NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 267/2010
ze dne 24. března 2010
o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1534/91 ze dne 31. května 1991 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví (1), a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. a), b), c) a e) uvedeného nařízení,
poté, co zveřejnila návrh tohoto nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EHS) č. 1534/91 zmocňuje Komisi k použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (2) prostřednictvím nařízení na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví, jejichž předmětem je spolupráce v těchto oblastech:
-
stanovení společných sazeb rizikového pojistného, založených na společně zjištěné statistice nebo na počtu pojistných událostí,
-
sestavení vzoru všeobecných pojistných podmínek,
-
společné krytí určitých druhů rizik,
-
likvidace pojistných událostí,
-
kontrola a uznání zabezpečovacích opatření,
-
sestavování seznamů zvýšených rizik a výměna příslušných informací.
(2)
Podle nařízení (EHS) č. 1534/91 přijala Komise nařízení (ES) č. 358/2003 ze dne 27. února 2003 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě v odvětví pojišťovnictví (3). Platnost nařízení (ES) č. 358/2003 končí dnem 31. března 2010.
(3)
Nařízení (ES) č. 358/2003 neuděluje výjimku dohodám týkajícím se likvidace pojistných událostí a sestavování seznamů zvýšených rizik a výměny příslušných informací. Komise měla za to, že postrádá dostatečnou zkušenost při projednávání jednotlivých případů, aby využila pravomoci udělené nařízením (EHS) č. 1534/91 v těchto dvou oblastech. Tato situace se nezměnila. Ačkoliv nařízení (ES) č. 358/2003 udělilo výjimku pro sestavování vzoru všeobecných pojistných podmínek a pro kontrolu a uznávání zabezpečovacích opatření, toto nařízení by tak nemělo činit, jelikož při přezkumu Komise týkajícím se fungování nařízení (ES) č. 358/2003 bylo zjištěno, že již není nutné zahrnout tyto dohody do nařízení o blokové výjimce pro dané odvětví. Jelikož tyto dvě kategorie dohod nejsou specifické pro odvětví pojišťovnictví, a jak prokázal přezkum, mohou vyvolat určité obavy z narušení hospodářské soutěže, je vhodnější, aby se na ně vztahovalo vlastní hodnocení.
(4)
Na základě veřejné konzultace, která byla zahájena dne 17. dubna 2008, přijala Komise dne 24. března 2009 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o fungování nařízení (ES) č. 358/2003 (dále jen „zpráva“) (4). Ve zprávě a připojeném pracovním dokumentu (dále jen „pracovní dokument“) byly navrženy předběžné změny nařízení (ES) č. 358/2003. Dne 2. června 2009 uspořádala Komise veřejnou schůzku se zúčastněnými stranami, včetně zástupců odvětví pojišťovnictví, spotřebitelských organizací a vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž, která se týkala zjištění a návrhů obsažených ve zprávě a pracovním dokumentu.
(5)
Toto nařízení by mělo zajišťovat účinnou ochranu hospodářské soutěže, přinést výhody spotřebitelům a poskytnout přiměřenou právní jistotu podnikům. Při snaze o dosažení těchto cílů je nutno vzít v úvahu zkušenosti Komise v této oblasti a výsledky konzultací vedoucích k přijetí tohoto nařízení.
(6)
Nařízení (EHS) č. 1534/91 vyžaduje, aby nařízení Komise o blokové výjimce definovalo kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, pro něž platí, určilo omezení nebo ustanovení, jež smí nebo nesmí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě, a určilo ustanovení, která musí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednání ve vzájemné shodě, nebo jiné podmínky, jež musí být splněny.
(7)
Je však vhodné zachovat přístup přijatý v nařízení (ES) č. 358/2003, které položilo důraz na definování kategorií dohod, které jsou vyňaty do určité úrovně podílu na trhu, a na bližší určení omezení nebo ustanovení, která nesmí být v těchto dohodách obsažena.
(8)
Je třeba omezit výhody blokové výjimky stanovené tímto nařízením na ty dohody, u nichž se lze s dostatečnou jistotou domnívat, že splňují podmínky uvedené v čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Pro použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy formou nařízení není nezbytné vymezit ty dohody, které mohou spadat do působnosti čl. 101 odst. 1 Smlouvy. Zároveň se také nelze domnívat, že dohody, které nemohou využívat tohoto nařízení, spadají pod čl. 101 odst. 1 Smlouvy nebo nesplňují podmínky čl. 101 odst. 3 Smlouvy. Při jednotlivém hodnocení dohod podle čl. 101 odst. 1 Smlouvy je nutné vzít v úvahu řadu činitelů, zejména strukturu relevantního trhu.
(9)
Spolupráce mezi pojišťovnami nebo v rámci sdružení pojišťoven při kompilaci informací (což může zahrnovat rovněž určité statistické výpočty), jež umožňuje výpočet průměrných nákladů na pokrytí určitého rizika v minulosti nebo, u životního pojištění, vypracování tabulky úmrtnosti nebo četnosti onemocnění, úrazů nebo invalidity, umožňuje zlepšit znalost rizik a usnadňuje výpočet sazby pojistného za rizika u jednotlivých společností. To může zase usnadnit vstup na trh, a tím se stát přínosem pro spotřebitele. Totéž platí pro společné studie o pravděpodobném dopadu vnějších okolností, které mohou ovlivnit četnost nebo rozsah pojistných událostí nebo výnos různých typů investic. Je však nezbytné zajistit, aby taková spolupráce byla vyňata pouze v rozsahu, v jakém je nezbytná pro dosažení těchto cílů. Je tudíž vhodné stanovit, aby dohody o hrubém pojistném vyňaty nebyly. Hrubé pojistné může být ve skutečnosti nižší než částky, které udávají výsledky dotyčných kompilací, tabulek nebo studií, jelikož pojistitelé mohou využít výnosy svých investic k snížení hrubého pojistného. Dotyčné kompilace, tabulky nebo studie by mimoto měly být nezávazné a sloužit pouze pro orientační účely. Toto nařízení by se nemělo vztahovat na výměnu informací, která není nezbytná k dosažení cílů stanovených v tomto bodě odůvodnění.
(10)
Čím užší jsou kategorie, do nichž se řadí statistika nákladů na krytí určitého rizika v minulosti, tím volněji mohou pojišťovny rozlišovat hrubé pojistné při jeho výpočtu. Je tudíž vhodné vyjmout společné kompilace minulých nákladů na rizika pod podmínkou, že dostupné statistické údaje jsou k dispozici tak podrobně a s takovým rozlišením, které by vyhovovalo z pojistně-matematického hlediska.
