ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. prosince 2011
o státní podpoře C 85/01 v podobě opatření ad hoc, která provedlo Portugalsko ve prospěch společnosti RTP
(oznámeno pod číslem K(2011) 9429)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/365/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec (1) této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (2), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Prostřednictvím tří stížností z let 1993, 1996 a 1997 podaných soukromou televizní společností Sociedade Independente de Comunicação, S. A. (dále jen „SIC“) byla Komise informována o řadě opatření ad hoc a ročních vyrovnávacích opatření, která Portugalsko provádělo ve prospěch portugalské veřejnoprávní televizní společnosti, Radiotelevisão Portuguesa, S. A. (dále jen „RTP“).
(2)
Dopisem ze dne 15. listopadu 2001 informovala Komise portugalské orgány, že se s ohledem na řadu opatření ad hoc ve prospěch společnosti RTP rozhodla zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství (3). V článku 1 rozhodnutí Komise 2005/406/ES ze dne 15. října 2003 o opatřeních ad hoc, která provedlo Portugalsko ve prospěch společnosti RTP, bylo následně konstatováno, že některá tato opatření, konkrétně státní podpora ve výši 68,006 miliardy PTE, kterou Portugalsko poskytlo společnosti RTP formou dohody uzavřené se Správou sociálního zabezpečení v roce 1993, navyšování kapitálu v období 1994-1997 a půjčka z roku 1998, jsou slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES (4). V článku 2 uvedeného rozhodnutí se mimoto uvádělo, že některá opatření nezahrnují státní podporu, konkrétně osvobození od registračních poplatků, platba za převod sítě pro šíření televizního signálu, úlevy z plateb ročního poplatku za používání sítě, protokol o podpoře kinematografie, emise dluhopisů a plán na restrukturalizaci na období 1996-2000.
(4)
Dne 26. června 2008 Soud prvního stupně ve věci T-442/03 (5) část rozhodnutí 2005/406/ES zrušil, a to ze dvou důvodů. Soud zrušil článek 2 uvedeného rozhodnutí, jelikož zjistil, že „osvobození od registračních poplatků“ nepředstavuje státní podporu. Soud konstatoval, že úkolem Komise bylo zjistit ve vztahu k jednorázové výhodě spočívající v osvobození od platby registračních poplatků a odměn týkajících se přeměny na akciovou společnost (dále jen „dočasné osvobození“), zda spadá do logiky portugalského právního systému, že se přeměna veřejných podniků na akciové společnosti provádí zákonem, nebo zda použití zákona představovalo odchylku, jejímž cílem ve skutečnosti bylo poskytnout veřejným podnikům výhodu ve vztahu k jiným podnikům.
(5)
Pokud jde o trvalou výhodu vyplývající z neomezeného osvobození od registračních poplatků a odměn za všechny akty zápisu, registrace nebo záznamu, které bylo přiznáno společnosti RTP (dále jen „trvalé osvobození“), Soud konstatoval, že ačkoliv osvobození nebylo ve skutečnosti pravděpodobně trvalé (viz body 73 a 79 rozsudku), nemění to nic na zjištění, že Komise neprokázala obecnou povahu tohoto osvobození. Soud dále uvedl, že i když Portugalsko mohlo společnost RTP přeměnit na akciovou společnost, jelikož to považovalo za nezbytné pro plnění úkolu veřejné služby, nebylo to doloženo dostatečnými důkazy.
(6)
Soud zamítl žaloby týkající se zjištění v rozhodnutí 2005/406/ES, že se emise dluhopisů z roku 1994 a úlevy z plateb licenčního poplatku nepovažují za státní podporu.
(7)
Co se týká slučitelnosti opatření státní podpory (článek 1 rozhodnutí 2005/406/ES), Soud shledal, že se Komise nemohla opírat o zprávy o veřejné službě a údaje obsažené v těchto zprávách, aniž by měla pro tyto zprávy k dispozici zprávu o externím auditu, jak vyžadují vnitrostátní právní předpisy. Komise proto nemohla dospět k závěru, že opatření státní podpory jsou slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy (nyní čl. 106 odst. 2 SFEU a „vnitřní trh“) (6). Soud článek 1 rozhodnutí 2005/406/ES zrušil.
(8)
Po vynesení rozsudku Soudu ve věci T-442/03 upozornila Komise zúčastněné strany na obnovení vyšetřovacího řízení v dané věci a vyzvala třetí strany k podání připomínek (7).
(9)
Dne 10. března 2009 obdržela Komise připomínky stěžovatele, které byly dne 8. dubna 2009 předány Portugalsku. Další připomínky stěžovatele byly obdrženy dne 17. června 2009 a Portugalsku byly předány dne 28. července 2009. Portugalsko na oba soubory připomínek odpovědělo dopisy ze dne 7. a 8. září 2009. Portugalsko zaslalo Komisi další informace dne 23. února 2010, 4. března 2010 a 15. dubna 2010. Dne 10. května 2010 zaslala Komise Portugalsku žádost o informace, v níž zejména požadovala, aby byly provedeny nezávislé externí audity zpráv o veřejné službě pro období 1992-1997.
(10)
Portugalsko na žádost Komise o informace odpovědělo dopisem ze dne 8. června 2010 a požadované zprávy o externích auditech zpráv o veřejné službě poskytlo dopisem ze dne 12. srpna 2010. Další informace Portugalsko poskytlo v dopise ze dne 29. září 2010. Dne 29. března 2011 se uskutečnila schůzka s Portugalskem a další informace poskytlo Portugalsko Komisi dne 17. června 2011, 25. srpna 2011 a 26. října 2011.
Dopisem zaevidovaným dne 15. prosince 2011 Portugalsko výjimečně souhlasilo s přijetím tohoto rozhodnutí v angličtině jako v závazném znění.
(11)
Toto rozhodnutí se zabývá pouze opatřeními ad hoc, jichž se týkalo rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Některá opatření, o nichž bylo v rozhodnutí 2005/406/ES prohlášeno, že nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, nebyla Soudem v rozsudku ve věci T-442/03 zrušena, a článek 2 rozhodnutí 2005/406/ES proto nabyl právní moci. Tato opatření se týkají platby za převod sítě pro šíření televizního signálu, úlevy z plateb ročního poplatku za používání sítě, protokolu o podpoře kinematografie, emise dluhopisů a plánu na restrukturalizaci na období 1996-2000. Jak však Soud požadoval v rozsudku ve věci T-442/03, Komise znovu posoudí dočasné a trvalé osvobození od notářských poplatků a registračních poplatků a nákladů na zveřejnění.
Toto rozhodnutí se zaměřuje na finanční vztahy mezi společností RTP a Portugalskem v období 1992-1998, pokud jde o dohodu se Správou sociálního zabezpečení z roku 1993, navyšování kapitálu v období 1994-1997 a půjčku z roku 1998. Toto rozhodnutí se nezabývá otázkami právní klasifikace a slučitelnosti ročních vyrovnávacích plateb poskytovaných společnosti RTP se Smlouvou, jimiž se zaobíralo rozhodnutí Komise ze dne 22. března 2006 ve věci č. E 14/05 (8). Dne 4. července 2006 mimoto Komise přijala rozhodnutí ve věci NN 31/06 týkající se dohody o financování restrukturalizace společnosti RTP (9).
(12)
K získání úplné „představy“ o finančních vztazích mezi Portugalskem a společností RTP v období, jehož se týká šetření Komise v daném případě, musí Komise uvážit nejen opatření ad hoc, nýbrž rovněž finanční podporu, která byla společnosti RTP poskytnuta formou ročních vyrovnávacích plateb. Rozhodnutí se proto zabývá i ročními vyrovnávacími platbami, a to v míře, která je nezbytná pro objasnění odůvodnění Komise ohledně opatření ad hoc.
II. PODROBNÝ POPIS DOTYČNÝCH ZÁLEŽITOSTÍ
A. OPATŘENÍ VE PROSPĚCH SPOLEČNOSTI RTP
A.1 POPIS PŘÍJEMCE PODPORY, SPOLEČNOSTI RTP
(13)
Společnost RTP (v té době Rádio e Televisão Portuguesa, S.A.R.L) vznikla jako veřejný podnik na základě listiny ze dne 15. prosince 1955 po rozhodnutí Portugalska založit veřejnoprávní televizní společnost, které bude udělena koncese na provozování veřejnoprávního televizního vysílání (10). Smlouva o udělení koncese na poskytování veřejné služby byla podepsána dne 16. ledna 1956.
