ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 25. února 2011,
kterým se stanoví minimální požadavky na přeshraniční zpracování dokumentů elektronicky podepsaných příslušnými orgány podle směrnice 2006/123/ES Evropského parlamentu a Rady o službách na vnitřním trhu
(oznámeno pod číslem K(2011) 1081)
(Text s významem pro EHP)
(2011/130/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Poskytovatelé služeb, jejichž služby spadají do oblasti působnosti směrnice 2006/123/ES, musí být prostřednictvím jednotných kontaktních míst a elektronickými prostředky schopni splnit postupy a formality potřebné pro přístup k jejich činnostem a jejich výkonu. V mezích stanovených v čl. 5 odst. 3 směrnice 2006/123/ES se nadále mohou vyskytovat případy, kdy poskytovatelé služeb musí při plnění takových postupů a formalit předkládat originály dokumentů, ověřené kopie nebo ověřené překlady dokumentů. V takových případech může být nezbytné, aby poskytovatelé služeb předložili dokumenty elektronicky podepsané příslušnými orgány.
(2)
Přeshraniční využití zaručených elektronických podpisů založených na kvalifikovaném osvědčení je usnadněno rozhodnutím Komise 2009/767/ES ze dne 16. října 2009, kterým se stanovují opatření pro usnadnění užití postupů s využitím elektronických prostředků prostřednictvím „jednotných kontaktních míst“ podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES o službách na vnitřním trhu (2), jež mimo jiné ukládá členským státům povinnost provést posouzení rizik před vyžádáním těchto elektronických podpisů od poskytovatelů služeb a stanoví pravidla pro přijímání zaručených elektronických podpisů založených na kvalifikovaném osvědčení členskými státy, ať již byly vytvořeny prostředky pro bezpečné vytváření podpisu, či ne. Rozhodnutí 2009/767/ES se však nezabývá formáty elektronických podpisů v dokumentech vydaných příslušnými orgány, které musí poskytovatelé služeb při plnění příslušných postupů a formalit předložit.
(3)
Vzhledem k tomu, že příslušné orgány v členských státech v současné době používají k elektronickému podepsání svých dokumentů různé formáty zaručených elektronických podpisů, mohou se přijímající členské státy, které musí tyto dokumenty zpracovat, v důsledku různých použitých formátů podpisu potýkat s technickými obtížemi. Aby mohli poskytovatelé služeb plnit postupy a formality elektronickou cestou i přes hranice, je nutné zajistit, aby členské státy při přijímání dokumentů elektronicky podepsaných příslušnými orgány z jiných členských států technicky podporovaly alespoň některé formáty zaručených elektronických podpisů. Definování určitého počtu zaručených elektronických podpisů, které mají být technicky podporovány přijímajícím členským státem, by umožnilo větší automatizaci a zlepšení přeshraniční interoperability elektronických postupů.
(4)
Členské státy, jejichž příslušné orgány používají jiné formáty elektronického podpisu, než jaké jsou běžně podporovány, mohly zavést ověřovací prostředky umožňující ověření těchto podpisů i za hranicemi. V takovém případě je nutné, aby informace o těchto nástrojích byly snadno přístupné (pokud potřebné informace nejsou obsaženy přímo v elektronických dokumentech, elektronických podpisech nebo nosičích elektronických dokumentů) tak, aby se přijímající členské státy mohly na tyto ověřovací nástroje spolehnout.
(5)
Toto rozhodnutí nemá vliv na stanovení toho, co představuje originál, ověřenou kopii nebo ověřený překlad ze strany členských států. Jeho cíl se omezuje na usnadnění ověřování elektronických podpisů, pokud jsou použity v originálech, ověřených kopiích nebo ověřených překladech, které mají poskytovatelé služeb předložit prostřednictvím jednotných kontaktních míst.
(6)
S cílem umožnit členským státům zavedení nezbytných technických nástrojů je vhodné, aby se toho rozhodnutí použilo od 1. srpna 2011.