(11)
Přístup ke společným kompilacím, tabulkám a výsledkům studií je navíc nezbytný jak pro pojišťovny působící na dotyčném zeměpisném nebo produktovém trhu, tak i pro ty, které uvažují o vstupu na trh. Přístup k těmto kompilacím, tabulkám a výsledkům studií může mít obdobně význam pro organizace spotřebitelů nebo organizace zákazníků. Pojišťovnám, které na dotyčném trhu dosud nepůsobí, a organizacím spotřebitelů nebo zákazníků musí být umožněn přístup k těmto kompilacím, tabulkám a výsledkům studií za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek ve srovnání s pojišťovnami, které již na trhu působí. Tyto podmínky mohou zahrnovat například závazek ze strany pojišťovny, která ještě nepůsobí na trhu, poskytovat statistické informace o pojistných událostech, pokud by na trh vstoupila, a mohou zahrnovat rovněž členství ve sdružení pojistitelů odpovědném za kompilace. Výjimka z povinnosti poskytnout přístup organizacím spotřebitelů a organizacím zákazníků by měla být možná z důvodu veřejné bezpečnosti, například pokud informace souvisejí s bezpečnostními systémy jaderných elektráren nebo nedostatky systémů pro předcházení povodním.
(12)
Spolehlivost společných kompilací, tabulek a studií je tím vyšší, čím větší je objem statistických údajů, na nichž se zakládá. Pojistitelé s vysokým podílem na trhu mohou sami vytvářet dostatečný objem statistických údajů, aby byli schopni provádět spolehlivé kompilace, což pojistitelé s nízkým podílem na trhu nemohou a u nových účastníků trhu je ještě méně pravděpodobné, že by mohli takovéto statistické údaje vytvářet. Zahrnutí informací od všech pojistitelů na trhu, včetně velkých pojistitelů, do takovýchto společných kompilací, tabulek a studií v zásadě podporuje hospodářskou soutěž tím, že pomáhá menším pojistitelům a usnadňuje vstup na trh. Vzhledem k této specifičnosti odvětví pojišťovnictví není vhodné podmínit jakékoliv výjimky pro tyto společné kompilace, tabulky a studie prahovou hodnotou podílu na trhu.
(13)
Skupiny soupojištění nebo souzajištění mohou být za určitých omezených okolností nezbytné, aby zúčastněné podniky skupiny mohly poskytovat soupojištění nebo souzajištění rizik, pro něž by v případě neexistence této skupiny mohli nabídnout pouze nedostatečné krytí. Tyto typy skupin obvykle nevedou k omezení hospodářské soutěže podle čl. 101 odst. 1 Smlouvy, nejsou tudíž touto smlouvou zakázány.
(14)
Skupiny soupojištění nebo souzajištění mohou pojistitelům a zajistitelům umožnit poskytování pojištění nebo zajištění rizik i v případě, že spojení přesahuje to, co je nezbytné k zajištění krytí tohoto rizika. Takovéto skupiny však mohou představovat omezení hospodářské soutěže, jako je slaďování pojistných podmínek či dokonce výše krytí a pojistného. Je tudíž vhodné stanovit okolnosti, za nichž takové skupiny mohou výjimky využít.
(15)
U zcela nových rizik není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí rizika, ani to, zda za účelem poskytování zvláštního typu dotyčného pojištění mohou společně existovat dvě nebo více skupin. Dohoda o spojení nabízející soupojištění nebo souzajištění takových nových rizik může být tudíž po určitou dobu vyňata bez prahové hodnoty podílu na trhu. Tři roky by měly představovat přiměřené období pro vytvoření dostatečného objemu informací o pojistných událostech k určení, zda je konkrétní skupina nezbytná, či nikoli.
(16)
Rizika, která dříve neexistovala, by se měla považovat za nová rizika. Riziko však lze za výjimečných okolností považovat za nové riziko, pokud je na základě objektivní analýzy zjištěno, že se charakter rizika změnil natolik výrazně, že není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí tohoto rizika.
(17)
U rizik, která nejsou nová, mohou takové skupiny soupojištění nebo souzajištění, které s sebou nesou omezení hospodářské soutěže, za určitých omezených okolností využívat výhod, pokud odůvodní výjimku podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy, i když by mohly být nahrazeny dvěma nebo více konkurenčními pojišťovacími subjekty. Mohou například umožnit zúčastněným podnikům získat nezbytné zkušenosti v dotyčné oblasti pojištění nebo mohou umožňovat úspory nákladů nebo snížení hrubého pojistného prostřednictvím společného zajištění za výhodných podmínek. Jakákoli výjimka by se však měla omezovat na dohody, které zúčastněným podnikům neumožňují vyloučit hospodářskou soutěž s ohledem na podstatnou část dotyčných produktů. Spotřebitelům mohou skupiny přinést výhody pouze v případě, existuje-li dostatečná hospodářská soutěž na relevantních trzích, na nichž skupiny působí. Tuto podmínku je nutno považovat za splněnou, pokud podíl určité skupiny na trhu je nižší než prahová hodnota, a lze tudíž předpokládat, že tato skupina je vystavena skutečné nebo potenciální hospodářské soutěži ze strany podniků, které se neúčastní této skupiny.
(18)
Toto nařízení by proto mělo udělit výjimku každé skupině soupojištění nebo souzajištění, která existuje déle než tři roky nebo která nebyla zřízena za účelem krytí nového rizika, pod podmínkou, že společný podíl zúčastněných podniků na trhu nepřekročí určité prahové hodnoty. Prahová hodnota pro soupojišťovací skupiny by měla být nižší, jelikož soupojišťovací skupiny mohou sdílet jednotné pojistné podmínky a hrubé pojistné. Za účelem posouzení, zda skupina splňuje podmínku týkající se podílu na trhu, je nutno sečíst celkový podíl zúčastněných podniků na trhu. Podíl na trhu každého zúčastněného podniku vychází z celkového hrubého příjmu daného zúčastněného podniku z pojistného, jak v rámci skupiny, tak mimo ni na stejném relevantním trhu. Tyto výjimky by se však měly uplatnit pouze tehdy, jestliže dotyčná skupina splňuje ostatní podmínky stanovené v tomto nařízení, jež mají za cíl snížit na minimum omezení hospodářské soutěže mezi zúčastněnými podniky ve skupině. V takovýchto případech je nezbytná individuální analýza s cílem určit, zda jsou či nejsou splněny podmínky stanovené v tomto nařízení.
(19)
S cílem usnadnit uzavírání dohod, z nichž některé mohou obsahovat významná investiční rozhodnutí, by doba platnosti tohoto nařízení měla být stanovena na sedm let.
(20)
Komise může odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení podle čl. 29 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (5), pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, na kterou se vztahují výjimky uvedené v tomto nařízení, nicméně má dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy.
(21)
Orgán pro hospodářskou soutěž členského státu může odejmout možnost využívat toto nařízení podle čl. 29 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 na území členského státu nebo na jeho části; pokud v konkrétním případě dohoda, na kterou se vztahuje výjimka upravená tímto nařízením, má dopady, které nejsou slučitelné s čl. 101 odst. 3 Smlouvy, na území členského státu nebo na jeho části a pokud má toto území všechny vlastnosti odděleného zeměpisného trhu.
