. září 2010,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy
(přepracování)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na článek 170 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 639/2003 ze dne 9. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy (2), bylo několikrát podstatně změněno (3). Vzhledem k novým změnám by uvedená směrnice měla být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracována.
(2)
Podle článku 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 poskytování a výplata vývozní náhrady pro živý skot podléhají dodržení právních předpisů Unie týkajících dobrých životních podmínek zvířat, a zejména dodržení nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností (4).
(3)
Za účelem zaručení dodržování norem týkajících se dobrých životních podmínek zvířat by měl být zaveden systém monitorování, který by zahrnoval povinné kontroly v místě výjezdu z celního území Společenství a rovněž po opuštění celního území Společenství, jestliže se mění dopravní prostředky a rovněž v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
(4)
Pro usnadnění náležitých kontrol při výjezdu z celního území Společenství by měla být stanovena místa výjezdu.
(5)
Posouzení tělesného a zdravotního stavu zvířat vyžaduje zvláštní kvalifikaci a zkušenost. Kontroly by měl proto vykonávat veterinární lékař. Navíc by měla být vyjasněna oblast působnosti a vypracován vzor zprávy, aby byly tyto kontroly přesné a harmonizované.
(6)
Pro účely tohoto nařízení by měly být kontroly, jež se mají provádět ve třetích zemích, povinné a měly by je provádět orgány členských států nebo mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti (dále jen „kontrolní společnosti“), které jsou schváleny a kontrolovány členskými státy v souladu s nařízením Komise (ES) č. 612/2009 ze dne 7. července 2009, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (5). Aby kontrolní společnosti mohly provádět kontroly pro účely tohoto nařízení, měly by zejména splňovat požadavky na schvalování a kontrolu, jak jsou stanoveny v příloze VIII nařízení (ES) č. 612/2009.
(7)
Článek 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 a toto nařízení stanoví, že soulad s právními předpisy Unie týkajícími se dobrých životních podmínek zvířat je podmínkou pro výplatu vývozních náhrad. Proto by mělo být jasně stanoveno, aniž jsou dotčeny případy vyšší moci uznané judikaturou Soudního dvora Evropské unie, že porušení těchto ustanovení týkajících se dobrých životních podmínek zvířat nezpůsobí snížení, nýbrž ztrátu vývozní náhrady, která souvisí s počtem zvířat, u kterých nebyly dodrženy požadavky na dobré životní podmínky. Z těchto ustanovení, jakož i z pravidel týkajících se dobrých životních podmínek zvířat, která jsou uvedena v článcích 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich uvedených přílohách, stejnou měrou vyplývá, že nezávisle na tělesném stavu zvířat se náhrada nevyplácí pro zvířata, u kterých nebyla dodržena pravidla týkající se dobrých životních podmínek.
(8)
Je-li zřejmé, že nařízení (ES) č. 1/2005 není dodržováno u velkého počtu zvířat, měly by se kromě toho, že se nevyplatí vývozní náhrady, použít i náležité sankce. Pokud navíc takové nedodržení vyplývá z naprostého zanedbávání požadavků na dobré životní podmínky zvířat, mělo by se rozhodnout o úplné ztrátě vývozní náhrady.
(9)
Vzhledem k rozdílům mezi různými jazykovými verzemi je nutné jasně stanovit, že náhrada má být odmítnuta pro všechna zvířata uvedená ve vývozním prohlášení, pokud počet zvířat, pro něž se žádná náhrada nevyplatí, představuje více než 5 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně tři zvířata nebo deset nebo více zvířat, avšak nejméně 2 % z počtu potvrzeného v přijatém vývozním prohlášení. Ustanovení čl. 6 odst. 2 písm. b) by tudíž mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(10)
Členské státy by měly Komisi poskytnout údaje nezbytné pro sledování provádění tohoto nařízení a pro vypracování příslušných zpráv.
(11)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Podle článku 168 nařízení (ES) č. 1234/2007 se vývozní náhrada pro živý skot kódu KN 0102 (dále jen „zvířata“) vyplatí pouze tehdy, jsou-li během přepravy zvířat do prvního místa vykládky ve třetí zemi konečného určení dodrženy články 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich zmíněné přílohy a toto nařízení.
