NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1158/2010
ze dne 9. prosince 2010
o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody s požadavky pro získání osvědčení o bezpečnosti železnic
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic) (1), a zejména na čl. 6 odst. 1uvedené směrnice,
s ohledem na doporučení Evropské agentury pro železnice ERA/REC/SAF/09-2009 o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody doručené Komisi dne 18. září 2009,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2004/49/ES stanoví rámec pro vytvoření rovných podmínek pro všechny železniční podniky uplatňováním stejných požadavků v oblasti udělování osvědčení o bezpečnosti v celé Unii uplatňovány. Účelem této společné bezpečnostní metody (CSM) je vytvořit rámec pro vnitrostátní bezpečnostní orgány s cílem harmonizovat jejich rozhodovací kritéria v celé Unii v souladu s čl. 17 odst. 4 směrnice 2004/49/ES.
(2)
Je nezbytné stanovit pro vnitrostátní bezpečnostní orgány metodu posuzování přiměřenosti procesů vytvořených železničními podniky s cílem splnit harmonizované požadavky pro získání části A osvědčení o bezpečnosti vydávaných podle čl. 10 odst. 2 písm. a) a části B osvědčení o bezpečnosti vydávaných podle čl. 10 odst. 2 písm. b) část B osvědčení o bezpečnosti směrnice 2004/49/ES. Měla by být definována kritéria, na jejichž základě budou vnitrostátní bezpečnostní orgány posuzování provádět, a měly by být stanoveny postupy, kterými se budou řídit.
(3)
Pokud jde o shodu s požadavkem na bezpečnost, aby byla jasně vymezena odpovědnost za údržbu železničních vozidel, železniční podnik, který není subjektem odpovědným za údržbu všech vozidel používaných v jeho provozu, by měl na základě vhodných smluvních ujednání, jako je všeobecná dohoda o používání (GCU), zajistit, aby byl ke každému vozidlu přidělen subjekt odpovědný za údržbu, který přijme odpovědnost za údržbu vozidla v souladu s článkem 14a směrnice 2004/49/ES. V rámci smlouvy by měla být upřesněna výměna informací mezi oběma podniky nutná k zaručení bezpečného provozu vozidel.
(4)
Při posuzování shody s bezpečnostními požadavky na výrobky a služby poskytované železničním podnikům smluvními subjekty nebo dodavateli, jako je poskytování služeb školicími středisky uznávanými v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/59/ES ze dne 23. října 2007 o vydávání osvědčení strojvedoucím obsluhujícím hnací vozidla a vlaky v železničním systému Společenství (2), lze za platný doklad považovat schválení nebo osvědčení udělená smluvním subjektům či dodavatelům v souladu s příslušným právem Unie. Za platný doklad lze rovněž považovat osvědčení udělené subjektům odpovědným za údržbu v souladu s článkem 14a směrnice 2004/49/ES. Dokud nevstoupí v platnost evropský systém udělování osvědčení, lze za platný doklad při posuzování shody s příslušnými bezpečnostními požadavky považovat i osvědčení vydaná na základě memoranda o porozumění (3), kterým se stanoví základní zásady společného systému osvědčení subjektů odpovědných za údržbu nákladních vagónů, podepsaného dne 14. května 2009.
(5)
Vnitrostátní bezpečnostní orgány posuzují schopnost železničních podniků dodržet veškeré požadavky nezbytné pro provoz obecně či pro provoz v konkrétní síti, na kterou se jím požadované osvědčení vztahuje, posouzením jejich systému zajišťování bezpečnosti na globální úrovni.