(22)
Při určování, zda by měla být podle článku 29 nařízení (ES) č. 1/2003 odejmuta možnost využívat toto nařízení, mohou mít v tomto ohledu zvláštní význam proti soutěžní účinky vyplývající z existence vazeb mezi skupinou soupojištění nebo souzajištění a/nebo jejími zúčastněnými podniky a ostatními skupinami a/nebo jejich zúčastněnými podniky na stejném relevantním trhu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„dohodou“ se rozumí dohoda, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě;
2)
„zúčastněnými podniky“ se rozumí podniky, které jsou smluvními stranami, a s nimi spojené podniky;
3)
„spojenými podniky“ se rozumí
a)
podniky, v nichž smluvní strana přímo nebo nepřímo
i)
může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv nebo
ii)
může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik nebo
iii)
má právo spravovat záležitosti podniku;
b)
podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v podniku, který je stranou dohody, vykonávat práva uvedená v písmenu a);
c)
podniky, ve kterých může podnik uvedený v písmenu b) přímo nebo nepřímo vykonávat práva uvedená v písmenu a);
d)
podniky, ve kterých může smluvní strana spolu s jedním či více podniky uvedenými v písmenech a), b) nebo c) nebo ve kterých mohou dva či více z posledně uvedených podniků společně vykonávat práva uvedená v písmenu a);
e)
podniky, v nichž vykonávají práva uvedená v písmenu a) společně
i)
smluvní strany nebo jejich spojené podniky uvedené v písmenech a) až d) nebo
ii)
jedna nebo více smluvních stran nebo jeden či více s nimi spojených podniků uvedených v písmenech a) až d) a jedna nebo více třetích stran;
4)
„soupojišťovacími skupinami“ se rozumí skupiny zřízené pojišťovnami přímo nebo prostřednictvím makléřů či zplnomocněných zástupců, vyjma soupojišťovacích dohod ad hoc na trhu s upisováním, při němž je určitá část daného rizika kryta vedoucím pojistitelem a zbývající část rizika je kryta ostatními pojistiteli, kteří jsou vyzváni ke krytí tohoto zbývajícího rizika, které
a)
se dohodly na tom, že upíší na jméno a na účet všech účastníků skupiny pojištění uvedené kategorie rizik nebo
b)
svěří upsání a řízení pojištění specifické kategorie rizik jejich jménem a na jejich účet jedné z pojišťoven, společnému makléři nebo společnému orgánu zřízenému za tímto účelem;
5)
„souzajišťovacími skupinami“ se rozumí skupiny zřízené pojišťovnami přímo nebo prostřednictvím makléřů či zplnomocněných zástupců, případně s pomocí jedné nebo více zajišťoven, vyjma dohod o souzajištění ad hoc na trhu s upisováním, při němž je určitá část daného rizika kryta vedoucím pojistitelem a zbývající část rizika je kryta ostatními pojistiteli, kteří jsou vyzváni ke krytí zbývajícího rizika, za účelem
a)
vzájemného zajištění všech nebo části závazků, pokud jde o specifickou kategorii rizik;
b)
okrajově za účelem přijetí na jméno a na účet všech účastníků zajištění téže kategorie rizik;
6)
„novými riziky“ se rozumí
a)
rizika, která dříve neexistovala a jejichž pojistné krytí vyžaduje vývoj zcela nového pojistného produktu, který není ani rozšířením, vylepšením či nahrazením stávajícího pojistného produktu, nebo
b)
ve výjimečných případech rizika, u kterých bylo na základě objektivní analýzy zjištěno, že se jejich charakter změnil natolik výrazně, že není možné vědět dopředu, jaký upisovací objem je nezbytný ke krytí tohoto rizika;
7)
„hrubým pojistným“ se rozumí cena, která je účtována kupujícímu pojistky.
KAPITOLA II
SPOLEČNÉ KOMPILACE, TABULKY A STUDIE
Článek 2
Výjimka
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a podle ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy nepoužije na dohody uzavřené mezi dvěma nebo více společnostmi v odvětví pojišťovnictví pokud jde o
a)
společnou kompilaci a šíření informací nezbytných pro tyto účely:
i)
výpočet průměrných nákladů na krytí uvedených rizik v minulosti (dále jen „kompilace“),
ii)
vytváření tabulek úmrtnosti a tabulek uvádějících četnost onemocnění, úrazů a invalidity v souvislosti s pojištěním zahrnujícím prvek kapitalizace (dále jen „tabulky“);
b)
společné provádění studií pravděpodobného dopadu obecných vnějších okolností zúčastněných podniků na četnost nebo rozsah budoucích pojistných událostí pro dané riziko nebo kategorii rizik nebo na ziskovost různých typů investic (dále jen „studie“) a šíření výsledků těchto studií.
Článek 3
Podmínky vynětí
1. Výjimka uvedená v čl. 2 písm. a) se použije pod podmínkou, že kompilace nebo tabulky
a)
se vztahují k vybranému počtu rizikových let jako sledovanému období a které se týkají stejných nebo srovnatelných rizik v dostatečném počtu, aby vznikl základ, který by byl statisticky vyhodnotitelný a na základě kterého by mohly být číselně vyjádřeny, mimo jiné
i)
počty pojistných událostí během uvedeného období,
ii)
počty jednotlivých rizik pojištěných v každém roce ve vybraném sledovaném období,
iii)
úhrn provedených nebo splatných plateb, pokud jde o pojistné události vzniklé v uvedeném období,
iv)
souhrn pojistných částek za každý rizikový rok ve vybraném sledovaném období;
b)
zahrnují co nejpodrobnější přehled dostupných statistických údajů, který by vyhovoval z pojistně-matematického hlediska;
c)
v žádném případě neobsahují nepředvídané výdaje, příjem odvozený z rezerv, správní nebo obchodní náklady nebo fiskální či parafiskální příspěvky a nezohledňují výnosy z investic, ani předpokládané zisky.
2. Výjimky uvedené v článku 2 se použije pod podmínkou, že výsledné kompilace, tabulky nebo studie
a)
neoznačují dotyčnou pojišťovnu nebo kteréhokoliv pojištěnce;
b)
po svém dokončení a šíření obsahují sdělení, že nejsou závazné;
c)
neobsahují žádný údaj o výši hrubého pojistného;
d)
jsou zpřístupněny za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek kterékoli pojišťovně, která si vyžádá jejich kopii, včetně pojišťoven, které nepůsobí na zeměpisném trhu nebo trhu produktu, k nimž se tyto kompilace, tabulky nebo studie vztahují;
e)
jsou s výjimkou případu, kdy je nezveřejnění objektivně opodstatněno důvody veřejné bezpečnosti, zpřístupněny za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek organizacím spotřebitelů nebo organizacím zákazníků, které si vyžádají přístup k těmto kompilacím, tabulkám nebo studiím, a to za konkrétních a přesných podmínek z řádně opodstatněného důvodu.
Článek 4
Dohody, na které se výjimka nevztahuje
Výjimky uvedené v článku 2 se nepoužijí, pokud zúčastněné podniky přijmou závazek nebo se zavážou vzájemně či zavážou jiné podniky nepoužívat kompilace nebo tabulky, jež se liší od těch, které jsou uvedeny v čl. 2 písm. a), nebo se neodchýlit od výsledků studií uvedených v čl. 2 písm. b).
