NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 389/2012
ze dne 2. května 2012
o správní spolupráci v oblasti spotřebních daní a o zrušení nařízení (ES) č. 2073/2004
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 2073/2004 ze dne 16. listopadu 2004 o správní spolupráci v oblasti spotřebních daní (3) stanoví společný systém, na jehož základě si členské státy vzájemně pomáhají a spolupracují s Komisí s cílem zajistit správné uplatňování právních předpisů o spotřebních daních a bojovat proti únikům spotřebních daní a výslednému narušení vnitřního trhu. Vzhledem k získaným zkušenostem a s ohledem na nejnovější vývoj je nutno provést řadu změn uvedeného nařízení. Vzhledem k počtu změn, které jsou takto zapotřebí, by uvedené nařízení mělo být z důvodu jasnosti nahrazeno.
(2)
K dotvoření vnitřního trhu je i nadále nezbytný systém správní spolupráce v oblasti spotřebních daní zahrnující všechny aspekty právních předpisů o uplatňování spotřebních daní na zboží uvedené v článku 1 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní (4).
(3)
Z důvodu účinnosti, rychlosti a nákladů je nezbytné posílit úlohu elektronických prostředků při výměně informací. S ohledem na opakující se povahu určitých žádostí a jazykovou rozmanitost v Unii je důležité zajistit, aby se při výměně informací šíře používaly standardní formáty za účelem rychlejšího zpracování žádostí o informace. Tyto požadavky lze nejlépe splnit systematičtějším využíváním elektronického systému zřízeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1152/2003/ES ze dne 16. června 2003 o zavedení elektronického systému pro přepravu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (5). Uvedený systém nyní nabízí větší možnosti než v době vstupu nařízení (ES) č. 2073/2004 v platnost a bude se dále vyvíjet. Členské státy by jej proto měly využívat, kdykoli je to možné.
(4)
Výměna informací o záležitostech týkajících se spotřebních daní ve velmi širokém rozsahu je nezbytná k získání přesné představy o situaci některých osob z hlediska spotřebních daní, současně však členské státy nemohou zcela libovolně podnikat kroky za účelem shromáždění informací nebo požadovat informace, které pravděpodobně nejsou důležité pro situaci určité osoby nebo zjistitelné skupiny či kategorie osob z hlediska spotřebních daní.
(5)
Za účelem náležité koordinace informačních toků je nezbytné zachovat ustanovení nařízení (ES) č. 2073/2004 o jednotném kontaktním místě v každém členském státě. Z důvodu vyšší účinnosti by mohlo být třeba více přímých kontaktů mezi orgány a úředníky členských států, a proto by měla být zachována i ustanovení o pověření a určení příslušných úředníků.
(6)
Aby byly potřebné informace k dispozici včas, měla by být zachována ustanovení nařízení (ES) č. 2073/2004, která vyžadují, aby dožádaný orgán jednal co nejrychleji, nejpozději však ve stanovené lhůtě. Lhůta pro poskytnutí informací, které již má dožádaný členský stát k dispozici, by však měla být kratší než běžná lhůta.
(7)
V zájmu účinné kontroly postupů týkajících se spotřebních daní v případě přeshraniční přepravy je nezbytné zachovat možnost souběžných kontrol prováděných členskými státy a přítomnost úředníků jednoho členského státu na území jiného členského státu v rámci správní spolupráce.
(8)
Potíže spojené s přeshraničním doručováním správních rozhodnutí a opatření by měly být i nadále řešeny zachováním ustanovení nařízení (ES) č. 2073/2004 týkajících se této záležitosti.
(9)
V zájmu účinného boje proti podvodům je nezbytné zachovat ustanovení o výměně informací bez předchozí žádosti. Pro usnadnění takovéto výměny by měly být určeny kategorie informací, jež mají být vyměňovány povinně.
(10)
Členské státy by měly mít i nadále možnost vyměňovat si nepovinně informace, které jsou nezbytné pro správné uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, pokud tyto informace nespadají do kategorií informací, které mají být vyměňovány automaticky.
(11)
Zpětná vazba je vhodným prostředkem k zajištění trvalého zvyšování kvality vyměňovaných informací. Je proto třeba stanovit rámec pro poskytování zpětné vazby.
(12)
Pro náležité fungování systému spotřebních daní a boj proti podvodům je nezbytné, aby členské státy pomocí elektronických prostředků uchovávaly určité stanovené údaje o povoleních udělených hospodářským subjektům a daňovým skladům. Elektronické prostředky umožňují rychlou výměnu těchto údajů mezi členskými státy a automatický přístup k informacím. Toho lze dosáhnout využíváním informací, které jsou již obsaženy ve vnitrostátních elektronických systémech pro spotřební daně, vypracováním analýzy rizik, která zlepší informace uchovávané na vnitrostátní úrovni o hospodářských subjektech povinných ke spotřební dani a o jejich přepravě zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie, a zahrnutím řady informací o osobách povinných k dani a jejich plněních. Jelikož postupy pro stanovení nebo vymáhání spotřebních daní, jakož i promlčecí doby a jiné lhůty se v jednotlivých členských státech liší, je v zájmu zajištění účinné vzájemné pomoci při uplatňování právních předpisů o spotřebních daních v přeshraničních situacích nezbytné stanovit minimální dobu, po kterou by členské státy měly tyto informace uchovávat.
(13)
Aby byly informace uchovávané v elektronických databázích spolehlivé, je nutno stanovit jejich pravidelnou aktualizaci.
(14)
Hospodářské subjekty by měly být schopny provést rychle ověření potřebná pro přepravu zboží podléhajícího spotřební dani. Měly by mít možnost nechat si elektronickými prostředky potvrdit platnost čísel pro účely spotřební daně prostřednictvím centrálního registru provozovaného Komisí, do nějž jsou dodávány informace obsažené ve vnitrostátních databázích.
(15)
Účinnosti mechanismů stanovených v tomto nařízení by mohla bránit vnitrostátní pravidla týkající se bankovního tajemství. Členské státy by proto neměly být oprávněny odmítnout poskytnutí informací pouze na základě těchto pravidel.
(16)
Tímto nařízením by neměla být dotčena jiná opatření přijatá na úrovni Unie, která přispívají k boji proti nesrovnalostem a podvodům v oblasti spotřebních daní, nýbrž by jím měla být spíše doplňována.
(17)
Z důvodu jasnosti je užitečné v tomto nařízení potvrdit, že v případech, kdy jsou informace nebo dokumenty získány na základě povolení nebo žádosti soudního orgánu, podléhá poskytnutí informací nebo dokumentů příslušnému orgánu jiného členského státu povolení justičního orgánu, vyžaduje-li se toto povolení podle práva poskytujícího členského státu.
(18)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (6) se vztahuje na zpracovávání osobních údajů, které provádějí členské státy v rámci tohoto nařízení. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (7) se vztahuje zpracovávání osobních údajů prováděné Komisí podle tohoto nařízení.
(19)
Výměna informací se třetími zeměmi se ukázala jako přínosná pro správné uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, a měla by být proto zachována. Směrnice 95/46/ES stanoví zvláštní podmínky pro sdělování informací do třetích zemí, které jsou členské státy povinny dodržovat.
(20)
Pro účely účinného uplatňování tohoto nařízení by mohlo být nezbytné omezit rozsah některých práv a povinností stanovených směrnicí 95/46/ES, konkrétně práva stanovená v článku 10, čl. 11 odst. 1, a článcích 12 a 21 uvedené směrnice, a to v zájmu ochrany významných hospodářských a finančních zájmů členských států vzhledem k potenciálním výpadkům příjmů pro členské státy a k zásadnímu významu informací, na něž se vztahuje toto nařízení, pro účinný boj proti podvodům. Vzhledem k potřebě uchovávat důkazy v případech podezření na daňové nesrovnalosti či podvody a předcházet tomu, aby bylo mařeno správné posouzení dodržování právních předpisů o spotřebních daních, by mohlo být nezbytné omezit během výměny osobních údajů podle tohoto nařízení povinnosti správce údajů a práva subjektu údajů týkající se poskytování informací, přístupu k údajům a zveřejňování postupů zpracovávání. Členské státy by měly být povinny uplatňovat taková omezení v nezbytném a přiměřeném rozsahu.
(21)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění některých článků tohoto nařízení a popisu hlavních kategorií údajů, které si členské státy mohou v souladu s tímto nařízením vyměňovat, by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (8).
(22)
Při přijímání těchto prováděcích aktů by se měl použít přezkumný postup, jelikož tyto akty jsou opatřeními s obecnou působností ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 182/2011.
(23)
Je nezbytné sledovat a vyhodnocovat fungování tohoto nařízení. Proto by měly být upraveny sběr statistických údajů a jiných informací členskými státy a vypracovávání pravidelných zpráv Komisí.
(24)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zjednodušení a posílení správní spolupráce mezi členskými státy, která vyžaduje harmonizovaný přístup, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni samotných členských států, a proto jej může být z důvodu potřebné jednotnosti a účinnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřesahuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(25)
Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie, zejména právo na ochranu osobních údajů (článek 8). Vzhledem k omezením stanoveným tímto nařízením nepřesahuje zpracovávání těchto údajů na základě tohoto nařízení rámec toho, co je nezbytné a přiměřené pro účely ochrany legitimních daňových zájmů členských států.
(26)
Nařízení (ES) č. 2073/2004 by mělo být zrušeno.
(27)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován a vydal stanovisko (9),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví podmínky, za kterých orgány členských států příslušné pro uplatňování právních předpisů o spotřebních daních spolupracují mezi sebou navzájem a s Komisí k zajištění dodržování těchto předpisů. Za tímto účelem stanoví toto nařízení pravidla a postupy, jež příslušným orgánům členských států umožní spolupráci a výměnu informací nezbytných pro zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních uskutečňovanou elektronickými prostředky či jinak.
2. Tímto nařízením není v členských státech dotčeno uplatňování pravidel týkajících se vzájemné pomoci v trestních věcech.
3. Tímto nařízením není dotčeno plnění jakýchkoli závazků širší vzájemné pomoci, které vyplývají z jiných právních nástrojů, včetně dvoustranných či mnohostranných dohod.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„příslušným orgánem“ orgán určený v souladu s čl. 3 odst. 1;
2)
„dožadujícím orgánem“ ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo kterýkoli kontaktní útvar nebo příslušný úředník členského státu, který podává žádost o pomoc jménem příslušného orgánu;
3)
„dožádaným orgánem“ ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo kterýkoli kontaktní útvar nebo příslušný úředník členského státu, kterému je podána žádost o pomoc jménem příslušného orgánu;
4)
„orgánem pro spotřební daně“ jakýkoli úřad, u něhož lze splnit náležitosti stanovené předpisy o spotřebních daních;
5)
„automatickou výměnou vyvolanou událostmi“ systematické sdělování informací s předem stanovenou strukturou, které se týkají významné události, bez předchozí žádosti, pokud a jakmile jsou tyto informace k dispozici, jiné než výměna informací podle článku 21 směrnice 2008/118/ES;
6)
„pravidelnou automatickou výměnou“ systematické sdělování informací s předem stanovenou strukturou bez předchozí žádosti a v předem stanovených pravidelných odstupech;
7)
„spontánní výměnou“ sdělování informací jinému členskému státu bez předchozí žádosti, na něž se nevztahuje bod 5 ani 6 ani článek 21 směrnice 2008/118/ES;
8)
„elektronickým systémem“ elektronický systém pro přepravu a sledování zboží podléhajícího spotřební dani zřízený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1152/2003/ES ze dne 16. června 2003 o zavedení elektronického systému pro přepravu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (10);
9)
„osobou“ fyzická osoba, právnická osoba, jakékoli sdružení osob, které není právnickou osobou, ale kterému právo Unie nebo vnitrostátní právo přiznává způsobilost k právním úkonům, nebo jakékoli jiné právní uspořádání jakékoli povahy a formy, s právní subjektivitou či bez ní;
10)
„hospodářským subjektem“ osoba, která se v rámci svého podnikání podílí na činnostech, na něž se vztahují právní předpisy o spotřebních daních, bez ohledu na to, zda je k tomu oprávněna či nikoli;
11)
„elektronickými prostředky“ použití elektronického zařízení, které je schopné zpracovávat, včetně přenosu a komprese, a uchovávat data; tyto prostředky zahrnují elektronický systém vymezený v bodě 8;
12)
„číslem pro účely spotřebních daní“ identifikační číslo přidělené členskými státy pro účely spotřebních daní na záznamy o hospodářských subjektech a obchodních prostorách uvedené v čl. 19 odst. 1 písm. a) a b);
13)
„přepravou zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie“ přeprava zboží podléhajícího spotřební dani mezi dvěma či více členskými státy v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně ve smyslu kapitoly IV směrnice 2008/118/ES nebo zboží podléhajícího spotřební dani po propuštění ke spotřebě ve smyslu kapitoly V oddílu 2 směrnice 2008/118/ES;
14)
„správním šetřením“ všechny kontroly, prověření a jiné úkony, které provádějí orgány příslušné pro uplatňování právních předpisů o spotřebních daních při plnění svých povinností, aby zajistily správné uplatňování uvedených předpisů;
15)
„sítí CCN/CSI“ společná platforma založená na společné komunikační síti (Common Communication Network - CCN) a společném systémovém rozhraní (Common System Interface - CSI), kterou vyvinula Unie k zajištění všech přenosů dat elektronickými prostředky mezi příslušnými orgány v oblasti cel a daní;
16)
„spotřebními daněmi“ daně uvedené v čl. 1 odst. 1 směrnice 2008/118/ES;
17)
„dokladem v rámci vzájemné správní pomoci“ doklad vyhotovený elektronickým systémem, který se používá při výměně informací podle článku 8, 15 nebo 16 a k následným krokům podle článku 8 nebo 16;
18)
„záložním dokladem v rámci vzájemné správní pomoci“ doklad v papírové podobě, který se používá při výměně informací podle článku 8 nebo 15, není-li dostupný elektronický systém;
19)
„souběžnou kontrolou“ koordinovaná kontrola situace hospodářského subjektu nebo osob, které jsou s ním propojeny, organizovaná dvěma či více zúčastněnými členskými státy, které mají společné či doplňující se zájmy, s ohledem na právní předpisy o spotřebních daních.