(14)
Nařízením vlády č. 674-D/75 ze dne 2. prosince 1975 byla společnost RTP zestátněna. Uvedeným nařízením vlády byla společnost RTP přeměněna na veřejný podnik s názvem „Radiotelevisão Portuguesa, E.P.“, na nějž byla na základě nařízení vlády převedena veškerá zákonná práva a povinnosti jeho předchůdce.
(15)
Až do 80. let minulého století měla společnost RTP na vnitrostátním televizním trhu monopolní postavení. Provozovala dva televizní kanály, RTP 1 a RTP 2. V 90. letech začala čelit konkurenci ze strany soukromých televizních společností poté, co Portugalsko v únoru 1992 udělilo společnostem SIC a TVI licenci na provozování třetího resp. čtvrtého kanálu (11).
(16)
Zákonem č. 21/92 ze dne 14. srpna 1992 byla společnost RTP, E:P. přeměněna na akciovou společnost s názvem „Radiotelevisão Portuguesa, S. A.“ a byly schváleny její nové stanovy.
(17)
Společnost RTP vyvíjí činnosti v rámci veřejnoprávního vysílání i obchodní činnosti. Společnost může ze zákona vykonávat jakoukoli činnost, ať už obchodní nebo provozní, která souvisí s činností televizní společnosti (12).
(18)
Obchodní činnosti vyvíjí společnost RTP prostřednictvím finanční účasti v jiných společnostech, které jsou právně odděleny od společnosti RTP a které mají vlastní strukturu a vlastní účetní systém.
A.2 OPATŘENÍ (13)
(19)
Roční vyrovnávací platby pro společnost RTP představují hlavní mechanismus pro poskytování náhrady společnosti RTP za její závazky veřejné služby. V období 1992-1998 obdržela společnost RTP roční vyrovnávací platby v celkové výši 66,495 miliardy PTE (přibližně 332 milionů EUR) (14) k pokrytí nákladů vyplývajících z plnění závazků veřejné služby. Právním základem pro roční vyrovnávací platby je článek 5 zákona č. 21/92 (15).
(20)
Tabulka 1 znázorňuje rozdělení ročních vyrovnávacích plateb poskytnutých společnosti RTP v období 1992-1998, jehož se týká toto rozhodnutí.
Tabulka 1
Výše ročních vyrovnávacích plateb v období 1992-1998
(v milionech PTE a EUR)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
6 200
7 100
7 145
7 200
14 500
10 350
14 000
26,9 EUR (16)
35,4 EUR
35,6 EUR
35,9 EUR
72,3 EUR
51,6 EUR
69,8 EUR
Zdroj: usnesení rady ministrů
(21)
V době přeměny společnosti RTP na akciovou společnost lze portugalský zákon o registraci společností popsat následovně. V čl. 7 odst. 1 portugalského zákona o obchodních společnostech (Código das Sociedades Comerciais), ve znění platném v době přeměny společnosti RTP, je stanoveno, že stanovy (contrato de sociedade) obchodní společnosti musí být formálně schváleny ve formě notářské listiny.
V čl. 18 odst. 5 zákona o obchodních společnostech je stanoveno, že akt, kterým se zřizuje akciová společnost, musí být po zřízení společnosti v příslušné právní formě zapsán do obchodního rejstříku. Registrace byla povinná podle čl. 15 odst. 1 a čl. 3 písm. a) zákona o obchodním rejstříku (Código do Registo Comercial) a článku 166 zákona o obchodních společnostech.
Podle čl. 70 odst. 1 písm. a) zákona o obchodním rejstříku ve znění platném v té době musel být akt, kterým se zřizuje akciová společnost, zveřejněn v úředním věstníku (Diário da República) (viz čl. 70 odst. 2 (17)). Zveřejnění muselo být provedeno na základě úřední povinnosti registračním úřadem na náklady zúčastněné strany (viz čl. 71 odst. 1 zákona o obchodním rejstříku).
(22)
Při své přeměně na akciovou společnost v roce 1992 byla společnost RTP osvobozena od placení notářských a registračních poplatků spojených s registrací přeměny právní formy společnosti RTP z veřejného podniku na akciovou společnost. Hodnota tohoto osvobození činila 33 milionů PTE (přibližně 164 000 EUR). Podle portugalského práva musí všechny právnické společnosti běžně zaplatit poplatky vybírané při založení společnosti a změně jejích stanov či jakýchkoli jiných důležitých změnách společnosti.
(23)
Právním základem pro osvobození od registračních poplatků je čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92, který stanoví:
„tímto se schvalují stanovy společnosti RTP, SA, (…); tyto stanovy nemusí být předmětem notářského zápisu, musí však být zaregistrovány z úřední moci, bez jakýchkoliv poplatků a výloh, na základě úředního věstníku (Diário da República), ve kterém jsou zveřejněny“.
(24)
Ustanovení čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 vychází z uplatňování zákona č. 84/88 ze dne 20. července 1988 o přeměně veřejných podniků na akciové společnosti. Článek 1 zákona č. 84/88 stanoví, že veřejné podniky, a to i státní, mohou být na základě nařízení vlády přeměněny na akciové společnosti. Ustanovení tohoto článku zní takto:
„Veřejné podniky … mohou být nařízením vlády přeměněny na akciové společnosti vlastněné zcela veřejnými subjekty nebo s většinovou kapitálovou účastí veřejných subjektů v souladu s Ústavou a tímto zákonem.“
(25)
V čl. 3 odst. 2 zákona č. 84/88 o přeměně veřejných podniků na akciové společnosti je rovněž stanoveno, že takovéto nařízení vlády musí schválit stanovy akciové společnosti. Podle čl. 3 odst. 3 zákona č. 84/88 představuje toto nařízení vlády dostatečný dokument pro všechny potřebné registrační úkony (18).
(26)
Podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 byla společnost RTP osvobozena od placení jakýchkoliv dalších registračních poplatků přímo spojených se změnou právní formy společnosti. Ustanovení čl. 11 odst. 2 zní takto:
„Všechny akty zápisu, registrace a záznamu u jakýchkoliv rejstříkových služeb, správních nebo veřejných subjektů, zejména národního rejstříku právnických osob, rejstříku hypoték a evidence vozidel se uskuteční na základě prostého návrhu podepsaného dvěma členy správní rady společnosti a jsou osvobozeny od všech daní a poplatků.“
(27)
Podle Portugalska vychází ustanovení čl. 11 odst. 2 z uplatňování nařízení vlády č. 404/90 (19) a potvrzuje, že se na společnost RTP vztahuje ustanovení o obecné použitelnosti. Na základě článku 1 tohoto zákona může být podnikům, které do 31. prosince 1993 přistoupily k aktům spolupráce nebo spojení, přiznáno osvobození od daně z převodu majetku potřebného v souvislosti s přikročením ke spolupráci či spojení. Článek 1 uvedeného zákona rovněž umožňuje osvobození od poplatků a ostatních právních výloh, které mohou být splatné při provádění těchto aktů.
(28)
Portugalsko uvedlo, že po své přeměně na akciovou společnost společnost RTP v minulosti několikrát zaplatila notářské a registrační poplatky spojené s některými navýšeními kapitálu a jinými operacemi (20).
(29)
V období 1983-1989 se „nahromadil“ dluh společnosti RTP vůči Správě sociálního zabezpečení ve výši 2,189 miliardy PTE v důsledku neplacení příspěvků na sociální zabezpečení. Dluh vznikl kvůli sporu mezi společností RTP a Správou sociálního zabezpečení ohledně výkladu pravidel pro odvody příspěvků na sociální zabezpečení v souvislosti s přesčasovými hodinami a odměnami umělců.
(30)
Výklad Správy sociálního zabezpečení vycházel z čl. 2 písm. e) prováděcího nařízení č. 12/83 ze dne 12. února 1983. Aby se obě zúčastněné strany vyhnuly soudnímu řízení, podepsaly dohodu, podle níž se Správa sociálního zabezpečení vzdala úroků z prodlení a akceptovala splácení dluhu podle splátkového kalendáře. Po urovnání právního sporu nebylo prováděcí nařízení zrušeno.
(31)
Dne 6. května 1993 bylo společným nařízením ministerstva financí a ministerstva sociálních věcí povoleno splácení dluhu podle splátkového kalendáře ve 120 měsíčních splátkách a byly prominuty pokuty a úroky ve výši 1,206 miliardy PTE (6 milionů EUR).
(32)
Podmínky povolující výjimečná opatření k vyrovnání dluhů společnosti RTP vůči Správě sociálního zabezpečení jsou stanoveny v nařízení vlády č. 411/91. V čl. 2 odst. 1 tohoto nařízení je uvedeno, že povolení musí být nezbytné pro zajištění životaschopnosti zadlužené společnosti a o opatření lze požádat mimo jiné z toho důvodu, že (jak je stanoveno v čl. 2 písm. d) nařízení vlády) zadlužená společnost „byla předmětem obsazení, samosprávy nebo zásahu státu“.