(7)
Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru pro směrnici o službách,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Referenční formát elektronických podpisů
1. Členské státy zavedou nezbytné technické prostředky, které jim umožní zpracování elektronicky podepsaných dokumentů, jež v rámci plnění postupů a formalit předkládají poskytovatelé služeb prostřednictvím jednotných kontaktních míst, jak je stanoveno v článku 8 směrnice 2006/123/ES, a které jsou podepsány příslušnými orgány jiných členských států pomocí zaručeného elektronického podpisu XML nebo CMS nebo PDF ve formátu BES nebo EPES, který je v souladu s technickými specifikacemi uvedenými v příloze.
2. Členské státy, jejichž příslušné orgány podepisují dokumenty uvedené v odstavci 1 za použití jiných formátů elektronických podpisů, než jsou uvedeny v odstavci 1, oznámí Komisi stávající možnosti ověření, které umožní ostatním členským státům ověřit obdržené elektronické podpisy online, bez poplatku a způsobem, který je srozumitelný pro nerodilé mluvčí, pokud požadované informace nejsou již zahrnuty v dokumentu, elektronickém podpise nebo nosiči elektronického dokumentu. Komise zpřístupní tyto informace všem členským státům.
Článek 2
Použití
Toto rozhodnutí se použije od 1. srpna 2011.
Článek 3
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 25. února 2011.
KOMISJONI OTSUS,
25. veebruar 2011,
millega kehtestatakse pädevate asutuste poolt elektrooniliselt allkirjastatud dokumentide piiriülese töötlemise miinimumnõuded vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2006/123/EÜ teenuste kohta siseturul
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 1081 all)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2011/130/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/123/EÜ teenuste kohta siseturul, (1) eriti selle artiklit 8 lõiget 3,
ning arvestades järgmist:
(1)
Teenuseosutajad, kelle teenused kuuluvad direktiivi 2006/123/EÜ reguleerimisalasse, peavad olema võimelised teostama ühtsete kontaktpunktide ja elektrooniliste vahendite kaudu menetlusi ja toiminguid, mis on vajalikud nende teenustele juurdepääsuks ja teenuste osutamiseks. Direktiivi 2006/123/EÜ artikli 5 lõike 3 kohaselt võib ikka veel esineda juhtumeid, kus teenuseosutaja peab esitama nende menetluste ja toimingute teostamisel originaaldokumente, tõestatud koopiaid või kinnitatud tõlkeid. Neil juhtudel võib teenuseosutajatel olla tarvis esitada dokumente, mille pädevad asutused on allkirjastanud elektrooniliselt.
(2)
Kvalifitseeritud sertifikaadil põhinevate täiustatud elektrooniliste allkirjade piiriülest kasutamist on lihtsustatud komisjoni 16. oktoobri 2009. aasta otsusega 2009/767/EÜ, millega kehtestatakse meetmed elektrooniliste haldustoimingute kasutamise lihtsustamiseks ühtsete kontaktpunktide kaudu, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2006/123/EÜ teenuste kohta siseturul, (2) millega seatakse liikmesriikidele muu hulgas kohustus viia enne teenuseosutajatelt elektrooniliste allkirjade nõudmist läbi riskianalüüs, ning kehtestatakse reeglid kvalifitseeritud sertifikaadil põhinevate, turvalise allkirja andmise vahendiga või ilma selleta genereeritud täiustatud elektrooniliste allkirjade vastuvõtmiseks liikmesriikide poolt. Samas ei käsitleta otsuses 2009/767/EÜ elektrooniliste allkirjade vorminguid nendes pädevate asutuste väljastatavates dokumentides, mille teenuseosutajad peavad vastavate menetluste ja toimingute teostamisel esitama.
