NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 445/2011
ze dne 10. května 2011
o systému udělování osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu nákladních vozů a o změně nařízení (ES) č. 653/2007
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (1), a zejména na článek 14a uvedené směrnice,
s ohledem na doporučení Evropské agentury pro železnice ze dne 8. července 2010 pro zavedení systému udělování osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem směrnice 2004/49/ES je zlepšení přístupu služeb železniční dopravy na trh definováním společných zásad pro zajišťování a regulaci bezpečnosti železnic a pro dozor nad bezpečností železnic. Směrnice 2004/49/ES rovněž poskytuje rámec, jenž má být zaveden, aby byly prostřednictvím uplatňování stejných požadavků na udělování osvědčení v celé Unii zajištěny rovné podmínky pro všechny subjekty odpovědné za údržbu nákladních vozů.
(2)
Účelem systému udělování osvědčení je poskytnutí rámce pro harmonizaci požadavků a metod k posouzení způsobilosti subjektů odpovědných za údržbu v celé Unii.
(3)
Aniž je dotčena odpovědnost železničních podniků a provozovatelů infrastruktury za bezpečné provozování vlaků, subjekt odpovědný za údržbu by měl prostřednictvím systému údržby zajistit, aby nákladní vozy, za jejichž údržbu je odpovědný, byly v bezpečném provozuschopném stavu. Vzhledem k velké rozmanitosti metod návrhu a údržby by tento systém údržby měl být orientovaný na postupy.
(4)
Provozovatelé infrastruktury potřebují nákladní vozy využívat k přepravě stavebních materiálů nebo materiálů, jež mají být použity při činnostech souvisejících s údržbou infrastruktury. Jestliže nákladní vozy provozují za tímto účelem, činí tak v rámci svého statutu železničního podniku. Posouzení způsobilosti provozovatele infrastruktury pro provozování nákladních vozů za tímto účelem by mělo být součástí jeho schválení z hlediska bezpečnosti podle článku 11 směrnice 2004/49/ES.
(5)
Inspekce a sledování provedené před odjezdem vlaku nebo během jízdy provádí zpravidla provozní personál železničních podniků nebo provozovatelů infrastruktury podle postupu popsaného v jejich systému řízení bezpečnosti v souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice 2004/49/ES.
(6)
Železniční podniky nebo provozovatelé infrastruktury by měli prostřednictvím svých systémů řízení bezpečnosti zajistit zvládání všech rizik souvisejících s jejich činností včetně využívání smluvních subjektů. V této záležitosti by měl železniční podnik spoléhat na smluvní ujednání zahrnující subjekty odpovědné za údržbu všech vozů, které provozuje. Mohlo by se jednat o smlouvu mezi železničním podnikem a subjektem odpovědným za údržbu nebo o řadu smluv zahrnujících další strany, např. provozovatele. Tyto smlouvy by měly být v souladu s postupy navrženými železničním podnikem nebo provozovatelem infrastruktury v jejich systémech řízení bezpečnosti včetně pro výměnu informací.
(7)
Osvědčení pro subjekt odpovědný za údržbu (osvědčení SOÚ) je podle směrnice 2004/49/ES platné v celé Unii. Osvědčení vydaná orgány ve třetích zemích, jež byly jmenovány podle rovnocenných kritérií a splňují požadavky odpovídající požadavkům obsaženým v tomto nařízení, by měla být běžně uznávána jako rovnocenná s osvědčeními SOÚ vydanými v Unii.
(8)
Posouzení žádosti o osvědčení SOÚ orgánem udělujícím osvědčení spočívá v posouzení, zda je žadatel způsobilý řídit činnosti související s údržbou a provádět provozní funkce údržby buď sám, nebo prostřednictvím smluv uzavřených s dalšími subjekty, např. údržbářskými dílnami, pověřenými prováděním těchto funkcí nebo částí těchto funkcí.
(9)
Systém akreditace by měl poskytnout nástroj k řízení rizik tím, že zajistí, aby akreditované orgány byly způsobilé provádět svoji práci. Akreditace je kromě toho považována za prostředek k zajištění vnitrostátního a mezinárodního uznávání osvědčení SOÚ, jež byla vydána akreditovanými orgány.
(10)
Pro zavedení systému umožňujícího orgánům udělujícím osvědčení provádět kontroly subjektů odpovědných za údržbu, jimž bylo osvědčení uděleno, po celé Unii, je důležité, aby všechny orgány, jež mohou udělit osvědčení jakémukoli subjektu odpovědnému za údržbu („orgány udělující osvědčení“), navzájem spolupracovaly s cílem harmonizovat přístupy k udělování osvědčení. Konkrétní požadavky na akreditaci by měly být vypracovány a schváleny v souladu s ustanoveními nařízení (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 765/2008 (2).
(11)
Pro hodnocení postupu udělování osvědčení stanoveného v tomto nařízení je důležité, aby na vytváření tohoto systému udělování osvědčení dohlížela Evropská agentura pro železnice („agentura“). Aby tuto funkci mohla plnit, musí shromáždit informace o charakteru orgánů udělujících osvědčení, jež jsou činné v této oblasti, a o počtu osvědčení vydaných subjektům odpovědným za údržbu. Rovněž je důležité, aby agentura usnadnila koordinaci orgánů udělujících osvědčení.
(12)
Nařízení Komise (ES) č. 653/2007 ze dne 13. června 2007 o používání společného evropského vzoru pro osvědčení o bezpečnosti a žádosti podle článku 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES a o platnosti osvědčení o bezpečnosti předkládaných podle směrnice 2001/14/ES (3) poskytuje standardní podobu osvědčení o bezpečnosti. Tuto podobu je nutno aktualizovat tak, aby obsahovala rozsáhlejší informace o subjektech odpovědných za údržbu. Nařízení (ES) č. 653/2007 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(13)
Do doby plného použití systému udělování osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu stanoveného tímto nařízením by měla být během přechodného období uznávána platnost stávajících postupů pro udělování osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu a údržbářské dílny, aby bylo zajištěno nepřerušované poskytování nákladních železničních služeb, zejména na mezinárodní úrovni. Během tohoto období by vnitrostátní bezpečnostní orgány měly věnovat zvláštní pozornost rovnocennosti a shodě různých postupů pro udělování osvědčení.
(14)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 27 směrnice 2004/49/ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
1. Tímto nařízením se zavádí systém udělování osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu nákladních vozů, jak je uvedeno v článku 14a směrnice 2004/49/ES.
2. Účelem tohoto systému udělování osvědčení je poskytnout důkaz, že subjekt odpovědný za údržbu zavedl svůj systém údržby a může splnit požadavky stanovené v tomto nařízení, a zajistit tak, že všechny nákladní vozy, za jejichž údržbu je odpovědný, jsou v bezpečném provozuschopném stavu.