Článek 3
Příslušné orgány
1. Každý členský stát určí příslušný orgán, jehož jménem má být toto nařízení uplatňováno. O tomto určení a o jeho případných následných změnách neprodleně uvědomí Komisi.
2. Komise zpřístupní seznam příslušných orgánů a zveřejní tyto informace v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně a kontaktní útvary
1. Příslušný orgán každého členského státu určí ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně, na nějž přenese hlavní odpovědnost za styk s ostatními členskými státy v oblasti správní spolupráce, pokud jde o právní předpisy o spotřebních daních. Uvědomí o tom Komisi a příslušné orgány ostatních členských států.
Ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně může být rovněž svěřena odpovědnost za styk s Komisí pro účely tohoto nařízení.
2. Příslušný orgán každého členského státu může za účelem přímé výměny informací podle tohoto nařízení určit kontaktní útvary jiné než ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně, s působností stanovenou v souladu s právními předpisy či politikou tohoto členského státu.
Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně zajistí, aby byl seznam těchto útvarů aktualizován a zpřístupněn ústředním kontaktním orgánům pro spotřební daně ostatních dotčených členských států.
Článek 5
Příslušní úředníci
1. Příslušný orgán každého členského státu může za podmínek stanovených členským státem určit příslušné úředníky, kteří mohou uskutečňovat přímou výměnu informací na základě tohoto nařízení.
Příslušný orgán může rozsah takového určení omezit.
Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně odpovídá za průběžnou aktualizaci seznamu příslušných úředníků a za jeho zpřístupnění ústředním kontaktním orgánům pro spotřební daně ostatních dotčených členských států.
2. Úředníci uskutečňující výměnu informací podle článku 12 a 13 se pro účely uvedených článků považují za příslušné úředníky v souladu s podmínkami, které stanoví příslušné orgány.
Článek 6
Povinnosti ústředního kontaktního orgánu pro spotřební daně, kontaktních útvarů a příslušných úředníků
1. Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nese hlavní odpovědnost za výměnu informací o přepravě zboží podléhajícího spotřební dani mezi členskými státy, a zejména nese hlavní odpovědnost za zajištění:
a)
výměny informací podle článku 8;
b)
doručování správních rozhodnutí a opatření, o něž požádají členské státy podle článku 14;
c)
povinné výměny informací podle článku 15;
d)
nepovinné spontánní výměny informací podle článku 16;
e)
poskytování zpětné vazby podle čl. 8 odst. 5 a čl. 16 odst. 2;
f)
výměny informací uchovávaných v elektronické databázi podle článku 19;
g)
poskytování statistických údajů a jiných informací podle článku 34.
2. Pokud kontaktní útvary nebo příslušní úředníci odešlou nebo obdrží žádosti o pomoc či odpovědi na takové žádosti o pomoc, uvědomí o tom ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně svého členského státu, a to za podmínek tímto orgánem stanovených.
3. Pokud kontaktní útvar nebo příslušný úředník obdrží žádost o pomoc, která vyžaduje zásah mimo jeho územní či věcnou působnost, předá ji neprodleně ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně svého členského státu a příslušnému úředníkovi pověřeného kontaktního útvaru a uvědomí o tom dožadující orgán. V takovém případě začínají lhůty stanovené v článku 11 běžet dnem následujícím po dni předání žádosti o pomoc ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně a příslušnému úředníkovi pověřeného kontaktního útvaru, nejpozději však jeden týden po obdržení žádosti uvedené v první větě tohoto odstavce.
Článek 7
Informace nebo dokumenty získané na základě povolení nebo žádosti justičního orgánu
1. Informace nebo dokumenty, které získal příslušný orgán na základě povolení nebo žádosti justičního orgánu, lze příslušnému orgánu jiného členského státu poskytnout pouze po předchozím povolení justičním orgánem, vyžaduje-li se takové povolení podle vnitrostátního práva.
2. Pokud v případě žádosti o informace justiční orgán odmítne toto povolení dožádanému orgánu vydat, dožádaný orgán o tom uvědomí dožadující orgán v souladu s čl. 25 odst. 5.
KAPITOLA II
SPOLUPRÁCE NA ZÁKLADĚ ŽÁDOSTI
Článek 8
Obecné povinnosti dožádaného orgánu
1. Na žádost dožadujícího orgánu sdělí dožádaný orgán informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, včetně informací týkajících se konkrétního případu či konkrétních případů, zejména informací o přepravě zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie.
2. Pro účely sdělení informací podle odstavce 1 zajistí dožádaný orgán provedení jakýchkoli správních šetření nezbytných pro získání těchto informací.
3. Žádost podle odstavce 1 může obsahovat odůvodněnou žádost o zvláštní správní šetření. Jestliže dožádaný orgán rozhodne, že žádné správní šetření není nutné, sdělí okamžitě dožadujícímu orgánu důvody svého rozhodnutí.
4. Za účelem získání požadovaných informací nebo provedení požadovaného správního šetření postupuje dožádaný orgán nebo správní orgán, na který se dožádaný orgán obrátí, jako kdyby jednal sám za sebe nebo na žádost jiného orgánu svého členského státu.
5. Dožádaný orgán může dožadující orgán požádat, aby mu poskytl zpětnou vazbu o krocích, které dožadující členský stát učinil na základě poskytnutých informací. Je-li taková žádost podána, zašle dožadující orgán dotyčnou zpětnou vazbu co nejdříve, pokud to pro něj nepředstavuje nepřiměřenou zátěž a aniž jsou dotčena pravidla týkající se služebního tajemství a ochrany údajů platná v jeho členském státě.
Článek 9
Forma žádosti a odpovědi
1. Žádosti o informace a o správní šetření podle článku 8 a odpovědi na ně se podávají pomocí dokladu v rámci vzájemné správní pomoci s výhradou odstavce 4 tohoto článku.
Je-li elektronický systém nedostupný, použije se místo dokladu v rámci vzájemné správní pomoci záložní doklad v rámci vzájemné správní pomoci.
2. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
strukturu a obsah dokladů v rámci vzájemné správní pomoci;
b)
pravidla a postupy týkající se výměny dokladů v rámci vzájemné správní pomoci;
c)
vzorový formulář a obsah záložního dokladu v rámci vzájemné správní pomoci;
d)
pravidla a postupy týkající se používání záložního dokladu v rámci vzájemné správní pomoci.
Komise může rovněž přijmout prováděcí akty, jež stanoví strukturu a obsah zpětné vazby uvedené v čl. 8 odst. 5.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
3. Každý členský stát určí situace, ve kterých lze elektronický systém považovat za nedostupný.
4. Není-li použití dokladu v rámci vzájemné správní pomoci praktické, lze výměnu zpráv výjimečně uskutečnit zcela nebo zčásti jinými prostředky. V těchto případech se ke zprávě připojí vysvětlení, proč nebylo použití dokladu v rámci vzájemné správní pomoci praktické.
Článek 10
Poskytování dokumentů
1. Dokumenty s jakýmkoli obsahem, jež mají být poskytnuty podle článku 8, se připojují k dokladu v rámci vzájemné správní pomoci uvedenému v čl. 9 odst. 1.
Není-li to však možné či praktické, poskytnou se tyto dokumenty elektronickými prostředky či jinak.
2. Dožádaný orgán je povinen poskytnout originály dokumentů pouze tehdy, je-li to nezbytné pro účely sledované dožadujícím orgánem a není-li jejich poskytnutí v rozporu s platnými právními předpisy členského státu dožádaného orgánu.
Článek 11
Lhůty
1. Dožádaný orgán poskytne informace podle článku 8 co nejrychleji, nejpozději však do tří měsíců ode dne obdržení žádosti.
Má-li již však dožádaný orgán příslušné informace k dispozici, činí tato lhůta jeden měsíc.
2. V určitých zvláštních kategoriích případů se dožádaný a dožadující orgán mohou dohodnout na lhůtách odlišných od lhůt stanovených v odstavci 1.
3. Pokud není dožádaný orgán schopen odpovědět na žádost ve lhůtě stanovené v odstavci 1, uvědomí pomocí dokladu v rámci vzájemné správní pomoci do jednoho měsíce dožadující orgán o důvodech, které brání včasné odpovědi, a o datu, kdy očekává, že bude moci odpovědět.
Článek 12
Účast úředníků z jiných členských států na správních šetřeních
1. Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými dožádaným orgánem mohou být úředníci zmocnění dožadujícím orgánem přítomni, za účelem výměny informací potřebných k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, v prostorách správních orgánů dožádaného členského státu či na jakémkoli jiném místě, kde tyto orgány plní své úkoly.
Pokud jsou požadované informace obsaženy v dokumentech, k nimž mají úředníci dožádaného orgánu přístup, jsou úředníkům dožadujícího orgánu poskytnuty jejich kopie.
2. Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a v souladu s podmínkami stanovenými dožádaným orgánem mohou být úředníci určení dožadujícím orgánem přítomni, za účelem výměny informací potřebných k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, při správních šetřeních prováděných na území dožádaného členského státu.
Je-li dosaženo takovéto dohody, mohou mít úředníci dožadujícího orgánu prostřednictvím úředníků dožádaného orgánu a výhradně pro účely provádění správního šetření přístup do týchž prostor a k týmž dokumentům jako úředníci dožádaného orgánu. Úředníci dožadujícího orgánu provádějí šetření nebo kladou otázky pouze se souhlasem úředníků dožádaného orgánu a pod jejich dohledem. Nevykonávají kontrolní pravomoci svěřené úředníkům dožádaného orgánu.
3. Úředníci dožadujícího orgánu, kteří jsou přítomni v jiném členském státě v souladu s odstavci 1 a 2, musí být vždy schopni předložit písemné zmocnění, v němž je uvedena jejich totožnost a jejich úřední postavení.
Článek 13
Souběžné kontroly
1. Za účelem výměny informací potřebných k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních se mohou dva či více členských států na základě analýzy rizik dohodnout, že na svých územích provedou souběžné kontroly situace jednoho či více hospodářských subjektů nebo jiných osob, o něž mají společný či doplňující se zájem, z hlediska spotřebních daní, kdykoli takové kontroly považují za účinnější než kontroly provedené pouze jedním členským státem.
2. K zahájení souběžné kontroly podle odstavce 1 předloží příslušný orgán jednoho členského státu návrh příslušným orgánům ostatních dotčených členských států.
Tento návrh musí:
a)
upřesňovat případ nebo případy navrhované pro souběžné kontroly;
b)
jednotlivě určovat totožnost každé osoby, s ohledem na niž má být kontrola provedena;
c)
uvádět důvody objasňující nezbytnost společné kontroly;
d)
stanovit dobu, během níž mají tyto kontroly provedeny.
3. Příslušné orgány, které obdrží návrh uvedený v odstavci 2, potvrdí svůj souhlas s účastí na souběžné kontrole nebo sdělí své odmítnutí spolu s odůvodněním příslušnému orgán, který návrh podal, co nejdříve, nejpozději však jeden měsíc od obdržení návrhu.
4. Každý příslušný orgán, který se účastní souběžné kontroly, jmenuje zástupce odpovědného za dohled nad souběžnou kontrolou a za její koordinaci.
5. Po provedení souběžné kontroly příslušné orgány neprodleně informují ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně ostatních členských států o metodách či praktikách zjištěných v průběhu této souběžné kontroly, které se používají nebo u kterých je podezření, že byly použity k obcházení právních předpisů o spotřebních daních, pokud tyto informace mohou mít zvláštní význam pro ostatní členské státy.
Článek 14
Žádosti o doručení správních rozhodnutí a opatření
1. Na žádost dožadujícího orgánu doručí dožádaný orgán v souladu s pravidly doručování obdobných aktů platnými v jeho členském státě příjemci veškerá rozhodnutí a opatření přijatá správními orgány dožadujícího členského státu, které se týkají uplatňování právních předpisů o spotřebních daních.
2. V žádostech o doručení podle odstavce 1 musí být uveden předmět doručovaného rozhodnutí nebo opatření a jméno, adresa a veškeré další informace k identifikaci příjemce.
3. Dožádaný orgán neprodleně uvědomí dožadující orgán o úkonech učiněných k vyřízení žádosti o doručení podle odstavce 1 a sdělí mu datum předání rozhodnutí nebo opatření příjemci.
4. Nemůže-li dožádaný orgán jednat na základě žádosti o doručení podle odstavce 1, uvědomí o tom dožadující orgán písemně do jednoho měsíce od obdržení žádosti.
Dožádaný orgán nesmí odmítnout jednat na základě takovéto žádosti z důvodu obsahu rozhodnutí nebo opatření, které má být doručeno.
5. Dožadující orgán požádá o doručení podle tohoto článku pouze v případě, že nemůže provést doručení rozhodnutí nebo opatření příjemci v souladu s pravidly doručování dotyčných aktů v dožadujícím členském státě, nebo pokud by takové doručení představovalo nepřiměřené obtíže.
6. Tento článek se nevztahuje na dokumenty uvedené v článku 8 směrnice Rady 2010/24/EU ze dne 16. března 2010 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření (11).