(33)
V období 1994-1997 Portugalsko každoročně navyšovalo kapitál společnosti RTP. Následující tabulka ukazuje přehled jednotlivých navýšení kapitálu, jež dosáhla celkové výše 46,800 miliardy PTE (233 milionů EUR).
Tabulka 2
Navyšování vlastního kapitálu společnosti RTP v období 1994-1997
(v milionech PTE)
Rok
1994
1995
1996
1997
Navýšení vlastního kapitálu
10 000
12 800
10 000
14 000
Vlastní kapitál ke dni 31. prosince
22 708
35 508
45 508
59 508
Zdroj: Rozvahy společnosti RTP
(34)
Smlouvy o veřejné službě, které Portugalsko uzavřelo se společností RTP, počítají s účastí státu na investicích společnosti RTP, přednostně ve formě navyšování kapitálu (21).
(35)
V prosinci 1998 byla mezi Fondem regulace veřejného dluhu (Fundo de Regularização da Dívida Pública) a společností RTP uzavřena smlouva o podřízené půjčce, která stanovila podmínky poskytnutí půjčky ve výši 20 miliard PTE (99,8 milionu EUR) určené k navýšení kapitálu společnosti RTP.
(36)
Fond regulace veřejného dluhu spravuje Ústav pro správu státního úvěru (Instituto de Gestão de Crédito Público), který odpovídá za řízení dluhu portugalského státu a za provádění centrálního programu půjček v souladu se zákonem o státním dluhu (22) a pokyny stanovenými portugalskou vládou. Ústav pro správu státního úvěru podléhá portugalskému ministerstvu financí (23).
(37)
Ode dne, kdy byla příslušná částka dána k dispozici společnosti RTP, se z půjčky platily roční úroky, a to na základě 12měsíční sazby Lisbor, vypočítané k prvnímu dni každého období a navýšené o 20 základních bodů (24).
(38)
Podle smlouvy měla být půjčka splacená do 31. prosince 2003, přičemž se tato lhůta mohla na základě vzájemné dohody prodloužit o jeden až dva roky. Společnost RTP neplatila z půjčky úroky, jelikož smlouva stanoví, že splatné úroky spojené s prvními čtyřmi ročními splátkami se mají kapitalizovat (25).
(39)
Smlouva uzavřená mezi Fondem regulace veřejného dluhu a společností RTP v prosinci 1998 byla vypracována v souladu s pokyny obsaženými ve společném usnesení státních tajemníků pro sdělovací prostředky, státní pokladnu a finance ze dne 17. prosince 1998.
B. FINANČNÍ SITUACE SPOLEČNOSTI RTP
(40)
Jak ukazuje následující tabulka, společnost RTP vykázala v období, kterého se týkalo šetření Komise, ztráty. V roce 1996 se finanční situace společnosti RTP zhoršila natolik, že čistý vlastní kapitál dosáhl záporné hodnoty.
Tabulka 3
Hospodářské a finanční údaje společnosti RTP pro období 1993-1998
(v milionech PTE)
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Čisté zisky (ztráty)
(7 883)
(19 558)
(26 581)
(18 512)
(32 223)
(25 039)
Čistý vlastní kapitál
1 557
8 071
4 269
(4 274)
(20 586)
(50 827)
Aktiva
39 418
42 262
56 078
67 654
62 340
83 843
Finanční dluhy (26)
22 402
26 855
30 258
44 922
44 885
92 775
Zdroj: finanční výkazy společnosti RTP
C. ZÁVAZKY VEŘEJNÉ SLUŽBY ULOŽENÉ SPOLEČNOSTI RTP BĚHEM OBDOBÍ 1992-1998
(41)
Společnost RTP musí provozovat veřejnoprávní televizní vysílání. Definici, přidělení a financování této služby upravují různé právní předpisy.
(42)
Zákon č. 58/90, který upravuje činnost v oblasti televizního vysílání, stanovil podmínky platné pro soukromé televizní společnosti a rovněž povinnost státu zajistit veřejnoprávní televizní vysílání (27). Pokud jde o stanovy společnosti RTP, zákon č. 21/92 vymezuje hlavní závazky veřejné služby a financování této služby.
(43)
Veřejná služba a její financování jsou podrobněji popsány ve dvou smlouvách o veřejné službě uzavřených mezi společností RTP a portugalským státem (dále jen „předešlá smlouva o veřejné službě“ nebo „nová smlouva o veřejné službě“ či „smlouvy o veřejné službě“, pokud se odkazuje na obě smlouvy) (28).
(44)
Článek 4 zákona č. 21/92 stanoví, že mezi Portugalskem a společností RTP má být uzavřena smlouva o udělení koncese, a určuje hlavní závazky veřejné služby, které mají být v rámci této služby plněny. Ustanovení čl. 4 odst. 2 uvedeného zákona stanoví obecné zásady, které musí společnost RTP dodržovat při výkonu své koncesionářské činnosti (29), zatímco čl. 4 odst. 3 zákona uvádí povinnosti v oblasti veřejnoprávního televizního vysílání (30).
(45)
Smlouvy o veřejné službě potvrzují závazky veřejné služby uložené společnosti RTP. Společnosti RTP jsou za prvé uloženy obecné povinnosti a povinnosti týkající se programového obsahu (31). Společnost RTP musí provozovat veřejnoprávní televizní vysílání, v jehož rámci má využívat dva kanály a pro obyvatelstvo pevninského Portugalska zajišťovat celostátní pokrytí. První kanál má obecnější charakter a měl by nabízet obecnější programovou strukturu. Druhý kanál by se měl více zaměřovat na specifické publikum a nabízet vzdělávací, kulturní a vědecké programy. Jeden z kanálů musí pokrývat autonomní oblasti Azory a Madeira.
(46)
Smlouvy o veřejné službě za druhé ukládají společnosti RTP zvláštní povinnosti, pokud jde o programovou strukturu (32). Existují normy vztahující se na kvalitu (např. pluralismus, nestrannost informací, atd.) a obsah programů (nové hrané filmy, sportovní programy, programy pro děti, portugalská kultura, domácí zprávy a zábavné programy). Společnost RTP musí poskytovat vysílací čas určeným subjektům, podporovat kinematografii a ostatní formy audiovizuální tvorby, podporovat tvorbu vzdělávacích nebo výchovných programů, zajistit výměnu programů s autonomními oblastmi Azory a Madeira a podporovat spolupráci s ostatními veřejnoprávními televizními společnostmi v Evropské unii. Společnost RTP musí plnit rovněž zvláštní povinnosti v oblasti programové struktury v rámci mezinárodní spolupráce. Společnost RTP musí například vyrábět a vysílat programy pro portugalské komunity v zahraničí, pro africké země, v nichž je úředním jazykem portugalština, a pro Macao. Společnost RTP musí zajistit činnost společnosti RTP Madeira a RTP Azory a udržovat produkční centra a odloučená zahraniční pracoviště.
(47)
Smlouvy o veřejné službě za třetí ukládají společnosti RTP zvláštní povinnosti. Společnost RTP musí například udržovat audiovizuální archívy, zavádět do svého vybavení a činností technické inovace, podporovat nadaci Národního divadla S. Carlose (Fundação do Teatro Nacional de S. Carlos) a poskytovat jiné služby, které budou upřesněny ad hoc.
(48)
Na základě článku 5 zákona č. 58/90 byla společnosti RTP na dobu 15 let, kterou je možno prodloužit o dalších 15 let, udělena koncese na veřejnoprávní televizní vysílání, která se vztahuje na příslušné frekvence prvního a druhého kanálu. Článek 4 zákona č. 21/92 stanoví, že společnost RTP je koncesionářem veřejnoprávního televizního vysílání. Doložka 1 písm. a) smluv o veřejné službě potvrzuje, že společnost RTP je provozovatelem veřejnoprávního televizního vysílání (33).
(49)
Smlouvy o veřejné službě (34) ustavují Kontrolní radu (Conselho de Opinião) složenou ze zástupců z různých oblastí veřejného života, která může zasáhnout s cílem posoudit, zda společnost RTP plní své obecné a zvláštní závazky v oblasti veřejnoprávního televizního vysílání.