Pro účely tohoto nařízení se při silniční přepravě „prvním místem vykládky ve třetí zemi konečného určení“ rozumí místo, kde je ze silničního vozidla definitivně vyloženo první zvíře, a tedy nikoliv místo, kde je cesta přerušena za účelem odpočinku, krmení nebo napájení zvířat.
Článek 2
Kontroly uvnitř celního území Společenství
1. Zvířata mohou opustit celní území Společenství pouze přes tato místa výjezdu:
a)
stanoviště hraniční kontroly schválené rozhodnutím Komise pro veterinární kontroly živých kopytníků pocházejících ze třetích zemí,
nebo
b)
místo výjezdu určené členským státem.
2. U zvířat, pro něž bylo přijato vývozní prohlášení, úřední veterinární lékař v místě výjezdu v souladu se směrnicí Rady 96/93/ES (6) ověří, zda:
a)
byly požadavky stanovené v nařízení (ES) č. 1/2005 dodrženy od místa odeslání, jak je stanoveno v čl. 2 písm. r) uvedeného nařízení, až do místa výjezdu
a
b)
podmínky přepravy pro zbývající část cesty odpovídají nařízení (ES) č. 1/2005 a zda byla přijata nezbytná opatření k zajištění jeho dodržení až do první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
Po provedení kontrol vyplní úřední veterinární lékař v souladu se vzorem uvedeným v příloze I tohoto nařízení zprávu, v níž potvrdí, zda jsou výsledky kontrol provedených v souladu s prvním pododstavcem uspokojivé či nikoliv.
Odpovědný veterinární orgán v místě výjezdu uchová uvedenou zprávu po dobu nejméně tří let. Kopie zprávy se zašle platební agentuře.
3. Je-li úřední veterinární lékař v místě výjezdu přesvědčen, že jsou požadavky odstavce 2 splněny, potvrdí toto zjištění jednou z poznámek uvedených v příloze II a na doklad, který potvrzuje, že zboží opustilo celní území Společenství, připojí razítko a podpis buď v kolonce J kontrolního výtisku T5, nebo na nejvhodnějším místě na vnitrostátním dokladu.
4. Úřední veterinární lékař v místě výjezdu potvrdí na dokladu uvedeném v odstavci 3 celkový počet zvířat, pro něž bylo vývozní prohlášení přijato, přičemž odečte zvířata, která během přepravy porodila nebo zmetala, která uhynula nebo u nichž nebyly požadavky nařízení (ES) č. 1/2005 dodrženy.
5. Členské státy mohou od vývozce vyžadovat, aby úředního veterinárního lékaře v místě výjezdu předem upozornil na příjezd zásilky do místa výjezdu.
6. Odchylně od odstavce 1, pokud se pro přepravu po železnici nebo ve velkých kontejnerech použije zjednodušený tranzitní režim Společenství uvedený v článku 11 nařízení (ES) č. 612/2009, úřední veterinární lékař provede kontroly u úřadu, v němž jsou zvířata do takového režimu zařazována.
Osvědčení a poznámky uvedené v odstavcích 3 a 4 tohoto článku se připojí na doklady používané pro účely vyplácení náhrady nebo, v případě popsaném v čl. 11 odst. 4 nařízení (ES) č. 612/2009, na kontrolní výtisk T5.
Článek 3
Kontroly ve třetích zemích
1. Vývozce zajistí, že jsou zvířata po opuštění celního území Společenství podrobena kontrole:
a)
všude, kde se mění dopravní prostředky, vyjma případů, kdy tato změna nebyla plánována a je důsledkem výjimečných a nepředvídaných okolností;
b)
v místě první vykládky ve třetí zemi konečného určení.
2. Prováděním kontrol stanovených v odstavci 1 je pověřena mezinárodní kontrolní a dozorčí společnost schválená a kontrolovaná za tímto účelem členským státem v souladu s články 18 až 23 nařízení (ES) č. 612/2009 nebo úřední agentura členského státu.