KAPITOLA III
VÝMĚNA INFORMACÍ BEZ PŘEDCHOZÍ ŽÁDOSTI
Článek 15
Povinná výměna informací
1. Příslušný orgán každého členského státu předá příslušným orgánům všech ostatních dotčených členských států bez předchozí žádosti a prostřednictvím pravidelné automatické výměny informací nebo automatické výměny informací vyvolané událostmi informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních v těchto případech:
a)
pokud v jiném členském státě došlo k nesrovnalosti nebo porušení právních předpisů o spotřebních daních, nebo pokud existuje podezření, že k nim došlo;
b)
pokud nesrovnalost nebo porušení právních předpisů o spotřebních daních, ke kterým došlo nebo u nichž existuje podezření, že k nim došlo, na území jednoho členského státu může mít následky v jiném členském státě;
c)
pokud existuje nebezpečí podvodu nebo ztráty spotřební daně v jiném členském státě;
d)
pokud došlo k úplnému zničení nebo nenahraditelné ztrátě zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně;
e)
pokud během přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie došlo k mimořádné události, která není upravena ve směrnici 2008/118/ES a která může mít vliv na výpočet spotřební daně, kterou má hospodářský subjekt odvést.
2. Orgán, který předal informace jinému orgánu podle odstavce 1, může tento druhý orgán požádat, aby mu poskytl zpětnou vazbu o krocích, které na základě poskytnutých informací učinil. Je-li taková žádost podána, zašle druhý orgán dotyčnou zpětnou vazbu co nejdříve, pokud to pro něj nepředstavuje nepřiměřenou administrativní zátěž a aniž jsou dotčena pravidla týkající se služebního tajemství a ochrany údajů platná v jeho členském státě.
3. Pokud informace uvedené v odstavci 1 souvisejí s přepravou zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie, předávají se pomocí dokladu v rámci vzájemné správní pomoci, s výhradou odstavce 4.
Není-li však použití tohoto dokladu praktické, lze výměnu informací výjimečně uskutečnit zcela nebo zčásti jinými prostředky. V těchto případech se ke zprávě připojí vysvětlení, proč nebylo použití dokladu v rámci vzájemné správní pomoci praktické.
4. Je-li elektronický systém nedostupný, použije se místo dokladu uvedeného v odstavci 3 záložní doklad v rámci vzájemné správní pomoci.
5. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
přesné kategorie informací, které jsou vyměňovány podle odstavce 1 a které v případě fyzických osob zahrnují údaje jako jejich jméno, příjmení, název ulice, číslo popisné, poštovní směrovací číslo, město, členský stát, daňové či jiné identifikační číslo, kód nebo popis produktu a další související osobní údaje, jsou-li k dispozici;
b)
četnost pravidelné výměny a lhůty v případě výměny vyvolané událostmi podle odstavce 1 pro každou kategorii informací;
c)
strukturu a obsah dokladů v rámci vzájemné správní pomoci;
d)
formu a obsah záložního dokladu v rámci vzájemné správní pomoci;
e)
pravidla a postupy týkající se výměny dokladů uvedených v písmenech c) a d).
Komise může rovněž přijmout prováděcí akty stanovící situace, kdy pro účely odstavce 4 tohoto článku mohou mít příslušné orgány za to, že elektronický systém je nedostupný.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 16
Nepovinná výměna informací
1. Příslušné orgány členských států si mohou bez předchozí žádosti a prostřednictvím spontánní výměny předávat navzájem informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, které jsou jim známy a na něž se nevztahuje výměna podle článku 15.
K tomuto účelu mohou využít elektronický systém, je-li schopen takovéto informace zpracovávat.
2. Orgán, který předal informace jinému orgánu podle odstavce 1, může tento druhý orgán požádat, aby mu poskytl zpětnou vazbu o krocích, které na základě poskytnutých informací učinil. Je-li taková žádost podána, zašle druhý orgán dotyčnou zpětnou vazbu co nejdříve, pokud to pro něj nepředstavuje nepřiměřenou administrativní zátěž a aniž jsou dotčena pravidla týkající se služebního tajemství a ochrany údajů platná v jeho členském státě.
3. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
strukturu a obsah dokladů v rámci vzájemné správní pomoci, které se vztahují na nejběžnější druhy informací uvedených v odstavci 1;
b)
pravidla a postupy týkající se výměny dokladů v rámci vzájemné správní pomoci.
Komise může rovněž přijmout prováděcí akty stanovící strukturu a obsah zpětné vazby uvedené v odstavci 2.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 17
Povinnost členských států usnadňovat výměny informací bez předchozí žádosti
Členské státy přijmou nezbytná správní a organizační opatření, aby usnadnily výměnu uvedenou v této kapitole.
Článek 18
Omezení povinností
Členský stát není povinen ukládat osobám pro účely uplatňování této kapitoly žádné nové povinnosti týkající se shromažďování informací ani nést nepřiměřenou administrativní zátěž.
KAPITOLA IV
UCHOVÁVÁNÍ A VÝMĚNA ELEKTRONICKÝCH INFORMACÍ O HOSPODÁŘSKÝCH SUBJEKTECH
Článek 19
Uchovávání a výměna informací o povoleních udělených hospodářským subjektům a daňovým skladům
1. Každý členský stát provozuje elektronickou databázi s těmito registry:
a)
registr hospodářských subjektů, které patří do jedné z těchto kategorií:
i)
oprávnění skladovatelé ve smyslu čl. 4 bodu 1 směrnice 2008/118/ES,
ii)
registrovaní příjemci ve smyslu čl. 4 bodu 9 směrnice 2008/118/ES,
iii)
registrovaní odesílatelé ve smyslu čl. 4 bodu 10 směrnice 2008/118/ES;
b)
registr obchodních prostor schválených jako daňové sklady ve smyslu čl. 4 bodu 11 směrnice 2008/118/ES.
2. Registry podle odstavce 1 musí obsahovat tyto informace:
a)
jedinečné číslo pro účely spotřebních daní vydané příslušným orgánem ve vztahu k danému hospodářskému subjektu nebo obchodním prostorám;
b)
jméno nebo název a adresu hospodářského subjektu nebo obchodních prostor;
c)
kategorii výrobku podléhajícího spotřební dani (KAT) nebo kód výrobku podléhajícího spotřební dani (EPC) pro výrobky, na něž se vztahuje povolení, podle přílohy II seznamu kódů 11 v nařízení Komise (ES) č. 684/2009 ze dne 24. července 2009, kterým se provádí směrnice Rady 2008/118/ES, pokud jde o elektronické postupy pro přepravu zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně (12);
d)
označení ústředního kontaktního orgánu pro spotřební daně nebo orgánu pro spotřební daně, od něhož lze získat další informace;
e)
den počátku, změny a případně pozbytí platnosti povolení;
f)
u oprávněných skladovatelů daňový sklad nebo seznam daňových skladů, na něž se vztahuje povolení, a pokud tak stanoví vnitrostátní právní předpisy, údaj o tom, že skladovatel je oprávněn nevyplnit údaje o příjemci v okamžiku odeslání, rozdělit přepravu v souladu s článkem 23 směrnice 2008/118/ES nebo nechat přepravit zboží podléhající spotřební dani na místo přímého dodání v souladu s čl. 17 odst. 2 uvedené směrnice;
g)
u registrovaných příjemců, pokud tak stanoví vnitrostátní právní předpisy, údaj o tom, že příjemce je oprávněn nechat přepravit zboží podléhající spotřební dani na místo přímého dodání v souladu s čl. 17 odst. 2 směrnice 2008/118/ES;
h)
u registrovaných příjemců uvedených v čl. 19 odst. 3 směrnice 2008/118/ES jiných než uvedených v písmeni i) tohoto odstavce obsah povolení s ohledem na množství zboží podléhajícího spotřební dani, totožnost odesílatele v členském státě odeslání a dobu, po kterou je povolení platné;
i)
u registrovaných příjemců uvedených v čl. 19 odst. 3 směrnice 2008/118/ES, kteří mají povolení přijímat víno od odesílatelů využívajících osvobození podle článku 40 směrnice 2008/118/ES, obsah povolení s ohledem na množství zboží podléhajícího spotřební dani a dobu, po kterou je povolení platné. Záznam musí obsahovat údaj o osvobození podle článku 40 směrnice 2008/118/ES;
j)
u daňových skladů oprávněného skladovatele nebo seznam oprávněných skladovatelů, kteří jsou oprávněni tento daňový sklad používat.
3. Ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo kontaktní útvar každého členského státu zajistí, aby informace obsažené v národních registrech byly úplné, přesné a aktuální.
4. Informace obsažené v příslušných národních registrech podle odstavce 2, které se týkají hospodářských subjektů zabývajících se přepravou zboží podléhajícího spotřební dani mezi členskými státy v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně, jsou automaticky vyměňovány prostřednictvím centrálního registru.
Komise provozuje registr jako součást elektronického systému způsobem, jenž neustále zajišťuje správné aktuální zobrazení všech údajů z národních registrů, které poskytly všechny členské státy.
Ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně nebo kontaktní útvary členských států sdělují Komisi včas obsah národního registru a rovněž jeho případné změny.
Článek 20
Přístup k informacím a jejich oprava
1. Komise zajistí, aby osoby, které se podílejí na přepravě zboží podléhajícího spotřební dani mezi členskými státy v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně, mohly elektronickými prostředky získat potvrzení o platnosti čísel pro účely spotřebních daní, která jsou uchovávána v centrálním registru uvedeném v čl. 19 odst. 4. Komise předá žádosti hospodářských subjektů o opravu těchto údajů ústřednímu kontaktnímu orgánu pro spotřební daně nebo kontaktnímu útvaru, který odpovídá za povolení vydané uvedenému hospodářskému subjektu.
2. Ústřední kontaktní orgány pro spotřební daně nebo kontaktní útvary členských států zajistí, aby hospodářské subjekty mohly získat potvrzení informací uchovávaných podle čl. 19 odst. 2, které se jich týkají, a opravu případné nepřesnosti.
3. Příslušný orgán členského státu může za podmínek tímto členským státem stanovených povolit, aby ústřední kontaktní orgán pro spotřební daně nebo určené kontaktní útvary poskytovaly potvrzení informací uchovávaných podle čl. 19 odst. 2.
Článek 21
Uchovávání údajů
1. Každý členský stát uchovává informace týkající se přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Unie a záznamy obsažené v národních registrech uvedených v článku 19 po dobu nejméně pěti let od skončení kalendářního roku, ve kterém byla přeprava zahájena, aby mohly být použity pro postupy podle tohoto nařízení. Pokud jde o informace vložené do národních registrů před 1. červencem 2012, lze tuto dobu omezit na tři roky.
2. Informace shromážděné elektronickým systémem jsou v něm uchovávány způsobem, který je v něm umožňuje vyhledat a dále zpracovávat v reakci na žádost o informace podle článku 8.
Článek 22
Provádění
Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví:
a)
technické údaje týkající se automatické aktualizace databází uvedených v čl. 19 odst. 1 a centrálního registru uvedeného v čl. 19 odst. 4;
b)
pravidla a postupy týkající se přístupu k informacím a jejich oprav podle čl. 20 odst. 1.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
KAPITOLA V
SPOLEČNÉ PODMÍNKY POSKYTOVÁNÍ POMOCI
Článek 23
Jazykový režim
Žádosti o pomoc včetně žádostí o doručení a připojené dokumenty mohou být vyhotoveny v jakémkoli jazyce, na němž se dožádaný a dožadující orgán dohodnou. Doprovodný překlad do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků členského státu, v němž má dožádaný orgán sídlo, se vyžaduje pouze tehdy, když dožádaný orgán potřebu překladu odůvodní.
Článek 24
Kvalita služby
1. Komise a členské státy zajistí, aby části elektronického systému, které jsou nezbytné pro výměnu informací popsanou v tomto nařízení, byly provozuschopné, byly náležitě udržovány a dále se vyvíjely.
2. Komise a členské státy uzavřou dohodu o rozsahu služeb a dohodnou se na bezpečnostní politice pro elektronický systém. Dohoda o rozsahu služeb vymezí technickou kvalitu a množství služeb, jež mají Komise a členské státy poskytovat k zajištění bezpečného fungování všech částí elektronického systému a elektronické komunikace a rozdělení povinností týkajících se dalšího vývoje uvedeného systému.
Článek 25
Obecná omezení povinností dožádaného orgánu
1. Dožádaný orgán poskytne dožadujícímu orgánu informace požadované podle tohoto nařízení za předpokladu, že:
a)
dožadující orgán vyčerpal obvyklé zdroje informací, které mohl za daných okolností použít k získání požadovaných informací, aniž by se vystavoval nebezpečí nedosažení požadovaného cíle, a
b)
počet a povaha žádostí o informace, které během určitého období podal dožadující orgán, nepředstavují pro dožádaný orgán nepřiměřenou administrativní zátěž.
2. Toto nařízení neukládá příslušnému orgánu členského státu povinnost provést šetření nebo poskytnout informace, pokud právní předpisy či správní praxe tohoto členského státu tento orgán neopravňují k provedení takovéhoto šetření nebo shromažďování či používání takovýchto informací pro vlastní účely tohoto členského státu.
3. Příslušný orgán členského státu může odmítnout poskytnutí informace, pokud není dožadující členský stát z právních důvodů schopen obdobné informace sám poskytovat.
4. Poskytnutí informací může být odmítnuto, pokud by vedlo k prozrazení obchodního, průmyslového či profesního tajemství nebo obchodního postupu anebo pokud by odporovalo veřejnému pořádku.
5. Dožádaný orgán sdělí dožadujícímu orgánu důvody odmítnutí žádosti o pomoc. Příslušné orgány sdělují Komisi ročně pro statistické účely kategorie důvodů odmítnutí.