Článek 2
Rozsah působnosti
1. Systém udělování osvědčení se použije u každého subjektu odpovědného za údržbu nákladních vozů, jež mají být používány na železniční síti v rámci Unie.
2. Opravny či jakákoli organizace, která převezme podskupinu funkcí uvedených v článku 4, mohou systém udělování osvědčení uplatnit dobrovolně na základě zásad uvedených v článku 8 a v příloze I.
3. Odkazy na provozovatele infrastruktury v článcích 5, 7 a 12 se rozumí jako odkazy týkající se jeho činností s nákladními vozy pro dopravu materiálů pro výstavbu nebo údržbu infrastruktury. Jestliže provozovatel infrastruktury za tímto účelem provozuje nákladní vozy, považuje se, že tak činí v rámci svého statutu železničního podniku.
Článek 3
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí definice stanovené v článku 3 směrnice 2004/49/ES.
2. Kromě toho se použijí tyto definice:
a)
„akreditací“ se rozumí akreditace, jak je definována v čl. 2 odst. 10 nařízení (ES) č. 765/2008;
b)
„osvědčením SOÚ“ se rozumí osvědčení vydané subjektu odpovědnému za údržbu pro účely čl. 14a odst. 4 směrnice 2004/49/ES;
c)
„orgánem udělujícím osvědčení“ se rozumí orgán jmenovaný v souladu s článkem 10 odpovědný za udělování osvědčení subjektům odpovědným za údržbu na základě kritérií uvedených v příloze II;
d)
„nákladním vozem“ se rozumí vozidlo bez vlastního pohonu navržené pro účely přepravy nákladu či jiných materiálů, jež mají být použity při činnostech, jako je výstavba či údržba infrastruktury;
e)
„údržbářskou dílnou“ se rozumí mobilní nebo stálý subjekt sestávající ze zaměstnanců, včetně zaměstnanců s odpovědností za řízení, z nástrojů a zařízení uspořádaných za účelem provádění údržby vozidel a jejich částí, konstrukčních součástí a podsestav;
f)
„uvolněním do provozu“ se rozumí ujištění dané subjektem provádějícím údržbu vedoucímu údržby vozového parku, že údržba byla provedena podle příkazů k provedení údržby;
g)
„vrácením do provozu“ se rozumí ujištění vycházející z uvolnění do provozu dané uživateli, např. železničnímu podniku nebo provozovateli subjektem odpovědným za údržbu, že všechny příslušné údržbářské práce byly provedeny a vůz, který byl předtím vyňat z provozu, je ve stavu, ve kterém je možné jej bezpečně používat, případně s dočasnými omezeními.
Článek 4
Systém údržby
1. Systém údržby sestává z těchto funkcí:
a)
funkce řízení, jež spočívá v dohledu nad funkcemi údržby uvedenými pod písmeny b) až d) a v jejich koordinaci a která zajišťuje, že nákladní vůz v železničním systému se nachází v bezpečném stavu;
b)
funkce rozvoje údržby, jež spočívá v odpovědnosti za správu dokumentace o údržbě, včetně jejího uspořádání, na základě údajů o konstrukci a provozu a rovněž na základě provádění údržby a využívání zkušeností;
c)
funkce řízení údržby vozového parku, jež spočívá v řízení vyjímání nákladních vozů z provozu za účelem provedení údržby a jejich vracení do provozu po provedení údržby; a
d)
funkce provádění údržby, jež spočívá v provádění potřebné technické údržby nákladního vozu nebo jeho částí, včetně dokumentace o uvolnění do provozu.
2. Subjekt odpovědný za údržbu zajistí, že funkce uvedené v odstavci 1 budou plněny v souladu s požadavky a hodnotícími kritérii stanovenými v příloze III.
3. Subjekt odpovědný za údržbu provádí funkci řízení sám, ale funkce údržby uvedené v odst. 1 písm. b) až d) nebo jejich části může svěřit jiným smluvním stranám podle ustanovení článku 8. V případě, že se uchýlí ke svěření činností vnějším subjektům, zajistí subjekt odpovědný za údržbu uplatňování zásad stanovených v příloze I.
4. Bez ohledu na platné smlouvy o svěření činností vnějším subjektům zodpovídá subjekt odpovědný za údržbu za výsledek činností údržby, které řídí, a zavede systém ke sledování jejich provádění.
Článek 5
Vztahy mezi stranami podílejícími se na procesu údržby
1. Každý železniční podnik nebo provozovatel infrastruktury zajistí, aby nákladní vozy, které provozuje, měly před odjezdem přidělen subjekt odpovědný za údržbu, jemuž bylo uděleno osvědčení, a aby použití vozů odpovídalo rozsahu působnosti osvědčení.
2. Všechny strany podílející se na procesu údržby si vyměňují příslušné informace o údržbě v souladu s kritérii uvedenými v částech I.7 a I.8 přílohy III.
3. Železniční podnik může na základě smluvních ujednání požadovat informace o údržbě nákladního vozu pro účely provozu. Subjekt odpovědný za údržbu nákladního vozu na tyto požadavky reaguje buď přímo, nebo prostřednictvím jiných smluvních stran.
4. Subjekt odpovědný za údržbu může na základě smluvních ujednání požadovat informace o provozování nákladního vozu. Železniční podnik nebo provozovatel infrastruktury na tyto požadavky reaguje buď přímo, nebo prostřednictvím jiných smluvních stran.
5. Všechny smluvní strany si vyměňují informace o selháních vztahujících se k bezpečnosti, o nehodách, mimořádných událostech, nebezpečných situacích a dalších nebezpečných jevech a rovněž o každém případném omezení v používání nákladních vozů.
6. Osvědčení subjektů odpovědných za údržbu se uznává jako důkaz schopnosti železničního podniku nebo provozovatele infrastruktury splnit požadavky, kterými se řídí údržba a usměrňování smluvních subjektů a dodavatelů, uvedené v příloze II bodech B.1, B.2, B.3 a C.1 nařízení Komise (EU) č. 1158/2010 z 9. prosince 2010 o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody s požadavky pro získání osvědčení o bezpečnosti železnic (4) a nařízení Komise č. 1169/2010 ze dne 10. prosince 2010 o společné bezpečnostní metodě pro posuzování shody s požadavky pro získání schválení z hlediska bezpečnosti železnic (5), pokud vnitrostátní bezpečnostní orgán nemůže prokázat existenci významného bezpečnostního rizika.
