ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 26. července 2010
o organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost
(2010/427/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 27 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na souhlas Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Účelem tohoto rozhodnutí je stanovit organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost (dále jen „ESVČ“), funkčně nezávislé instituce Unie pod vedením vysokého představitele zřízené podle čl. 27 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“) ve znění Lisabonské smlouvy. Toto rozhodnutí a zejména odkaz na pojem „vysoký představitel“ budou vykládány v souladu s jednotlivými úkoly vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku podle článku 18 Smlouvy o EU.
(2)
V souladu s čl. 21 odst. 3 druhým pododstavcem Smlouvy o EU bude Unie dbát na soudržnost mezi jednotlivými oblastmi své vnější činnosti a mezi těmito oblastmi a svými ostatními politikami. Rada a Komise, jimž bude nápomocen vysoký představitel, budou tuto soudržnost zajišťovat a za tímto účelem spolupracovat.
(3)
ESVČ bude vysokému představiteli, který je zároveň místopředsedou Komise a předsedou Rady pro zahraniční věci, poskytovat podporu při plnění jeho pověření k vedení společné zahraniční a bezpečnostní politiky Unie a k zajišťování soudržnosti vnější činnosti Unie, jak je uvedeno zejména v článcích 18 a 27 Smlouvy o EU. ESVČ bude podporovat vysokého představitele při jeho působení jako předsedy Rady pro zahraniční věci, aniž jsou dotčeny běžné úkoly generálního sekretariátu Rady. ESVČ bude vysokého představitele rovněž podporovat při jeho působení jako místopředsedy Komise pověřeného úkoly, které Komisi příslušejí v oblasti vnějších vztahů, a při koordinaci dalších hledisek vnější činnosti Unie, aniž jsou dotčeny běžné úkoly útvarů Komise.
(4)
ESVČ by měla v rámci svého příspěvku k programům vnější spolupráce Unie usilovat o zajištění toho, aby tyto programy plnily cíle vnější činnosti podle článku 21 Smlouvy o EU, a zejména odst. 2 písm. d) uvedeného článku, a aby dodržovaly cíle rozvojové politiky Unie v souladu s článkem 208 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). V této souvislosti by ESVČ měla rovněž prosazovat plnění cílů Evropského konsensu o rozvoji (1) a Evropského konsensu o humanitární pomoci (2).
(5)
Jak vyplývá z Lisabonské smlouvy, ESVČ musí být provozuschopná co nejdříve po vstupu uvedené smlouvy v platnost, aby bylo možné provádět její ustanovení.
(6)
Evropský parlament bude plně zastávat svou úlohu v oblasti vnější činnosti Unie, včetně svých funkcí politické kontroly, jak stanoví čl. 14 odst. 1 Smlouvy o EU, jakož i v legislativních a rozpočtových záležitostech, jak je stanoveno ve Smlouvách. V souladu s článkem 36 Smlouvy o EU bude vysoký představitel také pravidelně konzultovat Evropský parlament ohledně hlavních hledisek a základních voleb společné zahraniční a bezpečnostní politiky a zajistí, aby názory Evropského parlamentu byly náležitě brány v úvahu. ESVČ bude vysokému představiteli v tomto ohledu nápomocna. Je třeba přijmout zvláštní opatření v souvislosti s přístupem členů Evropského parlamentu k utajovaným dokumentům a informacím v oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky. Do přijetí těchto opatření se použijí stávající ustanovení interinstitucionální dohody ze dne 20. listopadu 2002 mezi Evropským parlamentem a Radou o přístupu Evropského parlamentu k citlivým informacím Rady v oblasti bezpečnostní a obranné politiky (3).
(7)
Vysoký představitel nebo jeho zástupce by měli plnit povinnosti stanovené ve zřizovacích aktech Evropské obranné agentury (4), Satelitního střediska Evropské unie (5), Ústavu Evropské unie pro studium bezpečnosti (6) a Evropské bezpečnostní a obranné školy (7). ESVČ by měla těmto subjektům poskytovat podporu, kterou dosud zajišťoval generální sekretariát Rady.
(8)
Je třeba přijmout ustanovení týkající se zaměstnanců ESVČ a jejich náboru, pokud jsou nezbytná pro stanovení organizace a fungování ESVČ. Zároveň je třeba v souladu s článkem 336 Smlouvy o fungování EU přijmout nezbytné změny služebního řádu úředníků Evropských společenství a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství (8) (dále jen „služební řád“ a „pracovní řád“), aniž je dotčen článek 298 Smlouvy o fungování EU. Pokud jde o záležitosti týkající se jejích zaměstnanců, měla by být ESVČ chápána jako orgán ve smyslu služebního řádu a pracovního řádu. Vysoký představitel bude orgánem oprávněným ke jmenování v případě jak úředníků, pro něž platí služební řád, tak i zaměstnanců, pro něž platí pracovní řád. Počet úředníků a zaměstnanců ESVČ bude každý rok stanoven v rámci rozpočtového procesu a bude zohledněn v plánu pracovních míst.
(9)
Zaměstnanci ESVČ by měli plnit své povinnosti a jednat výhradně v zájmu Unie.
(10)
Nábor zaměstnanců by měl probíhat na základě kvalit a při současném zajištění odpovídající zeměpisné rovnováhy a vyváženého zastoupení žen a mužů. Mezi zaměstnanci ESVČ by měli být významným způsobem zastoupeni státní příslušníci všech členských států. Přezkum stanovený na rok 2013 by se měl týkat i této otázky a v případě potřeby zahrnovat návrhy na dodatečná konkrétní opatření k nápravě případné nerovnováhy.
(11)
V souladu s čl. 27 odst. 3 Smlouvy o EU budou ESVČ tvořit úředníci generálního sekretariátu Rady, úředníci Komise, jakož i personál vyslaný z diplomatických služeb členských států. Za tímto účelem se příslušné oddělení a funkce generálního sekretariátu Rady a Komise převedou pod ESVČ spolu s úředníky a dočasnými zaměstnanci, kteří zastávají místa v těchto odděleních nebo v souvislosti s těmito funkcemi. Do 1. července 2013 bude ESVČ provádět nábor zaměstnanců výhradně z řad úředníků generálního sekretariátu Rady a Komise, jakož i zaměstnanců diplomatických služeb členských států. Po tomto dni by měli mít možnost ucházet se o volná místa v ESVČ všichni úředníci a ostatní zaměstnanci Evropské unie.
(12)
ESVČ může ve zvláštních případech využít specializovaných vyslaných odborníků členských států (dále jen „vyslaní odborníci“), kteří budou podléhat pravomoci vysokého představitele. Vyslaní odborníci na místech v ESVČ nebudou započítáváni do jedné třetiny personálu, který by měl být tvořen zaměstnanci z členských států, poté co ESVČ dosáhne plného početního stavu. Jejich převedení při zřizování ESVČ nebude automatické a bude provedeno se souhlasem orgánů jejich členského státu původu. Dnem skončení platnosti smlouvy vyslaného odborníka převedeného pod ESVČ podle článku 7 se daná funkce změní na místo pro dočasného zaměstnance v případech, kdy funkce vykonávaná vyslaným odborníkem odpovídá funkci běžně vykonávané zaměstnanci funkční skupiny AD, je-li nezbytné místo k dispozici v plánu pracovních míst.
(13)
Komise a ESVČ se dohodnou na podmínkách vydávání pokynů Komise delegacím. Tyto podmínky by měly zejména stanovit, že vydá-li Komise delegaci pokyn, poskytne současně jeho kopii vedoucímu delegace a ústředí ESVČ.
(14)
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (9) (dále jen „finanční nařízení“), by mělo být upraveno tak, aby ESVČ byla uvedena v jeho článku 1 a v rozpočtu Unie jí byl vyhrazen zvláštní oddíl. V souladu s platnými pravidly bude, stejně jako v případě jiných orgánů, část výroční zprávy Účetního dvora vyhrazena i ESVČ, která na zprávu vždy vypracuje odpověď. Na ESVČ se budou vztahovat postupy týkající se udělení absolutoria, které jsou stanoveny v článku 319 Smlouvy o fungování EU a v článcích 145 až 147 finančního nařízení. Vysoký představitel poskytne Evropskému parlamentu veškerou podporu nezbytnou k výkonu pravomoci, kterou Evropský parlament disponuje jako orgán udělující absolutorium. Za plnění provozního rozpočtu bude v souladu s článkem 317 Smlouvy o fungování EU odpovědná Komise. Rozhodnutí mající finanční dopad budou zejména v souladu s povinnostmi stanovenými v hlavě IV finančního nařízení, zvláště v článcích 64 až 68 o odpovědnosti účastníků finančních operací a v článku 75 o výdajových operacích.
(15)
Zřízení Evropské služby pro vnější činnost by se mělo řídit zásadou efektivnosti nákladů, jejímž cílem je rozpočtová neutralita. Za tímto účelem se budou muset uplatnit přechodná opatření a postupně budovat kapacita. Je třeba zabránit zbytečnému zdvojování úkolů, funkcí a zdrojů s dalšími strukturami. Měly by se využít všechny příležitosti k racionalizaci.
Rovněž bude zapotřebí řady dalších míst pro dočasné zaměstnance z členských států, přičemž tato místa budou muset být financována v rámci stávajícího víceletého finančního rámce.
(16)
Pro činnosti ESVČ a její zaměstnance by měla být stanovena pravidla v oblasti bezpečnosti, ochrany utajovaných informací a transparentnosti.
(17)
Připomíná se, že se na ESVČ, její úředníky a ostatní zaměstnance, kterých se týká služební nebo pracovní řád, bude vztahovat Protokol o výsadách a imunitách Evropské unie.
(18)
Evropská unie a Evropské společenství pro atomovou energii mají i nadále jeden institucionální rámec. Je proto nezbytně nutné zajistit soudržnost v oblasti jejich vnějších vztahů a umožnit delegacím Unie zastupování Evropského společenství pro atomovou energii ve třetích zemích a mezinárodních organizacích.
