ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 10. června 2010
o pokynech pro výpočet zásob uhlíku v půdě pro účely přílohy V směrnice 2009/28/ES
(oznámeno pod číslem K(2010) 3751)
(2010/335/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (1), a zejména na přílohu V část C bod 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2009/28/ES stanoví pravidla pro výpočet dopadu skleníkových plynů z biopaliv a biokapalin a z referenčních fosilních paliv při současném zohlednění emisí vyvolaných změnami v zásobě uhlíku v důsledku změn ve využívání půdy. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS (2) zahrnuje odpovídající pravidla pro biopaliva.
(2)
Komise by měla své pokyny pro výpočet zásob uhlíku v půdě vypracovat na základě pokynů Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) pro národní inventury skleníkových plynů z roku 2006. Uvedené pokyny byly určeny pro národní inventury skleníkových plynů a nejsou uvedeny v podobě snadno použitelné pro hospodářské subjekty. V případě, že pokyny IPCC pro národní inventury skleníkových plynů neobsahují informace nezbytné pro účely výroby biopaliv a biokapalin nebo takové informace nejsou dostupné, je proto vhodné vycházet z údajů pocházejících z jiných vědeckých zdrojů.
(3)
Pro výpočet zásob uhlíku v organické hmotě půdy je nutné zohlednit klima, půdní typ, pokryv půdy, způsob hospodaření s půdou a vstupy. Pro minerální půdy je pro tento účel vhodné použít metodiku IPCC úroveň 1 pro organický uhlík v půdě, neboť pokrývá tuto problematiku na světové úrovni. U organických půd se metodika IPCC zaměřuje zejména na ztrátu uhlíku v důsledku odvodňování půdy, přičemž sleduje pouze roční ztráty. Vzhledem k tomu, že odvodňování půdy všeobecně vede k velkým ztrátám zásob uhlíku, které nelze nahradit úsporou skleníkových plynů z biopaliv nebo biokapalin, a odvodňování rašelinišť zakazují kritéria udržitelnosti stanovená směrnicí 2009/28/ES, postačí stanovit obecná pravidla pro určování množství organického uhlíku v půdě nebo ztráty uhlíku v organických půdách.
(4)
Pro výpočet zásoby uhlíku v živé biomase a v neživé organické hmotě lze použít nepříliš složitý postup odpovídající metodice IPCC úroveň 1 pro vegetaci. V souladu s uvedenou metodikou lze oprávněně předpokládat, že při přeměně půdy dochází ke ztrátě celé zásoby uhlíku v živé biomase I v neživé organické hmotě. Neživá organická hmota má při přeměně půdy za účelem pěstování zemědělských plodin na výrobu biopaliv a biokapalin obvykle jen malý význam, měla by však být zohledněna, alespoň pokud jde o uzavřené lesy.
(5)
Při výpočtu dopadů skleníkových plynů vyvolaných přeměnou půdy by hospodářské subjekty měly mít možnost používat skutečné hodnoty zásob uhlíku spojených s referenčním využíváním půdy a s využíváním půdy po přeměně. Měly by také mít možnost používat standardní hodnoty, které by tyto pokyny měly stanovit. Není však nutné poskytovat standardní hodnoty pro nepravděpodobné kombinace klimatu a půdního typu.
(6)
Příloha V směrnice 2009/28/ES stanoví způsob výpočtu dopadů skleníkových plynů a obsahuje pravidla pro výpočet anualizovaných emisí ze změn zásoby uhlíku vyvolaných změnami ve využívání půdy. Pokyny, jež tvoří přílohu k tomuto rozhodnutí, stanoví pravidla pro výpočet zásob uhlíku v půdě, která doplňují pravidla stanovená v příloze V,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pokyny pro výpočet zásob uhlíku v půdě pro účely přílohy V směrnice 2009/28/ES jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 10. června 2010.