7. Má-li smluvní strana, zejména železniční podnik, oprávněný důvod se domnívat, že určitý subjekt odpovědný za údržbu nesplňuje požadavky čl. 14a odst. 3 směrnice 2004/49/ES nebo požadavky na udělování osvědčení podle tohoto nařízení, neprodleně o tom informuje příslušný orgán udělující osvědčení. Orgán udělující osvědčení učiní vhodné kroky, aby prověřil, zda je tvrzení o nesplnění požadavků odůvodněné, a informuje o výsledcích svého šetření zúčastněné strany (případně včetně příslušného vnitrostátního bezpečnostního orgánu).
8. V případě, že dojde ke změně subjektu odpovědného za údržbu, držitel registrace, jak je uvedeno v čl. 33 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES (6), informuje v patřičné lhůtě registrační subjekt, jak je popsán v čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Komise 2007/756/ES (7), tak aby registrační subjekt mohl aktualizovat celostátní registr vozidel.
Původní subjekt odpovědný za údržbu dodá dokumentaci o údržbě buď držiteli registrace, nebo novému subjektu odpovědnému za údržbu.
Bývalý subjekt odpovědný za údržbu je zproštěn svých povinností okamžikem, kdy je vyjmut z celostátního registru vozidel. Jestliže k datu zrušení registrace bývalého subjektu odpovědného za údržbu žádný nový subjekt nepotvrdil přijetí statusu subjektu odpovědného za údržbu, registrace vozidla je pozastavena.
Článek 6
Orgány udělující osvědčení
1. Osvědčení SOÚ udělí jakýkoli orgán oprávněný k udělování osvědčení, který si žádající subjekt odpovědný za údržbu zvolí.
2. Členské státy zajistí, že orgány udělující osvědčení dodržují všeobecná kritéria a zásady stanovené v příloze II a jsou v souladu s veškerými dalšími odvětvovými akreditačními systémy.
3. Členské státy přijmou opatření nutná k zajištění toho, aby rozhodnutí přijatá orgány udělujícími osvědčení podléhala soudnímu přezkoumání.
4. V zájmu sjednocení přístupů k posuzování žádostí spolu orgány udělující osvědčení navzájem spolupracují jak v rámci členských států, tak v celé Unii.
5. Agentura organizuje a usnadňuje spolupráci mezi orgány udělujícími osvědčení.
Článek 7
Systém udělování osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu
1. Udělování osvědčení je založeno na posouzení schopnosti subjektu odpovědného za údržbu splnit příslušné požadavky v příloze III a důsledně je uplatňovat. Zahrnuje systém dohledu, který zajišťuje průběžné dodržování platných požadavků poté, co bylo osvědčení SOÚ uděleno.
2. Subjekty odpovědné za údržbu žádají o udělení osvědčení prostřednictvím příslušného formuláře v příloze IV, přičemž předloží písemné doklady o postupech popsaných v příloze III. Neprodleně předloží všechny doplňkové informace požadované orgánem udělujícím osvědčení. Orgány udělující osvědčení použijí při posuzování žádostí požadavky a hodnotící kritéria stanovené v příloze III.
3. Orgán udělující osvědčení přijme rozhodnutí nejpozději do čtyř měsíců poté, co mu subjekt odpovědný za údržbu žádající o osvědčení předloží veškeré potřebné informace a jakékoli vyžádané doplňující informace. Orgán udělující osvědčení provede před udělením osvědčení nezbytné posouzení na pracovišti či pracovištích subjektu odpovědného za údržbu. Rozhodnutí o udělení osvědčení bude subjektu odpovědnému za údržbu sděleno za použití příslušného formuláře obsaženého v příloze V.
4. Osvědčení SOÚ je platné po dobu maximálně pěti let. Držitel osvědčení neprodleně informuje orgán udělující osvědčení o všech významných změnách v okolnostech platných v době, kdy bylo uděleno původní osvědčení, aby orgán udělující osvědčení mohl rozhodnout, zda má osvědčení změnit, obnovit nebo zrušit.
5. Orgán udělující osvědčení podrobně vyloží důvody, z nichž každé jeho rozhodnutí vychází. Orgán udělující osvědčení oznámí subjektu odpovědnému za údržbu své rozhodnutí se zdůvodněním a zároveň uvede postup a lhůtu pro odvolání a kontaktní údaje odvolacího orgánu.
6. Orgán udělující osvědčení provádí nejméně jednou za rok dohled na vybraných pracovištích, která zeměpisně i funkčně reprezentují všechny činnosti subjektů odpovědných za údržbu, kterým vydal osvědčení, aby ověřil, že subjekty i nadále splňují kritéria stanovená v příloze III.
7. Zjistí-li orgán udělující osvědčení, že subjekt odpovědný za údržbu již nesplňuje požadavky, na jejichž základě mu bylo vydáno osvědčení SOÚ, v závislosti na míře nesouladu se se subjektem odpovědným za údržbu dohodne na plánu na zlepšení, omezí působnost tohoto osvědčení nebo pozastaví platnost tohoto osvědčení.
V případě trvalého neplnění požadavků na udělení osvědčení nebo plánu na zlepšení omezí orgán udělující osvědčení působnost osvědčení SOÚ, nebo jej zruší, přičemž uvede důvody svého rozhodnutí a zároveň i postup a lhůtu pro odvolání a kontaktní údaje odvolacího orgánu.
8. V případě, že železniční podnik nebo provozovatel infrastruktury požádá o osvědčení o bezpečnosti nebo o schválení z hlediska bezpečnosti, platí pro nákladní vozy, které používá, toto:
a)
v případě, že jsou nákladní vozy udržovány žadatelem, pak žadatel buď jako součást své žádosti přiloží platné osvědčení SOÚ, pokud je k dispozici, nebo je jeho schopnost vykonávat funkci subjektu odpovědného za údržbu posouzena jako součást jeho žádosti o osvědčení o bezpečnosti nebo o schválení z hlediska bezpečnosti;
b)
v případě, že jsou nákladní vozy udržovány jinými stranami než žadatelem, žadatel prostřednictvím svého systému řízení bezpečnosti zajistí usměrňování všech rizik souvisejících s jeho činností včetně používání takových vozů, u nichž se zejména použijí ustanovení článku 5 tohoto nařízení.
Orgány udělující osvědčení a vnitrostátní bezpečnostní orgány si za všech okolností aktivně vyměňují názory, aby se vyvarovaly zdvojování posuzování.
Článek 8
Systém udělování osvědčení pro funkce údržby svěřené vnějšímu subjektu
1. Rozhodne-li se subjekt odpovědný za údržbu svěřit jednu nebo více funkcí uvedených v čl. 4 odst. 1 písm. b), c) a d) nebo jejich části vnějšímu subjektu, lze na základě dobrovolného osvědčení smluvní strany vydaného v rámci systému udělování osvědčení podle tohoto nařízení předpokládat, že subjekt odpovědný za údržbu splňuje příslušné požadavky stanovené v příloze III, pokud se na tyto požadavky vztahuje dobrovolné osvědčení smluvní strany. Pokud toto osvědčení nebylo vydáno, subjekt odpovědný za údržbu předvede orgánu udělujícímu osvědčení, jakým způsobem plní všechny požadavky stanovené v příloze III s ohledem na funkce, jež se rozhodl svěřit vnějšímu subjektu.