(19)
Vysoký představitel by měl do konce první poloviny roku 2013 provést přezkum organizace a fungování ESVČ, jenž bude případně doplněn o návrhy na revizi tohoto rozhodnutí. Tato revize by měla být přijata nejpozději na počátku roku 2014,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Povaha a oblast působnosti
1. Tímto rozhodnutím se stanoví organizace a fungování Evropské služby pro vnější činnost (dále jen „ESVČ“).
2. ESVČ má sídlo v Bruselu, je funkčně nezávislou institucí Evropské unie oddělenou od generálního sekretariátu Rady a Komise a má právní způsobilost nezbytnou pro plnění svých úkolů a dosahování stanovených cílů.
3. ESVČ vede vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
4. ESVČ sestává z ústředí a z delegací Unie ve třetích zemích a při mezinárodních organizacích.
Článek 2
Úkoly
1. ESVČ poskytuje vysokému představiteli podporu při plnění jeho úkolů, jež vyplývají zejména z článků 18 a 27 Smlouvy o EU:
-
při plnění jeho úkolu vést společnou zahraniční a bezpečnostní politiku Evropské unie, včetně společné bezpečnostní a obranné politiky, přispívat svými návrhy k vytváření této politiky, kterou provádí jako zmocněnec Rady, a zajišťovat soudržnost vnější činnosti Unie,
-
při jeho působení jako předseda Rady pro zahraniční věci, aniž jsou dotčeny běžné úkoly generálního sekretariátu Rady,
-
při jeho působení jako místopředseda Komise pověřený úkoly, které Komisi příslušejí v oblasti vnějších vztahů, a při koordinaci dalších hledisek vnější činnosti Unie, aniž jsou dotčeny běžné úkoly útvarů Komise.
2. ESVČ je nápomocna předsedovi Evropské rady, předsedovi Komise a Komisi při výkonu jejich funkcí v oblasti vnějších vztahů.
Článek 3
Spolupráce
1. ESVČ podporuje diplomatické služby členských států, generální sekretariát Rady a útvary Komise a spolupracuje s nimi s cílem zajistit soudržnost mezi jednotlivými oblastmi vnější činnosti Unie a mezi těmito oblastmi a ostatními politikami Unie.
2. ESVČ a útvary Komise při výkonu svých příslušných funkcí vzájemně konzultují veškeré otázky související s vnější činností Unie, s výjimkou záležitostí v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky. ESVČ se účastní přípravných prací a postupů souvisejících s akty, jež Komise v této oblasti připravuje.
Tento odstavec se použije v souladu s hlavou V kapitolou 1 Smlouvy o EU a s článkem 205 Smlouvy o fungování EU.
3. ESVČ může s příslušnými útvary generálního sekretariátu Rady, Komise nebo jiných úřadů nebo interinstitucionálních subjektů Unie uzavírat ujednání na úrovni útvarů.
4. ESVČ poskytuje ostatním orgánům a institucím Unie, zejména Evropskému parlamentu, náležitou podporu a vhodným způsobem s nimi spolupracuje. Rovněž může podle potřeby využívat podpory těchto orgánů a institucí, včetně agentur, a spolupráce s nimi. Interní auditor ESVČ bude spolupracovat s interním auditorem Komise, aby byla zajištěna soudržná politika auditu, a to se zvláštním zřetelem k odpovědnosti Komise za operační výdaje. Dále ESVČ v souladu s nařízením (ES) č. 1073/1999 (10) spolupracuje s Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF). Zejména pak v souladu s požadavkem stanoveným v uvedeném nařízení neprodleně přijme rozhodnutí o podmínkách vedení vnitřního vyšetřování. Jak je v uvedeném nařízení stanoveno, členské státy, v souladu s vnitrostátními předpisy, a orgány poskytují zaměstnancům OLAF při plnění jejich úkolů nezbytnou pomoc.
Článek 4
Ústředí ESVČ
1. ESVČ řídí výkonný generální tajemník jednající pod vedením vysokého představitele. Výkonný generální tajemník přijímá veškerá opatření nezbytná k zajištění řádného chodu ESVČ, včetně jejího správního a rozpočtového řízení. Zajišťuje účinnou koordinaci mezi jednotlivými odděleními ústředí i ve vztahu k delegacím Unie.
2. Výkonnému generálnímu tajemníkovi jsou nápomocni dva náměstci generálního tajemníka.
3. Ústředí ESVČ se člení na generální ředitelství.
a)
K těm zejména patří
-
několik generálních ředitelství zahrnujících zeměpisné sekce, jež pokrývají všechny země a regiony světa, a mnohostranné a tematické sekce. Tato oddělení v případě potřeby koordinují svou činnost s generálním sekretariátem Rady a s příslušnými útvary Komise,
-
generální ředitelství pro správní, personální, rozpočtové a bezpečnostní otázky a pro otázky komunikačních a informačních systémů, které svou činnost vykonává v rámci struktury ESVČ řízené výkonným generálním tajemníkem. Vysoký představitel v souladu s běžnými náborovými postupy jmenuje generálního ředitele pro rozpočet a správu, který vykonává svou činnost pod vedením vysokého představitele. Vysokému představiteli odpovídá za řízení správy a vnitřní rozpočtové řízení ESVČ. Dodržuje stejné rozpočtové linie a správní pravidla jako ty, jež jsou použitelné pro část oddílu III rozpočtu Unie spadající do okruhu 5 víceletého finančního rámce,
-
ředitelství pro řešení krizí a pro plánování, útvar schopnosti civilního plánování a provádění, Vojenský štáb Evropské unie a Situační středisko Evropské unie, pod přímým vedením a v rámci zodpovědnosti vysokého představitele, které jsou v souladu se Smlouvou vysokému představiteli nápomocny při vedení společné zahraniční a bezpečnostní politiky Unie, přičemž v souladu s článkem 40 Smlouvy o EU dbají ostatních pravomocí Unie.
Přitom musí být respektována specifika uvedených struktur, jakož i zvláštní povaha jejich úkolů, náboru a postavení jejich zaměstnanců.
Mezi všemi strukturami ESVČ musí být zajištěna plná koordinace.
b)
Ústředí ESVČ zahrnuje rovněž
-
oddělení pro plánování strategických politik,
-
právní oddělení pod správním vedením výkonného generálního tajemníka, které úzce spolupracuje s právními službami Rady a Komise,
-
oddělení pro interinstitucionální vztahy, informování a veřejnou diplomacii, vnitřní audit a inspekce a ochranu osobních údajů.
4. Vysoký představitel určí předsedy přípravných orgánů Rady, jimž předsedá zástupce vysokého představitele, včetně předsedy Politického a bezpečnostního výboru, v souladu s podmínkami uvedenými v příloze II rozhodnutí Rady 2009/908/EU ze dne 1. prosince 2009, kterým se stanoví prováděcí opatření k rozhodnutí Evropské rady o výkonu předsednictví Rady, a o předsednictví přípravných orgánů Rady (11).
5. V případě potřeby poskytují ESVČ a vysokému představiteli podporu generální sekretariát Rady a příslušná oddělení Komise. Za tímto účelem mohou ESVČ, generální sekretariát Rady a příslušná oddělení Komise uzavírat ujednání na úrovni útvarů.
Článek 5
Delegace Unie
1. Rozhodnutí o otevření nebo uzavření delegace přijímá vysoký představitel po dohodě s Radou a Komisí.
2. Každou delegaci Unie vede její vedoucí.
Vedoucí delegace je nadřízen všem zaměstnancům delegace bez ohledu na jejich postavení a řídí veškerou činnost delegace. Odpovídá vysokému představiteli za celkový chod delegace a za zajištění koordinace všech činností Unie.
Personál delegací zahrnuje pracovníky ESVČ, a pokud je to vhodné z hlediska provádění rozpočtu Unie a jejích politik, jež nespadají do pravomoci ESVČ, také pracovníky Komise.
3. Vedoucí delegace přijímá od vysokého představitele a ESVČ pokyny a odpovídá za jejich provedení.
Komise může v oblastech, v nichž vykonává pravomoci, které jí byly svěřeny Smlouvami, v souladu s čl. 221 odst. 2 Smlouvy o fungování EU rovněž vydávat pokyny pro delegace, jež jsou prováděny v rámci celkové odpovědnosti vedoucího delegace.
4. Byl-li k tomu vedoucí delegace zmocněn Komisí, rozhoduje v souladu s finančním nařízením o využití provozních finančních prostředků souvisejících s projekty Unie v příslušné třetí zemi.
5. Provoz každé delegace pravidelně vyhodnocuje výkonný generální tajemník ESVČ; součástí hodnocení jsou finanční a správní audity. Výkonný generální tajemník ESVČ může k tomuto účelu požádat, aby mu byla nápomocna příslušná oddělení Komise. Vedle vnitřních opatření ESVČ vykonává v souladu s nařízením (ES) č. 1073/1999 své pravomoci i OLAF, a to zejména přijímáním opatření proti podvodům.
6. Vysoký představitel uzavře s hostitelskou zemí, mezinárodní organizací nebo příslušnou třetí zemí nezbytná ujednání. Vysoký představitel přijme zejména opatření nezbytná k zajištění toho, aby hostitelské státy poskytly pro delegace Unie, jejich pracovníky a jejich majetek stejné výsady a imunity jako ty, jež jsou uvedeny ve Vídeňské úmluvě o diplomatických stycích ze dne 18. dubna 1961.
7. Delegace Unie mají v rámci kontaktů s mezinárodními organizacemi nebo třetími zeměmi, u nichž jsou pověřeny, oprávnění provádět úkony na žádost jiných orgánů Unie, zejména Evropského parlamentu.
8. Vedoucí delegace má pravomoc zastupovat Unii v zemi, v níž je delegace pověřena, a to zejména při uzavírání smluv a účasti v soudních řízeních.
9. Delegace Unie úzce spolupracují a sdílejí informace s diplomatickými službami členských států.
10. V souladu s čl. 35 třetím pododstavcem Smlouvy o EU a na žádost členských států poskytují delegace Unie členským státům podporu v jejich diplomatických stycích a při poskytování konzulární ochrany občanům Unie ve třetích zemích, přičemž tato podpora je z hlediska zdrojů neutrální.
