SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/65/EU
ze dne 8. června 2011
o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních
(přepracování)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních by mělo být provedeno několik podstatných změn (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by uvedená směrnice měla být přepracována.
(2)
Rozdíly mezi právními nebo správními opatřeními přijatými členskými státy, pokud jde o omezení používání nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních (EEZ), by mohly vytvářet překážky obchodu a narušovat hospodářskou soutěž v Unii, a tím mohou přímo ovlivňovat vytváření a fungování vnitřního trhu. Proto se jeví nutné stanovit v této oblasti pravidla a přispět k ochraně lidského zdraví a k environmentálně šetrnému využití a zneškodnění odpadních EEZ.
(3)
Směrnice 2002/95/ES stanoví, že Komise přezkoumá ustanovení uvedené směrnice, zejména aby do její oblasti působnosti zahrnula zařízení spadající do určitých kategorií a aby prozkoumala nutnost přizpůsobení seznamu látek podléhajících omezení na základě vědeckých poznatků a při zohlednění zásady předběžné opatrnosti, jak bylo schváleno usnesením Rady ze dne 4. prosince 2000.
(4)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech (5) stanoví jako hlavní prioritu pro předpisy v oblasti nakládání s odpady předcházení jejich vzniku. Předcházení vzniku odpadů je mimo jiné definováno jako opatření, která omezují obsah škodlivých látek v materiálech a výrobcích.
(5)
Usnesení Rady ze dne 25. ledna 1988 o akčním programu Společenství pro boj proti znečištění životního prostředí kadmiem (6) vyzvalo Komisi k neprodlenému vypracování zvláštních opatření pro takový program. Rovněž má být chráněno lidské zdraví, a proto by měla být zavedena celková strategie, která zejména omezí používání kadmia a bude stimulovat výzkum náhrad. Uvedené usnesení zdůrazňuje, že používání kadmia by mělo být omezeno jen na případy, kdy neexistují vhodné náhrady.
(6)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 ze dne 29. dubna 2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách (7) připomíná, že cíle chránit životní prostředí a lidské zdraví před perzistentními organickými znečišťujícími látkami nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, neboť účinky těchto znečišťujících látek přesahují hranice států, a lze jej tedy lépe dosáhnout na úrovni Unie. Podle uvedeného nařízení by úniky perzistentních organických znečišťujících látek, jako jsou dioxiny a furany, které jsou nezáměrně vznikajícími vedlejšími produkty průmyslových procesů, měly být co nejdříve identifikovány a sníženy, s konečným cílem je pokud možno zcela vyloučit.
(7)
Dostupné důkazy svědčí o tom, že opatření týkající se sběru, zpracování, recyklace a zneškodnění odpadních EEZ, stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ) (8), jsou nezbytná ke zmírnění problémů v nakládání s odpady spojenými s těžkými kovy a s dotyčnými retardéry hoření. Navzdory těmto opatřením se však bude i nadále při současných postupech zneškodňování uvnitř i vně Unie objevovat významný podíl odpadních EEZ. I kdyby byla odpadní EEZ sbírána odděleně a byla předávána k recyklaci, jejich obsah rtuti, kadmia, olova, šestimocného chrómu, polybromovaných bifenylů (PBB) a polybromovaných difenyletherů (PBDE) by pravděpodobně nadále představoval riziko pro zdraví a životní prostředí, zejména je-li s nimi nakládáno za ne zcela optimálních podmínek.
(8)
Při zohlednění technické a ekonomické proveditelnosti i pro malé a střední podniky je nejúčinnějším způsobem, jakým lze zajistit významné snížení rizik pro zdraví a životní prostředí spojených s těmito látkami potřebné k dosažení zvolené úrovně ochrany v Unii, náhrada těchto látek v EEZ bezpečnými nebo bezpečnějšími materiály. Je pravděpodobné, že omezení používání těchto látek zvýší možnosti a ekonomickou výnosnost recyklace odpadních EEZ a sníží negativní dopady na zdraví pracovníků v recyklačních zařízeních.
(9)
Látky v oblasti působnosti této směrnice jsou vědecky dobře prozkoumány a zhodnoceny a byly předmětem různých opatření jak na úrovni Unie, tak na vnitrostátní úrovni.
(10)
Opatření stanovená v této směrnici by měla zohlednit stávající mezinárodní pokyny a doporučení a být založena na posouzení dostupných vědeckých a technických informací. Tato opatření jsou nutná k dosažení zvolené úrovně ochrany lidského zdraví a ochrany životního prostředí při řádném zohlednění zásady obezřetnosti, a to s ohledem na rizika, která by pravděpodobně v Unii vznikla v důsledku neexistence opatření. Tato opatření by měla být pravidelně přezkoumávána a v případě nutnosti přizpůsobena tak, aby byly vzaty v úvahu dostupné technické a vědecké informace. Přílohy této směrnice by měly být pravidelně revidovány, aby zohlednily mimo jiné přílohy XIV a XVII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek a o zřízení Evropské agentury pro chemické látky (9). Za prioritu by měla být považována zejména rizika pro lidské zdraví a životní prostředí, která vyplývají z používání hexabromcyklododekanu (HBCDD), bis(2-ethylhexyl)ftalátu (DEHP), butylbenzylftalátu (BBP) a dibutylftalátu (DBP). S ohledem na další omezení látek by Komise měla v souladu s novými kritérii stanovenými v této směrnici v rámci prvního přezkumu znovu prozkoumat látky, které byly předmětem dřívějších posouzení.
(11)
Tato směrnice doplňuje obecné právní předpisy Unie týkající se nakládání s odpady, jako je směrnice 2008/98/ES, a nařízení (ES) č. 1907/2006.
(12)
Do směrnice by mělo být začleněno několik definicí, aby se upřesnila její působnost. Kromě toho by měla být definice elektrických a elektronických přístrojů doplněna o definici „závislosti“, aby se zahrnula víceúčelová povaha některých výrobků, kde by zamýšlené funkce EEZ měly být určeny na základě objektivních vlastností, jako jsou design výrobku a jeho uvádění na trh.
(13)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie (10) umožňuje stanovení specifických požadavků na ekodesign energetických spotřebičů, na které se rovněž vztahuje tato směrnice. Směrnicí 2009/125/ES a prováděcími opatřeními k ní nejsou dotčeny právní předpisy Unie týkající se nakládání s odpady.
(14)
Tato směrnice by se měla použít, aniž by byly dotčeny právní předpisy Unie o požadavcích na ochranu zdraví a bezpečnost a zvláštní právní předpisy Unie týkající se nakládání s odpady, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/66/ES ze dne 6. září 2006 o bateriích a akumulátorech a odpadních bateriích a akumulátorech (11) a nařízení (ES) č. 850/2004.
(15)
Je třeba vzít v úvahu technický vývoj EEZ bez těžkých kovů, PBDE a PBB.
(16)
Jakmile budou dostupné vědecké důkazy, mělo by být při zohlednění zásady obezřetnosti prozkoumáno omezení používání dalších nebezpečných látek, včetně jakýchkoli látek velmi malých rozměrů nebo velmi malé vnitřní nebo povrchové struktury (nanomateriálů), které mohou být nebezpečné v důsledku svých vlastností týkajících se velikosti nebo struktury, jakož i jejich nahrazení alternativami šetrnějšími k životnímu prostředí, které by zajistily přinejmenším stejnou úroveň ochrany spotřebitelů. Proto by měly být přezkum a změna seznamu omezených látek v příloze II důsledné, měly by zajistit co nejlepší provázanost s jinými právními předpisy Unie a měly by odrážet doplňkovou povahu opatření přijímaných na základě jiných předpisů Unie, a zejména na základě nařízení (ES) č. 1907/2006, při zajištění vzájemně nezávislého působení této směrnice a uvedeného nařízení. Měly by být pořádány konzultace s příslušnými zúčastněnými subjekty a měl by být zohledněn zejména možný dopad na malé a střední podniky.
(17)
Rozvoj energie z obnovitelných zdrojů patří k hlavním cílům Unie a přínos těchto zdrojů je z hlediska dosažení cílů v oblasti ochrany životního prostředí a klimatu zásadní. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů (12) připomíná, že musí být zajištěna provázanost mezi těmito cíli a ostatními právními předpisy Unie týkajícími se životního prostředí. Proto by tato směrnice neměla bránit rozvoji technologií obnovitelných zdrojů, které nemají negativní dopad na zdraví a životní prostředí a které jsou udržitelné a ekonomicky životaschopné.
(18)
Měly by být povoleny výjimky z požadavku na náhradu, jestliže náhrada není z vědeckého nebo technického hlediska možná - se zvláštním zřetelem na situaci malých a středních podniků - nebo jestliže negativní dopady na životní prostředí, zdraví a bezpečnost spotřebitele způsobené touto náhradou pravděpodobně převáží její přínosy pro životní prostředí, zdraví a bezpečnost spotřebitele nebo jestliže není zajištěna spolehlivost náhrady. Rozhodnutí o výjimkách a o době jejich platnosti by měla zohledňovat dostupnost a sociální a hospodářský dopad náhrad. Kde je to vhodné, mělo by se u celkového dopadu výjimek vycházet z přístupu založeného na celém životním cyklu. Náhrada nebezpečných látek v EEZ by také měla být provedena způsobem slučitelným se zdravím a bezpečností uživatelů EEZ. K uvedení zdravotnických prostředků na trh je třeba postupu posuzování shody podle směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (13) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/79/ES ze dne 27. října 1998 o diagnostických zdravotnických prostředcích in vitro (14), což by mohlo vyžadovat zapojení oznámených subjektů určených příslušnými orgány členských států. Pokud oznámený subjekt potvrdí, že bezpečnost potenciální náhradní látky k zamýšlenému použití ve zdravotnických prostředcích nebo zdravotnických diagnostických prostředcích in vitro není prokázána, bude se mít za to, že používání této potenciální náhradní látky má jednoznačně nepříznivé sociální a hospodářské dopady a dopady na zdraví a bezpečnost spotřebitelů. Ode dne vstupu této směrnice v platnost by mělo být možné žádat o výjimky pro zařízení, a to i před samotným zahrnutím daného zařízení do oblasti působnosti této směrnice.
(19)
Rozsah a doba platnosti výjimek z omezení některých zvláštních materiálů nebo součástí by se měly omezit za účelem dosažení postupného ukončení užívání nebezpečných látek v EEZ vzhledem k tomu, že nezbytnost používání těchto látek v uvedených zařízeních by měla pominout.
(20)
Pokud mají být opětovné použití, renovace a prodloužení životnosti prospěšné, je nutné, aby byly dostupné náhradní díly.
(21)
Postupy posuzování shody EEZ, na která se tato směrnice vztahuje, by měly být v souladu s příslušnými právními předpisy Unie, zejména s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 768/2008/ES ze dne 9. července 2008 o společném rámci pro uvádění výrobků na trh (15). Harmonizace postupů posuzování shody by měla dát výrobcům právní jistotu z hlediska toho, co musí předložit orgánům v celé Unii jako důkaz shody.
(22)
Označení shody platné pro výrobky na úrovni Unie - označení CE - by se mělo používat i pro EEZ, na které se vztahuje tato směrnice.
(23)
Mechanismy dozoru nad trhem stanovené nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (16), zajišťují ochranné mechanismy pro kontrolu souladu s touto směrnicí.
(24)
Pro zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice, zejména pokud jde o pokyny ohledně podávání žádostí o udělení výjimky a podobu těchto žádostí, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (17).
(25)
V zájmu dosažení cílů této směrnice by Komise měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o změny přílohy II, podrobná pravidla pro dodržení maximálních hodnot koncentrace a přizpůsobení příloh III a IV technickému a vědeckému pokroku. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni.
(26)
Povinnost provést tuto směrnici ve vnitrostátním právu by se měla omezovat na ustanovení, která v porovnání s předchozí směrnicí představují podstatnou změnu. Povinnost provést ve vnitrostátním právu nezměněná ustanovení vyplývá z předchozí směrnice.
(27)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v části B přílohy VII ve vnitrostátním právu.
(28)
Při přezkumu této směrnice by měla Komise provést důkladnou analýzu, zda je tato směrnice v souladu s nařízením (ES) č. 1907/2006.