2. Osvědčení pro funkce údržby nebo jejich části, jež byly svěřeny vnějšímu subjektu, vydají orgány udělující osvědčení, podle téhož postupu, jaký je uveden v článcích 6 a 7 a v čl. 10 odst. 3, přičemž jej přizpůsobí konkrétnímu případu žadatele. Tato osvědčení platí v celé Unii.
Při posuzování žádostí o osvědčení pro funkce údržby nebo jejich části, jež byly svěřeny vnějšímu subjektu, dodrží orgány udělující osvědčení zásady stanovené v příloze I.
Článek 9
Úloha režimu dohledu
Má-li vnitrostátní bezpečnostní orgán oprávněný důvod domnívat se, že konkrétní subjekt odpovědný za údržbu nesplňuje požadavky čl. 14a odst. 3 směrnice 2004/49/ES nebo požadavky na udělení osvědčení dle tohoto nařízení, bez prodlení přijme potřebné rozhodnutí a o svém rozhodnutí informuje Komisi, agenturu, ostatní příslušné orgány, orgán udělující osvědčení a jiné zúčastněné strany.
Článek 10
Poskytování informací Komisi a agentuře
1. Členské státy nejpozději do 30. listopadu 2011 informují Komisi, zda jsou orgány udělující osvědčení akreditované orgány, uznané orgány nebo vnitrostátní bezpečnostní orgány. Rovněž oznámí Komisi jakoukoli změnu této situace, a to do jednoho měsíce od této změny.
2. Členské státy nejpozději do 31. května 2012 oznámí agentuře uznané orgány udělující osvědčení. Akreditační orgány podle definice v nařízení (ES) č. 765/2008 informují agenturu o akreditovaných orgánech udělujících osvědčení. Agentuře bude rovněž oznámena jakákoli změna, a to do jednoho měsíce od této změny.
3. Orgány udělující osvědčení informují agenturu o veškerých vydaných, pozměněných, obnovených nebo zrušených osvědčeních SOÚ nebo osvědčeních pro konkrétní funkce podle čl. 4 odst. 1 do jednoho týdne od svého rozhodnutí a použijí k tomu formuláře obsažené v příloze V.
4. Agentura uchovává záznamy o všech informacích oznámených na základě znění odstavců 2 a 3 a zpřístupní je veřejnosti.
Článek 11
Změna nařízení (ES) č. 653/2007
Příloha I nařízení (ES) č. 653/2007 se nahrazuje textem uvedeným v příloze VI tohoto nařízení.
Článek 12
Přechodná ustanovení
1. Použijí se následující přechodná ustanovení, aniž je dotčen článek 9.
2. Ode dne 31. května 2012 bude subjektům odpovědným za údržbu nákladních vozů vydáno každé osvědčení SOÚ v souladu s tímto nařízením, aniž je dotčen čl. 14a odst. 8 směrnice 2004/49/ES.
3. Osvědčení vydaná orgánem udělujícím osvědčení nejpozději do 31. května 2012 na základě zásad a kritérií rovnocenných se zásadami a kritérii uvedenými v memorandu o porozumění, jež stanoví základní zásady společného systému udělování osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu nákladních vozů a jež bylo podepsáno členskými státy dne 14. května 2009, jsou považována za rovnocenná s osvědčeními SOÚ vydanými podle tohoto nařízení po původní dobu jejich platnosti, nejpozději do 31. května 2015.
4. Osvědčení vydaná orgánem udělujícím osvědčení subjektům odpovědným za údržbu nejpozději do 31. května 2012 na základě vnitrostátních právních předpisů existujících před vstupem tohoto nařízení v platnost, které jsou rovnocenné tomuto nařízení, zejména článkům 6 a 7 a přílohám I a III, jsou považována za rovnocenná s osvědčeními SOÚ vydanými podle tohoto nařízení po původní dobu jejich platnosti, nejpozději do 31. května 2015.
5. Osvědčení vydaná údržbářským dílnám nejpozději do 31. května 2014 na základě vnitrostátních právních předpisů existujících před vstupem tohoto nařízení v platnost, které jsou rovnocenné tomuto nařízení, jsou považována za rovnocenná s osvědčeními pro údržbářské dílny přebírající funkci provádění údržby vydanými podle tohoto nařízení po původní dobu jejich platnosti, nejpozději do 31. května 2017.
6. Aniž by byly dotčeny odstavce 3 až 5, subjektům odpovědným za údržbu nákladních vozů registrovaným v celostátním registru vozidel nejpozději do 31. května 2012 se uděluje osvědčení podle tohoto nařízení nejpozději do 31. května 2013. Během tohoto období se uznávají jako rovnocenná osvědčením SOÚ vydaným podle tohoto nařízení vlastní prohlášení o shodě subjektů odpovědných za údržbu s příslušnými požadavky tohoto nařízení nebo memoranda o porozumění, jež stanoví základní zásady společného systému udělování osvědčení pro subjekty odpovědné za údržbu nákladních vozů, podepsaného členskými státy dne 14. května 2009.
7. Železniční podniky a provozovatelé infrastruktury, kterým již bylo uděleno osvědčení v souladu s články 10 a 11 směrnice 2004/49/ES nejpozději do 31. května 2012, nemusí žádat o osvědčení SOÚ na původní dobu platnosti svých osvědčení na údržbu vozů, za které jsou odpovědni jako subjekty odpovědné za údržbu.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 10. května 2011.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 445/2011,
10. mai 2011,
milles käsitletakse kaubavagunite hoolduse eest vastutavate üksuste sertifitseerimise süsteemi ja millega muudetakse määrust (EÜ) nr 653/2007
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvese Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/49/EÜ (ühenduse raudteede ohutuse kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 95/18/EÜ raudtee-ettevõtjate (1) litsentseerimise kohta ja direktiivi 2001/14/EÜ raudtee infrastruktuuri läbilaskevõime jaotamise ning raudtee infrastruktuuri kasutustasude kehtestamise ja ohutuse sertifitseerimise kohta), (2) eriti selle artiklit 14a,
võttes arvesse Euroopa Raudteeagentuuri 8. juuli 2010. aasta soovitust hoolduse eest vastutavate üksuste sertifitseerimise süsteemi kohta
ning arvestades järgmist:
(1)
Direktiivi 2004/49/EÜ eesmärk on parandada juurdepääsu raudteeveoteenuste turule; selleks määratletakse direktiivis raudtee ohutuse juhtimise, reguleerimise ja järelevalve ühised põhimõtted. Direktiiviga 2004/49/EÜ nähakse ette ka raamistik, millega tagatakse kõigi kaubavagunite hoolduse eest vastutavate üksuste jaoks võrdsed tingimused, kohaldades ühtseid sertifitseerimisnõudeid kogu ELis.