(50)
Společnost RTP musí ministru financí každoročně předkládat plán činností a rozpočet pro následující rok v souvislosti s plněním poslání veřejné služby (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) spolu se stanovisky odboru auditu a Kontrolní rady společnosti RTP. Kromě toho musí předložit zprávu o plnění svých závazků veřejné služby v předchozím roce (Relatório sobre o Cumprimento das Obrigacões do Serviço Público, dále jen „zprávy o veřejné službě“) spolu se stanoviskem odboru auditu společnosti RTP (35).
(51)
Ministr financí a člen vlády odpovědný za sdělovací prostředky musí ověřovat plnění smluv o veřejné službě. Hlavní finanční inspekce (Inspecção-Geral de Finanças) kontroluje finanční plán. Každoročně je nutno provést rovněž audit zpráv o veřejné službě, a to externí specializovanou auditorskou společností (36).
(52)
Nová smlouva o veřejné službě stanoví rovněž sankce, které Portugalsko uplatní v případě neplnění smlouvy a které mohou mít podobu pokuty, zabavení, náhrady nebo zrušení smlouvy.
(53)
V období 1992-1998 nechala společnost RTP provést externí audity všech svých ročních účetních závěrek nezávislým auditorem.
(54)
Společnost RTP předložila rovněž pro všechny roky zprávy o veřejné službě vyjma zprávy o veřejné službě za rok 1992, jelikož povinnost týkající se externích auditů byla stanovena poprvé v předešlé smlouvě o veřejné službě z roku 1993. Portugalsko tvrdí, že pro roky 1995 až 1998 vydal právně nezávislý auditor ohledně zpráv o veřejné službě kladný a nezávislý výrok (37). Portugalsko rovněž uvedlo, že ke všem zprávám o veřejné službě v tomto období bylo připojeno stanovisko odboru auditu společnosti RTP a audit hlavní finanční inspekce (Inspecção-Geral de Finanças), která je nezávislá na společnosti RTP.
Situaci ohledně externích auditů zpráv o veřejné službě lze popsat takto:
(55)
Zprávy o veřejné službě pro roky 1993 a 1994 obsahovaly prohlášení o shodě potvrzující, že společnost RTP plnila své závazky veřejné služby, avšak vydané pouze vedením společnosti RTP.
(56)
Pro roky 1995, 1996, 1997 a 1998 obsahovala zpráva o veřejné službě prohlášení o shodě vydaná externím auditorem nezávislým na společnosti, Maia, Mesquita & Associados - (Revisor Oficial das Contas), že dotyčný audit nezjistil žádné záležitosti, jež by významně ovlivnily výpočet vyrovnávacích plateb pro společnost RTP, které jsou uvedeny ve zprávách pro příslušné roky.
(57)
V roce 2010 předložilo Portugalsko Komisi zevrubnější externí audity zpráv o veřejné službě pro období 1992-1997. Externí audity zpráv o veřejné službě pro uvedené období organizoval portugalský regulační orgán pro sdělovací prostředky, Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC). Pro toto období je provedla společnost Pedro Roque SROC, externí auditor, který je nezávislý na společnosti RTP (38). Portugalsko poskytlo rovněž souhrnnou zprávu shrnující výsledky auditů pro všechny roky.
Pro rok 1998 již existoval externí audit zprávy o veřejné službě. Tento externí audit pro rok 1998 provedla společnost BDO Binder, externí auditor (dále jen „zpráva společnosti BDO Binder“) (39).
(58)
Úkolem auditů v období 1992-1997 bylo pro každý dotyčný rok posoudit, zda společnost RTP splnila svůj mandát stanovený ve smlouvách o veřejné službě platných v té době a zda mezi náklady veřejné služby a vyrovnávacími platbami existoval soulad. Externí audity uváděly závazky veřejné služby vyplývající ze smluv o veřejné službě, braly v potaz různé právní předpisy upravující závazky veřejné služby uložené společnosti RTP (např. zákon o televizním vysílání č. 58/90 ze dne 7. září 1990) a rovněž plán činností a rozpočet (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) a zprávy o veřejné službě. Externí audity ověřily, zda byly dodrženy závazky veřejné služby. Ve zprávách jsou porovnány vyrovnávací platby provedené Portugalskem s náklady uvedenými ve zprávách o veřejné službě.
(59)
Pro všechny roky, které jsou předmětem šetření, tj. 1992-1997, dospěly audity k závěru, že společnost RTP v zásadě plnila své hlavní povinnosti v oblasti televizního vysílání. Ve zprávách o auditu se rovněž uvádí, že „s ohledem na soulad mezi prováděnými úkoly veřejné služby a náhradou „reálných a skutečných nákladů“ neexistují žádná významná narušení, která by měla nepříznivý dopad na dodržování právních předpisů platných v té době“. Pro všechny roky souhrnná zpráva konstatuje, že vyrovnávací platby poskytnuté Portugalskem byly nižší než částky uvedené v jednotlivých zprávách o veřejné službě. Zprávy o auditu jsou zveřejněny na internetových stránkách ERC (40). Obdobně se ani ve zprávě společnosti BDO Binder nepoukazuje na nadměrnou náhradu za poskytovanou veřejnou službu.
(60)
Článek 5 zákona č. 21/92 opravňuje společnost RTP obdržet vyrovnávací platby za závazky veřejné služby. Toto právo potvrzují smlouvy o veřejné službě.
(61)
Kromě systému ročních vyrovnávacích plateb (viz 19. bod odůvodnění) smlouvy o veřejné službě povolují financování poskytované Portugalskem na:
a)
platby za určité služby stanovené v dohodách o poskytování služeb, které podepsaly nebo se chystají podepsat státní správa a společnost RTP (41);
b)
účast státu na veškerých investicích realizovaných společností RTP, týkajících se zejména infrastruktur, které jsou potřebné pro fungování produkčních a vysílacích středisek v autonomních oblastech Azory a Madeira, audiovizuálních archívů a mezinárodního vysílání společnosti RTP a jiných technologických investicích, jež musí společnost RTP provést (42).
(62)
K určení nákladů a příjmů souvisejících se závazky veřejné služby, při kterých společnosti RTP vzniká nárok na vyrovnávací platbu, se používá systém analytického účetnictví. Smlouvy o veřejné službě upřesňují kritéria pro výpočet způsobilých nákladů za účelem poskytnutí náhrady s ohledem na každý závazek veřejné služby (43).
(63)
Na základě systému analytického účetnictví uvedeného v předchozím bodě odůvodnění rozvrhuje společnost RTP náklady a příjmy (např. zaměstnanci a vybavení) za účelem pokrytí určitého počtu činností (jako je řízení programové struktury, přímé a nepřímé náklady na programy, náklady na šíření signálu, náklady na vysílání, marketingové náklady a režijní náklady).
(64)
Přímé náklady na různé činnosti se rozdělí mezi jednotlivá nákladová střediska (např. mezi společnosti RTP 1, RTP 2, RTPi a RTP África). Nepřímé náklady se přidělí nákladovým střediskům na základě odpovídajících analytických kritérií (např. počet odvysílaných hodin) (44).
(65)
Systém analytického účetnictví má tyto znaky:
a)
podle smluv o veřejné službě je možné v souladu s metodou popsanou ve smlouvách poskytnout náhradu pouze za čisté provozní náklady. Finanční náklady, mimořádné výdaje a rezervy, které přímo nesouvisí s činností, jsou z náhrady vyloučeny (45);
b)
při výpočtu uhraditelných čistých provozních nákladů musí společnost RTP odečíst provozní příjmy plynoucí z každého závazku veřejné služby;
c)
podle předešlé smlouvy o veřejné službě nebyla možná náhrada za obecný závazek veřejné služby související s provozováním společností RTP 1 a RTP 2 a pokrytím autonomních oblastí prostřednictvím jednoho z kanálů (46);
d)
podle nové smlouvy o veřejné službě lze poskytnout náhradu za provozní náklady společností RTP 1 a RTP 2, není však přípustná žádná dodatečná náhrada, pokud čisté provozní náklady společností RTP 1 a RTP 2 překročí předpokládanou výši (47).
(66)
V souladu s metodou výpočtu nákladů popsanou v 60. až 65. bodě odůvodnění vykazuje společnost RTP čisté náklady na poskytování veřejné služby ve výročních zprávách o veřejné službě. Následující tabulka podává přehled nákladů na jednotlivé činnosti v rámci veřejné služby, které společnost RTP opravňují k obdržení vyrovnávacích plateb.