(29)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (18) se členské státy vybízejí k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(30)
Jelikož cíle této směrnice, totiž stanovit omezení používání nebezpečných látek v EEZ, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu rozsahu problémů a jejich dopadů na jiné právní předpisy Unie v oblasti využití a zneškodňování odpadů a na oblasti společného zájmu, například ochrany lidského zdraví, lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla omezení používání nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních (EEZ) s cílem přispět k ochraně lidského zdraví a životního prostředí včetně environmentálně šetrného využití a zneškodnění odpadních EEZ.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se s výhradou odstavce 2 použije na EEZ spadající do kategorií uvedených v příloze I.
2. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 3 a 4, stanoví členské státy, že EEZ, která nespadaly do oblasti působnosti směrnice 2002/95/ES, avšak nebyly by v souladu s touto směrnicí, mohou být nadále dodávány na trh do 22. července 2019.
3. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny požadavky právních předpisů Unie týkajících se ochrany zdraví a bezpečnosti, chemických látek, zejména nařízení (ES) č. 1907/2006, a požadavky zvláštních právních předpisů Unie týkajících se nakládání s odpady.
4. Tato směrnice se nevztahuje na:
a)
zařízení nezbytná pro ochranu podstatných bezpečnostních zájmů členských států, včetně zbraní, střeliva a válečného materiálu určených výlučně k vojenským účelům;
b)
zařízení určená pro vyslání do vesmíru;
c)
zařízení, která byla specificky navržena a mají být instalována jako část jiného typu zařízení, které je vyloučeno z oblasti působnosti této směrnice nebo do ní nespadá, pokud tato zařízení mohou fungovat pouze jako část daných zařízení a mohou být nahrazena pouze stejným specificky navrženým zařízením;
d)
velké stacionární průmyslové nástroje;
e)
velké pevné instalace;
f)
dopravní prostředky pro přepravu osob nebo zboží, kromě elektrických dvoustopých vozidel, pro která nebylo uděleno schválení typu;
g)
nesilniční pojízdné stroje určené výlučně k profesionálnímu použití;
h)
aktivní implantabilní zdravotnické prostředky;
i)
fotovoltaické panely určené k použití v systému, který je navržen, sestaven a odborně instalován za účelem trvalého používání v určeném místě k výrobě energie ze slunečního světla pro veřejná, obchodní, průmyslová a obytná zařízení;
j)
zařízení specificky navržená výhradně pro účely výzkumu a vývoje, která jsou k dispozici pouze mezi podniky.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„elektrickým a elektronickým zařízením“ nebo „EEZ“ zařízení, jehož správná funkce závisí na elektrickém proudu nebo na elektromagnetickém poli, a zařízení k výrobě, přenosu a měření tohoto proudu a pole, které je určeno pro použití s napětím nepřesahujícím 1 000 V pro střídavý proud a 1 500 V pro stejnosměrný proud;
2)
pro účely bodu 1 „závislostí“ skutečnost, že EEZ vyžaduje elektrický proud nebo elektromagnetické pole, pokud má plnit alespoň jednu ze zamýšlených funkcí;
3)
„velkými stacionárními průmyslovými nástroji“ sestava velkých rozměrů složená ze strojů, zařízení nebo součástí, které fungují společně k určitému účelu, jsou trvale instalovány a odinstalovány odbornými pracovníky na určitém místě a jejich použití a údržba jsou vyhrazeny odborným pracovníkům v zařízení pro průmyslovou výrobu nebo výzkum a vývoj;
4)
„velkou pevnou instalací“ propojení velkých rozměrů složené z několika typů přístrojů a případně dalších zařízení, které jsou montovány a instalovány odbornými pracovníky, jsou určeny ke stálému použití na předem určeném místě vyhrazeném k tomuto účelu a jsou odinstalovány odbornými pracovníky;
5)
„kabely“ veškeré připojovací nebo prodlužovací kabely se jmenovitým napětím nižším než 250 V určené pro zapojení EEZ k elektrické síti nebo k vzájemnému propojení dvou či více EEZ;
6)
„výrobcem“ fyzická nebo právnická osoba, která vyrábí EEZ nebo která si nechává EEZ navrhnout nebo vyrobit a uvádí je na trh pod vlastním jménem nebo ochrannou známkou;
7)
„zplnomocněným zástupcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která byla písemně zplnomocněna výrobcem, aby jednala jeho jménem při plnění konkrétních úkolů;
8)
„distributorem“ fyzická nebo právnická osoba v dodavatelském řetězci jiná než výrobce či dovozce, která EEZ dodává na trh;
9)
„dovozcem“ fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, jež uvádí EEZ ze třetí země na trh Unie;
10)
„hospodářskými subjekty“ výrobce, zplnomocněný zástupce, dovozce a distributor;
11)
„dodáním na trh“ dodání EEZ k distribuci, spotřebě nebo použití na trhu Unie v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu nebo bezplatně;
12)
„uvedením na trh“ první dodání EEZ na trh Unie;
13)
„harmonizovanou normou“ norma přijatá některým z evropských normalizačních orgánů uvedených v příloze I směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (19) na základě žádosti Komise podané v souladu s článkem 6 uvedené směrnice;
14)
„technickou specifikací“ dokument, který předepisuje technické požadavky, které má výrobek, postup nebo služba splňovat;
15)
„označením CE“ označení, kterým výrobce vyjadřuje, že výrobek je v souladu s platnými požadavky stanovenými v harmonizačních právních předpisech Unie, které upravují připojování tohoto označení;
16)
„posouzením shody“ postup prokazující, že byly splněny požadavky této směrnice týkající se EEZ;
17)
„dozorem nad trhem“ činnosti a opatření orgánů veřejné správy, které mají zajistit, že EEZ jsou v souladu s požadavky stanovenými touto směrnicí a že neohrožují zdraví, bezpečnost ani jiné oblasti ochrany veřejného zájmu;
18)
„stažením z oběhu“ opatření, jehož cílem je navrácení výrobku, který byl již dodán konečnému uživateli;
19)
„stažením z trhu“ opatření, jehož cílem je zabránit, aby byl výrobek, který se nachází v dodavatelském řetězci, dodán na trh;
20)
„homogenním materiálem“ buď materiál jednotného složení, nebo materiál, který je tvořen kombinací materiálů a nelze jej rozložit ani rozdělit na jiné materiály mechanickými úkony, jako jsou šroubování, řezání, drcení, mletí a broušení;
21)
„zdravotnickým prostředkem“ zdravotnický prostředek ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice 93/42/EHS, který je rovněž EEZ;
22)
„diagnostickým zdravotnickým prostředkem in vitro“ diagnostický zdravotnický prostředek in vitro ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) směrnice 98/79/ES;
23)
„aktivním implantabilním zdravotnickým prostředkem“ aktivní implantabilní zdravotnický prostředek ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. c) směrnice Rady 90/385/EHS ze dne 20. června 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se aktivních implantabilních zdravotnických prostředků (20);
24)
„průmyslovými monitorovacími a kontrolními přístroji“ monitorovací a kontrolní přístroje určené výlučně k průmyslovému nebo profesionálnímu použití;
25)
„dostupností náhrady“ skutečnost, že náhradu lze vyrobit a dodat v přiměřené lhůtě ve srovnání s dobou potřebnou pro výrobu a dodání látek uvedených v příloze II;
26)
„spolehlivostí náhrady“ pravděpodobnost, že EEZ využívající danou náhradu bude plnit požadovanou funkci bez závady za uvedených podmínek po uvedenou dobu;
27)
„náhradním dílem“ samostatná část EEZ, která může nahradit část EEZ. EEZ nemůže bez této části EEZ fungovat k zamýšlenému účelu. Nahrazením některé části náhradním dílem se funkčnost EEZ obnoví nebo zlepší;
28)
„nesilničním pojízdným strojem určeným výlučně k profesionálnímu použití“ stroj s vlastním zdrojem energie, jehož provoz vyžaduje při práci buď mobilitu, nebo souvislý či částečně souvislý pohyb mezi sledem pevných pracovních míst a který je určen výlučně k profesionálnímu použití.
Článek 4
Prevence
1. Členské státy zajistí, aby EEZ uváděná na trh včetně kabelů a náhradních dílů pro jejich opravy nebo opětovné použití, modernizaci funkcí nebo zvýšení kapacity neobsahovaly látky uvedené v příloze II.
2. Pro účely této směrnice se u homogenních materiálů toleruje nejvýše maximální hodnota hmotnostní koncentrace uvedená v příloze II. Komise přijme prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 20 a za podmínek stanovených v článcích 21 a 22 podrobná pravidla pro dodržování těchto maximálních hodnot hmotnostní koncentrace, mimo jiné s ohledem na povrchovou úpravu.
3. Odstavec 1 se použije na zdravotnické prostředky a na monitorovací a kontrolní přístroje uvedené na trh od 22. července 2014, na diagnostické zdravotnické prostředky in vitro uvedené na trh od 22. července 2016 a na průmyslové monitorovací a kontrolní přístroje uvedené na trh od 22. července 2017.
4. Odstavec 1 se nepoužije na kabely nebo náhradní díly pro opravy, opětovné použití, modernizaci funkcí nebo zvýšení kapacity:
a)
EEZ uvedených na trh před 1. červencem 2006;
b)
zdravotnických prostředků uvedených na trh před 22. červencem 2014;
c)
diagnostických zdravotnických prostředků in vitro uvedených na trh před 22. červencem 2016;
d)
monitorovacích a kontrolních přístrojů uvedených na trh před 22. červencem 2014;
e)
průmyslových monitorovacích a kontrolních přístrojů uvedených na trh před 22. červencem 2017;
f)
EEZ, která využívají výjimku a byla uvedena na trh před koncem její platnosti, pokud jde o tuto zvláštní výjimku.
5. Odstavec 1 se nepoužije na náhradní díly získané z EEZ uvedených na trh před 1. červencem 2006 a znovu použité v zařízeních uvedených na trh před 1. červencem 2016 za předpokladu, že se opětovné použití uskutečňuje v rámci kontrolovatelného uzavřeného systému zpětného odběru mezi podniky a že spotřebitel je o opětovném použití dílů informován.
6. Odstavec 1 se nevztahuje na použití uvedená v přílohách III a IV.
Článek 5
Přizpůsobování příloh vědeckému a technickému pokroku
1. Za účelem přizpůsobení příloh III a IV vědeckému a technickému pokroku a v zájmu dosažení cílů uvedených v článku 1 Komise přijme prostřednictvím zvláštních aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 20 a za podmínek stanovených v článcích 21 a 22 tato opatření:
a)
zahrnutí materiálů a součástí EEZ ke specifickému použití do seznamů v přílohách III a IV, neoslabí-li toto zahrnutí ochranu životního prostředí a zdraví poskytovanou nařízením (ES) č. 1907/2006 a je-li splněna kterákoli z těchto podmínek:
-
jejich odstranění nebo náhrada pomocí změn návrhu nebo materiálů a součástí, které nevyžadují žádný z materiálů a látek uvedených v příloze II, je vědecky nebo technicky neproveditelná,
-
spolehlivost náhrad není zajištěna,
-
celkové negativní dopady na životní prostředí, zdraví a bezpečnost spotřebitelů způsobené náhradou pravděpodobně převáží nad jejími celkovými přínosy pro životní prostředí, zdraví a bezpečnost spotřebitelů.
Při přijímání rozhodnutí o zahrnutí materiálů a složek EEZ do seznamů v přílohách III a IV a o trvání případných výjimek se přihlíží k dostupnosti náhrad a sociálnímu a hospodářskému dopadu náhrady. Při přijímání rozhodnutí o trvání případných výjimek se přihlíží k možným negativním dopadům na inovace. Kde je to vhodné, vychází se u celkového dopadu výjimek z přístupu založeného na celém životním cyklu;
b)
vynětí materiálů a součástí EEZ ze seznamů obsažených v přílohách III a IV v případech, kdy podmínky stanovené v písmenu a) již nejsou splněny.
2. Doba platnosti opatření přijatých v souladu s odst. 1 písm. a) je nejdéle pět let v případě kategorií 1 až 7, 10 a 11 přílohy I a nejdéle sedm let v případě kategorií 8 a 9 přílohy I. O dobách platnosti se rozhoduje jednotlivě a mohou být prodlouženy.
V případě výjimek uvedených v příloze III k 21. červenci 2011 je maximální doba platnosti, která může být prodloužena, pět let u kategorií 1 až 7 a 10 přílohy I od 21. července 2011 a sedm let u kategorií 8 a 9 přílohy I od příslušných dnů uvedených v čl. 4 odst. 3, pokud není stanovena kratší doba.