6. Odstavce 2, 3 nebo 4 nelze v žádném případě vykládat tak, že dožádanému orgánu umožňují odmítnout poskytnutí informací výhradně z toho důvodu, že tyto informace jsou v držení banky, jiné finanční instituce, určené osoby nebo osoby jednající v zastoupení nebo ve funkci zmocněnce, nebo z toho důvodu, že se týkají vlastnických podílů v právnické osobě.
Článek 26
Výdaje
Členské státy se vzájemně vzdávají všech nároků na náhradu výdajů vzniklých při uplatňování tohoto nařízení, s výjimkou nároků souvisejících s odměnami pro odborníky.
Článek 27
Minimální částka
1. Žádost o pomoc může podléhat určité minimální prahové hodnotě stanovené na základě potenciálně dlužné výše spotřební daně.
2. Komise může přijmout prováděcí akty, jež stanoví prahovou hodnotu podle odstavce 1 tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 28
Služební tajemství, ochrana údajů a použití informací sdělených podle tohoto nařízení
1. Informace sdělené nebo shromážděné členskými státy podle tohoto nařízení nebo jakékoli informace, k nimž měl úředník či jiný zaměstnanec nebo smluvní dodavatel přístup při plnění svých povinností, podléhají služebnímu tajemství a požívají stejné ochrany jako obdobné informace podle práva členského státu, který tyto informace obdržel.
2. Informace podle odstavce 1 lze použít k těmto účelům:
a)
stanovení vyměřovacího základu pro spotřební daně;
b)
výběr nebo správní kontrola spotřebních daní;
c)
sledování přepravy zboží podléhajícího spotřební dani;
d)
analýza rizik v oblasti spotřebních daní;
e)
šetření v oblasti spotřebních daní;
f)
stanovení jiných daní, cel a poplatků, na něž se vztahuje článek 2 směrnice 2010/24/EU.
Příslušný orgán členského státu, který poskytuje informace, však povolí jejich použití pro jiné účely v členském státě dožadujícího orgánu, pokud právní předpisy členského státu dožádaného orgánu umožňují použití informací pro obdobné účely v tomto členském státě.
Pokud to povoluje vnitrostátní právo a aniž je dotčen čl. 1 odst. 2, mohou být informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku použity v souvislosti se soudními či správními řízeními, která mohou vést k uložení sankcí za porušení daňových právních předpisů, aniž jsou dotčena pravidla upravující práva obžalovaných a svědků v takových řízeních.
3. Pokud se dožadující orgán domnívá, že informace, které obdržel od dožádaného orgánu, mohou být užitečné pro příslušný orgán jiného členského státu, může je tomuto orgánu předat. Uvědomí o tom dožádaný orgán.
Dožádaný orgán může sdělení informací jinému členskému státu podmínit svým předchozím souhlasem.
4. Veškeré zpracovávání osobních údajů členskými státy podle tohoto nařízení podléhá vnitrostátním předpisům provádějícím směrnici 95/46/ES.
Za účelem správného uplatňování tohoto nařízení mohou členské státy omezit rozsah práv a povinností stanovených v článku 10, čl. 11 odst. 1 a článcích 12 a 21 směrnice 95/46/ES v míře nezbytné pro ochranu zájmů uvedených v čl. 13 odst. 1 písm. e) uvedené směrnice. Tato omezení musí být úměrná dotyčnému zájmu.
Článek 29
Přístup k informacím na základě povolení Komise
Osoby řádně zmocněné Komisí mohou mít přístup k informacím podle čl. 28 odst. 4 pouze v rozsahu nezbytném pro péči o síť CCN/CSI a její údržbu a rozvoj a pro provoz centrálního registru.
Tyto osoby jsou povinny zachovávat služební tajemství. Informace, k nimž je umožněn přístup, jsou chráněny jako osobní údaje podle nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 30
Důkazní hodnota získaných informací
Zprávy, výkazy a všechny ostatní dokumenty nebo jejich ověřené opisy či výpisy sdělené příslušným orgánem jednoho členského státu příslušnému orgánu jiného členského státu podle tohoto nařízení mohou příslušné orgány tohoto jiného členského státu použít jako důkazní prostředky stejným způsobem jako obdobné dokumenty, které poskytl jiný orgán tohoto jiného členského státu.
Článek 31
Povinnost spolupracovat
1. Pro účely uplatňování tohoto nařízení učiní členské státy všechna nezbytná opatření, aby:
a)
zajistily účinnou vnitřní koordinaci mezi orgány uvedenými v článcích 3, 4 a 5;
b)
navázaly přímou spolupráci mezi orgány zmocněnými pro účely koordinace podle písmene a) tohoto odstavce;
c)
zajistily plynulé fungování systému výměny informací stanoveného tímto nařízením.
2. Komise neprodleně sdělí příslušnému orgánu každého členského státu všechny informace potřebné k zajištění správného uplatňování právních předpisů o spotřebních daních, které sama obdrží a které je schopna poskytnout.
Článek 32
Vztahy se třetími zeměmi
1. Pokud příslušný orgán členského státu obdrží informace od třetí země, může je předat příslušným orgánům těch členských států, které by o ně mohly mít zájem, a zejména příslušným orgánům, které o ně požádají, pokud to ujednání o pomoci uzavřená s dotyčnou třetí zemí povolují. Takové informace mohou být předány rovněž Komisi, je-li to v zájmu Unie, a to pro účely tohoto nařízení.
2. Pokud se dotčená třetí země právně zavázala poskytnout pomoc nezbytnou ke shromáždění důkazů o protiprávní povaze operací, které se jeví být v rozporu s právními předpisy o spotřebních daních, může příslušný orgán členského státu informace získané podle tohoto nařízení této třetí zemi sdělit v souladu s vnitrostátním právem daného členského státu upravujícím předávání osobních údajů třetím zemím, pro účely správného uplatňování spotřebních daní nebo obdobných daní, poplatků a cel platných ve třetí zemi, se souhlasem příslušných orgánů, které tyto informace poskytly, v souladu s jejich vnitrostátním právem.
Článek 33
Poskytování pomoci hospodářským subjektům
1. Jestliže odesílatel zboží podléhajícího spotřební dani neobdrží oznámení o přijetí zboží podle čl. 24 odst. 4 směrnice 2008/118/ES, oznámení o vývozu zboží uvedené v čl. 25 odst. 3 zmíněné směrnice nebo, v situacích uvedených v čl. 33 odst. 1 uvedené směrnice, kopii průvodního dokladu podle jejího článku 34, mohou mu orgány členského státu, v němž je usazen, poskytnout pomoc.
Poskytnutím této pomoci nejsou dotčeny daňové povinnosti odesílatele, jemuž je pomoc poskytnuta.
2. Pokud členský stát poskytuje pomoc podle odstavce 1 tohoto článku a považuje za nezbytné získat informace od jiného členského státu, vyžádá si je v souladu s článkem 8. Tento jiný členský stát může odmítnout obstarat požadované informace, jestliže odesílatel nevyužil k získání důkazu o ukončení přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uskutečňované mezi členskými státy všechny dostupné prostředky.
KAPITOLA VI
HODNOCENÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 34
Vyhodnocení opatření, sběr provozních statistik a podávání zpráv
1. Členské státy a Komise prověřují a vyhodnocují uplatňování tohoto nařízení. Za tímto účelem Komise pravidelně shrnuje zkušenosti členských států s cílem zlepšit fungování systému zřízeného tímto nařízením.
2. Členské státy sdělí Komisi veškeré dostupné informace:
a)
o svých zkušenostech s uplatňováním tohoto nařízení, včetně statistických údajů potřebných pro hodnocení;
b)
o metodách či praktikách, které jsou skutečně používány nebo u kterých je podezření, že jsou používány k obcházení právních předpisů o spotřebních daních, pokud tyto metody nebo praktiky odhalují nedostatky nebo mezery ve fungování postupů stanovených v tomto nařízení.
Pro vyhodnocení účinnosti tohoto systému správní spolupráce při vymáhání dodržování právních předpisů o spotřebních daních a v boji proti únikům a podvodům v souvislosti se spotřebními daněmi mohou členské státy Komisi sdělit jakékoli jiné dostupné informace než informace podle prvního pododstavce.
Komise předá informace sdělené členskými státy ostatním dotčeným členským státům.
Povinnost sdělovat informace a statistické údaje nesmí vést k neodůvodněnému zvýšení administrativní zátěže.
3. Komise může pro diagnostické a statistické účely získávat informace ze zpráv přímo vytvořených elektronickým systémem s výhradou článku 28.
4. Informace sdělené členskými státy nebo získané Komisí ze zpráv pro účely odstavců 1, 2 a 3 nesmějí obsahovat individuální ani osobní údaje.
5. Komise přijme prováděcí akty, jež stanoví pro účely tohoto článku příslušné statistické údaje sdělované členskými státy, informace, jež má Komise získávat ze zpráv, a statistické zprávy, jež mají vyhotovovat Komise a členské státy.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 35 odst. 2.
Článek 35
Výbor pro spotřební daně
1. Komisi je nápomocen Výbor pro spotřební daně zřízený čl. 43 odst. 1 směrnice 2008/118/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 36
Zrušení nařízení (ES) č. 2073/2004
Nařízení (ES) č. 2073/2004 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze tohoto nařízení.
Článek 37
Podávání zpráv Evropskému parlamentu a Radě
Každých pět let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení, založenou zejména na informacích poskytnutých členskými státy.
Článek 38
Dvoustranná ujednání
Pokud příslušné orgány uzavřou ujednání o dvoustranných záležitostech spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení, s výjimkou ujednání týkajících se jednotlivých případů, uvědomí o tom neprodleně Komisi. Komise o tom následně uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
Článek 39
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. května 2012.
NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 389/2012,
2. mai 2012,
milles käsitletakse halduskoostööd aktsiisimaksude valdkonnas ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 2073/2004
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 113,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (1),
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),
toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu 16. novembri 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 2073/2004 (halduskoostöö kohta aktsiisimaksude valdkonnas) (3) nähakse ette ühine süsteem, mille kaudu liikmesriigid abistavad üksteist ning teevad koostööd komisjoniga, et tagada aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide nõuetekohane kohaldamine ning võidelda aktsiisimaksudest kõrvalehoidmise ja sellest tulenevate konkurentsimoonutustega siseturul. Saadud kogemusi ja hiljutist arengut silmas pidades on vaja kõnealuses määruses teha mitmeid muudatusi. Vajalike muudatuste arvu silmas pidades tuleks määrus selguse huvides seetõttu asendada.
(2)
Siseturu väljakujundamiseks on jätkuvalt vaja aktsiisimaksude valdkonnas halduskoostöö süsteemi, mis hõlmaks selliste õigusaktide kõiki aspekte, mis käsitlevad aktsiisimaksu kohaldamist nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/118/EÜ (mis käsitleb aktsiisi üldist korda) (4) artiklis 1 osutatud kauba suhtes.
(3)
Tõhususe, kiiruse ja kokkuhoiu huvides on esmatähtis edendada elektrooniliste vahendite osa teabevahetuses. Pidades silmas teatavate taotluste korduvust ja liidu keelelist mitmekesisust, on oluline tagada standardformaatide laialdasem kasutamine teabevahetusel, et võimaldada seeläbi teabetaotluste kiiremat menetlemist. Neid nõudeid saab kõige paremini täita Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. juuni 2003. aasta otsusega 1152/2003/EÜ (aktsiisiga maksustatava kauba liikumise ja jälgimise arvutistamise kohta) (5) loodud arvutipõhise süsteemi süstemaatilisema kasutamisega. See süsteem pakub nüüd laiemaid võimalusi kui määruse (EÜ) nr 2073/2004 jõustumise ajal ja seda arendatakse pidevalt edasi. Seega peaksid liikmesriigid seda igal võimalusel kasutama.
(4)
Selleks et luua tõepärane pilt teatavate isikute aktsiisiga seonduvast olukorrast, peab aktsiisiteabevahetus olema väga laiaulatuslik, kuid samas ei ole liikmesriikidel vabadust teha sihipäratuid päringuid või taotleda teavet, mis tõenäoliselt ei ole konkreetse isiku või kindlakstehtud isikute rühma või kategooria puhul aktsiisi seisukohast asjakohane.
(5)
Teabevoogude nõuetekohaseks kooskõlastamiseks on vaja säilitada määruse (EÜ) nr 2073/2004 sätted, milles käsitletakse igas liikmesriigis asuvat ühtset kontaktpunkti. Kuna tõhusamaks tegevuseks võib olla vaja rohkem liikmesriikide asutuste ja ametnike vahelisi otsekontakte, tuleks säilitada ka delegeerimist ja pädevate ametnike määramist käsitlevad sätted.
(6)
Selleks et vajalik teave tehtaks kättesaadavaks õigel ajal, tuleks säilitada määruse (EÜ) nr 2073/2004 sätted, mis nõuavad, et taotluse saanud asutus tegutseks võimalikult kiiresti ja hiljemalt seatud tähtaja jooksul. Taotluse saanud liikmesriigile juba kättesaadava teabe esitamise tähtaeg peaks siiski olema lühem kui standardne tähtaeg.
(7)
Aktsiisikorra tõhusaks kontrollimiseks kauba piiriülese liikumise puhul on vaja ka edaspidi ette näha liikmesriikide poolt üheaegsete kontrollide tegemise ning halduskoostöö raames ühe liikmesriigi ametnikel teise liikmesriigi territooriumil viibimise võimalust.
(8)
Piiriüleselt haldusotsustest ja meetmetest teatamisega seotud probleeme tuleks lahendada määruse (EÜ) nr 2073/2004 vastavaid küsimusi käsitlevaid sätteid säilitades.
(9)
Tulemuslikuks pettustevastaseks võitluseks tuleks säilitada sätted, milles käsitletakse ilma eelneva päringuta toimuvat teabevahetust. Sellise teabevahetuse hõlbustamiseks tuleks täpsustada kohustuslikult vahetatava teabe kategooriaid.