KAPITOLA III
SPOLEČNÉ KRYTÍ URČITÝCH DRUHŮ RIZIK
Článek 5
Výjimka
Podle čl. 101 odst. 3 Smlouvy a s výhradou ustanovení tohoto nařízení se čl. 101 odst. 1 Smlouvy nevztahuje na dohody uzavřené mezi dvěma či více podniky v odvětví pojišťovnictví, pokud jde o vytváření a fungování skupin pojišťoven nebo pojišťoven a zajišťoven pro společné krytí specifických kategorií rizik ve formě soupojištění a souzajištění.
Článek 6
Použití výjimky a prahové hodnoty podílu na trhu
1. Pokud jde o soupojišťovací nebo souzajišťovací skupiny, které jsou vytvořeny výhradně za účelem krytí nových rizik, výjimka uvedená v článku 5 se použije v období tří let ode dne prvního zřízení skupiny bez ohledu na podíl skupiny na trhu.
2. Pokud jde o soupojišťovací nebo souzajišťovací skupiny, které nespadají do oblasti působnosti odstavce 1, výjimka uvedená v článku 5 se použije po dobu platnosti tohoto nařízení pod podmínkou, že společný podíl zúčastněných podniků na trhu nepřekročí
a)
20 % relevantního trhu v případě soupojišťovacích skupin;
b)
25 % relevantního trhu v případě souzajišťovacích skupin.
3. Při výpočtu podílu zúčastněného podniku na relevantním trhu se vezme v úvahu
a)
podíl zúčastněného podniku na trhu v rámci dotyčné skupiny;
b)
podíl zúčastněného podniku v rámci jiné skupiny na stejném relevantním trhu jako v případě dotyčné skupiny, jejímž členem je zúčastněný podnik, a
c)
podíl zúčastněného podniku na stejném relevantním trhu jako v případě dotyčné skupiny mimo jakoukoli skupinu.
4. Pro účely použití prahových hodnot podílu na trhu podle odstavce 2 se použijí tato pravidla:
a)
podíl na trhu se vypočítá na základě hrubého příjmu z pojistného; nejsou-li k dispozici údaje o hrubém příjmu z pojistného, lze ke stanovení podílu dotyčného podniku na trhu použít odhady založené na spolehlivých informacích o trhu, včetně poskytnutého pojistného krytí nebo hodnoty pojištěného rizika;
b)
podíl na trhu se vypočítává na základě údajů z předchozího kalendářního roku.
5. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. a) nejdříve nepřesahuje 20 %, následně však vzroste nad tuto úroveň, aniž by překročil 25 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let následujících po roce, v němž byla poprvé překročena 20 % prahová hodnota.
6. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. a) nejdříve nepřesahuje 20 %, avšak následně vzroste nad 25 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu jednoho kalendářního roku následujícího po roce, v němž byla poprvé překročena 25 % prahová hodnota.
7. Výhodu z odstavců 5 a 6 nelze kombinovat tak, aby bylo překročeno období dvou kalendářních let.
8. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. b) nejdříve nepřesahuje 25 %, následně však vzroste nad tuto úroveň, aniž by překročil 30 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let následujících po roce, v němž byla poprvé překročena 25 % prahová hodnota.
9. Pokud podíl na trhu uvedený v odst. 2 písm. b) nejdříve nepřesahuje 25 %, avšak následně vzroste nad 30 %, výjimka stanovená v článku 5 se použije i nadále po dobu jednoho kalendářního roku následujícího po roce, v němž byla poprvé překročena 30 % prahová hodnota.
10. Výhodu z odstavců 8 a 9 nelze kombinovat tak, aby bylo překročeno období dvou kalendářních let.
Článek 7
Podmínky vynětí
Výjimka uvedená v článku 5 se použije pod podmínkou, že
a)
každý zúčastněný podnik má právo vystoupit ze skupiny s přiměřenou výpovědní lhůtou, aniž by podléhal jakýmkoliv sankcím;
b)
pravidla skupiny nezavazují žádný zúčastněný podnik skupiny pojistit nebo zajistit prostřednictvím skupiny riziko druhu, který skupina kryje, ani neomezují žádný zúčastněný podnik skupiny, aby pojišťoval nebo zajišťoval, celkově nebo částečně, takové riziko mimo skupinu;
c)
pravidla skupiny neomezují činnost skupiny nebo zúčastněných podniků na pojištění nebo zajištění rizik nacházejících se v jakékoli zeměpisné části Unie;
d)
dohoda neomezuje výkon nebo prodej;
e)
dohoda nepřiděluje trhy nebo zákazníky a
f)
zúčastněné podniky souzajišťovací skupiny se nedohodnou na hrubém pojistném, které účtují v přímém pojištění.
KAPITOLA IV
KONEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Přechodné období
Zákaz uvedený v čl. 101 odst. 1 Smlouvy se v období od 1. dubna 2010 do 30. září 2010 nevztahuje na dohody již platné ke dni 31. března 2010 a které nesplňují podmínky pro výjimku podle tohoto nařízení, ale které splňují podmínky pro výjimku podle nařízení (ES) č. 358/2003.
Článek 9
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2010.
Jeho použitelnost skončí dnem 31. března 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. března 2010.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 267/2010,
24. märts 2010,
Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 101 lõike 3 kohaldamise kohta teatavat liiki kokkulepete, otsuste ja kooskõlastatud tegevuse suhtes kindlustussektoris
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 31. mai 1991. aasta määrust (EMÜ) nr 1534/91 asutamislepingu artikli 85 lõike 3 kohaldamise kohta teatavat liiki kokkulepete, otsuste ja kooskõlastatud tegevuse suhtes kindlustussektoris, (1) eriti selle artikli 1 lõike 1 punkte a, b, c ja e,
olles avaldanud käesoleva määruse eelnõu,
olles konsulteerinud konkurentsi piiravat tegevust ja turgu valitsevat seisundit käsitleva nõuandekomiteega
ning arvestades järgmist:
(1)
Määrusega (EMÜ) nr 1534/91 volitatakse komisjoni määrusega kohaldama Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 101 lõiget 3 (2) kindlustussektori teatavat liiki kokkulepete, otsuste ja kooskõlastatud tegevuse suhtes, mille eesmärk on koostöö järgmistes valdkondades:
-
ühiste riskimaksetariifide kehtestamine ühiselt kogutud statistika või esitatud nõuete arvu alusel;
-
ühiste standardkindlustustingimuste kehtestamine;
-
teatavat liiki riskide ühine katmine;
-
nõuete lahendamine;
-
turvaseadmete katsetamine ja heakskiitmine;
-
suurenenud riske hõlmavad registrid ja neid käsitlev teave.
(2)
Määruse (EMÜ) nr 1534/91 kohaselt võttis komisjon 27. veebruaril 2003 vastu määruse (EÜ) nr 358/2003 asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohaldamise kohta teatavat liiki kokkulepete, otsuste ja kooskõlastatud tegevuse suhtes kindlustussektoris (3). Määrus (EÜ) nr 358/2003 kaotab kehtivuse 31. märtsil 2010.