Kontroly stanovené v odstavci 1 provádí veterinární lékař s diplomem, osvědčením nebo jiným dokladem o dosažené kvalifikaci veterinárního lékaře podle článku 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES (7). Členské státy, které schválily mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce, by však měly ověřit, že uvedené společnosti kontrolují, zda veterinární lékař s kvalifikací, na niž se nevztahuje uvedená směrnice, má znalosti vyžadované podle nařízení (ES) č. 1/2005. Uvedené kontroly jsou prováděny odpovídajícím, objektivním a nestranným způsobem prostřednictvím vhodných postupů.
Pro každou kontrolu provedenou podle odstavce 1 vyplní veterinární lékař, který kontrolu provedl, zprávu v souladu se vzory uvedenými v přílohách III a IV tohoto nařízení.
Článek 4
Postup pro výplatu vývozních náhrad
1. Vývozce poskytne příslušným orgánům členského státu, v němž je vývozní prohlášení přijato, nejpozději při podání vývozního prohlášení veškeré nezbytné údaje týkající se cesty.
Současně nebo ihned, jakmile se o tom dozví, informuje vývozce příslušný orgán o všech případných změnách dopravních prostředků.
2. Žádosti o platbu vývozních náhrad vypracované v souladu s článkem 46 nařízení (ES) č. 612/2009 by měly být ve lhůtě stanovené v uvedeném článku doplněny:
a)
řádně vyplněným dokladem uvedeným v čl. 2 odst. 3 tohoto nařízení
a
b)
zprávami stanovenými v čl. 3 odst. 2 třetím pododstavci tohoto nařízení.
3. Nemohou-li být kontroly uvedené v čl. 3 odst. 1 provedeny v důsledku okolností, které nelze přičíst vývozci, příslušný orgán může na základě odůvodněné žádosti vývozce přijmout jiné doklady, které k jeho spokojenosti potvrzují, že nařízení (ES) č. 1/2005 bylo dodrženo.
Článek 5
Nevyplacení vývozní náhrady
1. Celková částka vývozní náhrady na zvíře vypočtená podle druhého pododstavce se nevyplatí pro:
a)
zvířata, která během přepravy uhynula, vyjma za okolností stanovených v odstavci 2;
b)
zvířata, která během přepravy porodila nebo zmetala před první vykládkou ve třetí zemi konečného určení;
c)
zvířata, v jejichž případě se příslušný orgán na základě dokladů uvedených v čl. 4 odst. 2 a/nebo všech dalších dostupných údajů o dodržování tohoto nařízení domnívá, že články 3 až 9 nařízení (ES) č. 1/2005 a v nich uvedené přílohy nebyly dodrženy.
Hmotnost zvířete, pro které se náhrada nevyplatí, se stanoví paušálně tak, že se celková hmotnost v kilogramech uvedená ve vývozním prohlášení vydělí celkovým počtem zvířat, který je uveden v tomtéž prohlášení.
2. Uhynou-li zvířata během přepravy v důsledku vyšší moci poté, co opustila celní území Společenství:
a)
v případě nerozlišené náhrady se vyplatí celá částka náhrada,
b)
v případě rozlišené náhrady se vyplatí část náhrady vypočítané v souladu s čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 6
Sankce
1. Náhrada se dále sníží o částku, jež se rovná částce náhrady, která nebyla vyplacena v souladu čl. 5 odst. 1, pokud počet zvířat, pro něž se vývozní náhrada nevyplatí, představuje:
a)
více než 1 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně dvě zvířata,
nebo
b)
více než pět zvířat.
2. Náhrada se odmítne pro všechna zvířata uvedená ve vývozním prohlášení, pokud počet zvířat, pro něž se žádná náhrada podle čl. 5 odst. 1 nevyplatí, představuje:
a)
více než 5 % z počtu uvedeného v přijatém vývozním prohlášení, avšak nejméně tři zvířata,
nebo
b)
deset zvířat nebo více, avšak nejméně 2 % z počtu potvrzeného v přijatém vývozním prohlášení.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 se nezohlední zvířata, jež během přepravy uhynula, a zvířata, jež porodila nebo zmetala před první vykládkou ve třetí zemi konečného určení, u nichž vývozce ke spokojenosti příslušného orgánu prokáže, že úhyn nebo porod nebo zmetání nelze přičítat nedodržení nařízení (ES) č. 1/2005.