(10)
Liikmesriikidel peaks jätkuvalt olema võimalik vahetada vabatahtlikult aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide nõuetekohaseks kohaldamiseks vajalikku teavet, kui kõnealune teave ei kuulu automaatselt vahetatava teabe kategooriate alla.
(11)
Tagasiside on asjakohane vahend vahetatava teabe kvaliteedi pideva parandamise tagamiseks. Seetõttu tuleks ette näha tagasiside andmise raamistik.
(12)
Ettevõtjate lubasid ja maksuladusid käsitlevate teatavate konkreetsete andmete elektrooniline säilitamine on aktsiisimaksusüsteemi nõuetekohase toimimise ja pettustevastase võitluse seisukohast hädavajalik. See võimaldab kõnealuste andmete vahetamist liikmesriikide vahel ning automatiseeritud juurdepääsu teabele. Seda on võimalik saavutada riikide aktsiisiteabesüsteemides juba leiduvat teavet kasutades, riikides aktsiisiettevõtjate ja nende liidusiseste tehingute kohta käiva teabe vahetamist hõlbustavat riskianalüüsi arendades ning mitmesugust maksustatavaid isikuid ja nende tehinguid käsitlevat teavet lisades. Kuna aktsiisimaksu kehtestamise või tagastamise menetlused ning aegumistähtajad ja muud tähtajad on liikmesriikides erinevad, tuleb aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide piiriülese kohaldamise käigus vastastikuse abistamise tulemuslikkuse tagamiseks kehtestada miinimumperiood, mille vältel iga liikmesriik peaks seda teavet säilitama.
(13)
Selleks et elektroonilistes andmebaasides säilitatav teave oleks usaldusväärne, tuleks ette näha selle korrapärane ajakohastamine.
(14)
Ettevõtjad peaksid olema võimelised kiiresti tegema aktsiisikauba liikumiseks vajalikke kontrolle. Neile tuleks anda komisjoni hallatava ja riikide andmebaasidest saadud teavet sisaldava keskregistri kaudu võimalus lasta aktsiisinumbrite kehtivust elektrooniliselt kontrollida.
(15)
Siseriiklikud pangasaladuse eeskirjad võivad vähendada käesolevas määruses sätestatud mehhanismide tõhusust. Seepärast ei tohiks liikmesriikidel olla õigust keelduda teabe esitamisest üksnes selliste eeskirjade alusel.
(16)
Käesolev määrus ei tohiks mõjutada muid liidu tasandil vastu võetavaid meetmeid, mis aitavad kaasa võitlemisele aktsiisiga seotud eeskirjade eiramise ja pettuste vastu, vaid peaks neid täiendama.
(17)
Õigusselguse eesmärgil on käesolevas määruses kasulik kinnitada, et kui teavet või dokumente saadakse õigusasutuse loal või taotlusel, tuleb nende edastamiseks teise liikmesriigi pädevale asutusele saada õigusasutuse luba, kui sellise loa olemasolu nõutakse teavet või dokumente edastava liikmesriigi siseriiklike õigusaktidega.
(18)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiviga 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta) (6) reguleeritakse käesoleva määruse raames toimuvat isikuandmete töötlemist liikmesriikides. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 45/2001 (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta) (7) reguleeritakse käesoleva määruse kohaselt komisjoni teostatud isikuandmete töötlemist.
(19)
Teabevahetus kolmandate riikidega on osutunud aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide nõuetekohaseks kohaldamiseks kasulikuks ja seepärast tuleks see säilitada. Direktiivis 95/46/EÜ sätestatakse kolmandatele riikidele teabe edastamiseks eritingimused, mida liikmesriigid peavad järgima.
(20)
Käesoleva määruse tulemuslikuks kohaldamiseks võib osutuda vajalikuks piirata teatavate direktiivis 95/46/EÜ sätestatud õiguste ja kohustuste, eelkõige artiklis 10, artikli 11 lõikes 1 ning artiklites 12 ja 21 määratletud õiguste ulatust, et kaitsta liikmesriikide majanduslikke ja rahanduslikke huvisid, pidades silmas liikmesriikide võimalikku saamata jäävat tulu ja käesoleva määrusega hõlmatud teabe olulisust pettustevastase võitluse tulemuslikkuse seisukohalt. Võttes arvesse vajadust säilitada tõendeid oletatavalt toimunud maksualaste õigusnormide eiramise või maksupettuste korral ning et vältida aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide järgimise korrektse hindamise mõjutamist, võib käesoleva määruse alusel toimuva isikuandmete vahetamise käigus osutuda vajalikuks piirata andmetöötleja kohustusi ja andmesubjekti õigusi teabe esitamisel, andmetele juurdepääsul ja töötlemistoimingute avalikustamisel. Liikmesriikidel peaks olema kohustus kohaldada selliseid piiranguid määral, mil need on vajalikud ja proportsionaalsed.
(21)
Käesoleva määruse teatavate artiklite rakendamise ühetaoliste tingimuste tagamiseks ja käesoleva määruse alusel liikmesriikide poolt vahetatavate andmete põhikategooriate kirjeldamiseks tuleks komisjonile anda rakendusvolitused. Kõnealuseid volitusi tuleks kasutada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (8).
(22)
Kuna kõnealused rakendusaktid on üldised meetmed määruse (EL) nr 182/2011 artikli 2 lõike 2 punkti a tähenduses, tuleks nende vastuvõtmiseks kasutada kontrollimenetlust.
(23)
Käesoleva määruse toimimist on vaja jälgida ja hinnata. Seepärast tuleks ette näha sätted liikmesriikide poolt statistika ja muu teabe kogumise kohta ning komisjoni poolt korrapäraste aruannete ettevalmistamise kohta.
(24)
Kuna käesoleva määruse eesmärki, nimelt liikmesriikidevahelise halduskoostöö hõlbustamine ja tõhustamine, mis eeldab ühtsustatud lähenemist, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning ühtsust ja tõhusust silmas pidades on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev määrus nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(25)
Käesolevas määruses austatakse põhiõigusi ja järgitakse Euroopa Liidu põhiõiguste hartas tunnustatud põhimõtteid, eelkõige õigust isikuandmete kaitsele (artikkel 8). Käesoleva määrusega seatud piiranguid silmas pidades ei minda käesoleva määruse raames töödeldavate andmete töötlemisel kaugemale, kui see on vajalik ja asjakohane liikmesriikide legitiimsete fiskaalhuvide kaitseks.
(26)
Määrus (EÜ) nr 2073/2004 tuleks kehtetuks tunnistada.
(27)
Euroopa Andmekaitseinspektoriga on konsulteeritud ning ta võttis vastu arvamuse (9),
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
ÜLDSÄTTED
Artikkel 1
Sisu ja reguleerimisala
1. Käesoleva määrusega nähakse ette tingimused, mille kohaselt liikmesriikides aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide kohaldamisel pädevad asutused peavad omavahel ja komisjoniga koostööd tegema, et tagada kõnealuste õigusaktide järgimine. Selleks sätestatakse käesolevas määruses eeskirjad ja menetlused, mis võimaldavad liikmesriikide pädevatel asutustel teha koostööd ja vahetada omavahel elektrooniliselt või muul viisil teavet, mis on vajalik aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks.
2. Käesolev määrus ei mõjuta kriminaalasjades antavat vastastikust abi käsitlevate eeskirjade kohaldamist liikmesriikides.
3. Käesolev määrus ei piira laiaulatuslikumate kohustuste täitmist, mis on seotud vastastikuse abistamisega ja mis tulenevad muudest õigusaktidest, sealhulgas kahe- või mitmepoolsetest kokkulepetest.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) „pädev asutus”- vastavalt artikli 3 lõikele 1 määratud ametiasutus;
2) „taotluse esitanud asutus”- liikmesriigi aktsiisiteabevahetuse keskasutus, teabevahetuse asutus või pädev ametnik, kes esitab pädeva asutuse nimel abitaotluse;
3) „taotluse saanud asutus”- liikmesriigi aktsiisiteabevahetuse keskasutus, teabevahetuse asutus või pädev ametnik, kes võtab pädeva asutuse nimel abitaotluse vastu;
4) „aktsiisiasutus”- mis tahes asutus, kus saab täita aktsiisieeskirjadega kehtestatud formaalsusi;
5) „sündmusepõhine automaatne teabevahetus”- huvi pakkuvat sündmust käsitleva, eelnevalt määratletud vormis teabe süstemaatiline edastamine eelneva taotluseta niipea, kui kõnealune teave muutub kättesaadavaks, v.a direktiivi 2008/118/EÜ artiklis 21 sätestatud teabevahetus;
6) „korrapärane automaatne teabevahetus”- eelnevalt kindlaksmääratud vormis teabe korrapärane edastamine eelneva taotluseta ja eelnevalt kindlaksmääratud korrapäraste ajavahemike tagant;
7) „omaalgatuslik teabevahetus”- punktidega 5 või 6 või direktiivi 2008/118/EÜ artikliga 21 hõlmamata teabe edastamine teisele liikmesriigile eelneva taotluseta;
8) „arvutipõhine süsteem”- Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. juuni 2003. aasta otsuses 1152/2003/EÜ (aktsiisiga maksustatava kauba liikumise ja jälgimise arvutistamise kohta) (10) sätestatud aktsiisiga maksustatava kauba liikumise ja jälgimise arvutipõhine süsteem;
9) „isik”- füüsiline isik; juriidiline isik; mis tahes isikute ühendus, kes ei ole juriidiline isik, kuid kes võib liidu või siseriikliku õiguse kohaselt sooritada õigustoiminguid; ning mis tahes muu õiguslik üksus, mis tahes laadis ja vormis, olenemata sellest, kas tegemist on juriidilise isikuga või mitte;
10) „ettevõtja”- isik, kes oma majandus- või kutsetegevuse kaudu on ametialaselt seotud aktsiisimakse käsitlevate õigusaktidega hõlmatud tegevustega, sõltumata sellest, kas tal on selleks luba või mitte;
11) „elektrooniline”- mis tahes elektrooniliste seadmete kasutamine, mille abil saab andmeid töödelda (sh edastada ja pakkida) ja säilitada, sh punktis 8 määratletud arvutipõhine süsteem;
12) „aktsiisinumber”- liikmesriikide poolt aktsiisiga seoses artikli 19 lõike 1 punktides a ja b osutatud ettevõtjate dokumentidele ja ruumidele määratud identifitseerimisnumber;
13) „aktsiisikauba liikumine liidus”- aktsiisikauba liikumine kahe või enama liikmesriigi vahel direktiivi 2008/118/EÜ IV peatüki kohase aktsiisi peatamise korra alusel või V peatüki 2. jao kohaselt pärast tarbimisse lubamist;
14) „haldusuurimine”- kõik kontrolli-, järelevalve- või muud meetmed, mida aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide kohaldamisel pädevad asutused võtavad oma ülesannete täitmisel, et tagada kõnealuste õigusaktide nõuetekohane kohaldamine;
15) „CCN/CSI võrk”- ühine tegevusalus, mis põhineb ühisel teabevõrgul (CCN) ja ühisel süsteemiliidesel (CSI) ning mille liit on välja töötanud selleks, et tagada elektrooniline teabevahetus pädevate asutuste vahel tolli ja maksustamise valdkonnas;
16) „aktsiisimaksud”- direktiivi 2008/118/EÜ artikli 1 lõikes 1 osutatud maksud;
17) „vastastikuse haldusabi dokument”- arvutisüsteemis loodud dokument, mida kasutatakse artiklite 8, 15 või 16 kohaseks teabevahetuseks ja artikli 8 või 16 kohasteks järelmeetmeteks;
18) „vastastikuse haldusabi tagavaradokument”- paberdokument, mida kasutatakse artikli 8 või 15 kohaseks teabevahetuseks, kui arvutisüsteemi ei ole võimalik kasutada;
19) „üheaegne kontroll”- aktsiisimakse käsitlevate õigusaktidega seoses ettevõtja või temaga seotud isikute seisundi suhtes tehtav kooskõlastatud kontroll, mida korraldab vähemalt kaks osalevat liikmesriiki, kellel on ühine või vastastikku täiendav huvi.
Artikkel 3
Pädevad asutused
1. Iga liikmesriik määrab pädeva asutuse, kelle nimel käesolevat määrust tuleb kohaldada. Liikmesriik teavitab komisjoni viivitamata kõnealusest määramisest ja selle kõigist järgnevatest muudatustest.
2. Komisjon teeb pädevate asutuste loetelu teatavaks ja avaldab selle teabe Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 4
Aktsiisiteabevahetuse keskasutused ja teabevahetuse asutused
1. Iga liikmesriigi pädev asutus määrab ühe aktsiisiteabevahetuse keskasutuse, kellele delegeeritakse põhivastutus aktsiisimakse käsitlevate õigusaktidega seotud halduskoostöö valdkonnas toimuva suhtlemise eest teiste liikmesriikidega. Liikmesriik teavitab sellest komisjoni ja teiste liikmesriikide pädevaid asutusi.
Käesoleva määruse kohaldamiseks võib aktsiisiteabevahetuse keskasutusele teha samuti ülesandeks suhelda komisjoniga.
2. Lisaks aktsiisiteabevahetuse keskasutusele võib iga liikmesriigi pädev asutus määrata käesoleva määruse alusel otse teavet vahetama teabevahetuse asutusi, kellel on vastavalt liikmesriigi siseriiklikule õigusele või poliitikale antud pädevus.
Aktsiisiteabevahetuse keskasutus tagab nende teabevahetuse asutuste nimekirja ajakohastamise ja selle kättesaadavuse teiste asjaomaste liikmesriikide aktsiisiteabevahetuse keskasutustele.