(3)
Määrusega (EMÜ) nr 358/2003 ei tehtud erandit kokkulepetele, mis on seotud nõuete lahendamisega ning suurenenud riske hõlmavate registritega ja neid käsitleva teabega. Komisjoni hinnangul ei olnud tal üksikjuhtumite käsitlemisel piisavalt kogemusi, et kasutada talle määrusega (EMÜ) nr 1534/91 antud volitusi nimetatud valdkonnas. Olukord ei ole muutunud. Lisaks on võimalik käesolevast määrusest välja jätta määrusega (EÜ) nr 358/2003 tehtud erand standardkindlustustingimuste kehtestamisele ning turvaseadmete katsetamisele ja heakskiitmisele, sest komisjon leidis määruse (EÜ) nr 358/2003 toimimise läbivaatamisel, et vajadus lisada sellised kokkulepped kõnealust sektorit käsitlevasse grupierandi määrusesse on kadunud. Kuna nimetatud kahte liiki kokkulepped ei ole konkreetselt seotud kindlustussektoriga ja läbivaatamisel selgus, et need võivad põhjustada ka teatavaid konkurentsiprobleeme, on asjakohasem, et ettevõtja hindaks neid ise.
(4)
Pärast 17. aprillil 2008 algatatud avalikku konsultatsiooni võttis komisjon 24. märtsil 2009 vastu Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatava aruande määruse (EÜ) nr 358/2003 toimimise kohta (edaspidi „aruanne”) (4). Aruandes ja sellele lisatud töödokumendis tehti esialgsed määruse (EÜ) nr 358/2003 muutmise ettepanekud. 2. juunil 2009 korraldas komisjon aruandes ja töödokumendis esitatud järelduste ja ettepanekute avaliku arutelu huvitatud isikutega, sealhulgas kindlustussektori esindajate, tarbijakaitse organisatsioonide ja liikmesriikide konkurentsiasutustega.
(5)
Käesolev määrus peaks tagama konkurentsi tõhusa kaitse, tooma kasu tarbijatele ja andma ettevõtjatele piisava õiguskindluse. Nende eesmärkide saavutamisel tuleks arvesse võtta komisjoni kogemust selles valdkonnas ja käesoleva määruse vastuvõtmisele eelnenud konsultatsioonide tulemusi.
(6)
Määruses (EMÜ) nr 1534/91 nõutakse, et erandit kehtestavas komisjoni määruses määratletaks selle reguleerimisalasse kuuluvate kokkulepete, otsuste ja kooskõlastatud tegevuse liigid ning määrataks kindlaks piirangud või sätted, mis võivad või ei või neis kokkulepetes, otsustes või kooskõlastatud tegevuses esineda, samuti määrataks kindlaks sätted, mis peavad neis kokkulepetes, otsustes ja kooskõlastatud tegevuses sisalduma, või muud tingimused, mis tuleb täita.
(7)
Siiski on ka edaspidi otstarbekas lähtuda määruses (EÜ) nr 358/2003 valitud lähenemisviisist, mille kohaselt pannakse rõhku nende kokkuleppeliikide määratlemisele, mille suhtes erandid kehtivad kuni turuosa teatava tasemeni, ning piirangute või selliste sätete kindlaksmääramisele, mis ei tohi sellistes kokkulepetes sisalduda.
(8)
Käesolevas määruses ette nähtud grupierandit tuleks kohaldada üksnes nende kokkulepete suhtes, mille puhul on võimalik piisava kindlusega eeldada, et need vastavad aluslepingu artikli 101 lõike 3 tingimustele. Aluslepingu artikli 101 lõike 3 kohaldamiseks määruse andmise teel ei ole vaja määratleda neid kokkuleppeid, mis võivad kuuluda artikli 101 lõike 1 alla. Samas ei saa eeldada, et kokkulepped, mille suhtes käesolevat määrust ei kohaldata, kuuluvad kas aluslepingu artikli 101 lõike 1 kohaldamisalasse või et need ei vasta aluslepingu artikli 101 lõikes 3 sätestatud tingimustele. Artikli 101 lõike 1 alla kuuluvate kokkulepete eraldi hindamise käigus tuleb arvesse võtta mitmeid tegureid, eelkõige asjaomase turu struktuuri.
(9)
Kindlustusandjatevaheline või ettevõtjate ühenduste sisene koostöö selliste andmete (mis võivad sisaldada ka teatavaid statistilisi arvutusi) kogumiseks, mis lubavad arvutada minevikus teatava riski katmisest tekkinud keskmise kulu või koostada elukindlustuse puhul suremustabelid või haigestumiste, õnnetusjuhtumite või invaliidistumise esinemissageduse tabelid, võimaldab parandada riskide tundmist ning hõlbustab üksikettevõtja jaoks riskide hindamist. See võib omakorda hõlbustada turulepääsu ja olla seega kasulik tarbijatele. Sama kehtib ühisuuringute puhul, mis käsitlevad väliste asjaolude võimalikku mõju nõuete sagedusele või ulatusele või eri liiki investeeringute tasuvusele. Tuleks siiski tagada, et sellise koostöö puhul tehakse erand üksnes sellises ulatuses, mis on vajalik nende eesmärkide saavutamiseks. Seetõttu on asjakohane sätestada, et erandit ei tehta kokkulepetele, mis käsitlevad kindlustusmakseid. Kindlustusmaksed võivad olla väiksemad, kui kõnealused andmekogud, tabelid või uuringute tulemused näitavad, sest kindlustusandjad võivad kasutada investeeringutest saadud tulusid kindlustusmaksete vähendamiseks. Kõnealused andmekogud, tabelid või uuringud ei tohiks olla siduvad, vaid üksnes suunavad. Käesoleva määruse reguleerimisalast peaks välja jääma selline teabevahetus, mis ei ole vajalik käesolevas põhjenduses nimetatud eesmärkide saavutamiseks.
(10)
Mida kitsamatesse rühmadesse minevikus teatava riski katmisest tekkinud keskmise kuluga seotud statistilised andmed jaotatakse, seda suurem võimalus on kindlustusandjatel oma äranägemise järgi otsustada, kui diferentseeritult nad arvutavad kindlustusmaksed. Seetõttu on asjakohane teha minevikus tekkinud riskikulusid käsitlevate andmete ühisele kogumisele erand, tingimusel et olemasolevad statistilised andmed on piisavalt üksikasjalikud ja nii diferentseeritud, et need on kasutatavad kindlustusmatemaatilisel otstarbel.