4. Sankce uvedená v článku 48 nařízení (ES) č. 612/2009 se nevztahuje na částku nevyplacenou a na částku snížení uvedenou v článku 5 tohoto nařízení a v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
Článek 7
Zpětné získání neoprávněně vyplacených částek
Pokud se po vyplacení náhrady zjistí, že nařízení (ES) č. 1/2005 nebylo dodrženo, musí být příslušná část náhrady, včetně případné sankce podle článku 6 tohoto nařízení, považována za neoprávněně vyplacenou a musí být vrácena v souladu s článkem 49 nařízení (ES) č. 612/2009.
Článek 8
Sdělování údajů
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. března každého roku následující údaje o používání tohoto nařízení v předcházejícím kalendářním roce:
a)
počet vývozních prohlášení pro zvířata, pro která byla vyplacena náhrada a počet zvířat, pro která byla vyplacena náhrada;
b)
počet vývozních prohlášení, pro něž žádná náhrada vyplacena nebyla nebo byla vyplacena částečně, jakož i počet zvířat, pro něž náhrada vyplacena nebyla;
c)
počet vývozních prohlášení, pro která byla náhrada částečně nebo úplně vrácena, a počet zvířat, pro která byla náhrada vrácena, včetně zvířat, u nichž se vrácení náhrady vztahuje na vývozní operace provedené před příslušným obdobím;
d)
důvody pro nevyplacení a vrácení náhrady pro zvířata uvedená v písmenech b) a c), jakož i počet těchto zvířat zapsaných v kategoriích B, C a D uvedených v přílohách I, III a IV;
e)
počet sankcí za každou kategorii stanovenou v čl. 6 odst. 1 a 2 s uvedením odpovídajícího počtu zvířat a částek nevyplacené náhrady;
f)
částky náhrad v eurech, které nebyly vyplaceny, a částky, které byly vráceny, včetně vrácených částek vztahujících se na vývozní operace provedené před příslušným obdobím;
g)
počet vývozních prohlášení a částky, u nichž proces zpětného získávání probíhá;
h)
všechny ostatní údaje, které členské státy uznají za vhodné, pokud jde o provádění tohoto nařízení.
Článek 9
Zrušení
Nařízení (ES) č. 639/2003 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. září 2010.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 817/2010,
16. september 2010,
milles sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 1234/2007 seoses eksporditoetuste andmise nõuetega, mis käsitlevad elusveiste heaolu veo ajal
(uuesti sõnastatud)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrust (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus), (1) eriti selle artiklit 170 koostoimes artikliga 4,
ning arvestades järgmist:
(1)
Komisjoni 9. aprilli 2003. aasta määrust (EÜ) nr 639/2003, milles sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 1254/1999 seoses eksporditoetuste andmise nõuetega, mis käsitlevad elusveiste heaolu veo ajal, (2) on korduvalt oluliselt muudetud (3). Kuna määrusesse tuleb teha uusi muudatusi, on selguse huvides soovitatav määrus uuesti sõnastada.
(2)
Vastavalt määruse (EÜ) nr 1234/2007 artiklile 168 antakse ja makstakse elusveiste eksporditoetust nõuete täitmisel, mis on sätestatud loomade heaolu käsitlevates Euroopa Liidu õigusaktides, eriti nõukogu 22. detsembri 2004. aasta määruses (EÜ) nr 1/2005, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ja sellega seonduvate toimingute ajal (4).
(3)
Loomade heaolu standardite säilitamise tagamiseks tuleks kehtestada järelevalvesüsteem, mis hõlmab kohustuslikke kontrolle ühenduse tolliterritooriumilt väljumise kohtades ja veovahendi vahetamise korral pärast ühenduse tolliterritooriumilt lahkumist ning samuti lõppsihtkohaks oleva kolmanda riigi esimeses mahalaadimiskohas.
