NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 150/2011
ze dne 18. února 2011,
kterým se mění příloha III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004, pokud jde o volně žijící zvěř a farmovou zvěř a maso z volně žijící nebo farmové zvěře
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (1), a zejména na čl. 10 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu. Stanoví mimo jiné požadavky vztahující se na výrobu masa z farmové a volně žijící zvěře a jeho uvádění na trh. Provozovatelé potravinářských podniků musí zajistit, aby toto maso bylo uváděno na trh, pouze pokud bylo vyrobeno v souladu s přílohou III oddíly III a IV uvedeného nařízení.
(2)
Příloha III oddíl III nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že provozovatelé potravinářských podniků mohou s povolením příslušného orgánu porážet farmové běžce a kopytníky v místě původu za předpokladu, že jsou splněny určité podmínky. Mezi tyto podmínky patří zejména, že k poraženým zvířatům musí být při dodání na jatky přiloženo prohlášení provozovatele potravinářského podniku, který zvířata choval, a osvědčení vydané a podepsané úředním nebo schváleným veterinářem.
(3)
Osvědčení vydané úředním nebo schváleným veterinářem musí potvrzovat příznivý výsledek prohlídky před porážkou, správně provedenou porážku a vykrvení a datum a čas porážky.
(4)
Nařízení Rady (ES) č. 1099/2009 ze dne 24. září 2009 o ochraně zvířat při usmrcování (2) stanoví pravidla pro usmrcování zvířat chovaných nebo držených pro produkci potravin, vlny, kůže, kožešin nebo jiných produktů. Uvedené nařízení stanoví, že provozovatelé potravinářských podniků musí zajistit, aby některé úkony spojené s porážkou prováděly pouze osoby, které mají pro takové úkony osvědčení o způsobilosti prokazující jejich schopnost tyto úkony vykonávat v souladu s pravidly stanovenými v uvedeném nařízení.
(5)
Přítomnost úředního nebo schváleného veterináře během celé porážky a vykrvení na farmě by nemusela být nutná, pokud by provozovatelé potravinářských podniků, kteří úkony spojené s porážkou provádějí, měli odpovídající způsobilost a osvědčení o způsobilosti pro tyto úkony podle nařízení (ES) č. 1099/2009. V těchto případech by mělo být povoleno, aby správně provedenou porážku a vykrvení a datum a čas porážky místo úředního nebo schváleného veterináře potvrzovali provozovatelé potravinářských podniků.
(6)
Příloha III oddíl IV kapitola II nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že u velké volně žijící zvěře musí proškolená osoba co nejdříve po usmrcení provést vyšetření těla a veškerých vyjmutých vnitřností s cílem nalézt znaky, které by mohly znamenat, že maso představuje zdravotní riziko. Pokud při tomto vyšetření nebyly nalezeny žádné neobvyklé znaky, které by mohly znamenat, že maso představuje zdravotní riziko, nebylo pozorováno žádné neobvyklé chování před usmrcením a není podezření na znečištění životního prostředí, musí proškolená osoba přiložit k tělu zvířete číslované prohlášení, ve kterém tyto skutečnosti uvádí.
(7)
Zkušenosti s uplatňováním těchto předpisů ukazují, že by bylo vhodné stanovit, aby zmíněné prohlášení nemuselo být přiloženo k tělu zvířete, a také umožnit, aby se prohlášení vztahovalo na více než jedno tělo za předpokladu, že se prohlášení zaručeně vztahuje na příslušná těla zvířat.
(8)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu (3), stanoví veterinární a hygienické předpisy pro sběr, přepravu a uskladnění vedlejších produktů živočišného původu, manipulaci s nimi, jejich zpracování a využití nebo neškodné odstranění tak, aby se zabránilo tomu, že tyto produkty budou rizikem pro zdraví zvířat nebo lidí. Příloha VIII kapitola VII uvedeného nařízení stanoví požadavky na lovecké trofeje.