(3)
Kuna praegu kasutavad liikmesriikide pädevad asutused oma dokumentide elektrooniliseks allkirjastamiseks erinevaid täiustatud elektroonilise allkirja vorminguid, võib liikmesriikidel, kellele need dokumendid saadetakse ja kes peavad neid töötlema, tekkida kasutatavate allkirjavormingute erinevuse tõttu tehnilisi raskusi. Selleks et võimaldada teenuseosutajatel teostada oma menetlusi ja toiminguid piiriüleselt elektrooniliste vahendite kaudu, on vaja tagada, et liikmesriikide süsteemid toetaksid tehniliselt vähemalt teatavat hulka täiustatud elektroonilise allkirja vorminguid, kui neile saadetakse teiste liikmesriikide pädevate asutuste poolt elektrooniliselt allkirjastatud dokumente. Kui määratleda teatud hulk täiustatud elektroonilise allkirja vorminguid, mida saaja-liikmesriigi süsteemid peavad tehniliselt toetama, võimaldaks see ulatuslikumat automatiseerimist ja parandaks elektrooniliste menetluste piiriülest koostalitlusvõimet.
(4)
On võimalik, et liikmesriigid, kelle pädevad asutused kasutavad muid elektroonilise allkirja vorminguid kui üldiselt toetatavad vormingud, on juurutanud verifitseerimisvahendid, mis võimaldavad nende allkirjade verifitseerimist ka piiriüleselt. Kui see on nii, on vaja teha teave nende verifitseerimisvahendite kohta kergesti ligipääsetaval viisil kättesaadavaks, et liikmesriigid, kellele dokumente saadetakse, saaksid neid vahendeid kasutada, välja arvatud juhul, kui vajalik teave sisaldub juba saadetavates elektroonilistes dokumentides, elektroonilistes allkirjades või elektrooniliste dokumentide kandjates.
(5)
Käesolev otsus ei mõjuta liikmesriikide õigust määrata, mis kujutab endast originaali, mis tõestatud koopiat ja mis kinnitatud tõlget. Otsuse eesmärk on piiratud sellega, et lihtsustada elektrooniliste allkirjade verifitseerimist sel juhul, kui neid kasutatakse originaalidel, tõestatud koopiatel või kinnitatud tõlgetel, mille teenuseosutajad peavad ühtsete kontaktpunktide kaudu esitama.
(6)
Võimaldamaks liikmesriikidel vajalikud tehnilised vahendid juurutada, on mõistlik, et seda otsust kohaldatakse alates 1. augustist 2011.
(7)
Käesoleva otsusega ette nähtud meetmed on kooskõlas teenuste direktiivi komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Elektroonilise allkirja standardvormingud
1. Liikmesriigid juurutavad vajalikud tehnilised vahendid, mis võimaldavad neil töödelda elektrooniliselt allkirjastatud dokumente, mida teenuseosutajad ühtsete kontaktpunktide kaudu menetlusi ja toiminguid teostades esitavad, nagu ette nähtud direktiivi 2006/123/EÜ artikliga 8, ja mis on allkirjastatud teiste liikmesriikide pädevate asutuste poolt BES- või EPES-vormingus XMLi või CMSi või PDFi täiustatud elektrooniliste allkirjadega, mis vastavad lisas sätestatud tehnilistele kirjeldustele.
2. Liikmesriigid, kelle pädevates asutustes allkirjastatakse lõikes 1 osutatud dokumente, kasutades muid elektroonilise allkirja vorminguid kui samas lõikes osutatud vormingud, teavitavad komisjoni olemasolevatest verifitseerimisvõimalustest, mis võimaldavad teistel liikmesriikidel laekunud elektroonilisi allkirju interneti teel, tasuta ja kasutatud keelt emakeelena mittekõnelevale inimesele arusaadaval viisil verifitseerida, välja arvatud juhul, kui nõutav teave sisaldub juba saadetavas dokumendis, elektroonilises allkirjas või elektroonilises dokumendikandjas. Komisjon teeb selle teabe kättesaadavaks kõigile liikmesriikidele.
Artikkel 2
Kohaldamine
Käesolevat otsust kohaldatakse alates 1. augustist 2011.
Artikkel 3
Adressaadid
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 25. veebruar 2011