(4)
Ühenduse tolliterritooriumilt väljumisel tehtava nõuetekohase kontrolli hõlbustamiseks tuleb määrata kindlaks väljumiskohad.
(5)
Loomade füüsilise seisundi ja tervise hindamine nõuab eriteadmisi ja kogemusi. Seetõttu peab kontrollid tegema veterinaararst. Lisaks sellele tuleks täpsustada nende kontrollide ulatus ja kehtestada näidisaruanne, et muuta need kontrollid täpseks ja ühetaoliseks.
(6)
Käesoleva määruse kohaselt kolmandates riikides tehtavad kontrollid peaksid olema kohustuslikud ning need peaksid läbi viima liikmesriikide asutused või rahvusvahelised kontrolli- ja järelevalveasutused (edaspidi „järelevalveasutused”), mis on liikmesriikide poolt heaks kiidetud ja kontrollitud vastavalt komisjoni 7. juuli 2009. aasta määrusele (EÜ) nr 612/2009, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (5). Käesoleva määruse kohaste kontrollide tegemiseks peaksid järelevalveasutused eelkõige vastama määruse (EÜ) nr 612/2009 VIII lisas sätestatud heakskiidu- ja kontrollinõuetele.
(7)
Määruse (EÜ) nr 1234/2007 artiklis 168 ja käesolevas määruses on sätestatud, et Euroopa Liidu loomade heaolu eeskirjade järgimine on eksporditoetuste maksmise tingimus. Seepärast tuleks sõnaselgelt sätestada, et kõnealuste loomade heaolu käsitlevate sätete eiramisega, välja arvatud vääramatu jõu juhtumitel, mida on tunnustatud Euroopa Liidu Kohtu kohtupraktikas, ei kaasne mitte eksporditoetuse vähendamine, vaid sellest ilmajätmine, mis on seotud selliste loomade arvuga, kelle puhul heaolu käsitlevaid nõudeid ei täidetud. Nii kõnealustest sätetest kui ka määruse (EÜ) nr 1/2005 artiklites 3-9 ning selles nimetatud lisades sätestatud loomade heaolu eeskirjadest tuleneb, et toetusest jäetakse ilma selliste loomade puhul, kelle suhtes heaolu käsitlevaid nõudeid ei täidetud, olenemata loomade konkreetsest füüsilisest seisundist.
(8)
Kui on tõendeid, et suure arvu loomade puhul ei ole täidetud määruse (EÜ) nr 1/2005 nõudeid, tuleks lisaks eksporditoetuse tasumata jätmisele kohaldada asjakohaseid karistusi. Peale selle tuleks kehtestada, et toetusest jäädakse täiesti ilma, kui kõnealune rikkumine tuleneb loomade heaolu nõuete täielikust eiramisest.
(9)
Keeleversioonide erinevuse tõttu on vaja täpsustada, et eksporditoetus jäetakse maksmata kõigi ekspordideklaratsioonis märgitud loomade eest, kui loomade arv, kelle eest eksporditoetust ei maksta, on üle 5 % vastuvõetud ekspordideklaratsioonis märgitud arvust, kuid on vähemalt kolm looma; või kümme või rohkem looma, kuid vähemalt 2 % vastuvõetud ekspordideklaratsioonis märgitud arvust. Artikli 6 lõike 2 punkti b tuleks vastavalt muuta.
(10)
Liikmesriigid peaksid esitama komisjonile teabe, mis on vajalik käesoleva määruse kohaldamise jälgimiseks ja sellest teatamiseks.
(11)
Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas põllumajandusturgude ühise korralduse komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisala
CN-koodi 0102 alla kuuluvate elusveiste (edaspidi „loomad”) eest vastavalt määruse (EÜ) nr 1234/2007 artiklile 168 eksporditoetuste maksmise tingimuseks on määruse (EÜ) nr 1/2005 artiklite 3-9 ning selles nimetatud lisade ja käesoleva määruse täitmine loomade vedamise jooksul lõppsihtkohaks oleva kolmanda riigi esimesse mahalaadimiskohta.