Tabulka 4
Čisté vykázané náklady veřejné služby, které lze uhradit
(v milionech PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Teletext
112,9
86,8
Provoz společnosti RTP International
882,3
1 517,4
1 826,9
1 890,8
2 059,6
3 999,1
3 712,9
RTP África
-
-
-
-
654,7
1 332,0
Přímé vysílání RTP 1 pro Azory a Madeiru
-
-
-
-
-
76,8
295,4
Audiovizuální archívy
509,1
241,6
402,7
492,7
184,9
909,4
672,1
Spolupráce s africkými zeměmi s portugalštinou jako oficiálním jazykem
186,9
128,4
172,2
148,6
144,9
202,4
200,3
Rozdíl v pokrytí
406,7
1 312,8
1 314,2
1 050,3
1 050,0
622,6
208,6
Delegace/dopiso-vatelé
797,8
658,2
681,1
642,7
583,2
457,2
211,0
Nadace Teatro Nacional de S. Carlos
50,0
55,0
60,0
60,0
60,0
60,0
Podpora kinematografie
215,0
95,0
27,5
156,5
391,1
352,8
Provoz středisek v autonomních oblastech
3 453,4
3 486,0
3 685,9
3 696,1
3 846,6
3 459,2
2 855,2
Vysílání pro specifické subjekty
482,0
350,6
151,1
94,6
80,8
Sport TV (48)
- 440,0
Čisté provozní náklady RTP 1
16 946,1
11 916,6
Čisté provozní náklady RTP 2
9 050,6
10 080,6
8 637,6
Čisté provozní náklady celkem
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
Zdroj: portugalské orgány a zprávy o veřejné službě
(67)
V následující tabulce je uveden přehled investic společnosti RTP do vybavení určeného pro činnosti v rámci veřejné služby. V tabulce jsou obsaženy skutečné investice do činností v rámci veřejné služby tak, jak jsou uvedeny v ročních finančních výkazech, a investice uvedené ve zprávách o veřejné službě. Skutečné investice do činností v rámci veřejné služby jsou vyšší než investice uvedené ve zprávách o veřejné službě.
Tabulka 5
Investice do činností v rámci veřejné služby
(v milionech PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Celkem
Finanční výkazy
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Zprávy o veřejné službě
2 327,3
98,0
1 975,1
154,4
28,1
4 037,4
6 127,8
14 748,1
Rozdíl
305,3
2 004,0
788,8
838,3
1 452,3
0
-73,6
5 315,1
Zdroj: finanční výkazy společnosti RTP a zprávy o veřejné službě
(68)
Cílem opatření ad hoc bylo poskytnout společnosti RTP náhradu za závazky veřejné služby, které jí byly uloženy, a financovat její investice.
(69)
V Portugalsku nebyl poskytovatel veřejné služby vybrán v rámci řízení pro zadávání veřejných zakázek, v němž mají všechny zúčastněné podniky možnost uvést výši náhrady, kterou požadují za provozování koncese na veřejnoprávní televizní vysílání. Společnost RTP byla vybrána vládou, aby zajišťovala veřejnoprávní televizní vysílání.
(70)
Od roku 1992 působí na portugalském televizním trhu veřejnoprávní i soukromé televizní společnosti. Kromě společnosti RTP mají licenci na provozování televizních kanálů i soukromé televizní společnosti SIC a TVI. Společnost SIC byla prvním soukromým provozovatelem, který zahájil televizní vysílání dne 6. října 1992. Opatření ve prospěch společnosti RTP mohou narušit hospodářskou soutěž na televizním trhu.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(71)
Poté, co Komise zahájila vyšetřovací řízení v dané věci, podalo připomínky k opatřením uvedeným v 21. až 39. bodě odůvodnění několik zúčastněných stran. V následujících bodech odůvodnění je uveden přehled důležitých připomínek zúčastněných stran seřazených podle druhu opatření.
(72)
V tomto oddíle jsou uvedeny pouze připomínky týkající se nevyřešených záležitostí v důsledku rozsudku Soudu ve věci T-442/03, konkrétně připomínky týkající se osvobození od notářských a registračních poplatků a nákladů na zveřejnění a rovněž připomínky týkající se ostatních opatření (dohoda se Správou sociálního zabezpečení uzavřená v roce 1993, navyšování kapitálu v období 1994-1997 a půjčka z roku 1998), jak jsou uvedena v článku 1 rozhodnutí 2005/406/ES. Tyto připomínky zúčastněných stran zahrnují názory předložené poté, co Komise vydala první rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 15. listopadu 2001, a rovněž připomínky obdržené po zveřejnění výzvy k podání připomínek dne 24. prosince 2008 (49).
(73)
Společnosti SIC a TVI uvedly, že osvobození od notářských a registračních poplatků představuje výjimku z pravidel, která jsou podle portugalského práva běžně použitelná v případě změny stanov společnosti. Společnost SIC uvedla, že rozsah výjimky není omezen na přeměnu společnosti RTP, k níž došlo v roce 1992. Na základě čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 využívá společnost RTP obecné osvobození od daní a poplatků za jakýkoli zápis a registraci.
(74)
Společnost TVI uvedla, že společnost RTP byla osvobozena rovněž od platby nákladů spojených se zveřejněním notářské listiny.
(75)
Pokud jde o navyšování kapitálu v období 1994-1997, společnost SIC, ACT - asociace soukromých televizních společností, italská soukromá televizní společnost Mediaset a společnost TVI uvedly, že by žádný racionálně jednající akcionář nenavýšil kapitál společnosti, jako je společnost RTP. Uvedené navyšování kapitálu se uskutečnilo ve společnosti s vysokým deficitem bez soudržného plánu restrukturalizace k obnovení životaschopnosti podniku.
(76)
Pokud jde o půjčku z roku 1998, společnost SIC uvedla, že s přihlédnutím ke skutečnosti, že společnost RTP byla v roce 1996 „fakticky v úpadku“, by žádná finanční instituce takovouto půjčku pro společnost RTP neschválila.
(77)
Společnost SIC zdůraznila zejména neexistenci externích auditů, jež měly být pravidelně prováděny. Poukázala rovněž na nedostatky zjištěné pro rok 1998, které byly popsány ve zprávě společnosti BDO Binder pro tento rok, což je jediný existující externí audit, jež měla Komise vzít v úvahu. Společnost poukázala na řadu kritických připomínek ve zprávě společnosti BDO Binder pro rok 1998, včetně mimo jiné překročení limitů reklamy pro televizní vysílání společnosti RTP. Společnost SIC uvedla, že podle smluv o veřejné službě musela společnost dodržovat limity reklamy a mohla například vysílat pouze určitý počet minut reklamy za hodinu. Podle zjištění ve zprávě společnosti BDO Binder toto nebylo v roce 1998 dodrženo. Společnost SIC citovala rovněž zjištění v uvedené zprávě, že nebyla zaúčtována určitá aktiva, což společnost SIC považuje za důkaz, že se neuskutečnily příslušné investice do těchto aktiv.
(78)
Po zrušení článku 1 a části článku 2 rozhodnutí 2005/406/ES Soudem v rozsudku ve věci T- T-442/03 společnost SIC uvedla, že Komise musí v tomto rozhodnutí vzít v úvahu rovněž zprávu portugalského Účetního dvora (Tribunal de Contas, dále jen „Účetní dvůr“) z června 2002 (č. 8/2002), která měla podle společnosti SIC za úkol ověřit řízení společnosti RTP a provozování veřejnoprávního televizního vysílání, pokud jde o efektivnost, účinnost a hospodárnost, a která se týkala období 1997-2000. Toto období však bylo prodlouženo do roku 1993. Společnost SIC shrnula zjištění uvedená ve zprávě a zdůraznila, že společnosti RTP chyběla strategie pro stanovení programů a nebyly dodrženy vnitřní pokyny správní rady týkající se normativu nákladů ani roční rozpočet. Společnost SIC rovněž uvedla, že Účetní dvůr poukázal na skutečnost, že Portugalsko dosud neupřesnilo, že poskytování státní podpory souvisí se skutečným plněním závazků společnosti RTP v oblasti veřejné služby.
(79)
Společnost SIC poukázala rovněž na obecná zjištění portugalského Účetního dvora týkající se smluv o veřejné službě, jež společnosti RTP poskytovaly pobídku, aby při řízení společnosti nebrala v potaz účinnost a efektivnost, což je spojeno s nejasným a nekonkrétním vymezením poslání veřejné služby.
IV. PŘIPOMÍNKY PORTUGALSKA
(80)
Co se týká osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění, Portugalsko tvrdí, že jelikož přeměna veřejného podniku na akciovou společnost (sociedade anónima) musela být provedena legislativním aktem, neexistoval žádný základ pro výběr daní a poplatků spojených s formálním schválením této přeměny formou notářské listiny a její registrací a zveřejněním.