Článek 6
Personál
1. Tento článek, s výjimkou odstavce 3, se použije, aniž jsou dotčeny služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, včetně jejich změn provedených v souladu s článkem 336 Smlouvy o fungování EU za účelem jejich přizpůsobení potřebám ESVČ.
2. Personál ESVČ tvoří úředníci a ostatní zaměstnanci Evropské unie, včetně zaměstnanců pocházejících z diplomatických služeb členských států, kteří jsou jmenováni jako dočasní zaměstnanci.
Na tyto zaměstnance se vztahuje služební řád a pracovní řád.
3. Je-li to nezbytné, může ESVČ ve zvláštních případech využít omezeného počtu specializovaných vyslaných odborníků.
Vysoký představitel přijme pravidla odpovídající pravidlům stanoveným v rozhodnutí Rady 2003/479/ES ze dne 16. června 2003 o pravidlech pro národní odborníky a vojenský personál přidělený do generálního sekretariátu Rady (12), podle kterých budou vyslaní odborníci přidělováni k ESVČ za účelem poskytnutí specializovaných odborných znalostí.
4. Zaměstnanci ESVČ plní své povinnosti a jednají výhradně v zájmu Unie. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 1 třetí odrážka, čl. 2 odst. 2 a čl. 5 odst. 3, nesmějí vyžadovat ani přijímat pokyny od žádné vlády, orgánu, organizace nebo osoby mimo ESVČ ani od jiného subjektu nebo osoby, než je vysoký představitel. V souladu s čl. 11 druhým pododstavcem služebního řádu nesmějí zaměstnanci ESVČ přijmout žádnou úplatu jakéhokoli druhu od zdroje mimo ESVČ.
5. Pravomoci svěřené orgánu oprávněnému ke jmenování na základě služebního řádu a orgánu oprávněnému uzavírat smlouvy na základě pracovního řádu vykonává vysoký představitel, který může tyto pravomoci přenést v rámci ESVČ.
6. Nábor zaměstnanců do ESVČ probíhá na základě kvalit při současném zajištění odpovídající zeměpisné rovnováhy a vyváženého zastoupení žen a mužů. Mezi zaměstnanci ESVČ musí být významným způsobem zastoupeni státní příslušníci všech členských států. Přezkum podle čl. 13 odst. 3 by se měl týkat i této otázky a v případě potřeby zahrnovat návrhy na dodatečná konkrétní opatření k nápravě případné nerovnováhy.
7. Úředníci Unie a dočasní zaměstnanci pocházející z diplomatických služeb členských států mají stejná práva a stejné povinnosti a je s nimi zacházeno stejným způsobem, zejména pokud jde o jejich způsobilost k výkonu všech funkcí za stejných podmínek. Pokud jde o přidělování úkolů ve všech oblastech činností a politik prováděných ESVČ, nerozlišuje se mezi dočasnými zaměstnanci pocházejícími z diplomatických služeb členských států a úředníky Unie. V souladu s finančním nařízením členské státy podporují Unii při uplatňování finanční odpovědnosti vůči dočasným zaměstnancům ESVČ pocházejícím z diplomatických služeb členských států, jež vyplývá z odpovědnosti podle článku 66 finančního nařízení.
8. Vysoký představitel stanoví postupy pro výběrová řízení pro nábor zaměstnanců ESVČ, která musí probíhat transparentním způsobem na základě kvalit jednotlivých uchazečů s cílem zajistit služby zaměstnanců s nejvyšší úrovní způsobilosti, výkonnosti a bezúhonnosti a zároveň zajistit odpovídající zeměpisnou rovnováhu a vyvážené zastoupení žen a mužů, potřebné významné zastoupení státních příslušníků ze všech členských států mezi zaměstnanci ESVČ. Náboru zaměstnanců na volná místa v ESVČ se účastní zástupci členských států, generálního sekretariátu Rady a Komise.
9. Po dosažení plného početního stavu ESVČ by zaměstnanci z členských států uvedení v odst. 2 prvním pododstavci měli představovat alespoň jednu třetinu všech zaměstnanců ESVČ na úrovni AD. Obdobně by stálí úředníci Unie měli představovat alespoň 60 % všech zaměstnanců ESVČ na úrovni AD, a to včetně zaměstnanců pocházejících z diplomatických služeb členských států, kteří se v souladu se služebním řádem stali úředníky Unie. Vysoký představitel každý rok předkládá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o obsazení míst v ESVČ.
10. Vysoký představitel stanoví pravidla mobility s cílem zajistit vysokou úroveň pracovní mobility zaměstnanců ESVČ. Na zaměstnance uvedené v čl. 4 odst. 3 písm. a) třetí odrážce se vztahují zvláštní podmínky. V zásadě všichni zaměstnanci ESVČ jsou pravidelně přidělováni k delegacím Unie. Vysoký představitel stanoví pro tento účel vhodná pravidla.
11. Každý členský stát v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy poskytne svým úředníkům, kteří se stali dočasnými zaměstnanci ESVČ, záruku okamžitého návratu na původní působiště po skončení jejich služby v ESVČ. V souladu s článkem 50b pracovního řádu nesmí délka této služby přesahovat osm let, s výjimkou případů, kdy je prodloužena za výjimečných okolností a v zájmu služby o nejvýše dva roky.
Úředníci Unie, kteří pracují v ESVČ, mají právo ucházet se o místo v orgánu, ve kterém byli původně zaměstnáni, za stejných podmínek jako interní uchazeči.
12. Budou přijata vhodná opatření s cílem poskytnout zaměstnancům ESVČ náležitou společnou odbornou přípravu, která bude vycházet zejména z existujících postupů a struktur na úrovni jednotlivých členských států i Unie. Vysoký představitel přijme za tímto účelem do jednoho roku od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost vhodná opatření.
Článek 7
Přechodná ustanovení týkající se personálu
1. Příslušná oddělení a funkce generálního sekretariátu Rady a Komise, jejichž seznam je uveden v příloze, se převádějí pod ESVČ. Úředníci a dočasní zaměstnanci zastávající místa v odděleních nebo funkce, jež jsou uvedeny na seznamu v příloze, jsou převedeni pod ESVČ. Výše uvedené se vztahuje obdobně rovněž na smluvní a místní zaměstnance pracující v těchto odděleních a funkcích. Vyslaní odborníci, kteří pracují v těchto odděleních a funkcích, jsou se souhlasem orgánů členského státu původu rovněž převedeni pod ESVČ.
Tato převedení nabývají účinku dnem 1. ledna 2011.
Vysoký představitel přidělí v souladu se služebním řádem každému úředníkovi převedenému pod ESVČ místo v rámci jeho funkční skupiny, které odpovídá jeho třídě.
2. Nábor zaměstnanců na místa převedená pod ESVČ probíhající ke dni vstupu tohoto rozhodnutí v platnost je uskutečňován podle dosud platných postupů: je prováděn a dokončen pod vedením vysokého představitele a v souladu s oznámeními o volných místech a platnými pravidly podle služebního a pracovního řádu.
Článek 8
Rozpočet
1. Úkoly schvalující osoby pro oddíl souhrnného rozpočtu Evropské unie týkající se ESVČ jsou přenášeny v souladu s článkem 59 finančního nařízení. Vysoký představitel přijímá vnitřní pravidla pro řízení rozpočtových linií souvisejících se správou. Operační výdaje zůstávají zařazeny v oddíle rozpočtu, který se týká Komise.
2. ESVČ vykonává své pravomoci v souladu s finančním nařízením vztahujícím se na souhrnný rozpočet Evropské unie a v mezích prostředků, které jí byly přiděleny.
3. Při sestavování odhadů správních výdajů ESVČ konzultuje vysoký představitel komisaře příslušného pro rozvojovou politiku a komisaře příslušného pro politiku sousedství ohledně jejich působnosti.
4. V souladu s čl. 314 odst. 1 Smlouvy o fungování EU sestavuje ESVČ předběžný odhad svých výdajů na příští rozpočtový rok. Komise shrne tyto odhady do návrhu rozpočtu, jenž může obsahovat odlišné odhady. Komise může návrh rozpočtu měnit v souladu s čl. 314 odst. 2 Smlouvy o fungování EU.
5. V zájmu zajištění transparentnosti rozpočtu v oblasti vnější činnosti Unie předloží Komise rozpočtovému orgánu spolu s návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie pracovní dokument, který bude obsahovat komplexní přehled všech výdajů spojených s vnější činností Unie.
6. Na ESVČ se vztahují postupy týkající se udělení absolutoria, které jsou stanoveny v článku 319 Smlouvy o fungování EU a v článcích 145 až 147 finančního nařízení. ESVČ bude v této souvislosti plně spolupracovat s orgány zapojenými do postupů týkajících se udělení absolutoria a v případě potřeby poskytne další nezbytné informace, a to i prostřednictvím účasti na zasedáních příslušných orgánů.
Článek 9
Nástroje pro vnější činnost a programování v rámci vnější činnosti
1. Za řízení programů vnější spolupráce Unie odpovídá Komise, aniž jsou dotčeny úlohy Komise a ESVČ při programování podle následujících odstavců.
2. Vysoký představitel zajišťuje celkovou politickou koordinaci vnější činnosti Unie, její jednotnost, soudržnost a účinnost, zejména prostřednictvím těchto nástrojů vnější pomoci:
-
finančního nástroje pro rozvojovou spolupráci (13),
-
Evropského rozvojového fondu (14),
-
evropského nástroje pro demokracii a lidská práva (15),
-
evropského nástroje sousedství a partnerství (16),
-
nástroje pro spolupráci s průmyslovými zeměmi (17),
-
nástroje pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti (18),
-
nástroje stability, pokud jde o pomoc stanovenou v článku 4 nařízení (ES) č. 1717/2006 (19).
3. ESVČ se zejména podílí na cyklu programování a řízení nástrojů uvedených v odstavci 2 na základě politických cílů, jež jsou v nich stanoveny. ESVČ odpovídá za přípravu následujících rozhodnutí Komise týkajících se strategických a víceletých opatření v rámci cyklu programování:
i)
vyčlenění prostředků pro jednotlivé země s cílem stanovit celkové finanční krytí pro každý region s ohledem na orientační rozdělení podle víceletého finančního rámce. V každém regionu bude určitá část finančních prostředků vyhrazena na regionální programy,
ii)
strategických dokumentů týkajících se jednotlivých zemí a regionů,
iii)
celostátních a regionálních orientačních programů.