(9)
Uvedené nařízení také stanoví, že technická zařízení schvaluje příslušný orgán za předpokladu splnění určitých podmínek. Mezi tyto podmínky patří, že technické zařízení musí dodržovat zvláštní výrobní požadavky stanovené v uvedeném nařízení.
(10)
Příloha III oddíl IV kapitola II nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že u velké volně žijící zvěře nemusí hlava a vnitřnosti doprovázet tělo do zařízení zpracovávajícího zvěřinu, kromě druhů s podezřením na výskyt trichinelózy, jejichž hlava (kromě klů) a bránice musí být k tělu přiloženy.
(11)
V některých členských státech s dlouhou tradicí lovu je zvykem ponechávat si celé hlavy zvířat, včetně druhů vnímavých k trichinelóze, jako lovecké trofeje. Zmíněný požadavek stanovený v příloze III oddíle IV kapitole II nařízení (ES) č. 853/2004 působí problémy lovcům a technickým zařízením, pokud jde o výrobu loveckých trofejí v případě druhů vnímavých k trichinelózové nákaze.
(12)
Mělo by být proto umožněno, aby příslušný orgán povoloval posílání hlav zvířat vnímavých k trichinelózové nákaze do technického zařízení schváleného pro výrobu loveckých trofejí ještě před tím, než je k dispozici výsledek vyšetření na trichinelózu. Ve všech těchto případech by měla být dostatečným způsobem zaručena zpětná vysledovatelnost.
(13)
Nařízení (ES) č. 853/2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(14)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III nařízení (ES) č. 853/2004 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. února 2011.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 150/2011,
18. veebruar 2011,
millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 853/2004 III lisa tehistingimustes peetavate ja looduslike ulukite ning nende liha osas
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrust (EÜ) nr 853/2004, millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad, (1) eriti selle artikli 10 lõiget 1,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määrusega (EÜ) nr 853/2004 on sätestatud loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad. Sellega on muu hulgas kehtestatud nõuded tehistingimustes peetavate ja looduslike ulukite liha turuleviimiseks. Toidukäitlejad peavad tagama, et selline liha viiakse turule üksnes siis, kui see on toodetud kõnealuse määruse III lisa III ja IV jao kohaselt.
(2)
Määruse (EÜ) nr 853/2004 III lisa III jaos on sätestatud, et toidukäitlejad võivad tehistingimustes peetavaid silerinnalisi linde ja teatavaid tehistingimustes peetavaid kabiloomi tappa päritolupaigas pädeva asutuse loal teatavatel tingimustel. Eelkõige nähakse nende tingimustega ette, et tapamajja viimisel peavad nende loomadega kaasas olema loomad kasvatanud toidukäitleja deklaratsioon ning riikliku või heakskiidetud veterinaararsti väljastatud ja allkirjastatud sertifikaat.
(3)
Riikliku või heakskiidetud veterinaararsti väljastatud ja allkirjastatud sertifikaadiga kinnitatakse, et tapaeelse kontrolli tulemus on positiivne, loom on korrektselt tapetud ja veretustatud, ning seal on kirjas tapmise kuupäev ja kellaaeg.
(4)
Nõukogu 24. septembri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 1099/2009 loomade kaitse kohta surmamisel (2) on kehtestatud eeskirjad toidu, villa, naha, karusnaha või muude toodete tootmiseks aretatavate või peetavate loomade surmamise kohta. Määruses on sätestatud, et ettevõtjad peavad tagama, et teatavaid tapatoiminguid sooritavad üksnes isikud, kellel on pädevustunnistus, mis kinnitab nende pädevust nimetatud toimingute tegemiseks vastavalt kõnealuses määruses sätestatud eeskirjadele.