(81)
K přeměně společnosti RTP na akciovou společnost došlo v roce 1992 s cílem zajistit, aby podléhala soukromému právu a aby se způsob jejího fungování přiblížil fungování soukromých subjektů. Pokládalo se za nezbytné poskytnout společnosti RTP prostředky a podmínky, které jí umožní co nejlépe plnit cíle v oblasti veřejné služby na trhu, který byl v rostoucí míře otevřený hospodářské soutěži. Cílem bylo umožnit, aby společnost RTP postupovala s ohledem na své činnosti a řízení stejně pružně jako „běžné“ společnosti, které působí na základě soukromého obchodního práva. Podle Portugalska byla forma akciové společnosti méně zatěžující než postupy státní kontroly, které se na společnost RTP jako veřejný podnik vztahovaly dříve, a zajišťovala tudíž lepší podmínky pro rozvoj televizních kanálů a jejich programové struktury.
(82)
Portugalsko tvrdí, že přeměna společnosti RTP v roce 1992 na základě zákona s tím, že pro formální schválení tohoto aktu nebyla zapotřebí „notářská listina“, bylo v souladu s povahou a logikou portugalského právního systému. Portugalsko v tomto ohledu připomíná, že společnost RTP byla založena v roce 1975 jako veřejný podnik na základě právního předpisu, konkrétně nařízení vlády č. 674-D/75. Jak výslovně vyžaduje zákon č. 84/88, který upravuje přeměnu veřejných podniků na akciové společnosti, tyto úkony bylo nutno provést rovněž formou právního předpisu.
Podle čl. 3 odst. 2 zákona č. 84/88, což je obecný zákon o přeměně veřejných podniků (viz 25. bod odůvodnění), musel legislativní akt za účelem přeměny veřejného podniku schválit stanovy akciové společnosti vzniklé přeměnou. To bylo v souladu se zásadou rovnocennosti aktů, podle níž lze legislativní akty pozměnit, pozastavit nebo zrušit pouze akty, které mají v hierarchii právních aktů rovnocenné postavení. Portugalsko uvedlo, že zásada rovnocennosti aktů je stanovena v portugalské ústavě (v současnosti čl. 112 odst. 5 nebo čl. 115 odst. 5 ústavy ve znění platném v době přeměny společnosti RTP v roce 1992), v níž se uvádí, že „žádný zákon nevytvoří jiné kategorie právních předpisů ani nepřizná jiným druhům aktů pravomoc vykládat, začlenit, měnit, pozastavit nebo zrušit jeho ustanovení s jakýmkoli účinkem ve vztahu k třetím stranám“. Uplatnění této zásady na přeměnu veřejných podniků podpořili autoři právních dokumentů (50). Portugalsko odkazuje rovněž na řadu rozsudků Ústavního soudu, které opakují výklad, že zákon lze vykládat pouze jiným zákonem (51), a nikoli aktem s jiným a nižším pořadím v hierarchii právních aktů.
(83)
Portugalsko tvrdí, že přeměna společnosti RTP na akciovou společnost zákonem č. 21/92 byla provedena v souladu s obecným systémem portugalského práva a nemohla být zákonně provedena pouze podle soukromého práva ve formě notářské listiny. Portugalsko uvedlo rovněž řadu příkladů jiných veřejných podniků přeměněných na akciové společnosti legislativním aktem (52).
(84)
Portugalsko odkazuje na nařízení vlády č. 267/76 ze dne 8. dubna 1976, které poprvé stanovilo obecný režim pro veřejné podniky. Toto nařízení vlády stanovilo, že veřejné podniky mohou být zřízeny pouze nařízením vlády, které musí schválit jejich stanovy. To platilo rovněž pro následné změny stanov.
(85)
Portugalsko dále odkazuje na zákon č. 84/84 ze dne 20. července 1988 (viz 25. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), který stanoví, že pro přeměnu veřejných podniků na akciové společnosti je nutné nařízení vlády a že to by mělo schválit rovněž stanovy veřejného podniku. Portugalsko proto dospělo k závěru, že pro přeměnu společnosti RTP v roce 1992 bylo za prvé zapotřebí nařízení vlády a za druhé že rovněž stanovy mohly být schváleny pouze zákonem, a nikoli notářskou listinou.
(86)
Zákon č. 58/90 ze dne 7. září 1990 mimoto vyžadoval, aby veřejnoprávní televizní vysílání zajišťovaly subjekty, jejichž výhradními nebo většinovými vlastníky jsou veřejné subjekty, a stanovy těchto subjektů musely být schváleny nařízením vlády.
(87)
Co se týká „registračních poplatků“, Portugalsko poznamenává, že ačkoliv byla registrace stanov schválených zákonem č. 21/92 osvobozena od těchto poplatků, formality v souvislosti s registrací bylo nutno provést na základě úřední povinnosti. Formality související s registrací se považovaly za nezbytné, jelikož zákon o obchodním rejstříku (Código do Registo Comercial) vyžaduje, aby akty týkající se společností byly zaregistrovány a zveřejněny. Podle Portugalska byla hodnota registračních poplatků 11 000contos (53), což se rovná 11 000 000 PTE.
(88)
Pokud jde o požadavek na zveřejnění, Portugalsko zdůraznilo, že jelikož byly stanovy společnosti RTP zveřejněny v Diário da República jako příloha zákona č. 21/92, kterým byly schváleny, byl tento požadavek splněn.
(89)
S ohledem na připomínky společnosti SIC týkající se čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 Portugalsko odpovědělo, že portugalský zákonodárce nevyhradil zvláštní daňové úlevy při přeměně podniků nebo restrukturalizaci pro veřejné podniky. Základem osvobození je nařízení vlády č. 404/90. Portugalsko uvedlo, že kromě přeměny v roce 1992 nebyla společnost RTP osvobozena od platby registračních poplatků na základě čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92. Portugalsko rovněž tvrdilo, že hodnocení čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 jako trvalého osvobození od poplatků je zapříčiněno jazykovým nedorozuměním. Místo stanovení, že nařízení vlády postačovalo pro veškeré právní účely a akty potřebné k úpravě „situace“ (tj. přeměny z roku 1992, zdůraznění přidáno), se v čl. 11 odst. 2 uvádí, že společnost RTP bude osvobozena od poplatků a odměn, které souvisí s registrací aktů v obchodních rejstřících. To podle Portugalska znamenalo, že mimo přeměnu v roce 1992 nebyla společnost RTP osvobozena od registračních poplatků. Portugalsko předložilo rovněž dokumentaci týkající se řady případů, kdy společnost RTP registrační poplatky uhradila.
(90)
Portugalsko uvedlo, že počáteční dohoda mezi Správou sociálního zabezpečení a společností RTP o stanovení splátkového kalendáře dluhu a prominutí úroků a pokut má původ v právním sporu týkajícím se ústavnosti prováděcího nařízení č. 12/83, pokud jde o povinné odvody příspěvků na sociální zabezpečení u odměn za přesčasové hodiny. Dohoda uznala výklad společnosti RTP, že odměny nepodléhaly odvodům příspěvků na sociální zabezpečení, což potvrdil i daňový expert.
(91)
Portugalsko za druhé uvedlo, že formální schválení této dohody ze strany portugalské vlády neposkytlo společnosti RTP zvláštní finanční výhodu na základě nařízení vlády č. 411/91 v porovnání s jinými podniky v podobné situaci. Portugalsko uvedlo, že se na společnost RTP vztahovala odchylka stanovená v čl. 2 odst. 1 písm. d), jelikož společnost byla předmětem zásahu státu a prošla nestabilním obdobím pod vedením správního výboru jmenovaného vládou v roce 1977 (54). Portugalsko tvrdí, že obecnou povahu výjimky vyzdvihuje skutečnost, že podle nařízení vlády č. 411/91 byla uzavřena dohoda rovněž s jednou ze zúčastněných stran.
(92)
Co se týká půjčky, Portugalsko uvedlo, že technické podmínky spojené s půjčkou stanovily, že finanční operace podléhá úrokům vypočteným podle tržních kritérií.
(93)
Portugalsko uvedlo, že navyšování kapitálu v období 1994-1998 představovalo společně s hrazením vyrovnávacích plateb nástroj financování nákladů spojených s provozováním veřejnoprávního vysílání.
(94)
Podle Portugalska se model financování, který měl společnosti RTP poskytovat náhradu za náklady veřejné služby, ukázal jako nedostatečný a způsoboval obchodní deficit. Vyrovnávací platby byly v prvé řadě vypočteny vždy pod hranicí skutečných potřeb financování veřejnoprávního televizního vysílání. Za druhé, Portugalsko tyto platby vyplácelo soustavně se zpožděním. Společnost RTP se proto musela spoléhat na financování provozních výdajů prostřednictvím bankovních úvěrů, nemohla však úroky a amortizaci započítat do výpočtu nákladů veřejné služby. Společnost RTP musela za třetí z vyrovnávacích plateb odvádět státu daň z přidané hodnoty (DPH), což snižovalo jejich čistou hodnotu.