(6)
Jednotlivé vnitrostátní bezpečnostní orgány musí zavést opatření, aby mohly přezkoumat, zda výsledky popsané v žádosti o osvědčení o bezpečnosti jsou v praxi plněny i po udělení osvědčení a zda jsou průběžně dodržovány všechny nezbytné požadavky, jak je stanoveno v čl. 16 odst. 2 písm. f) a čl. 17 odst. 2 směrnice 2004/49/ES. Aby byl zaručen harmonizovaný přístup vnitrostátních bezpečnostních orgánů v jednotlivých členských státech, je třeba vytvořit režim dozoru po udělení osvědčení založený na základních klíčových zásadách.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 27 odst. 1 směrnice 2004/49/ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví společnou bezpečnostní metodu (CSM) pro posuzování shody s požadavky pro získání osvědčení o bezpečnosti podle čl. 6 odst. 3 písm. b) směrnice 2004/49/ES.
Metoda CSM zahrnuje:
a)
postupy a kritéria pro posuzování žádostí o osvědčení o bezpečnosti podaných železničními podniky podle čl. 10 odst. 2 směrnice 2004/49/ES, jež jsou stanoveny v příloze I, II a III tohoto nařízení;
b)
zásady pro dozor nad dodržováním požadavků směrnice 2004/49/ES poté, co vnitrostátní bezpečnostní orgán udělí osvědčení, jež jsou stanoveny v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice: „dozorem“ se rozumí opatření zavedená vnitrostátním bezpečnostním orgánem za účelem kontroly výkonu v oblasti bezpečnosti poté, co udělil osvědčení o bezpečnosti.
Článek 3
Postupy pro posuzování žádostí
1. Při zkoumání žádostí o část A a část B osvědčení o bezpečnosti podaných po vstupu tohoto nařízení v platnost vnitrostátní bezpečnostní orgány uplatní pro posouzení shody s požadavky stanovenými ve směrnici 2004/49/ES postup stanovený v příloze I tohoto nařízení. Pro osvědčení o bezpečnosti vydaná v souladu s čl. 10 odst. 3 směrnice 2004/49/ES vnitrostátní bezpečnostní orgány použijí kritéria pro posuzování shody stanovená v příloze II tohoto nařízení a pro osvědčení o bezpečnosti vydaná v souladu s čl. 10 odst. 4 směrnice 2004/49/ES kritéria stanovená v příloze III tohoto nařízení. Tato kritéria se rovněž použijí v případě obnovení osvědčení o bezpečnosti v souladu s čl. 10 odst. 5 směrnice 2004/49/ES.
2. Při posuzování žádosti mohou vnitrostátní bezpečnostní orgány přijímat závazky žadatelů k řízení rizik na základě smluv uzavřených s třetími stranami. Ve smlouvách musí být rovněž upřesněn způsob výměny informací potřebných k zajištění bezpečného provozu vozidel, zejména v oblastech týkajících se zajišťování údržby.
3. Má se za to, že výrobky či služby poskytované železničním podnikům smluvními subjekty či dodavateli odpovídají bezpečnostním požadavkům, mají-li tyto smluvní subjekty, dodavatelé či výrobky k poskytování uvedených výrobků a služeb osvědčení vydaná v souladu s příslušnými systémy udělování osvědčení vytvořenými v souladu s právními předpisy Unie.
Článek 4
Dozor
Po udělení osvědčení o bezpečnosti dohlíží vnitrostátní bezpečnostní orgány jak v případě části A, tak v případě části B osvědčení o bezpečnosti na to, aby železniční podniky průběžné uplatňovaly svůj systém zajišťování bezpečnosti, a uplatňují zásady dozoru stanovené v příloze IV.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. prosince 2010.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 1158/2010,
9. detsember 2010,
raudteede ohutustunnistuste vastavushindamise ühise ohutusmeetodi kohta
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/49/EÜ ühenduse raudteede ohutuse kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 95/18/EÜ raudtee-ettevõtjate litsentseerimise kohta ja direktiivi 2001/14/EÜ raudtee infrastruktuuri läbilaskevõime jaotamise ning raudtee infrastruktuuri kasutustasude kehtestamise ja ohutuse sertifitseerimise kohta (raudteede ohutuse direktiiv) (1), eriti selle artikli 6 lõiget 1,
võttes arvesse Euroopa Raudteeagentuuri poolt 18. septembril 2009. aastal komisjonile esitatud soovitust ERA/REC/SAF/09-2009 vastavushindamise ühise ohutusmeetodi kohta
ning arvestades järgmist:
(1)
Raudteede ohutuse direktiivis sätestatakse kõikidele raudteeveo-ettevõtjatele [varem: raudtee-ettevõtja] võrdsed tingimused tagav raamistik, millega kogu Euroopa Liidus kohaldatakse samu ohutustunnistuse saamise nõudeid. Ühise ohutusmeetodi eesmärk on luua riiklike ohutusasutuste jaoks raamistik, et ühtlustada nende otsuste tegemise kriteeriume kogu Euroopa Liidus kooskõlas direktiivi 2004/49/EÜ artikli 17 lõikega 4.