(5)
Riikliku või heakskiidetud veterinaararsti viibimine tapmise ja veretustamise juures ei ole aga vajalik, kui tapatoiminguid teostavatel ettevõtjatel on asjakohane pädevus ning neil on määruse (EÜ) nr 1099/2009 kohaselt pädevustunnistus nende toimingute läbiviimiseks. Sellisel juhul peaks olema lubatud, et tapmise ja veretustamise nõuetekohasust ning tapmise kuupäeva ja kellaaega tõendab riikliku või heakskiidetud veterinaararsti asemel toidukäitleja.
(6)
Lisaks on määruse (EÜ) nr 853/2004 III lisa IV jao II peatükis sätestatud, et pärast suuruluki surmamist peab koolitatud isik nii kiiresti kui võimalik kontrollima keret ja eemaldatud sisikonda, et tuvastada võimalikke iseloomulikke jooni, mis võiksid viidata lihas peituvale terviseriskile. Kui kontrollimisel ei leita ebaharilikke ilminguid, mis võiksid viidata lihas peituvale terviseriskile, enne tapmist ei täheldatud ebaharilikku käitumist ja keskkonnasaaste kahtlus puudub, peab koolitatud isik looma kehale kinnitama seda tõendava nummerdatud deklaratsiooni.
(7)
Nende eeskirjade kohaldamise kogemusest nähtub, et on mõistlik, kui seda deklaratsiooni ei peaks kinnitama looma kehale ning kui see deklaratsioon hõlmaks rohkem kui üht loomakeha, eeldusel, et loomakehade ning neid hõlmava deklaratsiooni vahel on selge ja tagatud seos.
(8)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. oktoobri 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 1774/2002, milles sätestatakse muuks otstarbeks kui inimtoiduks ettenähtud loomsete kõrvalsaaduste sanitaareeskirjad, (3) on kehtestatud loomade ja inimeste terviseohutuse eeskirjad loomsete kõrvalsaaduste kogumise, transpordi, ladustamise, käitlemise, töötlemise ja kasutamise või kõrvaldamise suhtes, et need tooted ei ohustaks inimeste ega loomade tervist. Kõnealuse määruse VIII lisa VII peatükis on kehtestatud nõuded jahitrofeede suhtes.
(9)
Lisaks peavad tehnilised ettevõtted saama pädeva asutuse heakskiidu, eeldusel et teatavad tingimused on täidetud. Need tingimused sisaldavad muu hulgas tehnilise ettevõtte kohustust järgida kõnealuses määruses sätestatud tootmise erinõudeid.
(10)
Määruse (EÜ) nr 853/2004 III lisa IV jao II peatükis on sätestatud, et suurulukite puhul peavad pea ja siseelundid suurulukite töötlemisettevõttesse viimisel kerega kaasas olema, välja arvatud trihhinoosile vastuvõtlike liikide puhul, kelle pea (välja arvatud kihvad) ja vahelihas peab kerega kaasas olema
(11)
Mõnedes pika jahipidamistraditsiooniga liikmesriikides on tavaks kasutada tervet loomapead, sealhulgas keeritsussinakkusele vastuvõtlike liikide loomade päid, jahitrofeena. Määruse (EÜ) nr 853/2004 III lisa IV jao II peatüki nõue valmistab jahimeestele ja tehnilistele ettevõtetele raskusi keeritsussinakkusele vastuvõtlike liikide loomade jahitrofeede valmistamisel.
(12)
Seepärast tuleks ette näha võimalus, et pädev asutus saab anda loa keeritsussinakkusele vastuvõtlikesse liikidesse kuuluvate loomade peade saatmiseks heakskiidetud tehnilisse ettevõttesse jahitrofeede valmistamiseks veel enne keeritsussi testi tulemuse kättesaamist. Igal sellisel juhul tuleb tagada jälgitavus.
(13)
Seepärast tuleks määrust (EÜ) nr 853/2004 vastavalt muuta.
(14)
Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EÜ) nr 853/2004 III lisa muudetakse vastavalt käesoleva määruse lisale.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 18. veebruar 2011