Käesoleva määruse tähenduses loetakse „lõppsihtkohaks oleva kolmanda riigi esimeseks mahalaadimiskohaks” kohta, kus loomad maanteesõidukist lõplikult maha laaditakse, mille all ei peeta silmas kohta, kus vedu katkestatakse loomadele puhkuse andmiseks, nende söötmiseks või jootmiseks.
Artikkel 2
Kontroll ühenduse tolliterritooriumil
1. Loomi võib ühenduse tolliterritooriumilt välja viia ainult järgmistest väljumiskohtadest:
a)
piiripunktist, mis on heaks kiidetud komisjoni otsusega kolmandatest riikidest toodavate eluskabiloomade veterinaarkontrolli kohta;
või
b)
liikmesriigi määratud väljumiskohast.
2. Väljumiskohas kontrollib riiklik veterinaararst vastavalt nõukogu direktiivile 96/93/EÜ (6) nende loomade puhul, kelle kohta ekspordideklaratsioon on vastu võetud, kas:
a)
määruses (EÜ) nr 1/2005 sätestatud nõudeid on täidetud artikli 2 punkti r kohaselt alates lähtekohast kuni väljumiskohani;
ja
b)
kas veotingimused ülejäänud teekonnal vastavad määrusele (EÜ) nr 1/2005 ja kas on võetud vajalikud meetmed, et tagada vastavus sellele määrusele kuni lõppsihtkohaks oleva kolmanda riigi esimese mahalaadimiskohani.
Kontrollid teinud riiklik veterinaararst koostab käesoleva määruse I lisas sätestatud näidise kohaselt aruande, mis tõendab, kas esimese lõigu kohaselt läbiviidud kontrollide tulemused on rahuldavad või mitte.
Väljumiskoha vastutav veterinaarasutus säilitab aruannet vähemalt kolm aastat. Makseasutusele saadetakse nimetatud aruande koopia.
3. Kui väljumiskoha riiklik veterinaararst on veendunud, et lõike 2 nõuded on täidetud, kinnitab ta seda ühega II lisas loetletud kannetest ning lööb templi ja kirjutab allkirja ühenduse tolliterritooriumilt lahkumist tõendava dokumendi kontrolleksemplari T5 lahtrisse J või riikliku dokumendi ettenähtud kohta.
4. Väljumiskoha riiklik veterinaararst märgib lõikes 3 osutatud dokumendile loomade koguarvu, kelle kohta ekspordideklaratsioon on vastu võetud, millest on lahutatud loomade arv, kes transpordi ajal poegisid või kelle tiinus enneaegselt katkes, kes surid või kelle puhul ei täidetud määruse (EÜ) nr 1/2005 nõudeid.
5. Liikmesriigid võivad nõuda, et eksportija teataks oma saadetise saabumisest väljumiskohta väljumiskoha riiklikule veterinaararstile ette.
6. Kui kohaldatakse komisjoni määruse (EÜ) nr 612/2009 artiklis 11 osutatud raudteel või suurtes konteinerites veetava kauba ühenduse lihtsustatud transiidiprotseduuri, teeb riiklik veterinaararst erandina lõikest 1 kontrolli tolliasutuse juures, kus loomad sellele protseduurile suunatakse.
Käesoleva artikli lõigetes 3 ja 4 osutatud tõendus ja kinnitus kantakse dokumenti, mida kasutatakse toetuse maksmise dokumendina, või määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 11 lõikes 4 nimetatud juhul kontrolleksemplari T5.
Artikkel 3
Kontroll kolmandates riikides
1. Pärast lahkumist ühenduse tolliterritooriumilt tagab eksportija, et loomi kontrollitakse:
a)
kõikides kohtades, kus vahetatakse veovahendit, v.a juhtudel, kui niisugune vahetus oli kavandamata ning selle põhjuseks olid erandlikud ja ettenägematud asjaolud;
b)
lõppsihtkohaks oleva kolmanda riigi esimeses mahalaadimiskohas.