V souladu s článkem 3, a aniž je dotčen čl. 1 odst. 3, vysoký představitel a ESVČ spolupracují v průběhu celého cyklu programování, plánování a provádění nástrojů uvedených v odstavci 2 s příslušnými komisaři a útvary Komise. Veškeré návrhy rozhodnutí budou připravovány v souladu s postupy Komise a předloženy Komisi k přijetí.
4. Pokud jde o Evropský rozvojový fond a finanční nástroj pro rozvojovou spolupráci, veškeré návrhy, včetně návrhů na změny základních nařízení a programových dokumentů uvedených v odstavci 3, připraví společně příslušné útvary ESVČ a Komise pod vedením komisaře příslušného pro rozvojovou politiku, který je společně s vysokým představitelem předloží Komisi k přijetí.
Tematické programy, s výjimkou evropského nástroje pro demokracii a lidská práva, nástroje pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti a části nástroje stability uvedené v odst. 2 sedmé odrážce, připraví příslušný útvar Komise pod vedením komisaře příslušného pro rozvojovou politiku a se souhlasem vysokého představitele a dalších příslušných komisařů je představí plénu Komise.
5. Pokud jde o evropský nástroj sousedství a partnerství, veškeré návrhy, včetně návrhů na změny základních nařízení a programových dokumentů uvedených v odstavci 3 výše, připraví společně příslušné útvary ESVČ a Komise pod vedením komisaře příslušného pro politiku sousedství, který je společně s vysokým představitelem předloží Komisi k přijetí.
6. Za činnosti prováděné v rámci rozpočtu společné zahraniční a bezpečnostní politiky, nástroje stability, s výjimkou části uvedené v odst. 2 sedmé odrážce, nástroje pro spolupráci s průmyslovými zeměmi a v oblasti komunikace a veřejné diplomacie, jakož i za činnost volebních pozorovatelských misí odpovídá vysoký představitel / ESVČ. Komise odpovídá za jejich finanční realizaci pod vedením vysokého představitele jako místopředsedy Komise. Útvar Komise příslušný pro tuto realizaci je umístěn v prostorách ESVČ.
Článek 10
Bezpečnost
1. Vysoký představitel rozhodne po konzultaci výboru uvedeného v bodě 3 oddílu I části II přílohy rozhodnutí Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady (20), o bezpečnostních pravidlech pro ESVČ a přijme veškerá vhodná opatření, aby zajistil, že ESVČ účinně řeší rizika hrozící jejím zaměstnancům, fyzickému majetku a informacím a že plní povinnost náležité péče v tomto ohledu. Tato pravidla se vztahují na všechny zaměstnance ESVČ a všechny zaměstnance delegací Unie, bez ohledu na jejich administrativní zařazení nebo institucionální původ.
2. Do přijetí rozhodnutí uvedeného v odstavci 1
-
uplatňuje ESVČ bezpečnostní opatření stanovená v příloze rozhodnutí 2001/264/ES, pokud jde o ochranu utajovaných informací,
-
uplatňuje ESVČ bezpečnostní předpisy stanovené v příslušné příloze jednacího řádu Komise (21), pokud jde o jiná hlediska bezpečnosti.
3. V rámci ESVČ se zřizuje oddělení pro bezpečnostní záležitosti, kterému jsou nápomocny příslušné služby členských států.
4. Vysoký představitel přijme veškerá opatření nezbytná k zavedení bezpečnostních pravidel v rámci ESVČ, zejména pokud jde o ochranu utajovaných informací a opatření pro případ nedodržení bezpečnostních pravidel zaměstnanci ESVČ. ESVČ za tímto účelem konzultuje bezpečnostní kancelář generálního sekretariátu Rady, příslušné útvary Komise a příslušné služby členských států.
Článek 11
Přístup k dokumentům, archivy a ochrana údajů
1. ESVČ uplatňuje pravidla stanovená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (22). O prováděcích pravidlech platných pro ESVČ rozhodne vysoký představitel.
2. Organizaci archivů ESVČ zajišťuje její výkonný generální tajemník. Příslušné archivy oddělení převedených z generálního sekretariátu Rady a Komise jsou rovněž převedeny pod ESVČ.
3. ESVČ zajišťuje ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů v souladu s pravidly stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (23). O prováděcích pravidlech platných pro ESVČ rozhodne vysoký představitel.
Článek 12
Nemovitý majetek
1. Generální sekretariát Rady a příslušné útvary Komise přijmou veškerá nezbytná opatření k tomu, aby spolu s převedením podle článku 7 mohly být převedeny i budovy Rady a Komise nezbytné pro fungování ESVČ.
2. Vysoký představitel, případně spolu s generálním sekretariátem Rady a Komisí, rozhodne o podmínkách, za kterých bude nemovitý majetek dán k dispozici ústředí ESVČ a delegacím Unie.
Článek 13
Závěrečná a obecná ustanovení
1. Vysoký představitel, Rada, Komise a členské státy odpovídají za provádění tohoto rozhodnutí a za tímto účelem přijmou veškerá nezbytná opatření.
2. Vysoký představitel předloží Evropskému parlamentu, Radě a Komisi do konce roku 2011 zprávu o fungování ESVČ. Tato zpráva se bude zabývat zejména prováděním čl. 5 odst. 3 a 10 a článku 9.
3. Vysoký představitel do konce první poloviny roku 2013 provede přezkum organizace a fungování ESVČ, který se bude mimo jiné zabývat prováděním čl. 6 odst. 6, 8 a 11. V případě potřeby bude tento přezkum zahrnovat vhodné návrhy na revizi tohoto rozhodnutí. V tom případě Rada provede do začátku roku 2014 revizi tohoto rozhodnutí v souladu s čl. 27 odst. 3 Smlouvy o EU a s ohledem na uvedený přezkum.
4. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí. Ustanovení o finančním řízení a náboru zaměstnanců nabývají účinku až po přijetí nezbytných změn služebního řádu, pracovního řádu a finančního nařízení, jakož i opravného rozpočtu. V zájmu plynulého přechodu uzavřou vysoký představitel, generální sekretariát Rady a Komise potřebná ujednání a provedou konzultaci s členskými státy.
5. Do jednoho měsíce po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost předloží vysoký představitel Komisi odhad příjmů a výdajů ESVČ, včetně plánu pracovních míst, aby Komise mohla předložit návrh opravného rozpočtu.
6. Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 26. července 2010.
NÕUKOGU OTSUS,
26. juuli 2010,
millega määratakse kindlaks Euroopa välisteenistuse korraldus ja toimimine
(2010/427/EL)
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artikli 27 lõiget 3,
võttes arvesse liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja (edaspidi „kõrge esindaja”) ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni nõusolekut
ning arvestades järgmist:
(1)
Käesoleva otsuse eesmärk on määrata kindlaks Euroopa välisteenistuse - kõrgele esindajale alluva funktsionaalselt sõltumatu liidu organi, mis on loodud Lissaboni lepinguga muudetud Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artikli 27 lõike 3 kohaselt - korraldus ja toimimine. Käesolevat otsust ja eelkõige mõistet „kõrge esindaja” tõlgendatakse vastavalt tema erinevatele ülesannetele ELi lepingu artikli 18 kohaselt.
(2)
ELi lepingu artikli 21 lõike 3 teise lõigu kohaselt tagab liit kooskõla oma välistegevuse eri valdkondade vahel ning nende ja muude poliitikavaldkondade vahel. Nõukogu ja komisjon, keda abistab kõrge esindaja, tagavad selle kooskõla ja teevad selleks koostööd.
(3)
Euroopa välisteenistus toetab kõrget esindajat, kes on ühtlasi komisjoni asepresident ja välisasjade nõukogu eesistuja, tema volituste täitmisel juhtida liidu ühist välis- ja julgeolekupoliitikat (ÜVJP) ning tagada liidu välistegevuse järjepidevus, nagu on sätestatud eelkõige ELi lepingu artiklites 18 ja 27. Euroopa välisteenistus toetab kõrget esindajat välisasjade nõukogu eesistuja ülesannete täitmisel, ilma et see mõjutaks nõukogu peasekretariaadi tavapäraseid ülesandeid. Euroopa välisteenistus toetab samuti kõrget esindajat komisjoni asepresidendi ülesannete täitmisel komisjoni pädevuses olevate välissuhete korraldamise ja liidu välistegevuse muude aspektide koordineerimise alal, ilma et see mõjutaks komisjoni talituste tavapäraseid ülesandeid.
(4)
Liidu väliskoostööprogrammidesse panustamisel peaks Euroopa välisteenistus püüdma tagada, et need programmid täidavad välistegevuse eesmärke ELi lepingu artikli 21 ja eriti selle lõike 2 punkti d kohaselt ning et nad järgivad liidu arengupoliitika eesmärke kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELi toimimise leping) artikliga 208. Sellega seoses peaks Euroopa välisteenistus edendama ka Euroopa arengukonsensuse (1) ja humanitaarabi valdkonna Euroopa konsensuse (2) eesmärkide täitmist.
(5)
Lissaboni lepingust tulenevalt peab Euroopa välisteenistus olema tegevusvalmis võimalikult kiiresti pärast nimetatud lepingu jõustumist, et rakendada selle sätteid.
(6)
Euroopa Parlament täidab täiel määral oma rolli liidu välistegevuses, sealhulgas ELi lepingu artikli 14 lõikes 1 sätestatud poliitilise kontrolli funktsiooni ning samuti aluslepingutes ettenähtud seadusandja ja eelarve kinnitaja ülesandeid. Lisaks konsulteerib kõrge esindaja ELi lepingu artikli 36 kohaselt regulaarselt Euroopa Parlamendiga ühise välis- ja julgeolekupoliitika põhiaspektide ja -valikute suhtes ning tagab, et Euroopa Parlamendi arvamusi võetakse asjakohaselt arvesse. Euroopa välisteenistus abistab selles tegevuses kõrget esindajat. Tuleks kehtestada erikord seoses Euroopa Parlamendi liikmete juurepääsuga ühise välis- ja julgeolekupoliitika valdkonna salastatud dokumentidele ja teabele. Sellise korra vastuvõtmiseni kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu vahel 20. novembril 2002. aastal sõlmitud institutsioonidevahelise kokkuleppe (mis käsitleb Euroopa Parlamendi juurdepääsu nõukogu tundlikule teabele julgeoleku- ja kaitsepoliitika valdkonnas) (3) kehtivaid sätteid.