V případě výjimek uvedených v příloze IV k 21. červenci 2011 je maximální doba platnosti, která může být prodloužena, sedm let od příslušných dnů uvedených v čl. 4 odst. 3, pokud není stanovena kratší doba.
3. Žádost o udělení, prodloužení platnosti či zrušení výjimky se podává Komisi v souladu s přílohou V.
4. Komise:
a)
písemně potvrdí obdržení žádosti do patnácti dnů od jejího obdržení. V potvrzení se uvede datum obdržení žádosti;
b)
bez odkladu o žádosti informuje členské státy a poskytne jim žádost a veškeré doplňující informace, které získala od žadatele;
c)
zveřejní souhrnné informace o dané žádosti;
d)
posoudí žádost a její odůvodnění.
5. Žádost o prodloužení platnosti výjimky se podává nejpozději osmnáct měsíců před ukončením její platnosti.
Komise o žádosti o prodloužení platnosti výjimky rozhodne nejpozději šest měsíců před koncem platnosti stávající výjimky, pokud ze zvláštních důvodů není třeba použít jiné lhůty. Stávající výjimka zůstává v platnosti, dokud Komise nerozhodne o žádosti o prodloužení platnosti výjimky.
6. Pokud je žádost o prodloužení platnosti výjimky zamítnuta nebo pokud je výjimka zrušena, končí platnost výjimky nejdříve za dvanáct měsíců a nejpozději za osmnáct měsíců od dne přijetí rozhodnutí.
7. Před provedením změn příloh Komise mimo jiné provede konzultace s hospodářskými subjekty, provozovateli recyklace, zpracovateli odpadů, organizacemi na ochranu životního prostředí a sdruženími zaměstnanců a spotřebitelů a zveřejní obdržené připomínky.
8. Komise přijme harmonizovanou podobu žádosti podle odstavce 3 tohoto článku a souhrnné pokyny pro tyto žádosti, přičemž přihlédne zejména k situaci malých a středních podniků. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 19 odst. 2.
Článek 6
Přezkum a změny seznamu omezených látek v příloze II
1. V zájmu dosažení cílů uvedených v článku 1 a s ohledem na zásadu obezřetnosti zváží Komise do 22. července 2014 přezkum založený na důkladném posouzení a změnu seznamu omezených látek v příloze II; poté tak činí pravidelně z vlastního podnětu nebo na návrh členského státu obsahující informace uvedené v odstavci 2.
Přezkum a změna seznamu omezených látek v příloze II musí být v souladu s ostatními právními předpisy týkajícími se chemických látek, zejména nařízení (ES) č. 1907/2006, a musí přihlížet mimo jiné k přílohám XIV a XVII uvedeného nařízení. Při přezkumu jsou využívány veřejně dostupné poznatky získané při uplatňování uvedených předpisů.
Za účelem přezkumu a změny přílohy II Komise zvláště přihlíží k tomu, zda určitá látka, včetně látek s částicemi o velmi malých rozměrech nebo látek velmi malé vnitřní nebo povrchové struktury, nebo skupina podobných látek:
a)
mohou mít nepříznivý vliv v průběhu zpracování odpadu z EEZ, včetně možností přípravy na opětovné použití odpadních EEZ nebo recyklace materiálů z odpadních EEZ;
b)
mohou v souvislosti s přípravou na opětovné použití, s recyklací nebo jiným zpracováním materiálů z odpadních EEZ za běžných provozních podmínek způsobit v závislosti na způsobu použití nekontrolované či neomezené uvolnění dotyčné látky anebo vznik nebezpečných reziduí nebo produktů přeměny a rozkladu;
c)
mohou vyvolat nepřijatelnou expozici pracovníků podílejících se na sběru a zpracování odpadních EEZ;
d)
mohou být nahrazeny náhradami nebo alternativními technologiemi, které mají méně negativní dopady.
Během tohoto přezkumu Komise vede konzultace se zúčastněnými subjekty včetně hospodářských subjektů, provozovatelů recyklace, zpracovatelů odpadů, organizací na ochranu životního prostředí a sdružení zaměstnanců a spotřebitelů.
2. Návrhy na přezkum a změny seznamu omezených látek nebo skupiny podobných látek v příloze II musí obsahovat alespoň tyto informace:
a)
přesné a srozumitelné znění navrhovaného omezení;
b)
reference a vědecké odůvodnění omezení;
c)
informace o použití látky nebo skupiny podobných látek v EEZ;
d)
informace o škodlivých vlivech a vystavení, zejména při zpracování odpadních EEZ;
e)
informace o možných náhradách a jiných alternativách, jejich dostupnosti a spolehlivosti;
f)
odůvodnění, proč je celounijní omezení nejvhodnějším opatřením;
g)
sociální a hospodářské posouzení.
3. Opatření uvedená v tomto článku přijme Komise prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 20 a za podmínek stanovených v článcích 21 a 22.
Článek 7
Povinnosti výrobců
Členské státy zajistí, aby výrobci:
a)
při uvádění EEZ na trh zajistili, aby bylo navrženo a vyrobeno v souladu s požadavky stanovenými v článku 4;
b)
vyhotovili požadovanou technickou dokumentaci a provedli nebo nechali provést interní kontrolu výroby v souladu s modulem A přílohy II rozhodnutí č. 768/2008/ES;
c)
byl-li prokázán soulad EEZ s platnými požadavky postupem uvedeným v písmenu b), vypracovali EU prohlášení o shodě a připojili na hotový produkt označení CE. Pokud jiné příslušné právní předpisy Unie vyžadují, aby byl uplatněn postup posuzování shody, který je přinejmenším stejně přísný, lze splnění požadavků stanovených v čl. 4 odst. 1 této směrnice prokázat v rámci tohoto postupu. Je možné vypracovat jednotnou technickou dokumentaci;
d)
uchovávali technickou dokumentaci a EU prohlášení o shodě po dobu deseti let po uvedení EEZ na trh;
e)
zajistili, že se používají postupy pro zachování shody sériové výroby. Musí být patřičně přihlédnuto ke změnám konstrukce nebo parametrů výrobku a změnám harmonizovaných norem nebo technických specifikací, na jejichž základě se prohlašuje shoda EEZ;
f)
vedli záznamy o nevyhovujících EEZ a jejich stažení z oběhu a informovali o této skutečnosti distributory;
g)
zajistili, aby byl na jejich EEZ uveden typ, série nebo sériové číslo nebo jakýkoli jiný prvek umožňující jeho identifikaci, nebo v případech, kdy to rozměr nebo povaha EEZ neumožňuje, zajistili, aby byla požadovaná informace uvedena na obalu nebo v dokladu přiloženém k EEZ;
h)
uváděli své jméno, svou zapsanou obchodní firmu nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž je lze kontaktovat, na EEZ, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k EEZ. Adresa musí uvádět jediné místo, na kterém lze výrobce kontaktovat. Pokud jiné příslušné právní předpisy Unie obsahují ustanovení o uvádění jména a adresy výrobce, která jsou alespoň stejně přísná, použijí se zmíněná ustanovení;
i)
domnívají-li se nebo mají-li důvod se domnívat, že určité EEZ, které uvedli na trh, není v souladu s touto směrnicí, okamžitě přijali nezbytná nápravná opatření k jeho uvedení do souladu nebo je případně stáhli z trhu nebo z oběhu a neprodleně informovali příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž EEZ dodávali na trh, a uvedli podrobnosti zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních;
j)
předložili příslušnému vnitrostátnímu orgánu na jeho odůvodněnou žádost všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání souladu EEZ s touto směrnicí v jazyce, kterému tento orgán snadno rozumí, a spolupracovali s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je zajistit soulad EEZ, která dodali na trh, s touto směrnicí.
Článek 8
Povinnosti zplnomocněných zástupců
Členské státy zajistí, aby:
a)
výrobci měli možnost písemně jmenovat svého zplnomocněného zástupce. Povinnosti stanovené v čl. 7 písm. a) a vypracování technické dokumentace nesmějí být součástí plné moci zplnomocněného zástupce;
b)
zplnomocněný zástupce vykonával úkoly stanovené v plné moci, kterou obdržel od výrobce. Plná moc musí zplnomocněnému zástupci umožňovat alespoň:
-
uchovávat EU prohlášení o shodě a technickou dokumentaci pro potřeby vnitrostátních orgánů dozoru po dobu deseti let od uvedení EEZ na trh,
-
podávat příslušným vnitrostátním orgánům na základě jejich odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání souladu EEZ s touto směrnicí,
-
spolupracoval s příslušným vnitrostátním orgánem, pokud o to tento orgán požádá, na činnostech, jejichž cílem zajistit soulad EEZ, na která se vztahuje jeho plná moc, s touto směrnicí.
Článek 9
Povinnosti dovozců
Členské státy zajistí, aby dovozci:
a)
uváděli na trh Unie pouze EEZ, které jsou v souladu s touto směrnicí;
b)
před uvedením EEZ na trh zajistili, aby výrobce provedl příslušný postup posouzení shody, a dále zajistili, aby výrobce vypracoval technickou dokumentaci, aby EEZ neslo požadované označení CE, aby k němu byly přiloženy požadované doklady a aby výrobce splnil požadavky stanovené v čl. 7 písm. f) a g);
c)
domnívají-li se nebo mají-li důvod se domnívat, že určité EEZ není v souladu s článkem 4, je neuváděli na trh, dokud není tohoto souladu dosaženo, a informovali o tom výrobce a orgány dozoru nad trhem;
d)
uvedli své jméno, svou zapsanou obchodní firmu nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž je lze kontaktovat, na EEZ, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k EEZ. Pokud jiné příslušné právní předpisy Unie obsahují ustanovení o uvádění jména a adresy dovozce, která jsou alespoň stejně přísná, použijí se zmíněná ustanovení;
e)
v zájmu zajištění souladu s touto směrnicí uvedli záznamy o nevyhovujících EEZ a jejich stažení z oběhu a informovali o této skutečnosti distributory;
f)
domnívají-li se nebo mají-li důvod se domnívat, že EEZ, které uvedli na trh, není v souladu s touto směrnicí, přijali okamžitě nezbytná nápravná opatření k jeho uvedení do souladu nebo je případně stáhli z trhu nebo z oběhu a neprodleně o tom informovali příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž EEZ dodávali na trh, a uvedli podrobnosti zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních;
g)
po dobu deseti let od uvedení EEZ na trh uchovávali kopii EU prohlášení o shodě pro potřeby orgánů dozoru nad trhem a zaručili, že technická dokumentace může být těmto orgánům na požádání předložena;
h)
předložili příslušnému vnitrostátnímu orgánu na jeho odůvodněnou žádost všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání souladu EEZ s touto směrnicí v jazyce, kterému tento orgán snadno rozumí, a spolupracovali s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je zajistit soulad EEZ, která dodali na trh, s touto směrnicí.
Článek 10
Povinnosti distributorů
Členské státy zajistí, aby distributoři:
a)
při dodávání EEZ na trh jednali s řádnou péčí, pokud jde o příslušné požadavky, aby zejména ověřili, zda EEZ nese označení CE a zda jsou k němu přiloženy požadované doklady v jazyce, kterému spotřebitelé a ostatní koneční uživatelé v členském státě, v němž je EEZ dodáván na trh, snadno rozumějí, a zda výrobce a dovozce splnili požadavky stanovené v čl. 7 písm. g) a h) a čl. 9 písm. d);
b)
domnívají-li se nebo mají-li důvod se domnívat, že určité EEZ není v souladu s článkem 4, je nedodávali na trh, dokud není tohoto souladu dosaženo, a informovali o tom výrobce nebo dovozce a orgány dozoru nad trhem;
c)
domnívají-li se nebo mají-li důvod se domnívat, že určité EEZ, které dodali na trh, není v souladu s touto směrnicí, okamžitě zajistili, aby byla přijata nezbytná nápravná opatření k uvedení EEZ do souladu nebo jeho případné stažení z trhu nebo z oběhu, a neprodleně o tom informovali příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž EEZ dodávali na trh, a uvedli podrobnosti zejména o nesouladu a o přijatých nápravných opatřeních;
d)
předložili příslušnému vnitrostátnímu orgánu na jeho odůvodněnou žádost všechny informace a doklady nezbytné k prokázání souladu EEZ s touto směrnicí a spolupracovali s tímto orgánem na jeho žádost při činnostech, jejichž cílem je zajistit soulad EEZ, která dodali na trh, s touto směrnicí.