Artikkel 5
Pädevad ametnikud
1. Iga liikmesriigi pädev asutus võib samuti määrata liikmesriigi kehtestatud tingimustel pädevaid ametnikke, kes võivad käesoleva määruse alusel otse teavet vahetada.
Pädev asutus võib sellise määramise ulatust piirata.
Aktsiisiteabevahetuse keskasutuse ülesanne on pädevate ametnike loetelu ajakohastada ja teha see kättesaadavaks teiste asjaomaste liikmesriikide aktsiisiteabevahetuse keskasutustele.
2. Artiklite 12 ja 13 alusel teavet vahetavaid ametnikke käsitatakse kõnealuste artiklite mõistes pädevate ametnikena pädevate asutuste kehtestatud tingimuste kohaselt.
Artikkel 6
Aktsiisiteabevahetuse keskasutuste, teabevahetuse asutuste ja pädevate ametnike kohustused
1. Aktsiisiteabevahetuse keskasutus kannab põhivastutust aktsiisikauba liikmesriikidevahelist liikumist käsitleva teabe vahetamise eest ja eriti kannab ta põhivastutust:
a)
artikli 8 kohase teabevahetuse eest;
b)
liikmesriikide poolt artikli 14 alusel nõutud haldusotsustest ja meetmetest teatamise eest;
c)
artikli 15 kohase kohustusliku teabevahetuse eest;
d)
artikli 16 kohase vabatahtliku omaalgatusliku teabevahetuse eest;
e)
artikli 8 lõike 5 ja artikli 16 lõike 2 kohaste järelmeetmete tagasiside andmise eest;
f)
artiklis 19 osutatud elektroonilises andmebaasis säilitatava teabe vahetamise eest;
g)
artikli 34 kohase statistilise ja muu teabe esitamise eest.
2. Kui teabevahetuse asutused või pädevad ametnikud saadavad või võtavad vastu abitaotlusi või vastavad sellistele abitaotlustele, teavitavad nad sellest oma liikmesriigi aktsiisiteabevahetuse keskasutust viimase poolt kehtestatud tingimustel.
3. Kui teabevahetuse asutus või pädev ametnik võtab vastu abitaotlused, mis eeldavad tegutsemist väljaspool tema territoriaalset või tegevuspädevust, edastab ta sellised taotlused viivitamata oma liikmesriigi aktsiisiteabevahetuse keskasutusele ja vastutava teabevahetuse asutuse pädevale ametnikule ning teatab sellest taotluse esitanud asutusele. Sellisel juhul algavad artiklis 11 sätestatud tähtajad päeval, mis järgneb päevale, mil abitaotlus edastati aktsiisiteabevahetuse keskasutusele ja vastutava teabevahetuse asutuse pädevale ametnikule, kuid mitte hiljem kui üks nädal pärast käesoleva lõike esimese lause kohase taotluse kättesaamist.
Artikkel 7
Õigusasutuse loal või taotlusel saadud teave või dokumendid
1. Õigusasutuse loal või taotlusel õigusasutuse poolt saadud teabe või dokumentide edastamiseks teise liikmesriigi pädevale asutusele on vaja õigusasutuse eelnevat luba, kui sellise loa olemasolu nõutakse siseriiklikes õigusaktides.
2. Kui õigusasutus ei anna teabe edastamise taotluse korral luba taotluse saanud asutusele, teavitab see taotluse esitanud asutust sellest vastavalt artikli 25 lõikele 5.
II PEATÜKK
KOOSTÖÖ TAOTLUSE KORRAL
Artikkel 8
Taotluse saanud asutuse üldised kohustused
1. Taotluse esitanud asutuse nõudel edastab taotluse saanud asutus aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks vajaliku teabe, sh kogu konkreetset juhtumit või konkreetseid juhtumeid käsitleva teabe, eelkõige aktsiisikauba liidusisest liikumist käsitleva teabe.
2. Lõikes 1 osutatud teabe edastamiseks korraldab taotluse saanud asutus selle teabe saamiseks kõik vajalikud haldusuurimised.
3. Lõikes 1 osutatud taotlus võib sisaldada põhjendatud taotlust teostada teatav haldusuurimine. Kui taotluse saanud asutus otsustab, et haldusuurimist ei ole vaja teostada, teatab ta taotluse esitanud asutusele viivitamata oma otsuse põhjused.
4. Taotletava teabe saamiseks või taotletava haldusuurimise teostamiseks peab taotluse saanud asutus või mis tahes haldusasutus, kelle poole ta pöördub, toimima nii, nagu tegutseks ta omal algatusel või oma liikmesriigi muu asutuse taotlusel.
5. Taotluse saanud asutus võib nõuda, et taotluse esitanud asutus annaks tagasisidet selle kohta, milliseid järelmeetmeid on taotluse esitanud liikmesriik esitatud teabe alusel võtnud. Ilma et see piiraks tema liikmesriigis kohaldatavaid salastatuse ja andmekaitse eeskirju, annab taotluse esitanud asutus juhul, kui sellekohane taotlus on esitatud, sellist tagasisidet nii kiiresti kui võimalik, tingimusel et see ei too talle kaasa ebaproportsionaalset koormust.
Artikkel 9
Taotluse ja vastuse vorm
1. Artikli 8 kohaseid teabe saamise ja haldusuurimiste taotlusi ning selliste taotluste vastuseid vahetatakse vastastikuse haldusabi dokumendi abil, võttes arvesse käesoleva artikli lõiget 4.
Kui arvutisüsteemi ei ole võimalik kasutada, kasutatakse vastastikuse haldusabi dokumendi asemel vastastikuse haldusabi tagavaradokumenti.
2. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, et määrata kindlaks:
a)
vastastikuse haldusabi dokumentide ülesehitus ja sisu;
b)
vastastikuse haldusabi dokumentide vahetamisega seotud eeskirjad ja menetlused;
c)
vastastikuse haldusabi tagavaradokumendi näidisvorm ja sisu;
d)
vastastikuse haldusabi tagavaradokumendi kasutamisega seotud eeskirjad ja menetlused.
Komisjon võib vastu võtta ka rakendusaktid artikli 8 lõikes 5 osutatud tagasiside andmise ülesehituse ja sisu kindlaksmääramiseks.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 35 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusele.
3. Iga liikmesriik määrab kindlaks olukorrad, mille puhul võidakse leida, et arvutipõhist süsteemi ei ole võimalik kasutada.
4. Kui vastastikuse haldusabi dokumendi kasutamine ei ole otstarbekas, võib sõnumeid erandkorras osaliselt või täielikult vahetada mõne muu vahendi abil. Sellistel juhtudel lisatakse sõnumile selgitus, miks vastastikuse haldusabi dokumendi kasutamine ei olnud otstarbekas.
Artikkel 10
Dokumentide esitamine
1. Artikli 8 kohaselt esitatavad mis tahes sisuga dokumendid lisatakse artikli 9 lõikes 1 osutatud vastastikuse haldusabi dokumendile.
Kui see on võimatu või ebaotstarbekas, esitatakse dokumendid elektrooniliste vahendite abil või muul viisil.
2. Taotluse saanud asutus on kohustatud esitama originaaldokumendid ainult siis, kui sellised dokumendid on vajalikud taotluse esitanud asutuse seatud eesmärgil ning see ei ole vastuolus taotluse saanud asutuse asukohajärgse liikmesriigi kehtivate õigusaktidega.
Artikkel 11
Tähtajad
1. Taotluse saanud asutus esitab artiklis 8 osutatud teabe võimalikult kiiresti ja hiljemalt kolme kuu möödudes taotluse kättesaamise kuupäevast.
Kui teave on juba taotluse saanud asutuse käsutuses, on tähtaeg üks kuu.
2. Teatavatel erijuhtudel võivad taotluse saanud ja taotluse esitanud asutus omavahel kokku leppida lõikes 1 sätestatust erinevad tähtajad.
3. Kui taotluse saanud asutus ei saa taotlusele lõikes 1 sätestatud tähtaja jooksul vastata, teatab ta vastastikuse haldusabi dokumenti kasutades taotluse esitanud asutusele ühe kuu jooksul selle põhjused ning eeldatava aja, millal ta vastuse anda saab.
Artikkel 12
Teiste liikmesriikide ametnike osalemine haldusuurimistes
1. Selleks et vahetada aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks vajalikku teavet, võivad taotluse esitanud asutuse volitatud ametnikud viibida taotluse esitanud ja taotluse saanud asutuse kokkuleppel ning taotluse saanud asutuse kehtestatud korras taotluse saanud liikmesriigi haldusasutuste ametiruumides, või mujal, kus kõnealused asutused täidavad oma ülesandeid.
Kui soovitav teave sisaldub dokumentides, millele taotluse saanud asutuse ametnikel on juurdepääs, esitatakse taotluse esitanud asutuse ametnikele nendest koopiad.
2. Taotluse esitanud asutuse määratud ametnikud võivad taotluse esitanud ja taotluse saanud asutuse kokkuleppel ning taotluse saanud asutuse kehtestatud korras viibida taotluse saanud liikmesriigi territooriumil läbiviidavate haldusuurimiste juures, et vahetada aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks vajalikku teavet.
Kui selline kokkulepe on saavutatud, on taotluse esitanud asutuse ametnikel juurdepääs samadele ruumidele ja dokumentidele kui taotluse saanud asutuse ametnikel, seda aga viimaste vahendusel ja ainuüksi käimasoleva haldusuurimise eesmärgil. Taotluse esitanud asutuse ametnikud viivad uurimist või küsitlusi läbi üksnes taotluse saanud asutuse ametnike nõusolekul ja järelevalve all. Nad ei kasuta taotluse saanud asutuse ametnikele antud inspekteerimisvolitusi.
3. Lõigete 1 ja 2 kohaselt mõnes muus liikmesriigis viibivatel taotluse esitanud asutuse ametnikel peab olema igal ajal esitamiseks volikiri, millest nähtuvad nende isik ja ametiseisund.
Artikkel 13
Üheaegsed kontrollid
1. Aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks vajaliku teabe vahetamiseks võivad vähemalt kaks liikmesriiki omavahel riskianalüüsi põhjal kokku leppida, et nad kontrollivad üheaegselt oma territooriumil ühe või mitme ettevõtja või muu ühist või vastastikku täiendavat huvi pakkuva isiku aktsiisimaksualast olukorda, kui nad leiavad, et sellised kontrollimised on tõhusamad kui ainult ühe liikmesriigi teostatavad kontrollimised.
2. Lõike 1 kohaselt üheaegse kontrolli algatamiseks esitab ühe liikmesriigi pädev asutus teiste asjaomaste liikmesriikide pädevatele asutustele ettepaneku.
Ettepanekus:
a)
määratakse kindlaks üheaegseks kontrollimiseks väljapakutud juht või juhud;
b)
identifitseeritakse ükshaaval kõik isikud, kelle suhtes sellist kontrolli kavatsetakse teha;
c)
põhjendatakse ühiskontrollide vajalikkust;
d)
täpsustatakse ajavahemik, mille jooksul sellised kontrollimised kavatsetakse läbi viia.
3. Pädevad asutused, kes saavad lõikes 2 osutatud ettepaneku, kinnitavad ettepaneku teinud pädevale asutusele oma nõusolekut osaleda üheaegses kontrollis või teatavad oma põhjendatud keeldumisest nii kiiresti kui võimalik, kuid mitte hiljem kui üks kuu pärast kõnealuse ettepaneku kättesaamist.
4. Iga üheaegses kontrollis osalev pädev asutus määrab esindaja, kes vastutab üheaegse kontrollitegevuse järelevalve ja kooskõlastamise eest.
5. Pädevad asutused teavitavad pärast üheaegse kontrolli teostamist viivitamata teiste liikmesriikide aktsiisiteabevahetuse keskasutusi üheaegse kontrolli käigus tuvastatud meetoditest või toimimisviisidest, millega tegelikult rikuti või võidi rikkuda aktsiisimakse käsitlevaid õigusakte, kui see teave võib pakkuda teistele liikmesriikidele erilist huvi.
Artikkel 14
Haldusotsustest ja -meetmetest teatamise taotlused
1. Kooskõlas oma liikmesriigis kohaldatavate, samasuguseid teatamisi reguleerivate eeskirjadega teavitab taotluse saanud asutus taotluse esitanud asutuse nõudmisel adressaati kõigist taotluse esitanud liikmesriigi haldusasutuste poolt seoses aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide kohaldamisega tehtud otsustest ja võetud meetmetest.
2. Lõikes 1 osutatud teatamistaotluses märgitakse teatatava otsuse või meetme sisu ning adressaadi nimi, aadress ja muud vajalikud tunnusandmed.
3. Taotluse saanud asutus teatab taotluse esitanud asutusele viivitamata lõikes 1 osutatud teatamistaotluse alusel võetud meetmetest ja kuupäevast, mil otsusest või meetmest anti adressaadile teada.
4. Kui taotluse saanud asutus ei ole võimeline lõikes 1 osutatud teatamistaotluse alusel tegutsema, teavitab ta sellest taotluse esitanud asutust kirjalikult ühe kuu jooksul alates taotluse kättesaamisest.
Taotluse saanud asutus ei tohi keelduda sellise taotluse alusel tegutsemisest teatatava otsuse või meetme sisu tõttu.
5. Taotluse esitanud asutus esitab käesoleva artikli kohase teatamistaotluse üksnes juhul, kui ta ei saa adressaati teavitada eeskirjade kohaselt, millega taotluse esitanud liikmesriigis asjaomast teavitamist reguleeritakse või kui selline teavitamine tekitaks ebaproportsionaalseid raskusi.
6. Käesolevat artiklit ei kohaldata nõukogu 16. märtsi 2010. aasta direktiivi 2010/24/EL (vastastikuse abi kohta maksude, maksete ja teiste meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel) (11) artiklis 8 osutatud dokumentide suhtes.