(11)
Lisaks on nende ühiste andmekogude, tabelite ja uuringutulemuste kättesaadavus vajalik nii kõnealusel geograafilisel või tooteturul tegutsevatele kindlustusandjatele kui ka neile, kes kaaluvad sellele turule tulekut. Juurdepääs neile andmekogudele, tabelitele ja uuringutulemustele võib olla samuti kasulik tarbijakaitse organisatsioonidele. Need andmekogud, tabelid ja uuringutulemused tuleks teha turul veel mitte tegutsevatele kindlustusandjatele ja tarbijakaitse organisatsioonidele kättesaadavaks mõistlikel, taskukohastel ja mittediskrimineerivatel tingimustel võrreldes sellel turul juba tegutsevate kindlustusandjatega. Sellised tingimused võivad näiteks sisaldada turul veel mitte tegutseva kindlustusandja kohustust esitada statistilist teavet nõuete kohta, kui ta peaks turule tulema, tingimuseks võib ka olla andmekogude koostamise eest vastutava kindlustusandjate ühenduse liikmeks olek. Juurdepääsu võimaldamisest tarbijakaitse organisatsioonidele peaks olema võimalik keelduda, kui see on põhjendatud avaliku julgeoleku kaalutlustel, näiteks kui tegu on tuumaelektrijaamade turvasüsteemide või üleujutuste vältimise süsteemide kitsaskohti käsitleva teabega.
(12)
Ühiste andmekogude, tabelite ja uuringute usaldusväärsus on seda suurem, mida suuremal hulgal statistilistel andmetel need põhinevad. Suure turuosaga kindlustusandjad võivad usaldusväärsete andmekogude loomiseks koostada piisava ettevõtjasisese statistika, kuid väikese turuosaga kindlustusandjad ja veelgi vähem uued turuletulijad ei pruugi olla võimelised koostama sellist statistikat. Kõigi turul tegutsevate kindlustusandjate, sealhulgas suurte ettevõtjate teabe kasutamine sellistes ühistes andmekogudes, tabelites ja uuringutes edendab põhimõtteliselt konkurentsi, aidates väikesi kindlustusandjaid, ja hõlbustab turulepääsu. Kindlustussektori selle eripära tõttu ei ole asjakohane siduda sellistele ühistele andmekogudele, tabelitele ja uuringutele tehtavat erandit turuosa künnistega.
(13)
Kaaskindlustus- või kaasedasikindlustuskoondised võivad teataval piiratud arvul juhtudel olla vajalikud, et võimaldada koondises osalevatel kindlustusandjatel pakkuda kindlustust või edasikindlustust riskide puhul, millele nad ilma koondiseta võivad pakkuda üksnes ebapiisavat kindlustuskatet. Sellist liiki koondised ei piira üldiselt konkurentsi aluslepingu artikli 101 lõike 1 tähenduses ja seega ei ole need aluslepinguga keelatud.
(14)
Võib juhtuda, et kaaskindlustus- või kaasedasikindlustuskoondised võimaldavad kindlustusandjatel ja edasikindlustusandjatel pakkuda riskide puhul kindlustust või edasikindlustust, kuid nende koostöö ei piirdu üksnes riski kindlustuskatte tagamisega. Sellised koondised võivad kaasa tuua konkurentsipiiranguid, näiteks kindlustustingimuste või isegi kindlustuskatte või kindlustusmaksete summa ühtlustamisega. Seetõttu on asjakohane näha ette asjaolud, mille korral erandit võib kohaldada selliste koondised suhtes.
(15)
Täiesti uute riskide puhul ei ole võimalik ette näha, kui suurt kindlustusmahtu on vaja riski katmiseks või kas kaks või enam sellist koondist võivad asjaomast liiki kindlustuse pakkumiseks samal ajal tegutseda. Seetõttu saab koondistele, mis pakuvad kaaskindlustust või kaasedasikindlustust selliste uute riskide katmiseks, teha erandi piiratud tähtajaks, ilma et kohaldatakse turuosa künnist. Kolm aastat peaks olema sobiv aeg piisava teabe kogunemiseks kahjunõuete kohta, et hinnata vajadust ühe koondise järele.
(16)
Riske, mida varem ei olnud, tuleks käsitada uute riskidena. Siiski võib erandkorras käsitada uue riskina riski, mille laad on objektiivse analüüsi kohaselt niivõrd oluliselt muutunud, et ei ole võimalik ette näha, kui suurt kindlustusmahtu on vaja selle katmiseks.
(17)
Sellised konkurentsi piiravad kaaskindlustus- ja kaasedasikindlustuskoondised võivad olla muude kui uute riskide puhul teatavatel piiratud arvul juhtudel kasulikud, mistõttu on õigustatud neile erandi tegemine aluslepingu artikli 101 lõike 3 alusel, isegi kui koondist saaks asendada kahe või enama konkureeriva kindlustusettevõtjaga. Nad võivad näiteks võimaldada koondises osalevatel kindlustusandjatel omandada vajalikke kogemusi asjaomasest kindlustussektorist, hoida kokku kulusid või vähendada kindlustusmakseid soodsate tingimustega ühise edasikindlustuse kaudu. Mis tahes erandid peaksid siiski piirduma kokkulepetega, mis ei anna nendega seotud ettevõtjatele võimalust kõnealuste toodete olulise osa suhtes konkurentsi kaotada. Koondised toovad tarbijale tegelikku kasu ainult juhul, kui koondistega hõlmatud turgudel on piisav konkurents. Seda nõuet saab pidada täidetuks, kui koondise turuosa jääb allapoole teatavat künnist ja kui võib eeldada, et ettevõtjad, kes koondises ei osale, pakuvad talle tõhusat reaalset või potentsiaalset konkurentsi.
(18)
Seetõttu tuleks käesoleva määrusega teha erand sellistele kaaskindlustus- või kaasedasikindlustuskoondistele, mis on tegutsenud üle kolme aasta või mis ei ole asutatud uue riski katmiseks, tingimusel et osalevate ettevõtjate summaarne turuosa ei ületa teatavaid künniseid. Kaaskindlustuskoondiste puhul peaks künnis olema madalam, sest kaaskindlustuskoondised võivad kasutada ühtseid kindlustustingimusi ja kindlustusmakseid. Selleks et hinnata, kas koondis vastab turuosa tingimusele, tuleks osalevate ettevõtjate kõik turuosad liita. Iga osaleja turuosa kindlaksmääramine põhineb samal asjaomasel turul nii koondises kui ka väljapool seda teenitud kindlustusmaksete brutokäibel. Selliseid erandeid tuleks kohaldada üksnes juhul, kui kõnealune koondis vastab kõigile käesolevas määruses sätestatud tingimustele, mille eesmärk on minimeerida koondises osalevate ettevõtjate vahelisi konkurentsipiiranguid. Igal sellisel juhul oleks vaja eraldi analüüsi, et kindlaks teha, kas käesolevas määruses sätestatud tingimused on täidetud.
(19)
Selleks et hõlbustada kokkulepete sõlmimist, millest mõned võivad hõlmata olulisi investeerimisotsuseid, tuleks käesoleva määruse kehtivusajaks määrata seitse aastat.
(20)
Kui teatav kokkulepe, millele on käesoleva määruse alusel tehtud erand, avaldab siiski mõju, mis ei sobi kokku aluslepingu artikli 101 lõikega 3, võib komisjon tühistada käesoleva määrusega ette nähtud erandi vastavalt nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 (asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta) (5) artikli 29 lõikele 1.
(21)
Kui teatav kokkulepe, millele on käesoleva määruse alusel tehtud erand, avaldab siiski teatava liikmesriigi territooriumil mõju, mis ei sobi kokku aluslepingu artikli 101 lõikega 3, võib nimetatud liikmesriigi konkurentsiasutus vastavalt määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 29 lõikele 2 tühistada käesoleva määrusega ette nähtud erandi liikmesriigi territooriumil või osal sellest, kui on tegemist selgepiirilise geograafilise turuga.