(7)
Kõrgel esindajal või tema esindajal peaksid Euroopa Kaitseagentuuri, (4) Euroopa Liidu Satelliidikeskuse, (5) Euroopa Liidu Julgeoleku-uuringute Instituudi (6) ning Euroopa Julgeoleku- ja Kaitsekolledži (7) suhtes olema nende vastavates asutamisaktides sätestatud kohustused. Euroopa välisteenistus peaks osutama kõnealustele üksustele abi, mida praegu osutab nõukogu peasekretariaat.
(8)
Vastu tuleks võtta sätted Euroopa välisteenistuse töötajate ja nende töölevõtmise kohta, kui sellised sätted on välisteenistuse korralduse ja toimimise kindlaksmääramiseks vajalikud. Samaaegselt tuleks teha kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 336 vajalikud muudatused Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjades (edaspidi „personalieeskirjad”) ning Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimustes (8) (edaspidi „muude teenistujate teenistustingimused”), ilma et see mõjutaks ELi toimimise lepingu artikli 298 kohaldamist. Euroopa välisteenistuse töötajaid puudutavates küsimustes tuleks Euroopa välisteenistust pidada institutsiooniks personalieeskirjade ja muude teenistujate teenistustingimuste tähenduses. Kõrge esindaja on ametisse nimetav ametiisik nii personalieeskirjadega hõlmatud ametnike kui ka nende teenistujate puhul, kelle suhtes kohaldatakse muude teenistujate teenistustingimusi. Euroopa välisteenistuse ametnike ja teenistujate arv otsustakse igal aastal eelarvemenetluse käigus ja see esitatakse ametikohtade loetelus.
(9)
Euroopa välisteenistuse töötajad peaksid täitma oma kohustusi ja tegutsema ainult liidu huve silmas pidades.
(10)
Töölevõtmisel tuleks tugineda kandidaatide saavutustele, tagades samal ajal kohase geograafilise ja soolise tasakaalu. Euroopa välisteenistuse isikkoosseisus peaksid olema märkimisväärselt esindatud kõigi liikmesriikide kodanikud. 2013. aastaks ette nähtud läbivaatamine peaks samuti seda küsimust käsitlema, hõlmates sealhulgas vajaduse korral ettepanekuid täiendavateks erimeetmeteks võimaliku ebavõrdsuse vähendamise eesmärgil.
(11)
ELi lepingu artikli 27 lõike 3 kohaselt koosneb Euroopa välisteenistus nõukogu peasekretariaadi ja komisjoni ametnikest ning liikmesriikide diplomaatilistest teenistustest lähetatud töötajatest. Seetõttu viiakse nõukogu peasekretariaadi ja komisjoni asjaomased talitused ja ülesanded ning samuti sellistes talitustes töötavad või selliseid ülesandeid täitvad ametnikud ja ajutised teenistujad üle Euroopa välisteenistusse. Enne 1. juulit 2013 võtab Euroopa välisteenistus tööle ainult nõukogu peasekretariaadi ja komisjoni ametnikke ning liikmesriikide diplomaatilistest teenistustest lähetatud töötajaid. Pärast seda kuupäeva peaksid kõik teised Euroopa Liidu ametnikud ja liidu muud teenistujad saama võimaluse kandideerida Euroopa välisteenistuse vabadele töökohtadele.
(12)
Euroopa välisteenistus võib erijuhtudel kasutada spetsialiseerunud lähetatud riiklikke eksperte, kes alluvad kõrgele esindajale. Euroopa välisteenistusse lähetatud riiklikud eksperdid ei lähe arvesse osana ühest kolmandikust Euroopa välisteenistuse administraatori (AD) tasandi töötajate koguarvust, mille peaksid moodustama liikmesriikidest pärit töötajad Euroopa välisteenistuse täiskoosseisuni jõudmisel. Lähetatud riiklike ekspertide üleviimine Euroopa välisteenistuse asutamisjärgus ei ole automaatne ja seda tehakse nende päritoluliikmesriigi asutuste nõusolekul. Artikli 7 kohaselt Euroopa välisteenistusse üleviidud lähetatud riikliku eksperdi lepingu lõppemise kuupäeval ja juhul, kui lähetatud riikliku eksperdi täidetavad ülesanded vastavad üldjuhul AD-tasandi ametnike täidetavatele ülesannetele, muudetakse asjaomane funktsioon ajutise teenistuja ametikohaks, tingimusel et vajalik ametikoht on ette nähtud ametikohtade loetelus.
(13)
Komisjon ja Euroopa välisteenistus lepivad kokku komisjoni poolt delegatsioonidele juhiste andmise üksikasjalikus korras. See kord peaks eelkõige ette nägema, et kui komisjon annab delegatsioonidele juhised, antakse juhiste koopia samal ajal ka delegatsiooni juhile ja Euroopa välisteenistuse keskasutusele.
(14)
Nõukogu 25. juuni 2002. aasta määrust (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust) (9) (edaspidi „finantsmäärus”) tuleks muuta, et lisada selle artiklisse 1 Euroopa välisteenistus liidu eelarves eraldi osa omava institutsioonina. Vastavalt kohaldatavatele eeskirjadele ja sarnaselt teiste institutsioonidega pühendatakse üks osa kontrollikoja aastaaruandest ka Euroopa välisteenistusele ning välisteenistus vastab sellistele aruannetele. Euroopa välisteenistuse suhtes kohaldatakse eelarve täitmise heakskiitmise menetlust, mis on sätestatud ELi toimimise lepingu artiklis 319 ja finantsmääruse artiklites 145-147. Kõrge esindaja pakub Euroopa Parlamendile kogu vajalikku tuge, et Euroopa Parlament saaks kasutada oma õigust eelarve täitmisele heakskiitu andva institutsioonina. Vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 317 vastutab tegevuseelarve täitmise eest komisjon. Finantsmõju omavad otsused vastavad eelkõige finantsmääruse IV jaotises sätestatud kohustustele, eelkõige selle artiklitele 64-68 seoses finantsjuhtimises osalejate vastutusega ning artiklile 75 seoses kulutoimingutega.
(15)
Euroopa välisteenistuse loomisel tuleks juhinduda kulutõhususe põhimõttest, mille eesmärk on eelarve neutraalsuse saavutamine. Selleks tuleb kasutada üleminekukorda ja suutlikkuse järkjärgulist suurendamist. Vältida tuleks muude struktuuriüksuste ülesannete, funktsioonide ja ressursside tarbetut dubleerimist. Kasutada tuleks kõiki ratsionaliseerimisvõimalusi.
Lisaks on liikmesriikide ajutistele töötajatele vaja luua ka hulk täiendavaid ametikohti, mida tuleb rahastada kehtiva mitmeaastase finantsraamistiku raames.
(16)
Kehtestada tuleks eeskirjad, mis reguleerivad Euroopa välisteenistuse ja selle töötajate tegevust julgeoleku, salastatud teabe kaitse ja läbipaistvuse osas.
(17)
Tuletatakse meelde, et Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide protokolli kohaldatakse Euroopa välisteenistuse, selle ametnike ja muude teenistujate suhtes, kes kuuluvad kas personalieeskirjade või muude teenistujate teenistustingimuste kohaldamisalasse.
(18)
Euroopa Liidul ja Euroopa Aatomienergiaühendusel on jätkuvalt ühtne institutsiooniline raamistik. Seetõttu on ülimalt oluline tagada mõlema välissuhete vaheline kooskõla ning võimaldada liidu delegatsioonidel esindada Euroopa Aatomienergiaühendust kolmandates riikides ja rahvusvahelistes organisatsioonides.
(19)
Kõrge esindaja peaks hiljemalt 2013. aasta keskpaigaks läbi vaatama Euroopa välisteenistuse korralduse ja toimimise ning tegema vajaduse korral ettepanekud käesoleva otsuse muutmiseks. Otsuse muudetud versioon tuleks vastu võtta hiljemalt 2014. aasta alguses,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Olemus ja kohaldamisala
1. Käesoleva otsusega määratakse kindlaks Euroopa välisteenistuse korraldus ja toimimine.
2. Euroopa välisteenistus, mille peakorter asub Brüsselis, on nõukogu peasekretariaadist ja komisjonist eraldi seisev Euroopa Liidu funktsionaalselt sõltumatu organ, millel on oma ülesannete täitmiseks ja eesmärkide saavutamiseks vajalik õigusvõime.
3. Euroopa välisteenistus allub liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgele esindajale (edaspidi „kõrge esindaja”).
4. Euroopa välisteenistus koosneb keskasutusest ning kolmandatesse riikidesse ja rahvusvahelistesse organisatsioonidesse lähetatud liidu delegatsioonidest.
Artikkel 2
Ülesanded
1. Euroopa välisteenistus toetab kõrget esindajat tema eelkõige ELi lepingu artiklites 18 ja 27 sätestatud volituste täitmisel:
-
tema volituste täitmisel juhtida Euroopa Liidu ühist välis- ja julgeolekupoliitikat, sealhulgas ühist julgeoleku- ja kaitsepoliitikat, aidates tema ettepanekute kohaselt kaasa selle poliitika arendamisele, mida ta teostab nõukogu antud volituste kohaselt, ning tagades liidu välistegevuse järjepidevuse;
-
välisasjade nõukogu eesistuja ülesannete täitmisel, ilma et see mõjutaks nõukogu peasekretariaadi tavapäraseid ülesandeid;
-
komisjoni asepresidendi ülesannete täitmisel komisjoni pädevuses olevate välissuhete korraldamise ja liidu välistegevuse muude aspektide koordineerimise alal, ilma et see mõjutaks komisjoni talituste tavapäraseid ülesandeid.