2. Lõikes 1 osutatud kontrollide läbiviimise eest vastutab liikmesriigi poolt vastavalt määruse (EÜ) nr 612/2009 artiklitele 18-23 sel eesmärgil heakskiidetud ja kontrollitud rahvusvaheline kontrolli- ja järelevalveasutus või liikmesriigi ametiasutus.
Lõikes 1 nimetatud kontrollid teeb veterinaararst, kellel on Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/36/EÜ artiklis 21 osutatud veterinaariaalane diplom, tunnistus või muud kvalifikatsiooni tõendav dokument (7). Liikmesriigid, kes on heaks kiitnud käesoleva lõike esimeses lõigus osutatud rahvusvahelised kontrolli- ja järelevalveasutused, jälgivad, et need asutused kontrolliksid veterinaararstide (kelle kvalifikatsiooni ei ole hõlmatud käesoleva direktiiviga) teadmiste vastavust määruse (EÜ) nr 1/2005 nõuetele. Neid kontrolle viiakse läbi mõistlikul, objektiivsel ja erapooletul viisil asjakohase menetluse teel.
Iga lõike 1 kohaselt läbiviidud kontrolli kohta koostab kontrolli teinud veterinaararst aruande vastavalt käesoleva määruse III ja IV lisas sätestatud näidistele.
Artikkel 4
Eksporditoetuste maksmise kord
1. Eksportija informeerib ekspordideklaratsiooni aktsepteerinud liikmesriigi pädevat asutust teekonna kõikidest vajalikest üksikasjadest hiljemalt ekspordideklaratsiooni esitamise ajal.
Eksportija informeerib pädevat asutust igast võimalikust veovahendi vahetusest samal ajal või hiljemalt siis, kui ta saab sellest teada.
2. Määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 46 kohaselt koostatud eksporditoetuste taotlustele lisatakse selles artiklis ettenähtud ajavahemiku jooksul:
a)
käesoleva määruse artikli 2 lõikes 3 osutatud nõuetekohaselt täidetud dokument
ja
b)
käesoleva määruse artikli 3 lõike 2 kolmandas lõigus ettenähtud aruanded.
3. Kui artikli 3 lõikes 1 nimetatud kontrolli ei saanud teha eksportijast mitteolenevatel põhjustel, võib pädev asutus eksportija põhjendatud taotluse korral aktsepteerida muid dokumente, milles põhjendatakse veenvalt, et määruse (EÜ) nr 1/2005 sätted on täidetud.
Artikkel 5
Eksporditoetuse maksmata jätmine
1. Vastavalt teisele lõigule arvutatavat eksporditoetuse kogusummat looma kohta ei maksta:
a)
loomade eest, kes surid veo ajal, kui lõikest 2 ei tulene teisiti;
b)
loomade eest, kes poegisid või kelle tiinus enneaegselt katkes veo ajal enne nende esimest mahalaadimist lõppsihtkohaks olevas kolmandas riigis;
c)
loomade eest, kelle puhul pädev asutus leiab artikli 4 lõikes 2 nimetatud dokumentide ja/või tema käsutuses olevate muude käesoleva määruse täitmist käsitlevate üksikasjade põhjal, et määruse (EÜ) nr 1/2005 artiklites 3-9 ning selles nimetatud lisades sätestatut ei ole täidetud.
Looma kaal, kelle eest eksporditoetust ei maksta, määratakse kindlaks nii, et ekspordideklaratsioonis esitatud kogukaal kilogrammides jagatakse samas deklaratsioonis esitatud loomade koguarvuga.
2. Kui loomad surid veo ajal vääramatu jõu tagajärjel pärast ühenduse tolliterritooriumilt lahkumist:
a)
makstakse diferentseerimata toetuse puhul välja kogu toetus;
b)
makstakse arvutatud toetuse puhul välja määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 25 lõike 2 kohaselt kindlaksmääratud toetuse osa.