(2)
Riiklikele ohutusasutustele on vaja tagada meetod, mille alusel hinnata selliste protsesside piisavust, mille raudteeveo-ettevõtjad on välja töötanud direktiivi 2004/49/EÜ artikli 10 lõike 2 punkti a (ohutustunnistuste A osa) ning artikli 10 lõike 2 punkti b (ohutustunnistuste B osa) alusel väljaantavate tunnistuste saamise ühtlustatud nõuetele vastamiseks. Kindlaks tuleks määrata kriteeriumid, mille alusel riiklikud ohutusasutused hindamist korraldavad, ning kehtestada järgitavad menetlused.
(3)
Ohutusnõuetele vastamise puhul tuleks selgelt kindlaks määrata raudteesõiduki hooldamisega seotud vastutus; raudteeveo-ettevõtja, kes ei ole kõikide käitatavate sõidukite hooldamise eest vastutav üksus, peaks asjakohaste lepinguliste korralduste, näiteks üldise kasutuslepingu kaudu tagama, et iga sõiduki jaoks oleks olemas hoolduse eest vastutav üksus, kes vastutab sõiduki hoolduse eest kooskõlas direktiivi 2004/49/EÜ artikliga 14a. Lepingus tuleks kindlaks määrata vajaliku teabe vahetamine ettevõtjate vahel, et tagada sõidukite ohutu käitamine.
(4)
Hinnates raudteeveo-ettevõtjate töövõtjate või tarnijate pakutud toodete või osutatud teenuste, näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta direktiivi 2007/59/EÜ (ühenduse raudteesüsteemis vedureid ja ronge juhtivate vedurijuhtide sertifitseerimise kohta) (2) alusel tunnustatud koolituskeskuste osutatud teenuste vastavust ohutusnõuetele, võib arvestatavaks tõendiks pidada töövõtjatele või tarnijatele kooskõlas ELi asjakohase õigusega antud lubasid ja tunnistusi. Hoolduse eest vastutavate üksuste sertifitseerimist kooskõlas direktiivi 2004/49/EÜ artikliga 14a võib samuti pidada arvestatavaks tõendiks. Kuni Euroopa asjaomase sertifitseerimissüsteemi jõustumiseni võib asjakohastele ohutusnõuetele vastavuse hindamisel arvestatavaks tõendiks pidada 14. mail 2009 allkirjastatud vastastikuse mõistmise memorandumi (3) (millega luuakse hoolduse eest vastutavate üksuste ühise sertifitseerimise süsteemi põhimõtted) alusel väljaantud tunnistusi.
(5)
Riiklikud ohutusasutused hindavad raudteeveo-ettevõtja suutlikkust täita kõiki nõudeid, mis on vajalikud üldiseks tegutsemiseks ja tunnistuse taotlusega hõlmatud konkreetse võrgustiku käitamiseks, hinnates üldisel tasandil ettevõtja ohutusjuhtimissüsteemi [direktiivis „ohutuse juhtimissüsteem”].