(2)
Sertifitseerimissüsteemi eesmärk on luua kogu ELis raamistik, millega ühtlustatakse sellised nõuded ja meetodid, mille abil hinnatakse hoolduse eest vastutavate üksuste suutlikkust.
(3)
Ilma et see piiraks raudteeveo-ettevõtjate ja raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjate vastutust rongide ohutu käitamise eest, peaks hoolduse eest vastutav üksus hooldussüsteemi abil tagama, et kaubavagunid, mille hoolduse eest ta vastutab, on ohutus töökorras. Arvestades projekteerimis- ja hooldusmeetodite mitmekesisust, peaks kõnealune hooldussüsteem olema protsessipõhine.
(4)
Raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjad kasutavad kaubavaguneid ehituseks või infrastruktuuri hoolduseks vajalike materjalide veoks. Sel otstarbel kaubavaguneid käitades tegutsevad raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjad raudteeveo-ettevõtjatena. Raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja suutlikkust kaubavaguneid sel otstarbel käitada tuleks hinnata ühe osana direktiivi 2004/49/EÜ artikli 11 kohase ohutusloa andmisel tehtavast hindamisest.
(5)
Enne rongi väljumist ja teekonnal teostab kontrolli ning seiret üldjuhul raudteeveo-ettevõtjate või raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjate tegevpersonal nende ohutusjuhtimise süsteemis kirjeldatud korras vastavalt direktiivi 2004/49/EÜ artikli 4 lõikele 3.
(6)
Raudteeveo-ettevõtjad või raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjad peaksid oma ohutusjuhtimise süsteemiga tagama kõikide oma tegevustega, sealhulgas töövõtjate kasutamisega seotud riskide ohjamise. Selleks peaksid raudteeveo-ettevõtjal olema lepingud kõikide tema käitatavate vagunite hoolduse eest vastutavate üksustega. Tegemist võib olla raudteeveo-ettevõtja ja hoolduse eest vastutava üksuse vahelise lepinguga või muid isikuid, nt valdajaid hõlmava lepinguahelaga. Kõnealused lepingud peaksid olema kooskõlas raudteeveo-ettevõtja või raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja ohutusjuhtimise süsteemis ettenähtud menetlustega, sh teabevahetuse menetlusega.
(7)
Vastavalt direktiivile 2004/49/EÜ on hoolduse eest vastutava üksuse sertifikaat (ECM-sertifikaat) kehtiv kogu ELis. Sertifikaate, mille on välja andnud samaväärsete kriteeriumide alusel määratud kolmandate riikide asutused ja mis vastavad käesoleva määruse nõuetega samaväärsetele nõuetele, tuleks üldjuhul aktsepteerida samaväärsetena selliste ECM-sertifikaatidega, mis on välja antud ELis.
(8)
ECM-sertifikaadi saamiseks esitatava taotluse puhul hindab sertifitseerimisasutus taotleja suutlikkust teha hooldustöid ja täita hooldusfunktsioone kas ise või lepingute kaudu muude üksustega, nt hooldustöökodadega, kes neid funktsioone või nende funktsioonide osi täidavad.
(9)
Akrediteerimissüsteem peaks sisaldama riskide juhtimise vahendit, tagades, et akrediteeritud asutused on pädevad oma tööd tegema. Peale selle peetakse akrediteerimist vahendiks, millega tagatakse, et ECM-sertifikaadid, mille akrediteeritud asutused on hoolduse eest vastutavatele üksustele välja andnud, on riiklikult ja rahvusvaheliselt tunnustatud.
(10)
Et luua süsteem, mis võimaldab sertifitseerimisasutustel kontrollida hoolduse eest vastutavaid üksusi kogu ELis, on oluline, et kõik hoolduse eest vastutavatele üksustele sertifikaate väljaandvad asutused (edaspidi „sertifitseerimisasutused”) teeksid omavahel koostööd sertifitseerimise ühtlustamiseks. Akrediteerimise erinõuded tuleks koostada ja kinnitada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 765/2008 (3) sätetele.
(11)
Käesolevas määruses sätestatud sertifitseerimismenetluse hindamiseks on oluline, et Euroopa Raudteeagentuur (edaspidi „agentuur”) kontrolliks sertifitseerimissüsteemi väljatöötamist. Selle ülesande täitmiseks peab agentuur koguma teavet kõnealuses valdkonnas tegutsevate sertifitseerimisasutuste kohta ja hoolduse eest vastutavatele üksustele väljastatud sertifikaatide arvu kohta. On ka tähtis, et agentuur hõlbustaks sertifitseerimisasutuste koordineerimist.
(12)
Komisjoni 13. juuni 2007. aasta määruses (EÜ) nr 653/2007 (ühtse vormi kasutamise kohta Euroopas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/49/EÜ artikli 10 kohaste ohutustunnistuste ja taotlusdokumentide puhul ning direktiivi 2001/14/EÜ alusel antud ohutustunnistuste kehtivuse kohta) (4) on esitatud ohutustunnistuse standardvorm. Nimetatud vormi tuleb ajakohastada, et lisada sellesse teavet hoolduse eest vastutavate üksuste kohta. Seetõttu tuleks määrust (EÜ) nr 653/2007 vastavalt muuta.
(13)
Kuni käesoleva määrusega ettenähtud hoolduse eest vastutavate üksuste sertifitseerimise süsteemi täieliku kohaldamiseni tuleks olemasolevaid hoolduse eest vastutavate üksuste ja hooldustöökodade sertifitseerimise tavasid tunnustada üleminekuperioodi jooksul, et tagada raudteekaubaveo teenuste katkematu osutamine, eriti rahvusvahelisel tasandil. Sel perioodil peaksid riiklikud ohutusasutused pöörama erilist tähelepanu erinevate sertifitseerimistavade võrdväärsusele ja kokkusobivusele.
(14)
Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas direktiivi 2004/49/EÜ artikli 27 alusel loodud komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Eesmärk
1. Käesoleva määrusega kehtestatakse direktiivi 2004/49/EÜ artikli 14a kohane kaubavagunite hoolduse eest vastutavate üksuste sertifitseerimise süsteem.