Článek 11
Případy, kdy se povinnosti výrobce vztahují na dovozce a distributory
Členské státy zajistí, aby dovozce nebo distributor byl pro účely této směrnice považován za výrobce a vztahovaly se na něho povinnosti výrobce podle článku 7, pokud uvede EEZ na trh pod svým jménem nebo ochrannou známkou nebo pokud upraví EEZ, jež bylo na trh již uvedeno, způsobem, který může ovlivnit jeho plnění platných požadavků.
Článek 12
Identifikace hospodářských subjektů
Členské státy zajistí, aby hospodářské subjekty na žádost orgánů dozoru nad trhem a po dobu deseti let od uvedení EEZ na trh identifikovaly:
a)
všechny hospodářské subjekty, které jim dodaly EEZ;
b)
všechny hospodářské subjekty, kterým dodaly EEZ.
Článek 13
EU prohlášení o shodě
1. EU prohlášení o shodě potvrzuje, že bylo prokázáno splnění požadavků uvedených v článku 4.
2. EU prohlášení o shodě se vypracovává podle vzoru a obsahuje prvky stanovené v příloze VI a musí být aktualizováno. Musí být přeloženo do jazyka nebo jazyků požadovaných členským státem, v němž je EEZ uváděno nebo dodáváno na trh.
Pokud jiné příslušné právní předpisy Unie vyžadují, aby byl uplatněn postup posuzování shody, který je přinejmenším stejně přísný, lze plnění požadavků stanovených v čl. 4 odst. 1 prokázat v rámci tohoto postupu. Je možné vypracovat jednotnou technickou dokumentaci.
3. Vypracováním EU prohlášení o shodě výrobce přebírá odpovědnost za soulad EEZ s touto směrnicí.
Článek 14
Obecné zásady označení CE
Označení CE podléhá obecným zásadám stanoveným v článku 30 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 15
Pravidla a podmínky pro připojování označení CE
1. Označení CE musí být viditelně, čitelně a nesmazatelně připojeno k hotovému EEZ nebo k jeho výrobnímu štítku. Pokud to vzhledem k povaze EEZ není možné nebo to nelze zaručit, musí být připojeno k obalu a průvodním dokumentům.
2. Označení CE se připojuje před uvedením EEZ na trh.
3. Členské státy vycházejí ze stávajících mechanismů, aby zajistily řádné uplatňování režimu označení CE, a přijímají vhodná opatření v případě nesprávného použití označení CE. Členské státy stanoví rovněž sankce za porušení, jež mohou zahrnovat trestní sankce za závažná porušení. Tyto sankce musí být přiměřené závažnosti porušení a musí účinně odrazovat od nevhodného použití.
Článek 16
Předpoklad souladu
1. Není-li prokázán opak, členské státy předpokládají, že EEZ opatřená označením CE jsou v souladu s touto směrnicí.
2. V případě materiálů, součástí a EEZ, u nichž byly provedeny zkoušky a měření potvrzující splnění požadavků uvedených v článku 4 nebo které byly posouzeny podle harmonizovaných norem, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, se předpokládá, že splňují požadavky této směrnice.
Článek 17
Formální námitka proti harmonizovaným normám
1. Pokud členský stát nebo Komise usoudí, že harmonizovaná norma nesplňuje zcela požadavky, které jsou stanoveny v článku 4 a na které se tato harmonizovaná norma vztahuje, předloží Komise nebo příslušný členský stát záležitost výboru zřízenému článkem 5 směrnice 98/34/ES a uvede své argumenty. Výbor po konzultaci s příslušnými evropskými normalizačními orgány neprodleně vydá stanovisko.
2. S ohledem na stanovisko výboru se Komise rozhodne zveřejnit, nezveřejnit, zveřejnit s omezením, zachovat, zachovat s omezením, či zrušit odkazy na příslušnou harmonizovanou normu v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Komise informuje dotčený evropský normalizační orgán a případně požádá o revizi dotčených harmonizovaných norem.
Článek 18
Dozor nad trhem a kontrola EEZ, která vstupují na trh Unie
Členské státy provádějí dozor nad trhem v souladu s články 15 až 29 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 19
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 39 směrnice 2008/98/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 20
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 4 odst. 2, čl. 5 odst. 1 a článku 6 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 21. července 2011. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 21.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 21 a 22.
Článek 21
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 4 odst. 2, čl. 5 odst. 1 a článku 6 kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájí vnitřní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede přenesené pravomoci, jejichž zrušení by mohlo být zrušeno, a důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 22
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada ve lhůtě stanovené v odstavci 1 námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, akt v přenesené pravomoci se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupí v platnost dnem v něm stanoveným.
Pokud Evropský parlament i Rada informují Komisi o tom, že nehodlají vyslovit žádné námitky, může být akt v přenesené pravomoci zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost ještě před uplynutím této lhůty.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada ve lhůtě uvedené v odstavci 1 vysloví námitky. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní..
Článek 23
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí takto stanovené sankce Komisi do 2. ledna 2013 a neprodleně jí oznámí všechny následné změny těchto ustanovení.
Článek 24
Přezkum
1. Komise do 22. července 2014 posoudí potřebu změny oblasti působnosti této směrnice s ohledem na EEZ uvedená v článku 2 a předloží o tom zprávu Evropskému parlamentu a Radě, případně společně s legislativním návrhem týkajícím se dodatečných vynětí z oblasti působnosti této směrnice s ohledem na EEZ uvedená v článku 2.
2. Komise do 22. července 2021 provede obecný přezkum této směrnice a předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu, případně společně s legislativním návrhem.
Článek 25
Provedení
1. Členské státy do 2. ledna 2013 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Jejich znění sdělí neprodleně Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 26
Zrušení
Směrnice 2002/95/ES ve znění aktů uvedených v části A přílohy VII se zrušuje s účinkem ode dne 3. ledna 2013, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro její provedení ve vnitrostátním právu a použitelnosti uvedených v části B přílohy VII.
Odkazy na zrušené akty se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VIII.
Článek 27
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 28
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Štrasburku dne 8. června 2011.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2011/65/EL,
8. juuni 2011,
teatavate ohtlike ainete kasutamise piiramise kohta elektri- ja elektroonikaseadmetes
(uuesti sõnastatud)
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 114,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2002/95/EÜ (teatavate ohtlike ainete kasutamise piiramise kohta elektri- ja elektroonikaseadmetes) (4) tuleb teha mitmeid olulisi muudatusi. Selguse huvides tuleks kõnealune direktiiv uuesti sõnastada.
(2)
Ohtlike ainete kasutamise piiramist elektri- ja elektroonikaseadmetes käsitlevate liikmesriikide õigusnormide või haldusmeetmete vahelised erinevused võivad tekitada liidus kaubandustõkkeid ja moonutada konkurentsi, mistõttu võib neil olla otsene mõju siseturu rajamisele ja toimimisele. Seetõttu on osutunud vajalikuks kehtestada selles valdkonnas eeskirjad ja aidata kaasa inimeste tervise kaitsele ning elektroonikaromude keskkonnaohutule taaskasutamisele ja kõrvaldamisele.
(3)
Direktiiviga 2002/95/EÜ on ette nähtud, et komisjon vaatab läbi kõnealuse direktiivi sätted eelkõige selleks, et lisada selle reguleerimisalasse teatavate kategooriate seadmed ja uurida vajadust kohandada piiratud ainete loetelu teaduse arenguga, võttes arvesse ettevaatuspõhimõtet, nagu on kinnitatud nõukogu 4. detsembri 2000. aasta resolutsioonis.
(4)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. novembri 2008. aasta direktiiv 2008/98/EÜ (mis käsitleb jäätmeid) (5) seab jäätmealases seadusandluses esmatähtsaks jäätmetekke vältimise. Vältimise all on muu hulgas mõeldud meetmeid kahjulike ainete sisalduse vähendamiseks materjalides ja toodetes.
(5)
Nõukogu 25. jaanuari 1988. aasta resolutsioonis kaadmiumist tuleneva keskkonnareostuse likvideerimist käsitleva ühenduse tegevusprogrammi kohta (6) kutsuti komisjoni üles viivitamata töötama välja erimeetmeid sellise programmi jaoks. Ka inimeste tervist tuleb kaitsta ja seetõttu tuleks ellu viia üldstrateegia, millega piiratakse eelkõige kaadmiumi kasutamist ja soodustatakse asendusainete uuringuid. Kõnealuses resolutsioonis rõhutatakse, et kaadmiumi kasutamine peaks piirduma juhtudega, kui muid sobivaid lahendusi ei ole.
(6)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruses (EÜ) nr 850/2004 (püsivate orgaaniliste saasteainete kohta) (7) tuletatakse meelde, et liikmesriigid ei suuda keskkonda ja inimeste tervist püsivate orgaaniliste saasteainete eest saasteainete piiriülese mõju tõttu piisavalt kaitsta ja seetõttu on liidu tasand sellisteks meetmeteks sobivam. Vastavalt kõnealusele määrusele tuleks püsivate orgaaniliste saasteainete, nagu dioksiinide ja furaanide heited, mis on tööstuslike protsesside tahtmatud kõrvaltooted, välja selgitada ja võimalikult ruttu neid vähendada koos lõppeesmärgiga need kõrvaldada, kui see on teostatav.
(7)
Olemasolevad tõendid näitavad, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiivis 2002/96/EÜ (elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete kohta) (8) sätestatud elektroonikaromude kogumist, töötlemist, ringlussevõttu ja kõrvaldamist käsitlevad meetmed on vajalikud selliste jäätmekäitlusprobleemide vähendamiseks, mis on seotud asjaomaste raskmetallide ja leegiaeglustitega. Nendele meetmetele vaatamata kõrvaldatakse ka tulevikus suur osa elektroonikaromudest praeguste jäätmekõrvaldamisviiside kohaselt liidus või väljaspool seda. Isegi kui elektroonikaromusid kogutakse eraldi ja suunatakse ringlussevõtuprotsessi, võivad nendes sisalduvad elavhõbe, kaadmium, plii, kroom(VI), polübromobifenüülid (PBB) ja polübromodifenüüleetrid (PBDE) ohustada tervist ja keskkonda, eriti kui neid käideldakse mitte kõige optimaalsematel tingimustel.
(8)
Arvestades tehnilist ja majanduslikku teostatavust, sealhulgas väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate („VKEd”) poolt, on kõige tõhusam viis tagada nende ainetega seotud tervise- ja keskkonnariskide olulist vähendamist, et saavutada kaitse soovitud taset liidus, nende ainete asendamine elektri- ja elektroonikaseadmetes ohutute või ohutumate materjalidega. Kõnealuste ohtlike ainete kasutamise piiramine suurendab tõenäoliselt elektroonikaromude ringlussevõtu võimalusi ja majanduslikku tasuvust ning vähendab negatiivset mõju ringlussevõtukäitiste töötajate tervisele.
(9)
Käesoleva direktiivi reguleerimisalasse kuuluvaid aineid on teaduslikult põhjalikult uuritud ja hinnatud ning liidus ja siseriiklikul tasandil on nende suhtes rakendatud eri meetmeid.
(10)
Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmetes tuleks arvesse võtta olemasolevaid rahvusvahelisi suuniseid ja soovitusi ning nende aluseks peaks olema hinnang, mis põhineb olemasoleval teaduslikul ja tehnilisel teabel. Need meetmed on nõuetekohaselt ettevaatuspõhimõtet järgides vajalikud inimeste tervise ning keskkonna kaitse soovitud taseme saavutamiseks, arvestades ohte, mida meetmete puudumine liidus tõenäoliselt põhjustaks. Need meetmed tuleks korduvalt läbi vaadata ja neid vajaduse korral kohandada, võttes arvesse olemasolevaid tehnilisi ja teaduslikke andmeid. Käesoleva direktiivi lisad tuleks regulaarselt läbi vaadata, et võtta muu hulgas arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1907/2006 (mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ning millega asutatakse Euroopa Kemikaaliamet) (9) lisasid XIV ja XVII. Esmatähtsana tuleks käsitleda ohte inimeste tervisele ja keskkonnale, mida põhjustab selliste ainete kasutamine nagu heksabromotsüklododekaan (HBCDD), bis(2-etüülheksüül)ftalaat (DEHP), butüülbensüülftalaat (BBP) ja dibutüülftalaat (DBP). Et veelgi piirata ainete kasutamist, peaks komisjon esimese läbivaatamise käigus uuesti uurima varem hinnatud aineid kooskõlas käesolevas direktiivis sätestatud uute kriteeriumidega.