(6)
Iga riiklik ohutusasutus peaks kehtestama meetmed, mille abil välja selgitada, kas pärast tunnistuse saamist saavutatakse tegevuses ohutustunnistuse taotluses kirjeldatud tulemused ning kas kõiki vajalikke nõudeid täidetakse järjepidevalt, nagu on ette nähtud direktiivi 2004/49/EÜ artikli 16 lõike 2 punktiga f ja artikli 17 lõikega 2. Selleks et iga liikmesriigi ohutusasutus järgiks ühtlustatud lähenemisviisi, on seega vaja välja töötada olulistele aluspõhimõtetele tuginev tunnistuse väljaandmise järgse järelevalve kord.
(7)
Käesoleva määrusega ette nähtud meetmed on kooskõlas direktiivi 2004/49/EÜ artikli 27 lõikes 1 nimetatud komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisese
Käesoleva määrusega kehtestatakse direktiivi 2004/49/EÜ artikli 6 lõike 3 punktis b osutatud ohutustunnistuste [direktiivis „ohutussertifikaatide”] vastavushindamise ühine ohutusmeetod.
Ühine ohutusmeetod hõlmab järgmist:
a)
käesoleva määruse I, II ja III lisas sätestatud menetlused ja kriteeriumid raudteeveo-ettevõtjate direktiivi 2004/49/EÜ artikli 10 lõike 2 kohaste ohutustunnistuste taotluste hindamiseks,
b)
käesoleva määruse IV lisas sätestatud põhimõtted seoses direktiivi 2004/49/EÜ nõuete täitmise järelevalvega pärast seda, kui riiklik ohutusasutus on tunnistuse välja andnud.
Artikkel 2
Mõiste
Käesolevas määruses kasutatakse järgmist mõistet: „järelevalve” - riikliku ohutusasutuse kehtestatud meetmed ohutustaseme kontrollimiseks pärast ohutustunnistuse väljaandmist.
Artikkel 3
Taotluste hindamise menetlus
1. Pärast käesoleva määruse jõustumist esitatavate ohutustunnistuste A ja B osa taotluste kontrollimisel kohaldavad riiklikud ohutusasutused käesoleva määruse I lisas sätestatud menetlust, kui nad hindavad kõnealuste taotluste vastavust raudteede ohutuse direktiivis sätestatud nõuetele. Riiklikud ohutusasutused kasutavad direktiivi 2004/49/EÜ artikli 10 lõike 3 alusel väljaantud tunnistuste puhul käesoleva määruse II lisas sätestatud hindamiskriteeriume ning direktiivi 2004/49/EÜ artikli 10 lõike 4 alusel väljaantud tunnistuste puhul käesoleva määruse III lisas sätestatud hindamiskriteeriume. Neid kriteeriume kasutatakse ka ohutustunnistuste uuendamisel kooskõlas direktiivi 2004/49/EÜ artikli 10 lõikega 5.
2. Hindamisel võib riiklik ohutusasutus kiita heaks taotleja võetud kohustuse kasutada riskide juhtimiseks kolmanda isikuga sõlmitud lepingu. Lepingus määratakse kindlaks ka sõidukite ohutu käitamise tagamiseks vajaliku teabe vahetamine, eelkõige hoolduse korraldamisega seotud valdkondades.
3. Raudteeveo-ettevõtja töövõtja või tarnija tooteid või teenuseid peetakse ohutusnõuetele vastavaks, kui töövõtjale, tarnijale või tootele on kooskõlas Eurooa Liidu õigusaktide alusel kehtestatud sertifitseerimiskavadega antud tunnistus selliste toodete pakkumiseks ja teenuste osutamiseks.
Artikkel 4
Järelevalve
Pärast ohutustunnistuse väljaandmist kontrollivad riiklikud ohutusasutused nii ohutustunnistuste A kui ka B osa puhul, et raudteeveo-ettevõtjad rakendaksid ohutusjuhtimissüsteemi järjepidevalt, ning kohaldavad seejuures IV lisas sätestatud järelevalvepõhimõtteid.
Artikkel 5
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 9. detsember 2010