KOMISJONI OTSUS,
10. juuni 2010,
juhendi kohta maa süsinikuvarude arvutamiseks vastavalt direktiivi 2009/28/EÜ V lisale
(teatavaks tehtud numbri K(2010) 3751 all)
(2010/335/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivi 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta ning direktiivide 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta, (1) eriti selle V lisa C osa 10. punkti,
ning arvestades järgmist:
(1)
Direktiiviga 2009/28/EÜ on sätestatud valemid biokütustest ja muudest vedelatest biokütustest ning nendega võrreldavatest fossiilkütustest tulenevate kasvuhoonegaaside mõju arvutamiseks, mille puhul arvestatakse maakasutuse muudatusest tingitud süsinikuvaru muudatustest tulenevat heidet. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1998. aasta direktiiv 98/70/EÜ bensiini ja diislikütuse kvaliteedi ning nõukogu direktiivi 93/12/EMÜ muutmise kohta (2) hõlmab asjaomaseid eeskirju biokütustega seoses.
(2)
Komisjoni juhend maa süsinikuvarude arvutamiseks peaks tuginema riiklike kasvuhoonegaaside andmekogude koostamist käsitlevale valitsustevahelise kliimamuutuste ekspertrühma (IPCC) 2006. aasta juhisele. Nimetatud juhis töötati välja riiklike kasvuhoonegaaside andmekogude koostamise tarbeks ning selle vorm ei ole hõlpsasti kohandatav ettevõtjate vajaduste jaoks. Kui riiklike kasvuhoonegaaside andmekogude koostamise IPCC juhis ei hõlma biokütuste ja vedelate biokütuste tootmiseks vajalikku teavet või kui selline teave ei ole kättesaadav, on asjakohane tugineda muudele teaduslikele andmeallikatele.
(3)
Mulla orgaanilises aines sisalduva süsinikuvaru arvutamisel tuleb arvesse võtta kliimat, mullatüüpi, maakatet, maa majandamist ja süsinikusisendeid. Mineraalmulla puhul on mulla orgaanilise süsiniku sisalduse määramiseks asjakohane kasutada ICPP 1. määramistasandit kui üldist tasandit. Turvasmulla puhul käsitleb IPCC metoodika eelkõige mulla kuivendamisest tulenevat süsinikukadu ja seda üksnes aastase kao põhjal. Et mulla kuivendamise tagajärjeks on tavaliselt suur süsinikukadu, mida ei ole võimalik korvata biokütuste ja vedelate biokütuste tootmisest tuleneva kasvuhoonegaaside heitkoguste vähenemisega, ning et turbarabade kuivendamine on direktiivis 2009/28/EÜ sätestatud säästlikkuse kriteeriumide kohaselt keelatud, piisab mulla orgaanilise süsiniku sisalduse või turvasmulla süsinikukao määramiseks üldiste valemite kehtestamisest.
(4)
Elusa biomassi ja surnud orgaanilise aine süsinikuvaru arvutamiseks peaks asjakohane olema vähekeerukas meetod, mis vastab taimestikku käsitlevale IPCC 1. määramistasandi metoodikale. Kõnealuse metoodika kohaselt tuleks eeldada, et maakasutuse muutmise käigus kaob sellest kogu elusa biomassi ja surnud orgaanilise aine süsinikuvaru. Maakasutuse muutmisel seoses biokütuste ja vedelate biokütuste tootmiseks vajalike kultuuridega on surnud orgaaniline aine tavaliselt vähetähtis, kuid sellega peab arvestama vähemalt kõrgmetsade puhul.
(5)
Maakasutuse muutmisest tulenevate kasvuhoonegaaside mõju arvutamisel peaks ettevõtjatel olema võimalik kasutada süsinikuvarude kohta tegelikke andmeid, mis on seotud maa võrdluskasutusega ja maakasutusega pärast maakasutuse muutmist. Samuti peaks neil olema võimalik kasutada standardväärtusi, mis tuleks ette näha käesoleva juhendiga. Standardväärtusi kliimatingimuste ja pinnasetüüpide ebatõenäoliste kombinatsioonide tarbeks ette näha ei ole vaja.
(6)
Direktiivi 2009/28/EÜ V lisas on sätestatud meetod kasvuhoonegaaside mõju arvutamiseks ning esitatud valem maakasutuse muudatusest tingitud süsinikuvaru muudatustest tuleneva aastapõhise heitkoguse arvutamiseks. Käesolevale otsusele lisatud juhendis on esitatud valemid maa süsinikuvarude arvutamiseks, millega täiendatakse V lisas sätestatud valemeid,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Juhend maa süsinikuvarude arvutamiseks vastavalt direktiivi 2009/28/EÜ V lisale on esitatud käesoleva otsuse lisas.
Artikkel 2
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 10. juuni 2010