(11)
Käesolev direktiiv täiendab liidu üldiseid jäätmekäitlusalaseid õigusakte, näiteks direktiivi 2008/98/EÜ, ja määrust (EÜ) nr 1907/2006.
(12)
Käesolevasse direktiivi tuleks lisada hulk mõisteid, et täpsustada selle reguleerimisala. Lisaks tuleks elektri- ja elektroonikaseadmete mõistet täiendada mõistega „vajav”, et hõlmata teatavate toodete mitmeotstarbelist olemust, kui elektri- ja elektroonikaseadmete kavandatud funktsioone määratleda objektiivsete omaduste alusel, nagu toote konstruktsioon ja toote turustamine.
(13)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta direktiiv 2009/125/EÜ (mis käsitleb raamistiku kehtestamist energiamõjuga toodete ökodisaini nõuete sätestamiseks) (10) võimaldab kehtestada konkreetsed ökodisaininõuded selliste energiamõjuga toodete kohta, mis võivad kuuluda ka käesoleva direktiivi reguleerimisalasse. Direktiiv 2009/125/EÜ ja selle alusel vastu võetud rakendusmeetmed ei piira liidu jäätmekäitlusalaste õigusaktide kohaldamist.
(14)
Käesolevat direktiivi tuleks kohaldada, ilma et see piiraks liidu ohutus- ja tervishoiunõudeid käsitlevate õigusaktide ja liidu konkreetsete jäätmekäitlusalaste õigusaktide, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. septembri 2006. aasta direktiivi 2006/66/EÜ (mis käsitleb patareisid ja akusid ning patarei- ja akujäätmeid) (11) ning määruse (EÜ) nr 850/2004 kohaldamist.
(15)
Tuleks arvesse võtta selliste elektri- ja elektroonikaseadmete tehnilist arendamist, mis ei sisalda raskmetalle, PBDE- ja PBB-ühendeid.
(16)
Niipea kui on saadud teaduslikud tõendid ja võttes arvesse ettevaatuspõhimõtet, tuleks uurida muude ohtlike ainete piiramist, sealhulgas väga väikesed ained või väga väikese sisemise või pindmise struktuuriga ained (nanomaterjalid), mis võivad olla ohtlikud nende mõõtmetest või struktuurist tingitud omaduste tõttu, ning nende asendamist keskkonnasõbralikumate võimalustega, mis tagavad vähemalt sama tasemega tarbijakaitse. Selleks peaks II lisas esitatud piiratud ainete loetelu läbivaatamine ja muutmine toimuma kooskõlastatult, suurendama vastastikust koostoimet ning kajastama täiendusi selles töös, mida tehakse muude liidu õigusaktide alusel, eelkõige määruse (EÜ) nr 1907/2006 alusel, tagades samal ajal käesoleva direktiivi ja kõnealuse määruse vastastikku sõltumatu toimimise. Asjaomaste sidusrühmadega tuleks konsulteerida ning eriti tuleks arvesse võtta võimalikku mõju VKEdele.
(17)
Taastuvenergia arendamine on üks liidu peaeesmärke ning taastuvad energiaallikad annavad olulise panuse keskkonna ja kliimaga seotud eesmärkide saavutamisse. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivis 2009/28/EÜ (taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta) (12) tuletatakse meelde, et tuleks tagada nende eesmärkide ja liidu muude keskkonnaalaste õigusaktide sidusus. Seega ei tohiks käesoleva direktiiviga takistada arendamast taastuvenergia tehnoloogiaid, millel ei ole negatiivset mõju inimeste tervisele ja keskkonnale ning mis on säästvad ja majanduslikult tasuvad.
(18)
Tuleks lubada erandeid asendamisnõudest, kui asendamine ei ole teaduslikult ja tehniliselt võimalik, arvestades eelkõige VKEde olukorda, kui asendamise negatiivne keskkonna-, tervise- ja tarbijaohutusealane mõju on tõenäoliselt suurem kui sellest tulenev keskkonna-, tervise- ja tarbijaohutusealane kasu, või kui asendusainete usaldusväärsus ei ole tagatud. Otsuses erandite ja võimalike erandite kestuse kohta tuleks arvesse võtta asendusainete kättesaadavust ja asendamise sotsiaalmajanduslikku mõju. Vajaduse korral tuleks erandite üldmõju puhul kasutada olelusringil põhinevat lähenemisviisi. Ohtlike ainete asendamist elektri- ja elektroonikaseadmetes tuleks teha ka viisil, mis on kooskõlas elektri- ja elektroonikaseadmete kasutajate tervise- ja ohutusnõuetega. Meditsiiniseadmete turule laskmiseks on vaja kooskõlas nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiiviga 93/42/EMÜ (meditsiiniseadmete kohta) (13) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. oktoobri 1998. aasta direktiiviga 98/79/EÜ (meditsiiniliste in vitro diagnostikavahendite kohta) (14) kohaldada vastavushindamismenetlust, mis võib nõuda liikmesriikide pädevate asutuste määratud teavitatud asutuse osalemist. Kui selline teavitatud asutus teeb kindlaks, et meditsiiniseadmetes või meditsiinilistes in vitro diagnostikavahendites kasutamiseks mõeldud võimaliku asendusaine ohutus ei ole tõendatud, käsitatakse, et selle võimaliku asendusaine kasutamisel on selge negatiivne sotsiaalmajanduslik, tervise- ja tarbijaohutusealane mõju. Seadmete suhtes peaks olema võimalik taotleda erandeid alates käesoleva direktiivi jõustumise kuupäevast isegi enne seda, kui kõnealused seadmed tegelikult lisatakse käesoleva direktiivi reguleerimisalasse.
(19)
Erandid teatavate konkreetsete materjalide ja komponentide piirangust peaksid olema kehtivusulatuse ja -aja poolest piiratud, et järk-järgult suudetaks lõpetada ohtlike ainete kasutamine elektri- ja elektroonikaseadmetes, eeldusel et nende ainete kasutamist sellistes seadmetes peaks olema võimalik vältida.
(20)
Kuna toodete korduskasutus, parandamine ja olelustsükli pikendamine on kasulik, peavad varuosad olema kättesaadavad.
(21)
Käesoleva direktiivi reguleerimisalasse kuuluvate elektri- ja elektroonikaseadmete vastavushindamismenetlused peaksid olema kooskõlas asjakohaste liidu õigusaktidega, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta otsusega nr 768/2008/EÜ (toodete turustamise ühise raamistiku kohta) (15). Vastavushindamismenetluste ühtlustamine peaks andma valmistajatele õiguskindluse, millised vastavustõendid tuleb esitada pädevatele asutustele kogu liidus.
(22)
Toodete suhtes liidu tasandil kohaldatavat vastavusmärgist, st CE-märgist, tuleks kohaldada ka käesoleva direktiivi reguleerimisalasse kuuluvate elektri- ja elektroonikaseadmete suhtes.
(23)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta määruses (EÜ) nr 765/2008 (millega sätestatakse akrediteerimise ja turujärelevalve nõuded seoses toodete turustamisega) (16) sätestatud turujärelevalvemehhanismid tagavad käesoleva direktiivi järgimise kontrollimiseks vajalikud kaitsemeetmed.
(24)
Selleks et tagada käesoleva direktiivi rakendamiseks ühetaolised tingimused, eelkõige seoses eranditaotluste suuniste ja vormiga, tuleks komisjonile anda rakendamisvolitused. Neid volitusi tuleks teostada kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (17).
(25)
Käesolevas direktiivis sätestatud eesmärkide saavutamiseks peaks komisjonil olema õigus võtta kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 290 vastu delegeeritud õigusakte, et muuta II lisa, üksikasjalikke eeskirju, mis käsitlevad vastavust maksimaalsele lubatud sisaldusele, ning kohandada III ja IV lisa vastavalt tehnika ja teaduse arengule. On eriti oluline, et komisjon viiks oma ettevalmistava töö käigus läbi asjakohaseid konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil.
(26)
Käesoleva direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmise kohustus peaks piirduma nende sätetega, mille sisu on võrreldes varasema direktiiviga oluliselt muutunud. Kohustus võtta üle muutmata sätted tuleneb varasemast direktiivist.
(27)
Käesolev direktiiv ei tohiks piirata liikmesriikide kohustusi, mis on seotud VII lisa B osas nimetatud direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmise ja kohaldamise tähtpäevadega.
(28)
Käesoleva direktiivi läbivaatamisel peaks komisjon põhjalikult analüüsima selle kooskõla määrusega (EÜ) nr 1907/2006.
(29)
Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (18) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja liidu huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning tegema need üldsusele kättesaadavaks.
(30)
Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt kehtestada piirangud ohtlike ainete kasutamisele elektri- ja elektroonikaseadmetes, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, ning probleemi ulatuse ja selle seose tõttu muude liidu õigusaktidega, mis käsitlevad jäätmete taaskasutamist ja kõrvaldamist, ning ühist huvi pakkuvaid valdkondi, nagu inimeste tervise kaitse, on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
Artikkel 1
Sisu
Käesoleva direktiiviga kehtestatakse eeskirjad ohtlike ainete kasutamise kohta elektri- ja elektroonikaseadmetes, et kaasa aidata inimeste tervise ja keskkonna kaitsele, sealhulgas elektroonikaromude keskkonnaohutule taaskasutamisele ja kõrvaldamisele.
Artikkel 2
Reguleerimisala
1. Kui lõikest 2 ei tulene teisiti, kohaldatakse käesolevat direktiivi elektri- ja elektroonikaseadmete suhtes, mis kuuluvad I lisas nimetatud kategooriatesse.
2. Ilma et see piiraks artikli 4 lõigete 3 ja 4 kohaldamist, tagavad liikmesriigid, et elektri- ja elektroonikaseadmeid, mis jäid välja direktiivi 2002/95/EÜ reguleerimisalast, kuid mis ei oleks kooskõlas käesoleva direktiiviga, võib siiski jätkuvalt turul kättesaadavaks teha kuni 22. juulini 2019.
3. Käesolevat direktiivi kohaldatakse, ilma et see piiraks ohutust ja tervishoidu ning kemikaale käsitlevate liidu õigusaktide nõuete, eelkõige määruse (EÜ) nr 1907/2006, ning liidu konkreetsete jäätmekäitlusalaste õigusaktide nõuete kohaldamist.
4. Käesolevat direktiivi ei kohaldata järgmiste seadmete suhtes:
a)
seadmed, mis on vajalikud liikmesriikide esmatähtsate julgeolekuhuvide kaitsmiseks, sealhulgas konkreetselt sõjaliseks otstarbeks ettenähtud relvad, laskemoon ja sõjatarvikud;
b)
kosmosesse saatmiseks ettenähtud seadmed;
c)
seadmed, mis on konkreetselt projekteeritud ja tuleb paigaldada käesoleva direktiivi reguleerimisalast väljajäetud või sinna mittekuuluva muud liiki seadme osana ja mis toimivad üksnes kõnealuse seadme osana ning mida saab asendada üksnes samasuguse konkreetselt projekteeritud seadmega;
d)
suured paiksed tööstuslikud tööriistad;
e)
suured paigaldised;
f)
inimeste või kaupade transpordivahendid, välja arvatud kaherattalised elektrisõidukid, millel puudub tüübikinnitus;
g)
üksnes majandus- ja kutsetegevuseks kättesaadavaks tehtud maanteevälised liikurmasinad;
h)
aktiivsed siirdatavad meditsiiniseadmed;
i)
fotogalvaanilised paneelid, mis on ette nähtud kasutamiseks süsteemis, mille on projekteerinud, kokku pannud ja paigaldanud spetsialistid alaliseks kasutuseks kindlaksmääratud kohas, et toota päikesevalgusest energiat avalikuks, kaubanduslikuks ja tööstuslikuks kasutuseks ning elamute jaoks;
j)
seadmed, mis on projekteeritud üksnes teadus- ja arendustegevuse eesmärgil ja mis on kättesaadavad vaid ettevõtetevahelises süsteemis.