III PEATÜKK
TEABEVAHETUS ILMA EELNEVA TAOTLUSETA
Artikkel 15
Kohustuslik teabevahetus
1. Iga liikmesriigi pädev asutus edastab eelneva taotluseta ning korrapärase või sündmusepõhise automaatse teabevahetuse teel kõigi teiste asjaomaste liikmesriikide pädevatele asutustele teabe, mis on vajalik aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks, järgmistel juhtudel:
a)
kui teises liikmesriigis on toimunud aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide eiramine või rikkumine või kui selle toimumist kahtlustatakse;
b)
kui ühes liikmesriigis toimunud või oletatavalt toimunud aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide eiramisel või rikkumisel võib olla tagajärgi teises liikmesriigis;
c)
on olemas pettuse või aktsiisi saamata jäämise oht teises liikmesriigis;
d)
kui aktsiisikaup, millele kohaldatakse aktsiisi peatamise korda, on täielikult hävinenud või pöördumatult kahjustunud;
e)
aktsiisikauba liikumisel liidus on esinenud erakorraline sündmus, mis ei ole ette nähtud direktiivi 2008/118/EÜ sätetes ja mis võib mõjutada ettevõtja aktsiisiga maksustamise arvestamist.
2. Asutus, kes on lõike 1 kohaselt edastanud teabe teisele asutusele, võib nõuda, et kõnealune teine asutus annaks tagasisidet järelmeetmete kohta, mis ta on võtnud esitatud teabe alusel. Ilma et see piiraks tema liikmesriigis kohaldatavaid salastatuse ja andmekaitse eeskirju, saadab teine asutus juhul, kui sellekohane taotlus on esitatud, sellise tagasiside nii kiiresti kui võimalik, ilma et see tooks talle kaasa ebaproportsionaalset halduskoormust.
3. Kui lõikes 1 osutatud teave käsitleb aktsiisikauba liikumist liidus, edastatakse teave lõike 4 kohast vastastikuse haldusabi dokumenti kasutades.
Kui kõnealuse dokumendi kasutamine ei ole otstarbekas, võib teavet erandkorras osaliselt või täielikult vahetada mõne muu vahendi abil. Sellistel juhtudel lisatakse sõnumile selgitus, miks vastastikuse haldusabi dokumendi kasutamine ei olnud otstarbekas.
4. Kui arvutisüsteemi ei ole võimalik kasutada, kasutatakse lõikes 3 osutatud dokumendi asemel vastastikuse haldusabi tagavaradokumenti.
5. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, et määrata kindlaks:
a)
lõike 1 kohaselt vahetatava teabe täpsed kategooriad, mis füüsiliste isikute puhul hõlmavad selliseid andmeid nagu nende nimi, perekonnanimi, tänava nimi, maja number, postiindeks, linn, liikmesriik, maksuviitenumber või muu tunnusnumber, kaubakood või -kirjeldus ning olemasolu korral teised seonduvad isikuandmed;
b)
korrapärase teabevahetuse sagedus ja lõike 1 kohase sündmusepõhise teabevahetuse tähtajad iga vahetatava teabe kategooria kohta;
c)
vastastikuse haldusabi dokumentide ülesehitus ja sisu;
d)
vastastikuse haldusabi tagavaradokumendi vorm ja sisu;
e)
punktides c ja d nimetatud dokumentide vahetamisega seotud eeskirjad ja menetlused.
Käesoleva artikli lõike 4 kohaldamiseks võib komisjon vastu võtta ka rakendusaktid selliste olukordade kindlaksmääramiseks, mille puhul pädevad asutused võivad leida, et arvutipõhist süsteemi ei ole võimalik kasutada.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 35 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusele.
Artikkel 16
Vabatahtlik andmevahetus
1. Liikmesriikide pädevad asutused võivad üksteisele eelneva taotluseta ja omaalgatusliku teabevahetuse teel edastada kogu aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks vajaliku teabe, millest nad on teadlikud ja mille vahetamine ei kuulu artikli 15 reguleerimisalasse.
Selleks võivad nad kasutada arvutipõhist süsteemi, kui süsteemis on sellist teavet võimalik töödelda.
2. Pädev asutus, kes on lõike 1 kohaselt edastanud teabe teisele asutusele, võib nõuda, et kõnealune teine asutus annaks tagasisidet järelmeetmete kohta, mis ta on võtnud esitatud teabe alusel. Ilma et see piiraks tema liikmesriigis kohaldatavaid salastatuse ja andmekaitse eeskirju, saadab teine asutus juhul, kui sellekohane taotlus on esitatud, sellise tagasiside nii kiiresti kui võimalik, ilma et see tooks talle kaasa ebaproportsionaalset halduskoormust.
3. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, et määrata kindlaks:
a)
vastastikuse haldusabi dokumentide ülesehitus ja sisu, et hõlmata lõikes 1 osutatud teabe kõige levinumad liigid;
b)
vastastikuse haldusabi dokumendi vahetamisega seotud eeskirjad ja menetlused.
Komisjon võib vastu võtta ka rakendusaktid lõikes 2 osutatud tagasiside andmise ülesehituse ja sisu kindlaksmääramiseks.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 35 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusele.
Artikkel 17
Liikmesriikide kohustus hõlbustada ilma eelneva taotluseta toimuvat teabevahetust
Liikmesriigid võtavad vajalikud haldus- ja korralduslikud meetmed, et hõlbustada käesolevas peatükis sätestatud teabevahetust.
Artikkel 18
Kohustuste piiramine
Liikmesriigid ei pea käesoleva peatüki rakendamiseks panema isikutele mingeid uusi teabe kogumisega seotud kohustusi ega kandma ebaproportsionaalset halduskoormust.
IV PEATÜKK
ETTEVÕTJAID KÄSITLEVA ELEKTROONILISE TEABE SÄILITAMINE JA VAHETAMINE
Artikkel 19
Ettevõtjate ja maksuladude lubasid käsitleva teabe säilitamine ja vahetamine
1. Iga liikmesriik haldab elektroonilist andmebaasi, mis sisaldab järgmisi registreid:
a)
register ettevõtjate kohta, kes kuuluvad ühte järgmistest kategooriatest:
i)
volitatud laopidajad direktiivi 2008/118/EÜ artikli 4 punkti 1 tähenduses;
ii)
registreeritud kaubasaaja direktiivi 2008/118/EÜ artikli 4 punkti 9 tähenduses;
iii)
registreeritud kaubasaatja direktiivi 2008/118/EÜ artikli 4 punkti 10 tähenduses;
b)
register direktiivi 2008/118/EÜ artikli 4 punkti 11 tähenduses maksuladudena tunnustatud ruumide kohta.
2. Lõikes 1 osutatud registrid sisaldavad järgmisi andmeid:
a)
pädeva asutuse poolt ettevõtjale või ruumile väljastatud kordumatu aktsiisinumber;
b)
ettevõtja või ruumi nimi ja aadress;
c)
loaga hõlmatud toodete aktsiisikauba kategooria (CAT) ja/või aktsiisikauba kood (EPC) vastavalt komisjoni 24. juuli 2009. aasta määruse (EÜ) nr 684/2009 (millega rakendatakse nõukogu direktiivi 2008/118/EÜ seoses aktsiisi peatamise korra alusel toimuva aktsiisikaupade liikumise arvutipõhiste menetlustega) (12) II lisa koodide loetelule nr 11;
d)
täiendavat teavet edastava aktsiisiteabevahetuse keskasutuse või aktsiisiasutuse andmed;
e)
kuupäev, millest alates luba kehtib või seda muudetakse, või asjakohasel juhul kuupäev, millal luba kehtivuse kaotab;
f)
volitatud laopidajate puhul maksuladu või selliste maksuladude nimekiri, mille suhtes tema luba kehtib, ning kui seda on siseriiklikes õigusaktides nõutud, siis märge selle kohta, et ta võib aktsiisikauba lähetamise ajal jätta kaubasaajat käsitlevad andmed välja, jagada kauba liikumise vastavalt direktiivi 2008/118/EÜ artiklile 23 või lubada aktsiisikauba vedu vahetu kättetoimetamise kohta vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 17 lõikele 2;
g)
registreeritud kaubasaajate puhul, juhul kui see on siseriiklike õigusaktidega ette nähtud, märge selle kohta, et tal on vastavalt direktiivi 2008/118/EÜ artikli 17 lõikele 2 lubatud aktsiisikauba vedu vahetu kättetoimetamise kohta;
h)
direktiivi 2008/118/EÜ artikli 19 lõikes 3 osutatud registreeritud kaubasaajate puhul, kes ei ole nimetatud käesoleva lõike punktis i, aktsiisikauba kogust käsitleva loa sisu, andmed lähteliikmesriigi kaubasaatja kohta ning loa kehtivusaeg;
i)
direktiivi 2008/118/EÜ artikli 19 lõikes 3 osutatud registreeritud kaubasaajate puhul, kellel on lubatud saada veini direktiivi 2008/118/EÜ artiklis 40 sätestatud erandit kasutavatelt kaubasaatjatelt, aktsiisikauba kogust käsitleva loa sisu ning loa kehtivusaeg;
j)
maksuladude puhul volitatud laopidaja või selliste volitatud laopidajate nimekiri, kellel on lubatud kõnealust maksuladu kasutada.
3. Iga liikmesriigi aktsiisiteabevahetuse keskasutus või teabevahetuse asutus tagab, et riikide registrites olev teave on täielik, täpne ja ajakohane.
4. Lõikes 2 osutatud vastavates riikide registrites sisalduvat teavet ettevõtjate kohta, kelle tegevuse tulemusel liigub aktsiisikaup liikmesriikide vahel aktsiisi peatamise korra alusel, vahetatakse automaatselt keskregistri kaudu.
Komisjon peab registrit arvutipõhise süsteemi osana viisil, mis tagab alati täpse ja ajakohase pildi kõigi liikmesriikide esitatud kõigist riiklikest registriandmetest.
Liikmesriikide aktsiisiteabevahetuse keskasutused või teabevahetuse asutused edastavad nii riiklike registrite sisu kui ka kõik selle muudatused komisjonile õigeaegselt.
Artikkel 20
Juurdepääs teabele ja teabe parandamine
1. Komisjon tagab, et isikud, kes on seotud aktsiisikauba liikumisega liikmesriikide vahel aktsiisi peatamise korra alusel, võivad saada elektrooniliste vahendite abil kinnitust artikli 19 lõikes 4 osutatud keskregistris olevate aktsiisinumbrite kehtivuse kohta. Komisjon edastab kõik ettevõtja poolt kõnealuse teabe parandamiseks esitatud taotlused selle ettevõtja loa eest vastutavale aktsiisiteabevahetuse keskasutusele või teabevahetuse asutusele.
2. Liikmesriikide aktsiisiteabevahetuse keskasutused või teabevahetuse asutused tagavad, et ettevõtjad võivad saada kinnitust nende kohta artikli 19 lõike 2 alusel säilitatavate andmete kohta ning taotleda ebaõigete andmete parandamist.
3. Liikmesriigi pädev asutus võib kõnealuse liikmesriigi kehtestatud tingimustel lubada aktsiisiteabevahetuse keskasutusel või määratud teabevahetuse asutustel edastada kinnituse artikli 19 lõike 2 alusel säilitatavate andmete kohta.
Artikkel 21
Andmete säilitamine
1. Iga liikmesriik säilitab aktsiisikauba liidus liikumist käsitlevat teavet ja artiklis 19 osutatud riiklikes registrites sisalduvaid kandeid vähemalt viis aastat alates selle kalendriaasta lõpust, mil liikumine algas, selleks et sellist teavet saaks kasutada käesoleva määrusega ettenähtud menetlusteks. Riiklikesse registritesse enne 1. juulit 2012 sisestatud andmete osas võib seda ajavahemikku lühendada kolmele aastale.
2. Arvutipõhise süsteemi kaudu kogutud teavet hoitakse selles süsteemis nii, et seda teavet on artiklis 8 osutatud teabe esitamise taotlusele vastamiseks võimalik süsteemis välja otsida ja täiendavalt töödelda.
Artikkel 22
Rakendamine
Komisjon võtab vastu rakendusaktid, et teha järgmist:
a)
täpsustada artikli 19 lõikes 1 osutatud andmebaaside ja artikli 19 lõikes 4 osutatud keskregistri automaatse ajakohastamise tehnilisi üksikasju;
b)
täpsustada artikli 20 lõike 1 kohase teabele juurdepääsu ja teabe parandamisega seotud eeskirju ja menetlusi.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 35 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusele.
V PEATÜKK
ABI REGULEERIVAD ÜLDTINGIMUSED
Artikkel 23
Keelte kasutamise kord
Abitaotlused, sealhulgas teatamistaotlused, ja lisatavad dokumendid võib koostada ükskõik millises taotluse saanud ja taotluse esitanud asutuse vahel kokkulepitud keeles. Kõnealustele taotlustele on vaja lisada tõlge taotluse saanud asutuse asukohajärgse liikmesriigi ametlikku keelde või ühte selle ametlikest keeltest üksnes siis, kui taotluse saanud asutus esitab põhjenduse, milles selgitatakse tõlke nõudmist.
Artikkel 24
Teenuse kvaliteet
1. Komisjon ja liikmesriigid tagavad, et käesolevas määruses kirjeldatud teabevahetuseks vajaliku arvutipõhise süsteemi osad on töökorras, nõuetekohaselt hooldatud ja neid arendatakse edasi.
2. Komisjon ja liikmesriigid sõlmivad teenustaseme kokkuleppe ja lepivad kokku arvutipõhise süsteemi turvapoliitikas. Selleks et tagada arvutipõhise süsteemi kõigi osade ja elektroonilise side turvaline toimimine ning ülesannete võrdne jaotus kõnealuse süsteemi edasisel arendamisel, määratakse teenustaseme kokkuleppes kindlaks komisjoni ja liikmesriikide osutatavate teenuste tehniline kvaliteet ja maht.