Artikkel 6
Karistused
1. Toetust vähendatakse täiendavalt summa võrra, mis on võrdne artikli 5 lõike 1 alusel maksmata jäetava toetuse summaga, kui loomade arv, kelle eest eksporditoetust ei maksta, on:
a)
üle 1 % vastuvõetud ekspordideklaratsioonis märgitud arvust, kuid vähemalt kaks looma;
või
b)
rohkem kui viis looma.
2. Eksporditoetus jäetakse maksmata kõigi ekspordideklaratsioonis märgitud loomade eest, kui loomade arv, kelle eest eksporditoetust artikli 5 lõike 1 alusel ei maksta, on:
a)
üle 5 % vastuvõetud ekspordideklaratsioonis märgitud arvust, kuid vähemalt kolm looma;
või
b)
10 või rohkem looma, kuid vähemalt 2 % vastuvõetud ekspordideklaratsioonis märgitud arvust.
3. Lõigete 1 ja 2 kohaldamisel ei võeta arvesse loomi, kes surid, poegisid või kelle tiinus katkes enneaegselt veo ajal enne nende esimest mahalaadimist lõppsihtkohaks olevas kolmandas riigis, ning kelle puhul eksportija tõendab pädevat asutust rahuldaval viisil, et nende surma, poegimise või tiinuse katkemise põhjuseks ei olnud määruse (EÜ) nr 1/2005 täitmata jätmine.
4. Määruse (EÜ) nr 612/2009 artiklis 48 nimetatud karistust ei kohaldata maksmata summa suhtes ega vastavalt käesoleva määruse artikli 5 ja käesoleva artikli lõigetele 1 ja 2 vähendatud summade suhtes.
Artikkel 7
Alusetult makstud summade sissenõudmine
Kui pärast toetuse maksmist tehakse kindlaks, et määrust (EÜ) nr 1/2005 ei täidetud, loetakse vastav osa toetusest, mis vajaduse korral sisaldab käesoleva määruse artikli 6 alusel tehtud mahaarvamist, alusetult makstuks ja see tuleb määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 49 kohaselt tagasi maksta.
Artikkel 8
Teabe edastamine
Liikmesriigid teatavad komisjonile hiljemalt iga aasta 31. märtsiks eelmisel kalendriaastal käesoleva määruse kohaldamisega seotud järgmise teabe:
a)
loomade ekspordideklaratsioonide arv, mille puhul eksporditoetust maksti, ja loomade arv, kelle eest eksporditoetust maksti;
b)
ekspordideklaratsioonide arv, mille puhul jäeti eksporditoetus täielikult või osaliselt maksmata, ja loomade arv, kelle eest eksporditoetust ei makstud;
c)
ekspordideklaratsioonide arv, mille puhul eksporditoetus osaliselt või täielikult tagasi nõuti, ja loomade arv, kelle eest eksporditoetus tagasi nõuti, sealhulgas loomad, kelle puhul eksporditoetuse tagasinõudmine oli seotud enne asjaomast ajavahemikku läbiviidud eksporditoimingutega;
d)
punktides b ja c osutatud loomade puhul eksporditoetuse maksmata jätmise või tagasinõudmise põhjused ning I, III ja IV lisas osutatud B-, C- ja D-kategooria loomade asjakohane arv;
e)
karistuste arv artikli 6 lõigetes 1 ja 2 sätestatud kategooriate puhul asjakohaste loomade ja maksmata jäetud toetuste arvuga;
f)
maksmata jäetud ja tagasi nõutud toetuste summad eurodes, sealhulgas enne asjaomast ajavahemikku läbiviidud eksporditoimingutega seotud tagasinõutud summad;
g)
ekspordideklaratsioonide arv ja summad, mille puhul tagasinõudmise menetlus alles kestab;
h)
mis tahes muu teave, mida liikmesriigid peavad käesoleva määruse toimimisel asjakohaseks.
Artikkel 9
Kehtetuks tunnistamine
Määrus (EÜ) nr 639/2003 tunnistatakse kehtetuks.
Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele kooskõlas VI lisas esitatud vastavustabeliga.
Artikkel 10
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 16. september 2010