Artikkel 3
Mõisted
Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) „elektri- ja elektroonikaseade”- seade, mis vajab nõuetekohaseks toimimiseks elektrivoolu või elektromagnetvälja, ja seade, mida kasutatakse nimetatud voolu ja väljade loomiseks, ülekandmiseks ja mõõtmiseks ning mis on kavandatud kasutamiseks kuni 1 000-voldise vahelduvvooluga ja 1 500-voldise alalisvooluga;
2) seoses punktiga 1, elektrivoolu või elektromagnetvälja „vajav”- elektri- ja elektroonikaseade, mis vajab elektrivoolu või elektromagnetvälja vähemalt ühe kavandatud funktsiooni täitmiseks;
3) „suured paiksed tööstuslikud tööriistad”- masinate, seadmete ja/või komponentide suuremõõtmeline kogum, mis toimib üheskoos konkreetse kasutuse tarvis ja mille spetsialistid kindlas asukohas alaliselt paigaldavad ja demonteerivad ning mida spetsialistid kasutavad ja hooldavad tööstuslikus tootmisrajatises või teadus- ja arendustegevuse rajatises;
4) „suur paigaldis”- suuremõõtmeline kombinatsioon mitut liiki aparaatidest ja vajaduse korral muudest seadmetest, mille on kokku pannud ja paigaldanud spetsialistid ja mida kavatsetakse kasutada alaliselt eelnevalt kindlaksmääratud konkreetses asukohas ning mille demonteerivad spetsialistid;
5) „kaablid”- kõik kaablid, mille nimipinge on väiksem kui 250 volti ja mis on elektri- või elektroonikaseadme ühenduseks või ühenduse pikenduseks elektrivõrguga või mis ühendavad omavahel kahte või enamat elektri- või elektroonikaseadet;
6) „valmistaja”- füüsiline või juriidiline isik, kes valmistab elektri- või elektroonikaseadme või kes laseb sellise elektri- või elektroonikaseadme projekteerida või valmistada ja kes turustab seda oma nime või kaubamärgi all;
7) „volitatud esindaja”- liidus asuv füüsiline või juriidiline isik, kes on saanud valmistajalt kirjaliku volituse tegutseda tema nimel seoses kindlaksmääratud ülesannetega;
8) „turustaja”- turustusahelas osalev füüsiline või juriidiline isik, välja arvatud valmistaja või importija, kes teeb elektri- või elektroonikaseadme turul kättesaadavaks;
9) „importija”- liidus asuv füüsiline või juriidiline isik, kes laseb elektri- või elektroonikaseadme kolmandast riigist liidu turule;
10) „ettevõtja”- valmistaja, volitatud esindaja, importija ja turustaja;
11) „turul kättesaadavaks tegemine”- elektri- või elektroonikaseadme tasu eest või tasuta tarnimine liidu turule seal kaubandustegevuse käigus turustamiseks, tarbimiseks või kasutamiseks;
12) „turulelaskmine”- elektri- või elektroonikaseadme esmakordselt liidu turul kättesaadavaks tegemine;
13) „ühtlustatud standard”- standard, mille on vastu võtnud üks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/34/EÜ (millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord) (19) I lisas loetletud Euroopa standardimisasutustest komisjoni esitatud taotluse alusel kooskõlas direktiivi 98/34/EÜ artikliga 6;
14) „tehniline spetsifikatsioon”- dokument, milles nähakse ette tootele, protsessile või teenusele esitatavad tehnilised nõuded;
15) „CE-märgis”- märgis, millega valmistaja näitab, et toode vastab märgise tootele paigaldamist sätestavate liidu ühtlustamisõigusaktide alusel kohaldatavatele nõuetele;
16) „vastavushindamine”- menetlus, millega tõendatakse, kas elektri- või elektroonikaseadet käsitlevad käesoleva direktiivi nõuded on täidetud;
17) „turujärelevalve”- ametiasutuste tegevus ja meetmed selle tagamiseks, et elektri- ja elektroonikaseadmed vastaksid käesoleva direktiiviga kehtestatud nõuetele ega ohustaks inimeste tervist, ohutust või muid avaliku huvi kaitsega seotud aspekte;
18) „tagasivõtmine”- meede, mille eesmärk on võtta turult tagasi toode, mis on seal juba lõpptarbijale kättesaadavaks tehtud;
19) „kõrvaldamine”- meede, mille eesmärk on turustusahelas oleva toote turul kättesaadavaks tegemise vältimine;
20) „homogeenne materjal”- läbini ühtse koostisega materjal või materjalide kombinatsioonist koosnev materjal, mida ei ole võimalik lahutada või eraldada eri materjalideks mehaanilisel viisil nagu kruvimine, lõikamine, purustamine, jahvatamine või lihvimine;
21) „meditsiiniseade”- direktiivi 93/42/EMÜ artikli 1 lõike 2 punkti a kohane meditsiiniseade, mis on ühtlasi elektri- või elektroonikaseade;
22) „meditsiiniline in vitro diagnostikaseade”- direktiivi 98/79/EÜ artikli 1 lõike 2 punkti b kohane meditsiiniline in vitro diagnostikaseade;
23) „aktiivne siirdatav meditsiiniseade”- nõukogu 20. juuni 1990. aasta direktiivi 90/385/EMÜ (aktiivseid siirdatavaid meditsiiniseadmeid käsitlevate liikmesriikide õigusnormide ühtlustamise kohta) (20) artikli 1 lõike 2 punkti c kohane aktiivne siirdatav meditsiiniseade;
24) „tööstuslikud seire- ja kontrolliseadmed”- üksnes tööstuslikuks kasutamiseks või majandus- või kutsetegevuseks ettenähtud seire- ja kontrolliseadmed;
25) „asendusaine kättesaadavus”- võimalus, et asendusainet saab valmistada ja tarnida mõistliku aja jooksul võrreldes ajaga, mida on vaja II lisas loetletud ainete valmistamiseks ja tarnimiseks;
26) „asendusaine usaldusväärsus”- tõenäosus, et seda asendusainet kasutav elektri- või elektroonikaseade täidab tõrgeteta vajalikku funktsiooni määratud tingimustel määratud aja jooksul;
27) „varuosa”- elektri- või elektroonikaseadme üksikosa, millega saab asendada elektri- või elektroonikaseadme osa. Elektri- või elektroonikaseade ei saa kavandatult talitleda ilma selle osata. Elektri- või elektroonikaseadme funktsionaalsus taastub või paraneb, kui see osa asendatakse varuosaga;
28) „üksnes majandus- ja kutsetegevuseks kättesaadavaks tehtud maanteevälised liikurmasinad”- sisseehitatud jõuallikaga masinad, mille kasutamine nõuab töötamise käigus kas liikuvust või pidevat või vaheaegadega liikumist järjestikuste kindlate töökohtade vahel, ja mis on tehtud kättesaadavaks üksnes majandus- ja kutsetegevuses kasutamiseks.
Artikkel 4
Vältimine
1. Liikmesriigid tagavad, et turule lastavad elektri- ja elektroonikaseadmed, sealhulgas kaablid ja seadmete remondiks, korduskasutuseks, funktsioonide ajakohastamiseks või võimsuse suurendamiseks ettenähtud varuosad ei sisalda II lisas loetletud aineid.
2. Käesoleva direktiivi kohaldamisel on homogeenses materjalis lubatud mitte rohkem kui II lisas kindlaksmääratud maksimaalne sisaldus, mida väljendatakse massiprotsendina. Komisjon võtab delegeeritud õigusaktide abil vastavalt artiklile 20 ning artiklites 21 ja 22 sätestatud tingimustel vastu üksikasjalikud eeskirjad maksimaalse lubatud sisalduse järgimiseks, võttes muu hulgas arvesse pealiskihte.
3. Lõiget 1 kohaldatakse meditsiiniseadmete ning seire- ja kontrolliseadmete suhtes, mis lastakse turule alates 22. juulist 2014, meditsiiniliste in vitro diagnostikaseadmete suhtes, mis lastakse turule alates 22. juulist 2016, ning tööstuslike seire- ja kontrolliseadmete suhtes, mis lastakse turule alates 22. juulist 2017.
4. Lõiget 1 ei kohaldata järgmiste seadmete remondiks, korduskasutuseks, funktsioonide ajakohastamiseks või võimsuse suurendamiseks ettenähtud kaablite või varuosade suhtes:
a)
enne 1. juulit 2006 turule lastud elektri-ja elektroonikaseadmed;
b)
enne 22. juulit 2014 turule lastud meditsiiniseadmed;
c)
enne 22. juulit 2016 turule lastud meditsiinilised in vitro diagnostikaseadmed;
d)
enne 22. juulit 2014 turule lastud seire- ja kontrolliseadmed;
e)
enne 22. juulit 2017 turule lastud tööstuslikud seire- ja kontrolliseadmed;
f)
elektri- ja elektroonikaseadmed, mille suhtes on tehtud erand ja mis on lastud turule enne kõnealuse erandi kehtivusaja lõppu, kui tegemist on selle konkreetse erandiga.
5. Lõiget 1 ei kohaldata enne 1. juulit 2006 turule lastud elektri- ja elektroonikaseadmetest korduskasutusse võetud varuosade suhtes, kui neid varuosi taaskasutatakse enne 1. juulit 2016 turule lastavates seadmetes, tingimusel et korduskasutamine toimub auditeeritavates ettevõtetevahelistes suletud ahelana toimivates tagastussüsteemides ja tarbijat teavitatakse osade korduskasutamisest.
6. Lõiget 1 ei kohaldata III ja IV lisas loetletud kasutamisviiside suhtes.
Artikkel 5
Lisade kohandamine teaduse ja tehnika arenguga
1. III ja IV lisa kohandamiseks teaduse ja tehnika arenguga ning artiklis 1 sätestatud eesmärkide saavutamiseks võtab komisjon eraldi delegeeritud õigusaktide abil vastavalt artiklile 20 ning artiklites 21 ja 22 sätestatud tingimustel vastu järgmised meetmed:
a)
konkreetseteks kasutusviisideks ette nähtud elektri- ja elektroonikaseadmete materjalide ja komponentide lisamine III ja IV lisas esitatud loeteludesse, tingimusel et selline lisamine ei nõrgenda määruse (EÜ) nr 1907/2006 kohaselt ette nähtud keskkonna- ja tervisekaitset ja kui vähemalt üks järgmistest tingimustest on täidetud:
-
nende kõrvaldamine või asendamine konstruktsioonimuutuste või materjalide ja komponentidega, mis ei nõua II lisas loetletud materjalide või ainete kasutamist, on teaduslikult või tehniliselt võimatu;
-
asendusainete usaldusväärsus ei ole tagatud,
-
asendamise negatiivne kogumõju keskkonnale, tervisele ja tarbijaohutusele on tõenäoliselt suurem kui sellest tulenev keskkonna-, tervise-, või tarbijaohutusealane kasu kokku.
Otsustes elektri- ja elektroonikaseadmete materjalide ja komponentide lisamise kohta III ja IV lisas esitatud loeteludesse ja võimalike erandite kestuse määramise kohta võetakse arvesse asendusainete kättesaadavust ja asendamise sotsiaalmajanduslikku mõju. Otsustes võimalike erandite kestuse kohta võetakse arvesse võimalikku negatiivset mõju innovatsioonile. Vajaduse korral kaalutakse erandi üldmõju olelusringile;
b)
elektri- ja elektroonikaseadmete materjalide ja komponentide väljajätmine III ja IV lisas esitatud loeteludest, kui punktis a sätestatud tingimusi enam ei täideta.
2. Lõike 1 punkti a kohaselt vastuvõetud meetmed kehtivad kuni viis aastat I lisa kategooriate 1-7, 10 ja 11 korral ning kuni seitse aastat I lisa kategooriate 8 ja 9 korral. Kehtivusaegade kohta tehakse otsus juhtumipõhiselt ja neid võib uuendada.
III lisas 21. juulil 2011 loetletud erandite maksimaalne kehtivusaeg, mida võib pikendada, on I lisa kategooriate 1-7 ja 10 korral viis aastat alates 21. juulist 2011 ja I lisa kategooriate 8 ja 9 korral seitse aastat alates artikli 4 lõikes 3 sätestatud asjaomastest kuupäevadest, kui ei ole ette nähtud lühemat ajavahemikku.
IV lisas 21. juulil 2011 loetletud erandite maksimaalne kehtivusaeg, mida võib pikendada, on seitse aastat alates artikli 4 lõikes 3 sätestatud asjaomastest kuupäevadest, kui ei ole ette nähtud lühemat ajavahemikku.
3. Erandi tegemise, uuendamise või tühistamise taotlus esitatakse komisjonile vastavalt V lisale.
4. Komisjon teeb järgmist:
a)
kinnitab taotluse saamist kirjalikult 15 päeva jooksul pärast selle kättesaamist. Kinnituses on märgitud taotluse kättesaamise kuupäev;
b)
teavitab liikmesriike viivitamata taotlusest ja teeb neile kättesaadavaks taotluse ning taotleja esitatud mis tahes lisateabe;
c)
teeb taotluse kokkuvõtte üldsusele kättesaadavaks;
d)
hindab taotlust ja selle põhjendust.