(95)
Portugalsko uvedlo, že: i) osvobození od daní (tj. osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění); ii) úlevy z plateb za používání sítě pro šíření televizního vysílání; iii) stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení; iv) úhrada za převod sítě pro šíření televizního vysílání; v) protokol o podpoře kinematografie a vi) půjčka, kterou společnost RTP získala v roce 1998, nespadají pod pojem státní podpora. Co se týká slučitelnosti ostatních opatření, Portugalsko tvrdilo, že by se měla považovat za náhradu nákladů na veřejnou službu, a nikoli za státní podporu (55), případně by se jejich slučitelnost s právními předpisy Unie měla posoudit podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES (nyní čl. 106 odst. 2 SFEU).
(96)
Pokud jde o výpočet nadměrné náhrady, Portugalsko uvedlo toto:
a)
zahrnutí nákladů na provoz RTP 2 v roce 1996 jako uhraditelných nákladů na veřejnou službu je založeno na nové smlouvě o veřejné službě, podle níž nabyla vyrovnávací platba za náklady na provoz RTP 2 na základě smlouvy účinku ode dne 1. ledna 1996 (56);
b)
půjčka ve výši 20 miliard PTE by neměla být považována za náhradu, jelikož byla poskytnuta v souladu s tržními podmínkami;
c)
cílem navyšování kapitálu bylo rovněž financování investic, nejen poskytnutí finanční náhrady za uhraditelné náklady veřejné služby. Povinnost státu jako akcionáře podílet se na financování investic, které jsou považovány za nezbytné, vyplývá ze smluv o veřejné službě (57);
d)
vyrovnávací platby podléhaly DPH, čímž byla čistá hodnota, kterou obdržela společnost RTP, nižší;
e)
podle nové smlouvy o veřejné službě byly náklady na veřejnou službu uhraditelné jen do výše přiděleného rozpočtu.
S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem dospělo Portugalsko k závěru, že by se finanční náhrada za závazky veřejné služby uložené společnosti RTP neměla považovat za nadměrnou nebo nepřiměřenou.
(97)
Pokud jde o neexistenci externích auditů, Portugalsko uvedlo, že Komise zaujala postoj k finanční situaci společnosti RTP zahrnující rovněž období 1992-1998, aniž by přitom požadovala externí audit veřejné služby, rovněž ve svých rozhodnutích z roku 2006 ve věci E 14/05 a NN 31/06 a tato rozhodnutí Soud nezpochybnil. Portugalsko tvrdí, že Komise vzala v rozhodnutí ve věci NN 31/06 v úvahu zprávu Účetního dvora č. 8/2002. Portugalsko dále zdůraznilo, že Komise v rozhodnutí ve věci NN 31/06 dospěla k závěru, že finanční situace společnosti RTP v období 1992-1998 byla výsledkem trvalého nedostatečného financování jejích činností v rámci veřejné služby. V rozhodnutí ve věci NN 31/06 založila Komise své zjištění na externí zprávě, a to zprávě společnosti PriceWaterhouse Coopers z roku 2005, a na účetních závěrkách společnosti RTP, které byly podrobeny externímu auditu a jež Portugalsko považuje za jediné relevantní účty.
(98)
Portugalsko rovněž zopakovalo, že zprávy o veřejné službě pro období 1993-1998 byly zkontrolovány auditory společnosti RTP (58). Portugalsko však později předložilo externí audity zpráv o veřejné službě za období 1992-1998 spolu se závěrečnou souhrnnou zprávou týkající se všech těchto let. Externí audity organizoval nezávislý regulační orgán pro sdělovací prostředky, Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC, který o provedení externích auditů požádal externí auditory, společnost Pedro Roque (59).
(99)
Portugalsko odpovědělo podrobněji na některá tvrzení společnosti SIC týkající se určitých bodů. Pokud jde o tvrzení společnosti SIC, že podle zprávy společnosti BDO Binder chybělo stanovisko Kontrolní rady, Portugalsko zdůraznilo, že se toto stanovisko nevztahovalo na zprávu společnosti RTP o veřejné službě. Ačkoliv stanovisko tohoto orgánu bylo zmíněno v předešlé smlouvě o veřejné službě, nestalo se právně závazným požadavkem. Rovněž nová smlouva o veřejné službě nevyžadovala vydání stanoviska tohoto orgánu ke zprávě o veřejné službě.
(100)
Co se týká tvrzení společnosti SIC, že zpráva společnosti BDO Binder za rok 1998 zahrnovala hmotná aktiva ve výši přibližně 53 milionů EUR, ačkoliv pro tato aktiva neexistoval žádný soupis, Portugalsko potvrdilo, že se uskutečnily příslušné investice do těchto aktiv. Skutečnost, že pro tato aktiva nebyl původně vyhotoven žádný soupis (ačkoliv kromě částky ve výši 4 milionů EUR bylo posléze možno určit hodnotu těchto aktiv a zpětně vypracovat jejich soupis), neznamená, že se investice neuskutečnily. Externí auditor potvrdil salda a číselné údaje a transakci se třetími stranami.
(101)
S ohledem na tvrzení společnosti SIC, že podle zprávy společnosti BDO Binder za rok 1998 byly překročeny časové limity reklamy, Portugalsko uvedlo, že to by v žádném případě neznamenalo snížení finanční náhrady. Důvodem je skutečnost, že částky, které společnost RTP obdržela za překročení reklamních časů, byly nižší než podfinancování v daném roce. Portugalsko každopádně potvrdilo, že při výpočtu potřeby financování, tj. náhrady za plnění závazku veřejné služby, byly vzaty v úvahu celkové příjmy z reklamy (včetně příjmů za překročení limitů reklamy).
(102)
Portugalsko uvedlo, že by v tomto rozhodnutí neměla být vzata v úvahu zpráva portugalského Účetního dvora č. 8/2002, jelikož rozsudek Soudu ve věci T-442/2003 shledal pouze objektivní slabinu v informacích obsažených ve zprávách o veřejné službě, které nebyly podrobeny externímu auditu. Portugalsko zdůraznilo, že se zpráva Účetního dvora č. 8/2002 týká pouze období 1997-2000, a nikoli celého období, které je předmětem tohoto šetření. Období 1993-1997 se zpráva týkala pouze pro účely obecného popisu finanční situace společnosti RTP a potřeby restrukturalizace, nebylo však předmětem zprávy. Účelem zprávy je posoudit řízení společnosti RTP, úlohu státu jako akcionáře a provozování veřejnoprávního televizního vysílání.
Portugalsko uvedlo, že Účetní dvůr překročil svůj mandát spočívající v kontrole veřejných financí a místo toho provedl analýzu účinnosti a nákladové efektivnosti veřejných výdajů. Zpráva nemá podle názoru Portugalska žádný význam kromě toho, že představovala nezávislý audit společnosti, potvrdila účty Portugalska a nezjistila žádné porušení právních předpisů. Portugalsko tvrdí, že by Komise měla v tomto rozhodnutí zohlednit zprávu Účetního dvora č. 20/98 místo auditorské zprávy č. 8/2002, jelikož se auditorská zpráva č. 20/98 týká hospodářské a finanční situace společnosti RTP v období 1994-1996. Auditorská zpráva č. 20/98 dospěla k závěru, že kritéria použitá při financování veřejné služby jsou jednoznačněji vymezena v nové smlouvě o veřejné službě než v předešlé smlouvě, což je v následné zprávě č. 8/2002 zpochybněno.
V. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(103)
Aby mohla Komise určit, zda opatření ad hoc, která provedlo Portugalsko ve prospěch společnosti RTP, představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, musí posoudit, zda tato opatření:
a)
jsou poskytnutá státem nebo ze státních prostředků;
b)
mohou narušit hospodářskou soutěž;
c)
zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby;
d)
ovlivňují obchod mezi členskými státy.
(104)
Níže bude ověřeno, zda půjčka z roku 1998, dohoda o splátkovém kalendáři dluhu a prominutí úroků a navyšování kapitálu v období 1994-1997 představuje státní podporu. Stejně tak bude posouzeno zahrnutí státních prostředků u osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění.
(105)
Osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění zahrnuje státní prostředky, jelikož ztráta daňových příjmů se rovná spotřebě státních prostředků ve formě daňových výdajů (60).