Artikkel 25
Taotluse saanud asutuse kohustuste üldine ulatus
1. Taotluse saanud asutus esitab taotluse esitanud asutusele käesoleva määrusega kooskõlas nõutud teabe, kui:
a)
taotluse esitanud asutus on kasutanud kõiki tavapäraseid teabeallikaid, mida ta kõnealustel tingimustel nõutud teabe saamiseks kasutada sai, ohustamata soovitud tulemuse saavutamist, ning
b)
taotluse esitanud asutuse poolt konkreetse ajavahemiku jooksul esitatud taotluste arv ja laad ei põhjusta taotluse saanud asutusele ebaproportsionaalset halduskoormust.
2. Käesoleva määrusega ei kohustata liikmesriigi pädevat asutust teostama uurimisi või esitama teavet, kui selle liikmesriigi õigusaktid või haldustavad ei võimalda asutustel oma liikmesriigi tarbeks nimetatud uurimisi teostada või nimetatud teavet koguda või kasutada.
3. Liikmesriigi pädev asutus võib keelduda teabe edastamisest, kui taotluse esitanud liikmesriik ei saa õiguslikel põhjustel edastada samasugust teavet.
4. Teabe esitamisest võib keelduda, kui see tooks kaasa äri-, tööstus- või kutsesaladuse või ärimeetodi avalikustamise või kui teabe avalikustamine oleks vastuolus avaliku korraga.
5. Taotluse saanud asutus teatab taotluse esitanud asutusele abitaotluse rahuldamata jätmise põhjustest. Statistilistel eesmärkidel teavitavad pädevad asutused igal aastal ka komisjoni nimetatud keeldumiste põhjuste liikidest.
6. Lõikeid 2, 3 ega 4 ei tõlgendata mingil juhul nii, et taotluse saanud asutusel on õigus keelduda teabe esitamisest vaid põhjusel, et kõnealune teave on panga, muu finantseerimisasutuse, tema nimel tegutseva, volitatud või usaldusisiku valduses või on seotud juriidilise isiku omandihuvidega.
Artikkel 26
Kulud
Liikmesriigid loobuvad vastastikku kõikidest käesoleva määruse kohaldamisega seotud kulude hüvitamise nõuetest, välja arvatud ekspertidele makstavate tasude puhul.
Artikkel 27
Miinimumsumma
1. Abitaotluse suhtes võidakse kohaldada miinimumkünnist, mis põhineb potentsiaalsel aktsiisimaksul.
2. Komisjon võib vastu võtta rakendusaktid, et täpsustada käesoleva artikli lõikes 1 osutatud miinimumkünnist.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 35 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusele.
Artikkel 28
Ametisaladus, andmekaitse ja käesoleva määruse kohaselt edastatud teabe kasutamine
1. Liikmesriikide poolt käesoleva määruse kohaselt edastatud või kogutud teabe või mis tahes teabe suhtes, millele mõnel ametnikul või muul töötajal või tööettevõtjal oli juurdepääs oma kohustuste täitmise ajal, kehtib ametisaladuse hoidmise kohustus ja kaitse, mis samalaadsele teabele on ette nähtud selle teabe saanud liikmesriigi õigusaktides.
2. Lõikes 1 osutatud teavet võib kasutada järgmistel eesmärkidel:
a)
aktsiisimaksude arvestusbaasi kehtestamine;
b)
aktsiisimaksude kogumine või halduskontroll;
c)
aktsiisikauba liikumise järelevalve;
d)
aktsiisimaksude valdkonna riskianalüüs;
e)
uurimised aktsiisimaksude valdkonnas;
f)
muude direktiivi 2010/24/EL artikliga 2 hõlmatud maksude, maksete ja tasude kehtestamine.
Teavet andva liikmesriigi pädev asutus võib siiski lubada selle teabe kasutamist taotluse esitanud asutuse liikmesriigis muuks otstarbeks, kui taotluse saanud asutuse liikmesriigi õigusaktid lubavad seda teavet viimatinimetatud liikmesriigis sarnaseks otstarbeks kasutada.
Käesoleva artikli lõikes 1 osutatud teavet võib siseriiklike õigusaktidega lubatud ulatuses ja piiramata artikli 1 lõike 2 kohaldamist kasutada seoses maksuseaduste rikkumisega algatatud kohtu- või haldusmenetlustega, millega võivad kaasneda karistused, ilma et see piiraks menetluses osalevate kostjate ja tunnistajate õigusi reguleerivate eeskirjade kohaldamist.
3. Kui taotluse esitanud asutus leiab, et taotluse saanud asutuselt saadud teave võib olla kasulik mõne muu liikmesriigi pädevale asutusele, võib ta selle kõnealusele asutusele edastada. Ta teatab sellest taotluse saanud asutusele.
Taotluse saanud asutus võib seada mõnele muule liikmesriigile teabe edastamise tingimuseks, et tema on andnud selleks eelnevalt oma nõusoleku.
4. Kogu käesoleva määruse kohase liikmesriikidepoolse isikuandmete töötlemise suhtes kohaldatakse direktiivi 95/46/EÜ siseriiklikke rakendussätteid.
Käesoleva määruse nõuetekohaseks kohaldamiseks piiravad liikmesriigid direktiivi 95/46/EÜ artiklis 10, artikli 11 lõikes 1 ja artiklites 12 ja 21 sätestatud kohustuste ja õiguste ulatust niivõrd, kuivõrd see on vajalik kõnealuse direktiivi artikli 13 lõike 1 punktis e osutatud huvide kaitsmiseks. Sellised piirangud peavad olema kõnealuse huvi suhtes proportsionaalsed.
Artikkel 29
Juurdepääs teabele komisjoni loal
Komisjoni poolt nõuetekohaselt volitatud isikutele võidakse anda juurdepääs artikli 28 lõikes 4 osutatud teabele ainult sellises ulatuses, mis on vajalik CCN/CSI võrgu hooldamiseks, käitamiseks ja arendamiseks ning keskregistri tööks.
Selliste isikute suhtes kehtib ametisaladuse hoidmise kohustus. Juurdepääsetavat teavet kaitstakse nagu määruse (EÜ) nr 45/2001 kohaseid isikuandmeid.
Artikkel 30
Saadud teabe väärtus tõendusmaterjalina
Liikmesriigi pädevad asutused võivad tõenditena kasutada neile käesoleva määruse kohaselt edastatud aruandeid, õiendeid ja muid dokumente või nende tõestatud koopiaid või väljavõtteid, mille on edastanud teise liikmesriigi pädeva asutuse ametnikud, ning teha seda samadel alustel kui selle liikmesriigi mõne muu asutuse esitatud samalaadsete dokumentide puhul.
Artikkel 31
Koostöökohustus
1. Käesoleva määruse kohaldamiseks võtab liikmesriik kõik vajalikud meetmed, et:
a)
tagada artiklites 3-5 osutatud asutuste vahel tõhus sisemine kooskõlastatus;
b)
seada sisse otsene koostöö käesoleva lõike punktis a osutatud kooskõlastamiseks volitatud asutuste vahel;
c)
tagada käesoleva määrusega ettenähtud teabevahetussüsteemi tõrgeteta toimimine.
2. Komisjon edastab viivitamata iga liikmesriigi pädevale asutusele kogu aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks vajaliku teabe, mille ta saab ja mida ta saab esitada.
Artikkel 32
Suhted kolmandate riikidega
1. Liikmesriigi pädev asutus, kes saab teavet kolmandalt riigilt, võib selle teabe edasi anda selliste liikmesriikide pädevatele asutustele, kes võivad olla sellest huvitatud, ja eelkõige seda taotlevatele pädevatele asutustele, kuivõrd see on asjaomase kolmanda riigiga sõlmitud abistamiskokkulepetega lubatud. Sellist teavet võib edastada ka komisjonile, kui see on käesoleva määruse kohaldamisel liidu huvides.
2. Kui asjaomane kolmas riik on võtnud juriidilise kohustuse teha vajalikku koostööd tõendite kogumiseks aktsiisimakse käsitlevaid õigusakte tõenäoliselt rikkuvate tehingute ebaseaduslikkuse kohta, võib liikmesriigi pädev asutus kooskõlas oma siseriiklike õigusaktidega, mis käsitlevad isikuandmete edastamist kolmandatele riikidele, edastada käesoleva määruse alusel saadud teabe kolmandale riigile kolmandas riigis kohaldatavate aktsiisimaksude või sarnaste maksude, maksete ja tasude nõuetekohase kohaldamise eesmärgil ning teavet edastanud pädevate asutuste nõusolekul vastavalt nende siseriiklikele õigusaktidele.
Artikkel 33
Ettevõtjatele osutatav abi
1. Selle liikmesriigi asutused, kus aktsiisikauba saatja asub, võivad kõnealusele kaubasaatjale abi osutada, kui viimasel ei õnnestu saada direktiivi 2008/118/EÜ artikli 24 lõikes 4 osutatud vastuvõtmise kinnitust, kõnealuse direktiivi artikli 25 lõikes 3 osutatud ekspordikinnitust või kui tal ei õnnestu kõnealuse direktiivi artikli 33 lõikes 1 osutatud olukordades saada kõnealuse direktiivi artiklis 34 osutatud saatedokumendi koopiat.
Sellise abi osutamine ei mõjuta abistatud kaubasaaja maksukohustusi.
2. Kui liikmesriik osutab käesoleva artikli lõike 1 kohast abi ja peab vajalikuks saada teavet mõnest teisest liikmesriigist, taotleb ta seda teavet vastavalt artiklile 8. Teine liikmesriik võib keelduda taotletud teavet hankimast, juhul kui kaubasaatja ei ole ära kasutanud kõiki talle kättesaadavaid teabeallikaid, saamaks kinnitust, et aktsiisikauba liikumine liikmesriikide vahel on lõppenud.
VI PEATÜKK
HINDAMINE JA LÕPPSÄTTED
Artikkel 34
Kokkulepete hindamine, operatiivse statistika kogumine ja aruandlus
1. Liikmesriigid ja komisjon kontrollivad ja hindavad käesoleva määruse kohaldamist. Selleks teeb komisjon korrapäraselt liikmesriikide kogemustest kokkuvõtteid, mille eesmärk on parandada käesoleva määrusega kehtestatud süsteemi tööd.
2. Liikmesriigid edastavad komisjonile järgmise teabe:
a)
kogu kättesaadav teave, millel on seos nende kogemustega käesoleva määruse rakendamisel, sh kõik statistilised andmed, mida on vaja selle hindamiseks;
b)
kogu kättesaadav teave meetodite või toimimisviiside kohta, millega tegelikult rikuti või võidi rikkuda aktsiisimakse käsitlevaid õigusakte, kui kõnealused meetodid või toimimisviisid paljastavad puudujäägid või lüngad käesolevas määruses määratletud menetluste täitmisel.
Selleks et hinnata halduskoostöö süsteemi tõhusust aktsiisimakse käsitlevate õigusaktide kohaldamise tagamisel ning aktsiisimaksudest kõrvalehoidmise ja pettustega võitlemisel, võivad liikmesriigid edastada komisjonile ka muu kui esimeses lõigus osutatud kättesaadava teabe.
Komisjon edastab liikmesriikide edastatud teabe teistele asjaomastele liikmesriikidele.
Teabe ja statistikaandmete edastamise kohustus ei tohi tuua endaga kaasa halduskoormuse põhjendamatut suurenemist.
3. Artikli 28 kohaselt võib komisjon diagnoosimise ja statistika eesmärgil võtta teavet otse arvutisüsteemi loodud sõnumitest.
4. Lõigete 1-3 kohaldamise eesmärgil liikmesriikide poolt edastatud või komisjoni poolt võetud teave ei tohi sisaldada individuaalseid ega isikuandmeid.
5. Komisjon võtab vastu rakendusaktid, et käesoleva artikli rakendamise eesmärgil kindlaks määrata liikmesriikide poolt esitatavad asjakohased statistilised andmed, komisjoni tehtavad väljavõtted andmetest ning komisjoni ja liikmesriikide poolt ette valmistatavad statistikaaruanded.
Kõnealused rakendusaktid võetakse vastu vastavalt artikli 35 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusele.
Artikkel 35
Aktsiisikomitee
1. Komisjoni abistab direktiivi 2008/118/EÜ artikli 43 lõike alusel 1 loodud aktsiisikomitee. Kõnealune komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
Artikkel 36
Määruse (EÜ) nr 2073/2004 kehtetuks tunnistamine
Määrus (EÜ) nr 2073/2004 tunnistatakse kehtetuks.
Viiteid kehtetuks tunnistatud määrusele käsitatakse viidetena käesolevale määrusele käesoleva määruse lisas esitatud vastavustabeli kohaselt.
Artikkel 37
Aruandlus Euroopa Parlamendile ja nõukogule
Komisjon annab Euroopa Parlamendile ja nõukogule käesoleva määruse kohaldamise kohta aru iga viie aasta järel käesoleva määruse jõustumise kuupäevast ja tuginedes eelkõige liikmesriikide poolt esitatud teabele.
Artikkel 38
Kahepoolsed kokkulepped
Kui pädevad asutused sõlmivad käesoleva määrusega reguleeritud kahepoolsetes küsimustes kokkuleppeid muul eesmärgil kui üksikjuhtumitega tegelemiseks, teatavad nad sellest viivitamata komisjonile. Komisjon teavitab omakorda teiste liikmesriikide pädevaid asutusi.
Artikkel 39
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolevat määrust kohaldatakse alates 1. juulist 2012.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 2. mai 2012