5. Erandi uuendamise taotlus esitatakse hiljemalt 18 kuud enne erandi kehtivusaja lõppu.
Komisjon teeb otsuse erandi uuendamise taotluse kohta hiljemalt 6 kuu jooksul enne kehtiva erandi aegumiskuupäeva, kui erandlikud asjaolud ei õigusta muid tähtaegu. Kehtiv erand jääb kehtima, kuni komisjon on teinud uuendamise taotluse kohta otsuse.
6. Kui erandi uuendamise taotlus lükatakse tagasi või erand tühistatakse, kehtib erand minimaalselt 12 kuud ja maksimaalselt 18 kuud alates otsuse tegemise kuupäevast.
7. Komisjon konsulteerib muu hulgas enne lisade muutmist ettevõtjate, ringlussevõtjate, töötlemisega tegelevate ettevõtjate, keskkonnaorganisatsioonide ning töövõtjate ja tarbijate ühendustega ning teeb saadud märkused avalikkusele kättesaadavaks.
8. Komisjon võtab vastu käesoleva artikli lõikes 3 osutatud taotluste ühtlustatud vormi ja taotlusi käsitlevad üldised suunised, võttes arvesse VKEde olukorda. Nimetatud rakendusaktid võetakse vastu kooskõlas artikli 19 lõikes 2 osutatud kontrollimenetlusega.
Artikkel 6
II lisas esitatud piiratud ainete loetelu läbivaatamine ja muutmine
1. Artiklis 1 sätestatud eesmärkide saavutamiseks ja võttes arvesse ettevaatuspõhimõtet, kaalub komisjon enne 22. juulit 2014 põhjaliku hindamise alusel, kas vaadata läbi II lisas esitatud piiratud ainete loetelu ja muuta seda, ning seejärel korrapäraselt omal algatusel või liikmesriigi esitatud ettepaneku alusel, millesse on lisatud lõikes 2 osutatud teave.
II lisas esitatud piiratud ainete loetelu läbivaatamine ja muutmine on kooskõlas kemikaale käsitlevate muude õigusaktidega, eelkõige määrusega (EÜ) nr 1907/2006, ja selles võetakse muu hulgas arvesse kõnealuse määruse XIV ja XVII lisa. Läbivaatamisel kasutatakse kõnealuste õigusaktide kohaldamisel saadud teavet, mis on avalikult kättesaadav.
II lisa läbivaatamiseks ja muutmiseks võtab komisjon eriti arvesse seda, kas aine, sealhulgas väga väikesed ained või väga väikese sisemise või pindmise struktuuriga ained või samalaadsete ainete rühm:
a)
võivad avaldada negatiivset mõju elektroonikaromude jäätmekäitlustoimingute ajal, sealhulgas võimalustele elektroonikaromude korduskasutamise ettevalmistamiseks või elektroonikaromudest pärinevate materjalide ringlussevõtuks;
b)
võivad kasutusviise arvesse võttes põhjustada aine kontrollimatu või hajutatud levimise keskkonda või elektroonikaromudest saadud materjalide korduskasutamiseks, ringlussevõtuks või muuks käitlemiseks ettevalmistamisel põhjustada ohtlike jääkide või lagunemissaaduste kontrollimatu või hajutatud levimise;
c)
võivad põhjustada elektroonikaromude kogumise või töötlemisega seotud töötajate lubamatut kokkupuudet ainega;
d)
võib asendada asendus- või alternatiivtehnoloogiaga, millel on väiksem negatiivne mõju.
Läbivaatamise käigus konsulteerib komisjon huvitatud isikute, sealhulgas ettevõtjate, ringlussevõtjate, töötlemisega tegelevate ettevõtjate, keskkonnaorganisatsioonide ning töövõtjate ja tarbijate ühendustega.
2. II lisas esitatud piiratud ainete või samalaadsete ainete rühma loetelu läbivaatamise ja muutmise ettepanekud sisaldavad vähemalt järgmist teavet:
a)
täpselt ja selgelt sõnastatud piirangu ettepanek;
b)
viited ja teaduslikud tõendid piirangu kohta;
c)
teave aine või samalaadsete ainete rühma kasutamise kohta elektri- ja elektroonikaseadmetes;
d)
teave kahjustava mõju ja kokkupuute kohta eriti elektroonikaromude jäätmekäitlustoimingute ajal;
e)
teave võimalike aseainete ja muude alternatiivide, nende kättesaadavuse ja usaldusväärsuse kohta;
f)
põhjendused selle kohta, et üleliiduline piirang on kõige sobivam meede;
g)
sotsiaalmajanduslik hinnang.
3. Komisjon võtab käesolevas artiklis osutatud meetmed vastu delegeeritud õigusaktide abil vastavalt artiklile 20 ning artiklites 21 ja 22 sätestatud tingimustel.
Artikkel 7
Valmistajate kohustused
Liikmesriigid tagavad järgmist:
a)
valmistajad tagavad elektri- ja elektroonikaseadme turule laskmisel, et see on projekteeritud ja valmistatud kooskõlas artiklis 4 sätestatud nõuetega;
b)
valmistajad koostavad nõutava tehnilise dokumentatsiooni ja viivad läbi tootmise sisekontrolli vastavalt otsuse nr 768/2008/EÜ II lisa A moodulis sätestatud menetlusele;
c)
kui punktis b osutatud menetlusega on tõendatud elektri- või elektroonikaseadme vastavus kohaldatavatele nõuetele, koostavad valmistajad ELi vastavusdeklaratsiooni ning kinnitavad valmistootele CE-märgise. Kui muude kohaldatavate liidu õigusaktidega on ette nähtud vähemalt sama range vastavushindamismenetluse kohaldamine, võib käesoleva direktiivi artikli 4 lõike 1 nõuetele vastavust tõendada selle menetluse raames. Võib koostada ühe tehnilise dokumendi;
d)
valmistajad säilitavad tehnilist dokumentatsiooni ja ELi vastavusdeklaratsiooni kümme aastat pärast elektri- ja elektroonikaseadmete turule laskmist;
e)
valmistajad tagavad menetluste olemasolu seeriatoodangu vastavuse säilimiseks. Nõuetekohaselt võetakse arvesse muudatusi elektri- või elektroonikaseadme konstruktsioonis/disainis või omadustes ja muudatusi neis ühtlustatud standardites või tehnospetsifikaatides, mille alusel kõnealuse seadme vastavus on kinnitatud;
f)
valmistajad peavad nõuetele mittevastavate elektri- ja elektroonikaseadmete ja seadmete tagasivõtmise registrit ja teavitavad sellest turustajaid;
g)
valmistajad tagavad, et nende elektri- ja elektroonikaseadmed kannavad tüübi-, partii- või seerianumbrit või muud märget, mis võimaldab neid tuvastada, või kui elektri- ja elektroonikaseadmete suurus või olemus seda ei võimalda, tagavad valmistajad, et nõutud teave on elektri- ja elektroonikaseadmete pakendil või seadmega kaasasolevas dokumendis;
h)
valmistajad märgivad oma nime, registreeritud kaubanime või registreeritud kaubamärgi ja kontaktaadressi kas elektri- ja elektroonikaseadmetele või, kui see ei ole võimalik, nende pakendile või kõnealuste seadmetega kaasasolevasse dokumenti. Aadress peab selgelt osutama kohale, kus valmistajaga ühendust saab võtta. Kui muud kohaldatavad liidu õigusaktid sisaldavad vähemalt sama rangeid sätteid valmistaja nime ja aadressi kinnitamise kohta, kohaldatakse neid sätteid;
i)
valmistajad, kes arvavad või kellel on põhjust uskuda, et elektri- või elektroonikaseade, mille nad on turule lasknud, ei vasta käesolevale direktiivile, võtavad viivitamata vajalikud parandusmeetmed, et vastavalt vajadusele viia kõnealune seade nõuetega vastavusse, kõrvaldada see turult või võtta tagasi ja teavitavad ka viivitamata nende liikmesriikide pädevaid ametiasutusi, kus nad seadmed kättesaadavaks tegid, esitades eelkõige üksikasjad mittevastavuse ja kõikide võetud parandusmeetmete kohta;
j)
liikmesriigi pädeva asutuse põhjendatud nõudmisel esitavad valmistajad talle elektri-ja elektroonikaseadmete käesoleva direktiiviga vastavuse tõendamiseks vajaliku teabe ja dokumentatsiooni keeles, mis on kõnealusele asutusele kergesti arusaadav. Kõnealuse asutuse nõudmisel teevad nad temaga koostööd kõigis nende poolt turule lastud elektri- ja elektroonikaseadmete käesoleva direktiiviga vastavuse tagamiseks võetavates meetmetes.
Artikkel 8
Volitatud esindajate kohustused
Liikmesriigid tagavad järgmist:
a)
valmistajatel on võimalus kirjaliku volituse alusel määrata volitatud esindaja. Artikli 7 punktis a sätestatud kohustused ja tehnilise dokumentatsiooni koostamine ei kuulu volitatud esindaja ülesannete hulka;
b)
volitatud esindaja täidab ülesandeid valmistajalt saadud volituste piires. Volitus võimaldab volitatud esindajal teha vähemalt järgmist:
-
hoida ELi vastavusdeklaratsiooni ja tehnilist dokumentatsiooni riikliku järelevalveasutuse jaoks kättesaadavana kümme aastat pärast elektri- või elektroonikaseadme turulelaskmist;
-
esitada liikmesriikide pädevate asutuse põhjendatud nõudmisel neile kogu vajalik teave ja dokumentatsioon, mis tõendab elektri- või elektroonikaseadme vastavust käesolevale direktiivile;
-
teha liikmesriikide pädevate asutuste nõudmisel nendega koostööd kõigis nende volitustega hõlmatud elektri- ja elektroonikaseadmete käesoleva direktiiviga vastavuse tagamiseks võetavates meetmetes.
Artikkel 9
Importijate kohustused
Liikmesriigid tagavad järgmist:
a)
importijad lasevad liidu turule üksnes käesoleva direktiivi nõuetele vastavaid elektri- või elektroonikaseadmeid;
b)
enne elektri- või elektroonikaseadme turule laskmist tagavad importijad, et valmistaja on asjakohaselt hinnanud kõnealuse seadme vastavust ning importijad tagavad lisaks, et valmistaja on koostanud tehnilise dokumentatsiooni, et elektri- ja elektroonikaseadmed kannavad CE-märgist, ning et seadmetega on kaasas nõutud dokumendid ning et valmistaja on täitnud artikli 7 punktides f ja g sätestatud nõuded;
c)
kui importija arvab või tal on põhjust uskuda, et elektri- või elektroonikaseade ei ole kooskõlas artiklis 4 sätestatud nõuetega, ei lase ta kõnealust seadet turule enne, kui see on nõuetega kooskõlla viidud, ning teavitab sellest valmistajat ja turujärelevalveasutusi;
d)
importijad märgivad oma nime, registreeritud kaubanime või registreeritud kaubamärgi ja kontaktaadressi kas elektri- ja elektroonikaseadmele või, kui see ei ole võimalik, selle pakendile või kõnealuste seadmetega kaasasolevasse dokumenti. Kui muud kohaldatavad liidu õigusaktid sisaldavad vähemalt sama rangeid sätteid importija nime ja aadressi kinnitamise kohta, kohaldatakse neid sätteid;
e)
käesoleva direktiiviga vastavuse tagamiseks peavad importijad nõuetele mittevastavate elektri- ja elektroonikaseadmete ja seadmete tagasivõtmise registrit ja teavitavad sellest turustajaid;
f)
importijad, kes arvavad või kellel on põhjust uskuda, et elektri- või elektroonikaseade, mille nad on turule lasknud, ei vasta käesolevale direktiivile, võtavad viivitamata vajalikud parandusmeetmed, et vastavalt vajadusele viia kõnealune seade nõuetega vastavusse, kõrvaldada see turult või võtta tagasi ja teavitavad ka viivitamata nende liikmesriikide pädevaid ametiasutusi, kus nad seadmed kättesaadavaks tegid, esitades eelkõige üksikasjad mittevastavuse ja kõikide võetud parandusmeetmete kohta;
g)
importijad hoiavad ELi vastavusdeklaratsiooni koopiat turujärelevalveasutustele kättesaadavana kümme aastat pärast elektri- või elektroonikaseadme turulelaskmist ning tagavad, et tehniline dokumentatsioon on kõnealuste asutuste nõudmisel neile kättesaadav;
h)
liikmesriigi pädeva asutuse põhjendatud nõudmisel esitavad importijad talle elektri- või elektroonikaseadme käesoleva direktiiviga vastavuse tõendamiseks vajaliku teabe ja dokumentatsiooni keeles, mis on kõnealusele asutusele kergesti arusaadav. Kõnealuse asutuse nõudmisel teevad nad temaga koostööd kõigis nende poolt turule lastud elektri- ja elektroonikaseadmete käesoleva direktiiviga vastavuse tagamiseks võetud meetmetes.