2. Sertifitseerimissüsteemi eesmärk on tõendada, et hoolduse eest vastutav üksus on kehtestanud hooldussüsteemi ja suudab täita käesolevas määruses sätestatud nõudeid, et tagada kõikide nende kaubavagunite ohutu töökord, mille hoolduse eest üksus vastutab.
Artikkel 2
Reguleerimisala
1. Sertifitseerimissüsteemi kohaldatakse kõikide selliste üksuste suhtes, kes vastutavad ELi raudteevõrgustikus kasutatavate kaubavagunite hoolduse eest.
2. Hooldustöökojad ja muud organisatsioonid, kes täidavad artiklis 4 osutatud funktsioone, võivad sertifitseerimissüsteemi kohaldada vabatahtlikult, lähtudes artiklis 8 ja I lisas sätestatud põhimõtetest.
3. Artiklites 5, 7 ja 12 tehtud viiteid raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjale tõlgendatakse viidetena, mis on seotud raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja poolse kaubavagunite käitamisega ehituses või infrastruktuurihoolduses kasutatavate materjalide veoks. Loetakse, et sel otstarbel kaubavaguneid käitades tegutseb raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja raudteeveo-ettevõtjana.
Artikkel 3
Mõisted
1. Käesolevas määruses kasutatakse direktiivi 2004/49/EÜ artiklis 3 sätestatud mõisteid.
2. Peale selle kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „akrediteerimine”- nagu on määratletud määruse (EÜ) nr 765/2008 artikli 2 lõikes 10;
b) „ECM-sertifikaat”- sertifikaat, mis väljastatakse hoolduse eest vastutavale üksusele direktiivi 2004/49/EÜ artikli 14a lõike 4 tähenduses;
c) „sertifitseerimisasutus”- asutus, mis on määratud vastavalt artiklile 10 ja mille ülesanne on hoolduse eest vastutavate üksuste sertifitseerimine II lisas sätestatud kriteeriumide alusel;
d) „kaubavagun”- muu kui iseliikuv veerem, mis on projekteeritud kauba või muude, näiteks ehituses või infrastruktuuri hoolduses kasutatavate materjalide veoks;
e) „hooldustöökoda”- liikuv või paikne üksus, millel on töötajad, sh juhtivtöötajad, töövahendid ja rajatised veeremi ning selle osade, komponentide ja alakoostude hooldamiseks;
f) „hooldustõend”- hooldust teostava üksuse poolt vagunipargi hoolduse juhile antav kinnitus, et hooldus on teostatud vastavalt hooldustellimustele;
g) „uuesti käikuandmise teade”- kasutajale, nt raudteeveo-ettevõtjale või valdajale hoolduse eest vastutava üksuse poolt hooldustõendi alusel antav kinnitus, et kõik asjakohased hooldustööd on tehtud ja eelnevalt käigust mahavõetud vagun on seisukorras, kus seda võib ohutult käitada; vajaduse korral kohaldatakse ajutisi kasutuspiiranguid.
Artikkel 4
Hooldussüsteem
1. Hooldussüsteem hõlmab järgmisi funktsioone:
a)
juhtimisfunktsioon, et teostada järelevalvet punktides b-d osutatud hooldusfunktsioonide üle ja koordineerida neid ning tagada kaubavaguni ohutu seisukord raudteesüsteemis;
b)
hoolduse arendamise funktsioon, mille abil vastutatakse hooldusdokumentide haldamise, sealhulgas konfiguratsioonijuhtimise eest, lähtudes projekteerimis- ja käitamisandmetest ning tööparameetritest ja kogemusest;
c)
vagunipargi hoolduse juhtimise funktsioon, mille abil hallatakse kaubavaguni hoolduse eesmärgil käigust mahavõtmist ja uuesti käikuandmist pärast hooldust, ning
d)
hoolduse teostamise funktsioon, mille abil teostatakse kaubavaguni või selle osade vajalikku tehnilist hooldust ja väljastatakse hooldusdokumendid.
2. Hoolduse eest vastutav üksus tagab lõikes 1 osutatud funktsioonide vastavuse III lisas sätestatud nõuetele ja hindamiskriteeriumidele.
3. Hoolduse eest vastutav üksus täidab juhtimisfunktsiooni ise, kuid võib lõike 1 punktides b-d osutatud hooldusfunktsioone või nende osi allhankida teistelt lepinguosalistelt, järgides artikli 8 sätteid. Kui hoolduse eest vastutav üksus kasutab allhankimist, tagab ta I lisas sätestatud põhimõtete kohaldamise.
4. Olenemata allhankekokkulepetest vastutab hoolduse eest vastutav üksus tema juhitava hooldustegevuse tulemuste eest ja kehtestab nende tulemuste seire süsteemi.
Artikkel 5
Hooldusprotsessis osalejate vahelised suhted
1. Iga raudteeveo-ettevõtja või raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja tagab enne tema käitatavate kaubavagunite väljasõitu, et kaubavagunitel on hoolduse eest vastutav sertifitseeritud üksus ja vaguni kasutamine vastab sertifikaadi ulatusele.
2. Kõik hooldusprotsessis osalejad vahetavad asjakohast teavet hoolduse kohta vastavalt III lisa I jao punktides 7 ja 8 loetletud kriteeriumidele.
3. Raudteeveo-ettevõtja võib lepingut järgides nõuda operatiivotstarbelist teavet kaubavaguni hoolduse kohta. Kaubavaguni hoolduse eest vastutav üksus vastab kõnealustele nõudmistele kas otse või muude lepinguosaliste kaudu.
4. Hoolduse eest vastutav üksus võib lepingut järgides nõuda teavet kaubavaguni käitamise kohta. Raudteeveo-ettevõtja või raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja vastab kõnealustele nõudmistele kas otse või muude lepinguosaliste kaudu.
5. Kõik lepinguosalised vahetavad teavet ohutusega seotud talitlushäirete, õnnetus- ja vahejuhtumite, ohuolukordade ning muude ohtlike juhtumite kohta, samuti kaubavagunite kasutamise võimalike piirangute kohta.
6. Hoolduse eest vastutava üksuse sertifikaate aktsepteeritakse tõendina raudteeveo-ettevõtja või raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja suutlikkusest täita hooldusele ning töövõtjate ja tarnijate kontrollimisele esitatavaid nõudeid, mis on sätestatud komisjoni 9. detsembri 2010. aasta määruse (EL) nr 1158/2010 (raudteede ohutustunnistuste vastavushindamise ühise ohutusmeetodi kohta) (5) ning komisjoni 10. detsembri 2010. aasta määruse (EL) nr 1169/2010 (raudtee ohutusloa vastavushindamise ühise ohutusmeetodi kohta) (6) II lisa punktides B.1, B.2, B.3 ja C.1, välja arvatud juhul, kui riiklik ohutusasutus tõendab olulise ohutusriski olemasolu.