2. Euroopa välisteenistus abistab Euroopa Ülemkogu eesistujat, komisjoni presidenti ja komisjoni nende ülesannete täitmisel välissuhete valdkonnas.
Artikkel 3
Koostöö
1. Euroopa välisteenistus toetab liikmesriikide diplomaatilisi teenistusi, nõukogu peasekretariaati ja komisjoni talitusi ning teeb nendega koostööd, et tagada kooskõla liidu välistegevuse eri valdkondade vahel ning nende ja muude poliitikavaldkondade vahel.
2. Euroopa välisteenistus ja komisjoni talitused konsulteerivad oma ülesannete täitmisel üksteisega kõikides liidu välistegevusega seotud küsimustes, välja arvatud ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitikaga hõlmatud küsimustes. Euroopa välisteenistus osaleb komisjoni poolt kõnealuses valdkonnas ettevalmistatavate aktide ettevalmistustöös ja -menetlustes.
Käesolevat lõiget rakendatakse ELi lepingu V jaotise 1. peatüki ja ELi toimimise lepingu artikli 205 kohaselt.
3. Euroopa välisteenistus võib sõlmida teenistuste tasandil kokkuleppeid nõukogu peasekretariaadi, komisjoni asjaomaste talituste või liidu muude ametite või institutsioonidevaheliste organitega.
4. Euroopa välisteenistus osutab asjakohast toetust liidu muudele institutsioonidele ja organitele, eelkõige Euroopa Parlamendile, ja teeb nendega koostööd. Kõnealuste institutsioonide ja organite (sealhulgas vajaduse korral ametite) toetus ning nendega tehtav koostöö võib olla kasulik ka Euroopa välisteenistusele. Euroopa välisteenistuse siseaudiitor teeb koostööd komisjoni siseaudiitoriga, et tagada ühtne auditeerimispoliitika, pöörates erilist tähelepanu komisjoni vastutusele tegevuskulude eest. Lisaks teeb Euroopa välisteenistus vastavalt määrusele (EÜ) nr 1073/1999 (10) koostööd Euroopa Pettusevastase Ametiga (OLAF). Eelkõige võtab Euroopa välisteenistus viivitamata vastu kõnealuse määrusega nõutava otsuse sisejuurdluste toimetamise tingimuste kohta. Nagu kõnealuses määruses sätestatud, osutavad liikmesriigid kooskõlas oma siseriiklike õigusnormidega ja institutsioonid OLAFi töötajatele nende ülesannete täitmiseks vajalikku abi.
Artikkel 4
Euroopa välisteenistuse keskasutus
1. Euroopa välisteenistust juhib tegevpeasekretär, kes tegutseb kõrge esindaja alluvuses. Tegevpeasekretär võtab kõik vajalikud meetmed, et tagada Euroopa välisteenistuse tõrgeteta toimimine, sealhulgas selle halduskorraldus ja eelarve haldamine. Tegevpeasekretär tagab tegevuse tõhusa koordineerimise keskasutuse kõigi osakondade vahel ning liidu delegatsioonidega.
2. Tegevpeasekretäri abistavad kaks asepeasekretäri.
3. Euroopa välisteenistuse keskasutus koosneb peadirektoraatidest.
a)
Keskasutusse kuuluvad eelkõige:
-
peadirektoraadid, mis koosnevad geograafilistest osakondadest, millega hõlmatakse maailma kõiki riike ja piirkondi, ning mitmepoolsetest ja temaatilistest osakondadest. Vajaduse korral koordineerivad kõnealused osakonnad oma tegevust nõukogu peasekretariaadiga ja komisjoni asjaomaste talitustega;
-
Euroopa välisteenistuse raames tegutsev tegevpeasekretäri hallatav peadirektoraat, mis tegeleb haldus-, personali-, eelarve-, julgeoleku-, side- ja infosüsteemiküsimustega. Kõrge esindaja nimetab kooskõlas tavapäraste töölevõtmise eeskirjadega ametisse eelarve ja haldusküsimuste eest vastutava peadirektori, kes töötab kõrge esindaja alluvuses. Kõnealune peadirektor vastutab kõrge esindaja ees Euroopa välisteenistuse halduskorralduse ja teenistusesisese eelarvehalduse eest. Peadirektor järgib samu eelarveridasid ja halduseeskirju, mida kohaldatakse liidu eelarve III jao selles osas, mis kuulub mitmeaastase finantsraamistiku 5. rubriiki;
-
kriisiohjamise ja planeerimise direktoraat, tsiviiloperatsioonide planeerimise ja läbiviimise teenistus, Euroopa Liidu sõjaline staap ja Euroopa Liidu vaatluskeskus, mis kuuluvad kõrge esindaja otsesesse alluvusse ja vastutusalasse ning abistavad teda liidu ühise välis- ja julgeolekupoliitika juhtimisel vastavalt aluslepingu sätetele, austades samal ajal vastavalt ELi lepingu artiklile 40 liidu teisi pädevusi.
Arvesse võetakse nimetatud struktuuriüksuste ning nende ülesannete, töötajate töölevõtmise ja töötajate staatuse eripära.
Euroopa välisteenistuse kõigi struktuuriüksuste vahel tagatakse täielik koordineerimine.
b)
Euroopa välisteenistuse keskasutusse kuuluvad samuti:
-
poliitika strateegilise planeerimise osakond;
-
tegevpeasekretäri haldusalluvuses asuv õigusosakond, mis teeb tihedat koostööd nõukogu ja komisjoni õigustalitustega;
-
osakonnad, mis tegelevad institutsioonidevaheliste suhete, teavitamise ja avaliku diplomaatia, siseauditi ja kontrollimise ning isikuandmete kaitsega.
4. Kõrge esindaja nimetab vastavalt nõukogu 1. detsembri 2009. aasta otsuse 2009/908/EL (millega kehtestatakse rakendusmeetmed Euroopa Ülemkogu otsusele nõukogu eesistumise teostamise kohta) (11) II lisas sätestatud üksikasjalikule korrale eesistujad nendele nõukogu ettevalmistavatele organitele, mille eesistujaks on kõrge esindaja esindaja, sealhulgas ka poliitika- ja julgeolekukomitee eesistuja.
5. Kõrget esindajat ja Euroopa välisteenistust abistavad vajaduse korral nõukogu peasekretariaat ja komisjoni asjaomased talitused. Euroopa välisteenistus, nõukogu peasekretariaat ja komisjoni asjaomased talitused võivad sel eesmärgil sõlmida teenistuste tasandil kokkuleppeid.
Artikkel 5
Liidu delegatsioonid
1. Delegatsiooni avamise või sulgemise otsuse võtab vastu kõrge esindaja, tehes seda kokkuleppel nõukogu ja komisjoniga.
2. Liidu delegatsioon allub delegatsiooni juhile.
Delegatsiooni kõik töötajad, olenemata staatusest, alluvad delegatsiooni juhile, kes juhib delegatsiooni kogu tegevust. Delegatsiooni juhil on kõrge esindaja ees aruandekohustus seoses delegatsiooni töö üldise juhtimise ja liidu kõigi meetmete koordineerimise tagamisega.
Delegatsiooni töötajateks on Euroopa välisteenistuse töötajad ning komisjoni töötajad, kui see on asjakohane, et täita liidu eelarvet ja viia ellu liidu poliitikaid, mis ei kuulu Euroopa välisteenistuse pädevusse.
3. Delegatsiooni juht saab kõrgelt esindajalt ja Euroopa välisteenistuselt juhiseid ning vastutab nende täitmise eest.
Valdkondades, kus komisjon kasutab talle aluslepingutega antud volitusi, võib ka komisjon kooskõlas ELi toimimise lepingu artikli 221 lõikega 2 anda delegatsioonidele juhiseid, mida täidetakse delegatsiooni juhi üldisel vastutusel.
4. Delegatsiooni juht haldab kooskõlas finantsmäärusega tegevuskulusid, mis seonduvad komisjoni poolt edasi delegeeritud, asjaomases kolmandas riigis läbiviidavate liidu projektidega.
5. Euroopa välisteenistuse tegevpeasekretär hindab korrapäraselt iga delegatsiooni tegevust; hindamine hõlmab finants- ja haldusauditite teostamist. Euroopa välisteenistuse tegevpeasekretär võib sel eesmärgil taotleda komisjoni asjaomaste talituste abi. Lisaks Euroopa välisteenistuse siseselt võetavatele meetmetele täidab OLAF oma volitusi, eelkõige võttes vastavalt määrusele (EÜ) nr 1073/1999 pettusevastaseid meetmeid.
6. Kõrge esindaja sõlmib vajalikud kokkulepped vastuvõtjariigi, rahvusvahelise organisatsiooni või asjaomase kolmanda riigiga. Eelkõige võtab kõrge esindaja vajalikke meetmeid, tagamaks et vastuvõtjariigid kohaldavad liidu delegatsioonide, nende töötajate ja vara suhtes privileege ja immuniteete, mis on samaväärsed nendega, millele on osutatud 18. aprilli 1961. aasta diplomaatiliste suhete Viini konventsioonis.
7. Liidu delegatsioonidel on suutlikkus täita teiste liidu institutsioonide, eelkõige Euroopa Parlamendi vajadusi, kasutades selleks oma kontakte rahvusvaheliste organisatsioonide ja kolmandate riikidega, mille juurde delegatsioonid on akrediteeritud.
8. Delegatsiooni juhil on volitused esindada liitu riigis, mille juurde delegatsioon on akrediteeritud, eelkõige sõlmida lepinguid ning olla kohtus hagejaks või kostjaks.
9. Liidu delegatsioonid teevad tihedat koostööd ja jagavad teavet liikmesriikide diplomaatiliste teenistustega.
10. Liidu delegatsioonid osutavad kooskõlas ELi lepingu artikli 35 kolmanda lõiguga ja liikmesriikide vastava taotluse korral liikmesriikidele abi diplomaatiliste suhete korraldamisel ja kolmandates riikides liidu kodanikele konsulaarkaitse tagamisel, kulutamata selleks täiendavaid ressursse.