Artikkel 10
Turustajate kohustused
Liikmesriigid tagavad järgmist:
a)
elektri- või elektroonikaseadet turul kättesaadavaks tehes arvestavad turustajad kohaldatavate nõuetega, kontrollides eelkõige, et seade kannab CE-märgist, et sellega oleks kaasas nõutavad dokumendid keeles, millest saavad kergesti aru selle liikmesriigi tarbijad ja lõppkasutajad, mille turul kõnealune elektri- või elektroonikaseade kättesaavaks tehakse, ning et valmistaja ja importija on täitnud artikli 7 punktides g ja h ning artikli 9 punktis d sätestatud nõuded;
b)
kui turustaja arvab või tal on põhjust uskuda, et elektri- või elektroonikaseade ei ole kooskõlas artiklis 4 sätestatud nõuetega, ei tee turustaja kõnealust seadet turul kättesaadavaks enne, kui see on nõuetega kooskõlla viidud, ja turustaja teavitab sellest valmistajat, importijat ja turujärelevalveasutusi;
c)
turustajad, kes arvavad või kellel on põhjust uskuda, et elektri- või elektroonikaseade, mille nad on turul kättesaadavaks teinud, ei vasta käesolevale direktiivile, võtavad vajalikud parandusmeetmed, et vastavalt vajadusele viia kõnealune seade nõuetega vastavusse, kõrvaldada see turult või võtta tagasi ja teavitavad ka viivitamata nende liikmesriikide pädevaid ametiasutusi, kus nad seadmed kättesaadavaks tegid, esitades eelkõige üksikasjad mittevastavuse ja kõikide võetud parandusmeetmete kohta;
d)
liikmesriigi pädeva asutuse põhjendatud nõudmisel esitavad turustajad talle elektri- või elektroonikaseadme käesoleva direktiiviga vastavuse tõendamiseks vajaliku teabe ja dokumentatsiooni ning kõnealuse asutuse nõudmisel teevad nad temaga koostööd kõigis nende poolt turul kättesaadavaks tehtud elektri- ja elektroonikaseadmete käesoleva direktiiviga vastavuse tagamiseks võetud meetmetes.
Artikkel 11
Juhtumid, millal importijate ja turustajate suhtes kohaldatakse valmistajate kohustusi
Liikmesriigid tagavad, et käesoleva direktiivi kohaldamisel käsitatakse importijat või turustajat, kes laseb elektri- või elektroonikaseadme turule oma nime või kaubamärgi all või kes muudab juba turule lastud seadet viisil, mis võib mõjutada vastavust kohaldatavatele nõuetele, valmistajana ja tema suhtes kohaldatakse artiklist 7 tulenevaid valmistajate kohustusi.
Artikkel 12
Ettevõtjate tuvastamine
Liikmesriigid tagavad, et ettevõtjad esitavad turujärelevalveasutustele nõudmise korral elektri- või elektroonikaseadme turulelaskmise järgse kümne aasta kohta teabe, mille alusel on võimalik tuvastada järgmist:
a)
kõik ettevõtjad, kes on neid elektri- või elektroonikaseadmega varustanud;
b)
kõik ettevõtjad, keda nemad on elektri- või elektroonikaseadmega varustanud.
Artikkel 13
ELi vastavusdeklaratsioon
1. ELi vastavusdeklaratsioonis kinnitatakse, et on näidatud, et artiklis 4 sätestatud nõuded on täidetud.
2. ELi vastavusdeklaratsioon järgib näidisülesehitust, sisaldab VI lisas sätestatud elemente ja seda ajakohastatakse. See tõlgitakse keelde või keeltesse, mida nõuab liikmesriik, kus toode turule lastakse või kättesaadavaks tehakse.
Kui muude kohaldatavate liidu õigusaktidega on ette nähtud vähemalt sama range vastavushindamismenetluse kohaldamine, võib käesoleva direktiivi artikli 4 lõike 1 nõuetele vastavust tõendada selle menetluse raames. Võib koostada ühe tehnilise dokumendi.
3. ELi vastavusdeklaratsiooni koostamisega võtab valmistaja endale vastutuse elektri- või elektroonikaseadme vastavuse eest käesolevale direktiivile.
Artikkel 14
CE-märgise üldpõhimõtted
CE-märgise suhtes kohaldatakse määruse (EÜ) nr 765/2008 artiklis 30 sätestatud üldpõhimõtteid.
Artikkel 15
CE-märgise kinnitamise eeskirjad ja tingimused
1. CE-märgis tuleb kinnitada nähtaval, loetaval ja kustutamatul viisil valmis elektri- või elektroonikaseadmele või selle andmeplaadile. Kui elektri- või elektroonikaseadme olemusest tingituna ei ole võimalik märgist sellele kinnitada või märgise püsimist seal ei ole võimalik tagada, kinnitatakse märgis pakendile või seadmega kaasas olevatesse dokumentidesse.
2. CE-märgis tuleb kinnitada elektri- või elektroonikaseadmele enne selle turule laskmist.
3. Liikmesriigid tuginevad olemasolevatele mehhanismidele, et tagada CE-märgist käsitleva korra nõuetekohane kohaldamine, ning võtavad asjakohaseid meetmeid CE-märgise väärkasutuse korral. Liikmesriigid sätestavad ka rikkumiste korral kohaldatavad karistused, mis võivad hõlmata kriminaalkaristusi raskete rikkumiste eest. Kõnealused karistused vastavad rikkumise raskusastmele ning pakuvad tõhusat kaitset väärkasutuse eest.
Artikkel 16
Vastavuse eeldus
1. Liikmesriigid käsitavad vastupidiste tõendite puudumisel CE-märgist kandvaid elektri- ja elektroonikaseadmeid käesoleva direktiivi nõuetele vastavana.
2. Materjale, komponente ning elektri- ja elektroonikaseadmeid, mida on artikli 4 nõuetele vastavuse tõestamiseks katsetatud ja mõõdetud või mida on hinnatud kooskõlas ühtlustatud standarditega, mille viiteandmed on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas, käsitatakse käesoleva direktiivi nõuetele vastavana.
Artikkel 17
Ametlikud vastuväited ühtlustatud standarditele
1. Kui liikmesriik või komisjon arvab, et ühtlustatud standard ei vasta täielikult nende standardite või nende standardite osade nõuetele, mis on esitatud artiklis 4, siis toob komisjon või asjaomane liikmesriik küsimuse direktiivi 98/34/EÜ artikliga 5 moodustatud komitee ette ja esitab oma põhjendused. Pärast konsulteerimist asjaomaste Euroopa standardiasutustega esitab komitee viivitamatult oma arvamuse.
2. Võttes arvesse komitee arvamust, otsustab komisjon, kas avaldada, mitte avaldada, osaliselt avaldada, säilitada, osaliselt säilitada Euroopa Liidu Teatajas või kustutada sellest viited asjaomastele ühtlustatud standarditele.
3. Komisjon teatab sellest asjaomasele Euroopa standardimisasutusele ja taotleb vajadusel asjakohaste ühtlustatud standardite läbivaatamist.
Artikkel 18
Turujärelevalve ja liidu turule saabuvate elektri- ja elektroonikaseadmete kontroll
Liikmesriigid teostavad turujärelevalvet kooskõlas määruse (EÜ) nr 765/2008 artiklitega 15-29.
Artikkel 19
Komiteemenetlus
1. Komisjoni abistab direktiivi 2008/98/EÜ artikli 39 alusel loodud komitee. Nimetatud komitee on komitee määruse (EL) nr 182/2011 tähenduses.
2. Käesolevale lõikele viitamisel kohaldatakse määruse (EL) nr 182/2011 artiklit 5.
Artikkel 20
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Komisjonile antakse viieks aastaks alates 21. juulist 2011 õigus võtta vastu artikli 4 lõikes 2, artikli 5 lõikes 1 ja artiklis 6 osutatud delegeeritud õigusakte. Komisjon esitab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt kuus kuud enne viieaastase ajavahemiku lõppu. Volituste delegeerimist uuendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu selle kooskõlas artikliga 21 tagasi võtab.
2. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
3. Komisjonile antud õiguse suhtes võtta vastu delegeeritud õigusakte kohaldatakse artiklites 21 ja 22 sätestatud tingimusi.
Artikkel 21
Delegeerimise tagasivõtmine
1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artikli 4 lõikes 2, artikli 5 lõikes 1 ja artiklis 6 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.
2. Institutsioon, kes on algatanud sisemenetluse, et otsustada, kas volituste delegeerimine tuleks tagasi võtta, püüab sellest teavitada teist institutsiooni ja komisjoni mõistliku aja jooksul enne lõpliku otsuse tegemist, nimetades delegeeritud volitused, mille suhtes võidakse kohaldada tagasivõtmist, ja tagasivõtmise võimalikud põhjused.
3. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub kohe või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust. Otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 22
Delegeeritud õigusaktide suhtes vastuväidete esitamine
1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitada kahe kuu jooksul alates õigusakti teatavakstegemisest.
Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel võib seda tähtaega pikendada kahe kuu võrra.
2. Kui pärast lõikes 1 osutatud tähtaja möödumist ei ole Euroopa Parlament ega nõukogu delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitanud, avaldatakse see Euroopa Liidu Teatajas ning see jõustub õigusaktis sätestatud kuupäeval.
Delegeeritud õigusakti võib avaldada Euroopa Liidu Teatajas ja see võib jõustuda enne nimetatud tähtaja lõppu, kui nii Euroopa Parlament kui ka nõukogu on komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid esitada.
3. Kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab lõikes 1 osutatud tähtaja jooksul delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid, õigusakt ei jõustu. Vastuväiteid esitanud institutsioon põhjendab delegeeritud õigusakti suhtes esitatud vastuväiteid.
Artikkel 23
Karistused
Liikmesriigid kehtestavad eeskirjad karistuste kohta, mida kohaldatakse käesoleva direktiivi kohaselt vastuvõetud siseriiklike normide rikkumise korral, ning võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada nende rakendamine. Ettenähtud karistused peavad olema tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Liikmesriik teatab nendest normidest komisjonile hiljemalt 2. jaanuariks 2013 ning teatab viivitamata ka kõikidest neid mõjutavatest edasistest muudatustest.
Artikkel 24
Läbivaatamine
1. Komisjon kontrollib hiljemalt 22. juulil 2014 vajadust muuta käesoleva direktiivi reguleerimisala seoses artiklis 2 osutatud elektri- või elektroonikaseadmetega ning esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule sellekohase aruande, lisades sellele vajaduse korral õigusakti ettepaneku seoses elektri- või elektroonikaseadmetega täiendavate erandite tegemise kohta.
2. Komisjon vaatab käesoleva direktiivi üldiselt läbi hiljemalt 22. juulil 2021 ning esitab Euroopa Parlamendile ja nõukogule sellekohase aruande, lisades sellele vajaduse korral õigusakti ettepaneku.
Artikkel 25
Ülevõtmine
1. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 2. jaanuariks 2013. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse normidesse või nende normide ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Liikmesriigid määravad kindlaks viitamiskorra.
2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastuvõetavate põhiliste siseriiklike normide teksti.
Artikkel 26
Kehtetuks tunnistamine
Direktiiv 2002/95/EÜ, mida on muudetud VII lisa A osas loetletud õigusaktidega, tunnistatakse kehtetuks alates 3. jaanuarist 2013, ilma et see piiraks liikmesriikide kohustusi, mis seonduvad VII lisa B osas nimetatud direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmise ja kohaldamise tähtpäevadega.
Viiteid kehtetuks tunnistatud õigusaktidele käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile ja loetakse vastavalt VIII lisas esitatud vastavustabelile.
Artikkel 27
Jõustumine
Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 28
Adressaadid
Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.
Strassbourg, 8. juuni 2011