7. Kui lepinguosaline, eriti raudteeveo-ettevõtja, arvab põhjendatult, et teatav hoolduse eest vastutav üksus ei vasta direktiivi 2004/49/EÜ artikli 14a lõike 3 nõuetele või käesoleva määruse sertifitseerimisnõuetele, teatab ta sellest viivitamata sertifitseerimisasutusele. Sertifitseerimisasutus võtab asjakohased meetmed, et kontrollida, kas mittevastavuse väide on põhjendatud, ja teavitab asjaomaseid isikuid (sh pädevat riiklikku ohutusasutust, kui see on asjakohane) oma uurimise tulemustest.
8. Hoolduse eest vastutava üksuse muutuse korral teavitab Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/57/EÜ (7) artikli 33 lõikes 3 osutatud registripidaja õigeaegselt komisjoni otsuse 2007/756/EÜ (8) artikli 4 lõikes 1 määratletud registreerimisüksust, et see saaks ajakohastada riiklikku raudteeveeremi registrit.
Endine hoolduse eest vastutav üksus annab hooldusdokumentatsiooni üle kas registripidajale või uuele hoolduse eest vastutavale üksusele.
Endine hoolduse eest vastutav üksus vabaneb oma kohustustest siis, kui ta kustutatakse riiklikust raudteeveeremi registrist. Kui endise hoolduse eest vastutava üksuse registrist kustutamise kuupäeva seisuga ei ole ükski uus üksus kinnitanud hoolduse eest vastutava üksuse staatuse saamist, peatatakse veeremi registrikanne.
Artikkel 6
Sertifitseerimisasutused
1. ECM-sertifikaadi annab välja hoolduse eest vastutava üksuse sertifikaadi taotleja valitud pädev sertifitseerimisasutus.
2. Liikmesriigid tagavad sertifitseerimisasutuste vastavuse II lisas sätestatud üldkriteeriumidele ja -põhimõtetele ning võimalikele valdkondlikele akrediteerimiskavadele.
3. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada sertifitseerimisasutuste otsuste kohtulik kontroll.
4. Selleks et ühtlustada taotluste hindamist, teevad sertifitseerimisasutused omavahel koostööd nii liikmesriikide kui ka ELi tasandil.
5. Agentuur korraldab ja hõlbustab sertifitseerimisasutuste koostööd.
Artikkel 7
Hoolduse eest vastutavate üksuste sertifitseerimise süsteem
1. Sertifitseerimine põhineb hoolduse eest vastutava üksuse suutlikkusel täita III lisa asjakohaseid nõudeid ja neid järjekindlalt kohaldada. See hõlmab järelevalvesüsteemi, mis tagab kohaldatavate nõuete jätkuva järgimise pärast ECM-sertifikaadi väljastamist.
2. Hoolduse eest vastutavad üksused taotlevad sertifitseerimist IV lisas esitatud asjakohase vormi abil, millele lisatakse III lisas sätestatud menetlusi tõendavad dokumendid. Nad esitavad viivitamata kogu lisateabe, mida sertifitseerimisasutus nõuab. Taotluste hindamisel kohaldavad sertifitseerimisasutused III lisas sätestatud nõudeid ja hindamiskriteeriume.
3. Sertifitseerimisasutus teeb otsuse hiljemalt nelja kuu jooksul alates sellest, kui sertifikaati taotlev hoolduse eest vastutav üksus on esitanud kogu vajaliku teabe ja nõutava lisateabe. Enne sertifikaadi andmist teeb sertifitseerimisasutus hoolduse eest vastutava üksuse vajaliku kohapealse hindamise üksuse tegevuskohas või -kohtades. Hoolduse eest vastutavat üksust teavitatakse sertifikaadi väljaandmise otsusest V lisas esitatud asjakohase vormi abil.
4. ECM-sertifikaat kehtib kuni viis aastat. Sertifikaadi valdaja teavitab sertifitseerimisasutust viivitamata kõigist olulistest muutustest hoolduse eest vastutava üksuse algse sertifikaadi väljastamise ajal kehtinud asjaoludes, et sertifitseerimisasutus saaks otsustada, kas sertifikaati muuta, uuendada või see tühistada.
5. Sertifitseerimisasutus põhjendab kõiki oma otsuseid üksikasjalikult. Sertifitseerimisasutus teavitab hoolduse eest vastutavat üksust oma otsusest ja selle põhjustest ning teatab otsuse vaidlustamise tähtaja ja edasikaebusi käsitleva asutuse kontaktandmed.
6. Sertifitseerimisasutus kontrollib vähemalt kord aastas valitud tegevuskohti, mis geograafiliselt ja funktsioonide poolest esindavad hoolduse eest vastutavate sertifitseeritud üksuste kõiki tegevusi, et kontrollida üksuste jätkuvat vastavust III lisas sätestatud kriteeriumidele.
7. Kui sertifitseerimisasutus leiab, et hoolduse eest vastutav üksus ei vasta enam nõuetele, mille alusel sertifitseerimisasutus väljastas ECM-sertifikaadi, lepib ta hoolduse eest vastutava üksusega kokku paranduskavas või piirab sertifikaadi ulatust või peatab sertifikaadi olenevalt mittevastavuse ulatusest.
Kui sertifitseerimisnõuetele või paranduskavale mittevastavus on pidev, piirab sertifitseerimisasutus ECM-sertifikaadi ulatust või tühistab sertifikaadi, esitades oma otsuse põhjenduse ning teatades otsuse vaidlustamise tähtaja ja edasikaebusi käsitleva asutuse kontaktandmed.
8. Kui raudteeveo-ettevõtja või raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja taotleb ohutustunnistust või ohutusluba, kohaldatakse tema kasutatavate kaubavagunite suhtes järgmisi sätteid:
a)
kui kaubavaguneid hooldab taotleja, peab ta koos taotlusega esitama kehtiva ECM-sertifikaadi, kui see on olemas, või tema suutlikkust hoolduse eest vastutava üksusena hinnatakse ohutustunnistuse või ohutusloa taotlemise raames;
b)
kui kaubavaguneid hooldavad muud isikud kui taotleja, tagab taotleja oma ohutusjuhtimise süsteemi kaudu kõikide tema tegevustega seotud riskide, sh selliste vagunite kasutamisega seotud riskide ohjamise; sel juhul kohaldatakse eelkõige käesoleva määruse artikli 5 sätteid.
Sertifitseerimisasutused ja riiklikud ohutusasutused vahetavad igas olukorras aktiivselt arvamusi, et vältida topelthindamist.