Artikkel 6
Töötajad
1. Kohaldatakse käesolevat artiklit, välja arvatud lõiget 3, ilma et see mõjutaks Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirju (edaspidi „personalieeskirjad”) ja Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimusi (edaspidi „muude teenistujate teenistustingimused”), sealhulgas kõnealustes eeskirjades vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 336 tehtud muudatusi nende kohandamiseks Euroopa välisteenistuse vajadustega.
2. Euroopa välisteenistuses töötavad Euroopa Liidu ametnikud ja muud teenistujad, sealhulgas liikmesriikide diplomaatiliste teenistuste töötajad, kes on tööle võetud ajutiste teenistujatena.
Euroopa välisteenistuse töötajate suhtes kohaldatakse personalieeskirju ja muude teenistujate teenistustingimusi.
3. Vajaduse korral võib Euroopa välisteenistus erandjuhtudel kasutada piiratud arvul spetsialiseerunud lähetatud riiklikke eksperte.
Kõrge esindaja võtab vastu eeskirjad, mis on samaväärsed nendega, mis on sätestatud nõukogu 16. juuni 2003. aasta otsuses 2003/479/EÜ (mis käsitleb nõukogu peasekretariaati lähetatud ekspertide ja sõjaväelaste suhtes kohaldatavaid eeskirju), (12) mille kohaselt antakse lähetatud riiklikud eksperdid Euroopa välisteenistuse käsutusse, et viimane saaks kasutada ekspertide eriteadmisi.
4. Euroopa välisteenistuse töötajad täidavad oma kohustusi ja tegutsevad ainult liidu huve silmas pidades. Ilma et see piiraks artikli 2 lõike 1 kolmanda taande, artikli 2 lõike 2 ja artikli 5 lõike 3 kohaldamist, ei küsi Euroopa välisteenistuse töötajad ega võta vastu juhiseid üheltki Euroopa välisteenistuse väliselt valitsuselt, asutuselt, organisatsioonilt või isikult ega üheltki organilt või isikult peale kõrge esindaja. Vastavalt personalieeskirjade artikli 11 teisele lõigule ei võta Euroopa välisteenistuse töötajad vastu mingit tasu üheltki Euroopa välisteenistuse väliselt allikalt.
5. Kõrgel esindajal on personalieeskirjadega ametisse nimetavale ametiisikule ja muude teenistujate teenistustingimustega lepinguid sõlmivale ametiisikule antud volitused ning ta võib neid volitusi Euroopa välisteenistuse siseselt delegeerida.
6. Euroopa välisteenistusse töölevõtmisel tuginetakse kandidaatide saavutustele, tagades samal ajal kohase geograafilise ja soolise tasakaalu. Euroopa välisteenistuse isikkoosseisus peaksid olema märkimisväärselt esindatud kõigi liikmesriikide kodanikud. Seda küsimust käsitleb ka artikli 13 lõikes 3 ette nähtud läbivaatamine, hõlmates sealhulgas vajaduse korral ettepanekuid täiendavateks erimeetmeteks võimaliku ebavõrdsuse vähendamise eesmärgil.
7. Euroopa Liidu ametnikel ja liikmesriikide diplomaatilistest teenistustest pärit ajutistel teenistujatel on samad õigused ja kohustused ning neid koheldakse võrdselt, eelkõige seoses nende õigusega asuda mis tahes ametikohale võrdsetel tingimustel. Euroopa Liidu ametnike ja liikmesriikide diplomaatilistest teenistustest pärit ajutiste teenistujate vahel ei tehta vahet ülesannete jagamisel, mis seonduvad Euroopa välisteenistuse kõigi tegevusvaldkondade ja elluviidavate poliitikatega. Vastavalt finantsmääruse sätetele toetavad liikmesriigid liitu nende rahaliste kohustuste täitmise tagamisel, mis tulenevad liikmesriikide diplomaatilistest teenistustest pärit Euroopa välisteenistuse ajutiste teenistujate vastutusest finantsmääruse artikli 66 kohaselt.
8. Kõrge esindaja kehtestab korra Euroopa välisteenistuse töötajate valimiseks, mis viiakse läbi saavutustel põhineva läbipaistva menetluse alusel, eesmärgiga võtta tööle võimalikult pädevad, tõhusad ja ausad töötajad, tagades samal ajal kohase geograafilise ja soolise tasakaalu ning kõikide liikmesriikide kodanike märkimisväärse esindatuse Euroopa välisteenistuses. Euroopa välisteenistuse vabade ametikohtade täitmiseks läbiviidavas töölevõtmise menetluses osalevad liikmesriikide, nõukogu peasekretariaadi ja komisjoni esindajad.
9. Euroopa välisteenistuse täiskoosseisuni jõudmisel peaksid lõike 2 esimeses lõigus osutatud liikmesriikidest pärit töötajad moodustama vähemalt ühe kolmandiku Euroopa välisteenistuse AD-tasandi töötajate koguarvust. Samamoodi peaksid liidu püsiametnikud, sealhulgas liikmesriikide diplomaatilistest teenistustest pärit töötajad, kes on saanud personalieeskirjade sätete kohaselt liidu püsiametnikeks, moodustama vähemalt 60 % Euroopa välisteenistuse AD-tasandi töötajate koguarvust. Kõrge esindaja esitab igal aastal Euroopa Parlamendile ja nõukogule aruande Euroopa välisteenistuse ametikohtade täitmise kohta.
10. Kõrge esindaja kehtestab töötajate liikuvuse eeskirjad, tagamaks Euroopa välisteenistuse töötajate suure liikuvuse. Artikli 4 lõike 3 punkti a kolmandas taandes osutatud töötajate suhtes kohaldatakse üksikasjalikku erikorda. Põhimõtteliselt peaksid kõik Euroopa välisteenistuse töötajad korrapäraselt töötama liidu delegatsioonides. Kõrge esindaja kehtestab sellekohased eeskirjad.
11. Liikmesriigid annavad oma siseriiklike õigusaktide kohaldatavate sätete kohaselt tagatise oma ametnikele, kellest on saanud Euroopa välisteenistuse ajutised teenistujad, et pärast nende teenistusaja lõppemist Euroopa välisteenistuses ennistatakse nad kohe tööle. Kõnealune teenistusaeg ei tohi vastavalt muude teenistujate teenistustingimuste artikli 50b sätetele ületada kaheksat aastat, välja arvatud juhul, kui seda pikendatakse erandlikel asjaoludel ja teenistuse huvides kuni kahe aasta võrra.
Euroopa välisteenistuses töötavatel liidu ametnikel on õigus kandideerida oma päritoluinstitutsiooni ametikohale samadel tingimustel kõnealuses institutsioonis töötavate taotlejatega.
12. Võetakse meetmeid, et võimaldada Euroopa välisteenistuse töötajatele nõuetekohast ühtset koolitust, tuginedes eelkõige olemasolevatele riigisisestele ning liidu tavadele ja struktuuridele. Kõrge esindaja võtab sel eesmärgil asjakohaseid meetmeid ühe aasta jooksul pärast käesoleva otsuse jõustumist.
Artikkel 7
Töötajaid puudutavad üleminekusätted
1. Lisas loetletud nõukogu peasekretariaadi ja komisjoni asjaomased talitused ja ülesanded viiakse üle Euroopa välisteenistusse. Lisas loetletud talitustes töötavad või ülesandeid täitvad ametnikud ja ajutised teenistujad viiakse üle Euroopa välisteenistusse. See hõlmab mutatis mutandis sellistes talitustes töötavaid või ülesandeid täitvaid lepingulisi ja kohalikke töötajaid. Kõnealustes talitustes töötavad või ülesandeid täitvad lähetatud riiklikud eksperdid viiakse lähetava liikmesriigi asutuste nõusolekul samuti üle Euroopa välisteenistuse alluvusse.
Kõnealune üleviimine jõustub 1. jaanuaril 2011.
Nende üleviimisel Euroopa välisteenistusse määrab kõrge esindaja vastavalt personalieeskirjadele iga ametniku tema tegevusüksuse ametikohale, mis vastab kõnealuse ametniku palgaastmele.
2. Euroopa välisteenistusse üleviidavate ametikohtade osas käesoleva otsuse jõustumise kuupäeval käimasolevad töötajate töölevõtmise menetlused jäävad kehtima: kõnealuseid menetlusi jätkatakse ja need viiakse lõpule kõrge esindaja järelevalve all ning kooskõlas asjaomaste töökuulutuste ning personalieeskirjade ja muude teenistujate teenistustingimuste kohaldatavate eeskirjadega.
Artikkel 8
Eelarve
1. Euroopa Liidu üldeelarve Euroopa välisteenistust käsitleva osa eelarvevahendite käsutaja ülesanded delegeeritakse vastavalt finantsmääruse artiklile 59. Kõrge esindaja kehtestab sise-eeskirjad halduskulude eelarveridade haldamiseks. Tegevuskulud jäävad komisjoni eelarveossa.
2. Euroopa välisteenistus teostab oma volitusi kooskõlas Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatava finantsmäärusega talle eraldatud assigneeringute piires.
3. Euroopa välisteenistuse halduskulude kalkulatsiooni koostamisel konsulteerib kõrge esindaja arengupoliitika eest vastutava voliniku ja naabruspoliitika eest vastutava volinikuga nende vastutusalasse kuuluvates küsimustes.
4. Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 314 lõikele 1 koostab Euroopa välisteenistus oma järgmise eelarveaasta kulude kalkulatsiooni. Komisjon koondab need kalkulatsioonid eelarveprojekti, mis võib sisaldada erinevaid kalkulatsioone. Komisjon võib eelarveprojekti muuta, nagu on sätestatud ELi toimimise lepingu artikli 314 lõikes 2.
5. Eelarve läbipaistvuse tagamiseks liidu välistegevuse valdkonnas edastab komisjon eelarvepädevale institutsioonile koos Euroopa Liidu üldeelarve projektiga töödokumendi, milles esitatakse tervikuna kõik liidu välistegevusega seotud kulud.