(22)
Selle kindlaksmääramisel, kas käesoleva määruse alusel tehtud erand tuleks vastavalt määruse (EÜ) nr 1/2003 artiklile 29 tühistada, on eriti oluline konkurentsi pärssiv mõju, mis võib tuleneda kaaskindlustus- või kaasedasikindlustuskoondiste ja/või nendes osalevate ettevõtjate ja muude koondiste ja/või nendes osalevate ettevõtjate vahelistest seostest samal asjaomasel turul,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
I PEATÜKK
MÕISTED
Artikkel 1
Mõisted
Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) „kokkulepe”- kokkulepe, ettevõtjate ühenduse otsus või kooskõlastatud tegevus;
2) „osalevad ettevõtjad”- kokkuleppeosaliseks olevad ettevõtjad ja nendega seotud ettevõtjad;
3) „seotud ettevõtjad”-
a)
ettevõtjad, kelle puhul ühel kokkuleppeosalisel on otseselt või kaudselt
i)
õigus kasutada üle poole häältest või
ii)
õigus nimetada ametisse üle poole nõukogu, juhatuse või ettevõtjat seaduslikult esindava organi liikmetest või
iii)
õigus juhtida ettevõtte tegevust;
b)
ettevõtjad, kellel otseselt või kaudselt on mõne kokkuleppeosalise suhtes punktis a loetletud õigused;
c)
ettevõtjad, kelle suhtes mõnel punktis b osutatud ettevõtjal on otseselt või kaudselt punktis a loetletud õigused;
d)
ettevõtjad, kelle suhtes kokkuleppeosalisel koos ühe või mitme punktis a, b või c osutatud ettevõtjaga või kahel või enamal kõnealustes punktides osutatud ettevõtjal ühiselt on punktis a loetletud õigused;
e)
ettevõtjad, kelle puhul punktis a loetletud õigused kuuluvad ühiselt
i)
kokkuleppeosalistele või punktides a-d loetletud nendega seotud ettevõtjatele või
ii)
ühele või mitmele kokkuleppeosalisele või ühele või mitmele punktides a-d loetletud nendega seotud ettevõtjale ja ühele või mitmele kolmandale isikule;
4) „kaaskindlustuskoondis”- kindlustuskoondis, mille on otseselt või maakleri või volitatud esindaja kaudu asutanud kindlustusandjad (välja arvatud kindlustusturul sõlmitud ühekordsed kaaskindlustuslepingud, mille puhul juhtiv kindlustusandja katab teatava osa riskist ja kutsub kaaskindlustusandjaid katma selle ülejäänud osa), mis
5) „kaasedasikindlustuskoondis”- kindlustuskoondis, mille on otseselt või maakleri või volitatud esindaja kaudu ning võimalik, et ühe või mitme edasikindlustusandja abil asutanud kindlustusandjad (välja arvatud kindlustusturul sõlmitud ühekordsed kaaskindlustuslepingud, mille puhul juhtiv kindlustusandja katab teatava osa riskist ja kutsub kaaskindlustusandjaid katma selle ülejäänud osa), mis
6) „uued riskid”-
a)
riskid, mida varem ei ole esinenud ja mille kindlustamine nõuab täiesti uue kindlustustoote väljatöötamist, mis ei tähenda olemasoleva kindlustustoote laiendamist, parendamist ega asendamist, või
b)
erandjuhtudel riskid, mille laad on objektiivse analüüsi kohaselt niivõrd oluliselt muutunud, et ei ole võimalik ette näha, kui suurt kindlustusmahtu on vaja nende katmiseks;
7) „kindlustusmakse”- hind, mille kindlustusvõtja peab tasuma.
II PEATÜKK
ÜHISED ANDMEKOGUD, TABELID JA UURINGUD
Artikkel 2
Erand
Vastavalt aluslepingu artikli 101 lõikele 3 ja kui käesoleva määruse sätetest ei tulene teisiti, ei kohaldata aluslepingu artikli 101 lõiget 1 järgmiste kokkulepete suhtes, mis on sõlmitud kahe või enama kindlustussektori ettevõtja vahel ja mis käsitlevad järgmist:
a)
selliste andmete ühine kogumine ja levitamine, mis on vajalikud järgmistel eesmärkidel:
i)
minevikus teatava riski katmisest tekkinud keskmise kulu arvutamiseks (edaspidi „andmekogud”);
ii)
kapitaliseeritava kindlustusega seotud suremustabelite või haigestumiste, õnnetusjuhtumite või invaliidistumise esinemissageduse tabelite (edaspidi „tabelid”) koostamiseks;
b)
ühiselt tehtavad uuringud, mis käsitlevad väliste üldiste asjaolude võimalikku mõju huvitatud ettevõtjatele kas seoses tulevaste nõuete sageduse või ulatusega teatava riski või riskiliigi puhul või eri liiki investeeringute tasuvust (edaspidi „uuringud”), ning selliste uuringute tulemuste levitamine.
Artikkel 3
Erandi kohaldamise tingimused
1. Artikli 2 punktis a sätestatud erandit kohaldatakse tingimusel, et andmekogud ja tabelid
a)
põhinevad vaatlusperioodiks valitud teatava hulga riskiaastate jooksul kogutud andmetel, mis on seotud samade või võrreldavate riskidega, mida on piisaval määral, et moodustada statistiliselt käsitletav alus, ja mille põhjal võib muu hulgas kindlaks teha järgmisi asjaolusid:
i)
nimetatud perioodil esitatud nõuete arvu;
ii)
üksikriskide arvu, mis valitud vaatlusperioodi jooksul on igal riskiaastal kindlustatud;
iii)
nimetatud perioodil esitatud nõuetest tulenevate väljamakstud või väljamakstavate hüvitiste kogusumma;
iv)
kapitali kogusumma, mis valitud vaatlusperioodi jooksul on igal riskiaastal kindlustatud;
b)
sisaldavad olemasolevate statistiliste andmete üksikasjalikku jaotust, nii et neid andmeid võib kasutada kindlustusmatemaatilisel otstarbel;
c)
ei sisalda mingil viisil ettenägematuid kuluelemente, reservist laekuvat tulu, haldus- või ärikulusid või riigimakse või muid laekumisi eelarvesse ega võta arvesse investeeringutulusid ega eeldatavat kasumit.