Artikkel 8
Allhangitud hooldusfunktsioonide sertifitseerimise süsteem
1. Kui hoolduse eest vastutav üksus otsustab ühe või mitu artikli 4 lõike 1 punktides b, c ja d osutatud funktsioonidest või nende osad allhankida, loob töövõtja vabatahtlik sertifitseerimine käesoleva määruse kohase sertifitseerimissüsteemi alusel hoolduse eest vastutava üksuse suhtes eelduse, et ta täidab III lisa asjakohaseid nõudeid sellises ulatuses nagu töövõtja vabatahtlik sertifitseerimine neid nõudeid hõlmab. Sellise sertifitseerimise puudumisel peab hoolduse eest vastutav üksus sertifitseerimisasutusele tõendama, et ta täidab allhangitavate funktsioonide puhul kõik III lisas sätestatud nõuded.
2. Allhangitud hooldusfunktsioonide või nende osade sertifikaate annavad välja sertifitseerimisasutused, järgides sama artiklites 6 ja 7 ning artikli 10 lõikes 3 sätestatud korda, mida on kohandatud vastavalt taotleja konkreetsele juhtumile. Sertifikaadid kehtivad kogu ELis.
Allhangitud hooldusfunktsioonide või nende osade sertifikaatide taotluste hindamisel lähtuvad sertifitseerimisasutused I lisas sätestatud põhimõtetest.
Artikkel 9
Järelevalvekorra roll
Kui riiklik ohutusasutus arvab põhjendatult, et teatav hoolduse eest vastutav üksus ei vasta direktiivi 2004/49/EÜ artikli 14a lõike 3 nõuetele või käesoleva määruse sertifitseerimisnõuetele, teeb ta viivitamata vajaliku otsuse ning teavitab oma otsusest komisjoni, agentuuri, teisi pädevaid asutusi, sertifitseerimisasutust ja muid huvitatud isikuid.
Artikkel 10
Komisjoni ja agentuuri teavitamine
1. Liikmesriigid teatavad komisjonile hiljemalt 30. novembriks 2011, kas sertifitseerimisasutused on akrediteeritud asutused, tunnustatud asutused või riiklikud ohutusasutused. Nad teavitavad komisjoni ka kõnealuse olukorra muutumisest ühe kuu jooksul alates muudatusest.
2. Liikmesriigid teatavad agentuurile tunnustatud sertifitseerimisasutustest hiljemalt 31. maiks 2012. Määruses (EÜ) nr 765/2008 määratletud akrediteerimisasutused teatavad agentuurile akrediteeritud sertifitseerimisasutustest. Agentuuri tuleb teavitada ka selle olukorra muutumisest ühe kuu jooksul alates muutumisest.
3. Sertifitseerimisasutused teavitavad ühe nädala jooksul alates otsuse tegemisest agentuuri kõikidest ECM-sertifikaatidest või artikli 4 lõike 1 kohase hooldussüsteemi teatavate funktsioonide sertifikaatidest, mille nad on välja andnud või tühistanud või mida nad on muutnud või uuendanud, kasutades V lisas esitatud vorme.
4. Agentuur säilitab kõik lõigete 2 ja 3 alusel teatatud andmed ja avaldab need.
Artikkel 11
Määruse (EÜ) nr 653/2007 muutmine
Määruse (EÜ) nr 653/2007 I lisa asendatakse käesoleva määruse VI lisa tekstiga.
Artikkel 12
Üleminekusätted
1. Kohaldatakse järgmisi üleminekusätteid, ilma et see piiraks artikli 9 kohaldamist.
2. Alates 31. maist 2012 väljastatakse ECM-sertifikaat kaubavagunite hoolduse eest vastutavatele üksustele vastavalt käesolevale määrusele, ilma et see piiraks direktiivi 2004/49/EÜ artikli 14a lõike 8 kohaldamist.
3. Sertifikaate, mille sertifitseerimisasutus on väljastanud mitte hiljem kui 31. mail 2012 selliste põhimõtete ja kriteeriumide alusel, mis on võrdväärsed nendega, mis on sätestatud liikmesriikide poolt 14. mail 2009 allkirjastatud vastastikuse mõistmise memorandumis, millega kehtestatakse kaubavagunite eest vastutavate üksuste ühise sertifitseerimissüsteemi aluspõhimõtted, loetakse võrdväärseks käesoleva määruse alusel väljastatud ECM-sertifikaatidega nende algse kehtivusaja jooksul mitte kauem kui 31. maini 2015.
4. Sertifikaate, mille sertifitseerimisasutus on hoolduse eest vastutavatele üksustele väljastanud mitte hiljem kui 31. mail 2012 liikmesriikide õigusaktide alusel, mis kehtisid enne käesoleva määruse jõustumist ja on käesoleva määrusega, eriti artiklite 6 ja 7 ning I ja III lisaga võrdväärsed, loetakse võrdväärseks käesoleva määruse alusel väljastatud ECM-sertifikaatidega nende algse kehtivusaja jooksul mitte kauem kui 31. maini 2015.
5. Sertifikaate, mille sertifitseerimisasutus on hooldustöökodadele väljastanud mitte hiljem kui 31. mail 2014 liikmesriikide õigusaktide alusel, mis kehtisid enne käesoleva määruse jõustumist ja on käesoleva määrusega võrdväärsed, loetakse võrdväärseks käesoleva määruse alusel hoolduse teostamise funktsiooni täitvatele hooldustöökodadele väljastatud sertifikaatidega nende algse kehtivusaja jooksul mitte kauem kui 31. maini 2017.
6. Ilma et see piiraks lõigete 3-5 kohaldamist, sertifitseeritakse mitte hiljem kui 31. mail 2012 riiklikusse raudteeveeremi registrisse kantud kaubavagunite hoolduse eest vastutavad üksused vastavalt käesolevale määrusele mitte hiljem kui 31. mail 2013. Sel ajavahemikul loetakse käesoleva määruse alusel välja antud ECM-sertifikaatidega võrdväärseks hoolduse eest vastutavate üksuste enda vastavusdeklaratsioone käesoleva määruse või liikmesriikide poolt 14. mail 2009 allkirjastatud vastastikuse mõistmise memorandumi (millega kehtestatakse kaubavagunite eest vastutavate üksuste ühise sertifitseerimissüsteemi aluspõhimõtted) asjakohastele nõuetele vastavuse kohta.
7. Raudteeveo-ettevõtjad ja raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjad, kes on juba sertifitseeritud vastavalt direktiivi 2004/49/EÜ artiklitele 10 ja 11 mitte hiljem kui 31. mail 2012, ei pea taotlema ECM-sertifikaati selliste vagunite hoolduse kohta saadud sertifikaatide algsel kehtivusajal, mille hoolduse eest nad vastutavad.
Artikkel 13
Jõustumine
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 10. mai 2011