6. Euroopa välisteenistuse suhtes kohaldatakse eelarve täitmise heakskiitmise menetlust, mis on sätestatud ELi toimimise lepingu artiklis 319 ja finantsmääruse artiklites 145-147. Euroopa välisteenistus teeb sellega seoses täielikku koostööd heakskiidu andmise menetluses osalevate institutsioonidega ning annab vajaduse korral täiendavat teavet, sealhulgas osaleb asjakohaste organite koosolekutel.
Artikkel 9
Välistegevuse vahendid ja programmitöö
1. Liidu väliskoostööprogrammide haldamine kuulub komisjoni vastutusalasse, ilma et see mõjutaks komisjoni ja Euroopa välisteenistuse vastavaid ülesandeid programmitöös, nagu on sätestatud järgnevates lõigetes.
2. Kõrge esindaja tagab liidu välistegevuse üldise poliitilise koordineerimise, tagades selle ühtsuse, järjepidevuse ja tõhususe eelkõige järgmiste välisabi rahastamisvahendite abil:
-
arengukoostöö rahastamisvahend (13),
-
Euroopa Arengufond (14),
-
demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahend (15),
-
Euroopa naabruspoliitika ja partnerlusinstrument (16),
-
tööstusriikidega tehtava koostöö rahastamisvahend (17),
-
tuumaohutusalase koostöö rahastamisvahend (18),
-
stabiliseerimisvahend seoses abiga, mis on ette nähtud määruse (EÜ) nr 1717/2006 (19) artikliga 4.
3. Eelkõige panustab Euroopa välisteenistus lõikes 2 osutatud rahastamisvahendite programmide koostamise ja haldamise tsüklisse, võttes aluseks neis sätestatud poliitilised eesmärgid. Euroopa välisteenistus vastutab programmide koostamise tsükli strateegilisi ja mitmeaastaseid aspekte käsitlevate järgmiste komisjoni otsuste ettevalmistamise eest:
i)
riikide eraldised, mille abil määratakse kindlaks iga piirkonna rahastamispakett tulenevalt mitmeaastases finantsraamistikus sätestatud esialgsest summade jaotusest. Iga piirkonna puhul reserveeritakse osa rahastamisest piirkondlike kavade läbiviimiseks;
ii)
riiklikud ja piirkondlikud strateegiadokumendid;
iii)
riiklikud ja piirkondlikud sihtprogrammid.
Kooskõlas artikliga 3 teevad kõrge esindaja ja Euroopa välisteenistus lõikes 2 osutatud rahastamisvahendite kogu programmide koostamise, kavandamise ja rakendamise tsükli jooksul koostööd komisjoni asjaomaste liikmete ja talitustega, ilma et see piiraks artikli 1 lõike 3 kohaldamist. Kõik otsuste ettepanekud valmistatakse ette komisjoni menetlusi järgides ja esitatakse komisjonile vastuvõtmiseks.
4. Euroopa Arengufondi ja arengukoostöö rahastamisvahendi osas valmistavad Euroopa välisteenistuse ja komisjoni asjaomased talitused kõik ettepanekud ette ühiselt, sealhulgas ka ettepanekud alusaktide ja lõikes 3 osutatud programmitöö dokumentide muutmiseks, tehes seda arengupoliitika eest vastutava voliniku vastutusel, misjärel ettepanek esitatakse ühiselt kõrge esindajaga komisjonile vastuvõtmiseks.
Temaatilised programmid (välja arvatud demokraatia ja inimõiguste Euroopa rahastamisvahendi, tuumaohutusalase koostöö rahastamisvahendi ning stabiliseerimisvahendi selle osa, millele on osutatud lõike 2 seitsmendas taandes) valmistab ette vastav komisjoni talitus arengupoliitika eest vastutava voliniku juhendamisel ja need esitatakse volinike kolleegiumile kõrge esindaja ja muude asjaomaste volinike nõusolekul.
5. Euroopa naabruspoliitika ja partnerlusinstrumendi osas valmistavad Euroopa välisteenistuse ja komisjoni asjaomased talitused kõik ettepanekud ette ühiselt, sealhulgas ka ettepanekud alusaktide ja lõikes 3 osutatud programmitöö dokumentide muutmiseks, tehes seda naabruspoliitika eest vastutava voliniku vastutusel, misjärel ettepanek esitatakse ühiselt kõrge esindajaga komisjonile vastuvõtmiseks.
6. Ühise välis- ja julgeolekupoliitika eelarve, stabiliseerimisvahendi (välja arvatud lõike 2 seitsmendas taandes osutatud osa), tööstusriikidega tehtava koostöö rahastamisvahendi, teavitamise ja avaliku diplomaatia ning valimiste vaatlusmissioonide raames toimuva tegevuse eest vastutab kõrge esindaja / Euroopa välisteenistus. Komisjon vastutab sellise tegevuse rahastamise eest kõrge esindaja kui komisjoni asepresidendi alluvuses. Rahastamise eest vastutav komisjoni talitus paikneb Euroopa välisteenistusega samas asukohas.
Artikkel 10
Julgeolek
1. Pärast konsulteerimist nõukogu 19. märtsi 2001. aasta otsuse 2001/264/EÜ (millega võetakse vastu nõukogu julgeolekueeskirjad) (20) lisa II osa I jaos osutatud komiteega teeb kõrge esindaja otsuse Euroopa välisteenistuse julgeolekueeskirjade kohta ning võtab kõik asjakohased meetmed tagamaks, et Euroopa välisteenistus haldab tõhusalt tema töötajate, füüsilise vara ja teabega seotud riske ning täidab sellega seoses oma vastutuskohustust ja kohustusi. Kõnealused eeskirjad kehtivad kõigi Euroopa välisteenistuse töötajate ning kõigi liidu delegatsioonide töötajate suhtes, olenemata nende haldusseisundist või päritolust.
2. Kuni lõikes 1 osutatud otsuse tegemiseni:
-
kohaldab Euroopa välisteenistus salastatud teabe kaitse osas otsuse 2001/264/EÜ lisas sätestatud julgeolekumeetmeid;
-
kohaldab Euroopa välisteenistus muude julgeolekuküsimuste osas komisjoni kodukorra (21) asjaomases lisas sätestatud turvasätteid.
3. Euroopa välisteenistusel on osakond, mis vastutab julgeolekuküsimuste eest ja mida abistavad liikmesriikide asjaomased teenistused.
4. Kõrge esindaja võtab kõik vajalikud meetmed Euroopa välisteenistuse julgeolekueeskirjade rakendamiseks, eelkõige seoses salastatud teabe kaitsega ning meetmetega, mis tuleb võtta juhul, kui Euroopa välisteenistuse töötajad ei täida julgeolekueeskirju. Sel eesmärgil küsib Euroopa välisteenistus nõu nõukogu peasekretariaadi julgeolekubüroolt ning komisjoni ja liikmesriikide asjaomastelt teenistustelt.
Artikkel 11
Juurdepääs dokumentidele ja arhiividele ning andmekaitse
1. Euroopa välisteenistus kohaldab eeskirju, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määruses (EÜ) nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) (22). Kõrge esindaja teeb otsuse Euroopa välisteenistuse vastavate rakenduseeskirjade kohta.
2. Euroopa välisteenistuse tegevpeasekretär haldab teenistuse arhiivi. Nõukogu peasekretariaadist ja komisjonist välisteenistusse üle viidud talituste asjaomased arhiivid viiakse üle Euroopa välisteenistuse arhiivi.
3. Euroopa välisteenistus kaitseb füüsilisi isikuid seoses nende isikuandmete töötlemisega vastavalt eeskirjadele, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määruses (EÜ) nr 45/2001 (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta) (23). Kõrge esindaja teeb otsuse Euroopa välisteenistuse vastavate rakenduseeskirjade kohta.
Artikkel 12
Kinnisvara
1. Nõukogu peasekretariaat ja komisjoni asjakohased talitused võtavad kõik vajalikud meetmed, et artiklis 7 osutatud üleviimisega saaks kaasneda Euroopa välisteenistuse toimimiseks vajalike nõukogu ja komisjoni hoonete üleandmine.
2. Kõrge esindaja ning vastavalt nõukogu peasekretariaat ja komisjon otsustavad ühiselt Euroopa välisteenistuse keskasutusele ja liidu delegatsioonidele kinnisvara üleandmise tingimused.
Artikkel 13
Üldised ja lõppsätted
1. Kõrge esindaja, nõukogu, komisjon ja liikmesriigid vastutavad käesoleva otsuse rakendamise eest ning võtavad sel eesmärgil kõik vajalikud meetmed.
2. Kõrge esindaja esitab Euroopa Parlamendile, nõukogule ja komisjonile aruande Euroopa välisteenistuse toimimise kohta hiljemalt 2011. aasta lõpus. Nimetatud aruanne hõlmab eelkõige artikli 5 lõigete 3 ja 10 ning artikli 9 rakendamist.
3. Hiljemalt 2013. aasta keskpaigaks vaatab kõrge esindaja Euroopa välisteenistuse korralduse ja toimimise läbi, käsitledes muu hulgas artikli 6 lõigete 6, 8 ja 11 rakendamist. Nimetatud läbivaatamisega kaasneb vajaduse korral asjaomaste ettepanekute esitamine käesoleva otsuse muutmiseks. Sellisel juhul muudab nõukogu vastavalt ELi lepingu artikli 27 lõikele 3 käesolevat otsust läbivaatamise tulemustest lähtuvalt hiljemalt 2014. aasta alguses.
4. Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval. Finantshaldust ja töölevõtmist käsitlevad otsuse sätted hakkavad kehtima pärast seda, kui personalieeskirjades, muude teenistujate teenistustingimustes ja finantsmääruses on tehtud vajalikud muudatused ning on vastu võetud paranduseelarve. Sujuva ülemineku tagamiseks lepivad kõrge esindaja, nõukogu peasekretariaat ja komisjon kokku vajalikus korras ning konsulteerivad liikmesriikidega.
5. Ühe kuu jooksul käesoleva otsuse jõustumisest esitab kõrge esindaja komisjonile Euroopa välisteenistuse tulude ja kulude prognoosi, sealhulgas ametikohtade loetelu, mille põhjal saab komisjon koostada paranduseelarve projekti.
6. Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
Brüssel, 26. juuli 2010