2. Artiklis 2 sätestatud erandeid kohaldatakse tingimusel, et andmekogud, tabelid või uuringute tulemused
a)
ei nimeta asjaomaseid kindlustusandjaid ega kindlustatuid;
b)
sisaldavad koostamisel ja levitamisel märget, et need ei ole siduvad;
c)
ei sisalda mis tahes märget kindlustusmaksete taseme kohta;
d)
tehakse kättesaadavaks mõistlikel, taskukohastel ja mittediskrimineerivatel tingimustel kindlustusandjale, kes soovib neid kopeerida, sealhulgas kindlustusandjatele, kes ei tegutse sellel geograafilisel või tooteturul, mida need andmekogud, tabelid või uuringu tulemused käsitlevad;
e)
tehakse kättesaadavaks mõistlikel, taskukohastel ja mittediskrimineerivatel tingimustel tarbijakaitse organisatsioonidele, kes soovivad juurdepääsu konkreetsetel ja täpselt määratletud tingimustel õigustatud eesmärgi saavutamiseks, välja arvatud juhul, kui sellest keeldumine on objektiivselt põhjendatud avaliku julgeoleku kaalutlustel.
Artikkel 4
Kokkulepped, mille suhtes erandit ei kohaldata
Artiklis 2 sätestatud erandeid ei kohaldata, kui osalevad ettevõtjad lepivad kokku või kohustuvad omavahel või kohustavad teisi ettevõtjaid mitte kasutama andmekogusid või tabeleid, mis erinevad artikli 2 punktis a osutatust, või lähtuma üksnes artikli 2 punktis b sätestatud uuringute tulemustest.
III PEATÜKK
TEATAVAT LIIKI RISKIDE ÜHINE KATMINE
Artikkel 5
Erand
Vastavalt aluslepingu artikli 101 lõikele 3 ja kui käesoleva määruse sätetest ei tulene teisiti, ei kohaldata aluslepingu artikli 101 lõiget 1 kokkulepete suhtes, mis on sõlmitud kahe või enama kindlustussektori ettevõtja vahel ja mis käsitlevad selliste kindlustusandjate koondiste või kindlustus- ja edasikindlustusandjate koondiste asutamist ja tegevust, mille eesmärk on teatava riskiliigi ühine katmine kaaskindlustuse või kaasedasikindlustuse abil.
Artikkel 6
Erandi kohaldamine ja turuosa künnised
1. Kaaskindlustus- ja kaasedasikindlustuskoondiste suhtes, mis on asutatud pärast käesoleva määruse jõustumise kuupäeva üksnes uute riskide katmiseks, kohaldatakse artiklis 5 sätestatud erandit kolme aasta jooksul alates koondise asutamise kuupäevast, sõltumata koondise turuosa suurusest.
2. Kaaskindlustus- ja kaasedasikindlustuskoondiste suhtes, mis jäävad lõike 1 reguleerimisalast välja, kohaldatakse artiklis 5 sätestatud erandit seni, kuni käesolev määrus kehtib, tingimusel et osalevate ettevõtjate ühine turuosa ei ületa järgmisi künniseid:
a)
kaaskindlustuskoondiste puhul 20 % mis tahes asjaomasest turust;
b)
kaasedasikindlustuskoondiste puhul 25 % mis tahes asjaomasest turust.
3. Koondises osaleva ettevõtja turuosa arvutamiseks asjaomasel turul võetakse arvesse järgmist:
a)
osaleva ettevõtja turuosa koondises;
b)
osaleva ettevõtja turuosa sama asjaomase turu muus koondises ning
c)
osaleva ettevõtja turuosa samal asjaomasel turul väljaspool mis tahes koondist.
4. Lõikes 2 sätestatud turuosa künniste kohaldamisel järgitakse järgmisi eeskirju:
a)
turuosa arvutamise aluseks võetakse kindlustusmaksete brutokäive; kui andmed kindlustusmaksete brutokäibe kohta ei ole kättesaadavad, võib asjaomase ettevõtja turuosa kindlaksmääramiseks kasutada hinnanguid, mis põhinevad muudel usaldusväärsetel turuandmetel, kaasa arvatud pakutav kindlustuskate või kindlustatud riski väärtus;
b)
turuosa arvutatakse eelmist kalendriaastat käsitlevate andmete põhjal.
5. Kui lõike 2 punktis a osutatud turuosa on esialgu kuni 20 %, kuid tõuseb hiljem nimetatud tasemest kõrgemale, ületamata siiski 25 %, kehtib artiklis 5 sätestatud erand kahe järjestikuse kalendriaasta jooksul pärast aastat, mil turuosa 20 % künnis esimest korda ületati.
6. Kui lõike 2 punktis a osutatud turuosa on esialgu kuni 20 %, kuid tõuseb hiljem üle 25 %, kehtib artiklis 5 sätestatud erand ühe kalendriaasta jooksul pärast aastat, mil turuosa 25 % künnis esimest korda ületati.
7. Lõigetes 5 ja 6 sätestatud erandeid ei või kombineerida selliselt, et nende kohaldamise aeg ületaks kaht kalendriaastat.
8. Kui lõike 2 punktis b osutatud turuosa on esialgu kuni 25 %, kuid tõuseb hiljem nimetatud tasemest kõrgemale, ületamata siiski 30 %, kehtib artiklis 5 sätestatud erand kahe järjestikuse kalendriaasta jooksul pärast aastat, mil turuosa 25 % künnis esimest korda ületati.
9. Kui lõike 2 punktis b osutatud turuosa on esialgu kuni 25 %, kuid tõuseb hiljem üle 30 %, kehtib artiklis 5 sätestatud erand ühe kalendriaasta jooksul pärast aastat, mil turuosa 30 % künnis esimest korda ületati.
10. Lõigetes 8 ja 9 sätestatud erandeid ei või kombineerida selliselt, et nende kohaldamise aeg ületaks kaht kalendriaastat.
Artikkel 7
Erandi kohaldamise tingimused
Artiklis 5 sätestatud erandit kohaldatakse järgmistel tingimustel:
a)
igal osaleval ettevõtjal on pärast mõistliku etteteatamisaja möödumist õigus kindlustuskoondisest välja astuda ilma kaasnevate sanktsioonideta;
b)
koondise eeskirjad ei kohusta ühtegi koondises osalevat ettevõtjat kindlustama või edasi kindlustama koondise kaudu või väljaspool seda tervikuna või osaliselt sama liiki riske, mida koondis katab;
c)
koondise eeskirjad ei piira koondise ega selles osalevate kindlustusandjate tegevust teatavas Euroopa Liidu geograafilises osas asuvate riskide kindlustamisel või edasikindlustamisel;
d)
kokkulepe ei piira toodangut ega müüki;
e)
kokkuleppega ei jaotata turge ega kliente ning
f)
kaasedasikindlustuskoondises osalevad kindlustusandjad ei lepi kokku kindlustusmakseid otsekindlustuse eest.
IV PEATÜKK
LÕPPSÄTTED
Artikkel 8
Üleminekuperiood
Aluslepingu artikli 101 lõikes 1 sätestatud keeldu ei kohaldata ajavahemikul 1. aprillist 2010 kuni 30. septembrini 2010 nende kokkulepete suhtes, mis on 31. märtsil 2010 juba jõus ja mis ei vasta käesolevas määruses sätestatud erandi tingimustele, kuid vastavad määruses (EÜ) nr 358/2003 sätestatud erandi tingimustele.
Artikkel 9
Kehtivusaeg
Käesolev määrus jõustub 1. aprillil 2010.
Selle kehtivusaeg lõpeb 31. märtsil 2017.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 24. märts 2010