(106)
Co se týká stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení a prominutí úroků z prodlení, Komise se domnívá, že Správu sociálního zabezpečení nelze považovat za podnik. Nevykonává ekonomickou činnost, nýbrž je veřejným subjektem, který je pověřen správou sociálního zabezpečení (61). Povolení splátkového kalendáře nevydala samotná Správa sociálního zabezpečení, nýbrž bylo vydáno formou společného nařízení státního tajemníka pro finance a správu sociálního zabezpečení a státního tajemníka zastupujícího ministra. Na základě tohoto povolení se stát vzdal svých příjmů, protože za normálních okolností by získal částku ve výši 1,206 miliardy PTE v podobě úroků z nesplaceného dluhu. Je proto zřejmé, že byly zahrnuty státní prostředky a že opatření lze přičíst státu.
(107)
Navýšení kapitálu společnosti RTP provedl stát přímo ze státního rozpočtu. Je proto zřejmé, že toto financování představovalo státní prostředky ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(108)
Komise nemůže uznat tvrzení Portugalska, že půjčka pro společnost RTP nezahrnuje státní prostředky. Pojem státní prostředky se vztahuje rovněž na výhody poskytnuté subjekty určenými nebo zřízenými určitým členským státem za tímto účelem (62). Smlouva o půjčce z roku 1998 byla uzavřena mezi společností RTP a Fondem regulace veřejného dluhu, který řídí Ústav pro správu státního úvěru. Právní akt stanoví, že na ústav dohlíží ministr financí (63). Lze proto vyvodit závěr, že finanční prostředky poskytnuté Fondem regulace veřejného dluhu je nutno považovat za státní prostředky.
(109)
Lze mít za to, že toto opatření lze přičíst přímo státu, jelikož podmínky smlouvy stanovilo usnesení státních tajemníků pro sdělovací prostředky, státní pokladnu a finance schválené dne 17. prosince 1998.
(110)
Osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění: Pokud jde o osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění, je nutno posoudit, zda opatření poskytlo obecné osvobození od daní, které zvýhodnilo společnost RTP, nebo zda se vztahovalo konkrétně na společnost RTP. V následujících bodech odůvodnění Komise rozlišuje mezi dočasným osvobozením podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 a trvalým osvobozením podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92.
(111)
Komise konstatuje, že osvobození od povinnosti uhradit notářské poplatky, registrační poplatky a náklady na zveřejnění poskytlo společnosti RTP výhodu tím, že ji osvobodilo od nákladů, jež by jinak musela hradit ze svého rozpočtu.
(112)
Tato výhoda je věcně selektivní, jelikož je poskytnuta pouze společnosti RTP, jak prokazuje čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92. Skutečnost, že tento zákon potvrzoval (jak uvádí Portugalsko) uplatnění obecnějšího zákona, konkrétně zákona č. 84/88, toto zjištění nemění. Zákon č. 84/88 se vztahuje na veřejné podniky a stanoví, že tyto podniky mohou být nařízením vlády přeměněny na akciové společnosti. Skutečnost, že se tento zákon vztahuje na „veřejné podniky obecně“, nemění věcnou selektivitu, která byla zjištěna v čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 konkrétně ve prospěch společnosti RTP. Osvobození pouze veřejných podniků by každopádně rovněž představovalo věcně selektivní opatření ve prospěch této skupiny podniků (v porovnání se soukromými podniky), jejíž součástí je společnost RTP.
(113)
Státní opatření však nemusí navzdory skutečnosti, že jsou věcně selektivní, spadat do pojmu „selektivní opatření“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud se státní opatření neodchyluje od běžného uplatňování systému, ale naopak do něj spadá jako opatření vlastní tomuto systému (64). Je proto nutno ověřit, zda je opatření slučitelné s povahou a logikou portugalského právního systému pro přeměnu veřejného podniku RTP na akciovou společnost formou právního předpisu, nebo zda bylo využití právního předpisu za účelem přeměny společnosti RTP zvoleno s cílem poskytnout této společnosti výhodu v porovnání s ostatními podniky. V souladu s přístupem Soudu použitým v jeho rozsudku Komise níže rozlišuje mezi osvobozením od notářských poplatků na straně jedné a registračních poplatků a nákladů na zveřejnění na straně druhé (65).
(114)
Osvobození od notářské listiny a notářských poplatků: Komise konstatuje, že přeměna společnosti RTP na akciovou společnost a schválení jejích stanov právním předpisem místo notářské listiny je v souladu s logikou a povahou portugalského právního systému. Přeměna na akciovou společnost se uskutečnila s cílem zajistit větší pružnost společnosti RTP, a tím ji postavit na roveň se soukromými subjekty. Skutečnost, že přeměna byla provedena zákonem místo notářské listiny, nepředstavovala pokus obejít požadavek týkající se notářské listiny, nýbrž vyplývala z obecné zásady portugalského práva, že legislativní akty lze měnit pouze rovnocennými legislativními akty.
(115)
Podle zásady „rovnocennosti aktů“ lze určitý zákon zrušit, pozastavit nebo změnit pouze právním aktem, který má v hierarchii stejné pořadí jako základní akt, a nikoli aktem s nižším pořadím v hierarchii právních předpisů. Tato zásada byla zavedena do portugalské ústavy v roce 1982, tj. dlouho před přeměnou společnosti RTP v roce 1992. V čl. 115 odst. 5 portugalské ústavy v podobě platné v době přeměny společnosti RTP bylo stanoveno, že „žádný zákon nevytvoří jiné kategorie právních předpisů ani nepřizná jiným druhům aktů pravomoc vykládat, začlenit, měnit, pozastavit nebo zrušit jeho ustanovení s jakýmkoli účinkem ve vztahu k třetím stranám“. Jelikož společnost RTP byla v roce 1975 zestátněna právním předpisem, a to nařízením vlády č. D 674-D/75, její přeměna na jinou právní formu byla možná opět pouze nařízením vlády nebo právním předpisem, který je rovnocenný nařízení vlády nebo má vyšší pořadí. Nic nenaznačuje, že zestátnění společnosti RTP v roce 1975 bylo provedeno s cílem obejít uplatňování u společností, jež se řídí soukromým právem, a vytvořilo pro společnost výhodu.
(116)
Nejsou k dispozici žádné důkazy, které by naznačovaly, že všechny ostatní právní předpisy zavedené před přeměnou společnosti RTP (viz 84. až 86. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí) měly za cíl poskytnout veřejným podnikům finanční výhodu tím, že se u soukromých transakcí zamezí požadavku na notářskou listinu (a příslušným poplatkům). Zákon č. 84/88, který povolil přeměnu veřejných podniků na akciové společnosti nařízením vlády, odrážel ústavní a právní zásady platné v příslušné době.
(117)
Závěr: S přihlédnutím k těmto záležitostem nepředstavuje osvobození od požadavku provést přeměnu společnosti RTP prostřednictvím notářské listiny (a tudíž osvobození od příslušných poplatků s tím spojených) státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(118)
Osvobození od registračních poplatků a nákladů na zveřejnění: Je nutné posoudit, zda měla společnost RTP výhodu vyplývající z neuhrazení nákladů spojených s registrací společnosti v obchodním rejstříku a zveřejněním notářské listiny. Podle portugalského práva platného v té době musela být notářská listina formálně schvalující založení společnosti, která se řídí soukromým právem, a její stanovy zveřejněny v Diário da República registračním úřadem pověřeným vedením obchodního rejstříku, aby se s obsahem těchto dokumentů mohly seznámit třetí osoby. Společnosti RTP tyto náklady na zveřejnění nevznikly, neboť povinné vyhlášení zákona č. 21/92 v Diário da República zajistilo přeměně společnosti RTP a obsahu jejích nových stanov potřebnou publicitu.
(119)
Nic nenasvědčuje tomu, že se Portugalsko rozhodlo přeměnit společnost RTP na akciovou společnost zákonem č. 21/92, aby této společnosti poskytlo výhodu ve formě úspor na registračních poplatcích a nákladech na zveřejnění. Druhé zveřejnění stanov společnosti RTP by nemělo žádný smysl, jelikož požadavky na transparentnost a publicitu byly splněny již vyhlášením zákona č. 21/92 v Diário da República. Ačkoli se registrace provádí za účelem pozdějšího zveřejnění a obě opatření spolu vzájemně souvisí, je sporné, zda lze rovněž osvobození od registračních poplatků odůvodnit povahou a logikou portugalského právního systému a povinnou přeměnou společnosti RTP formou právního předpisu. Portugalsko nezpochybnilo skutečnost, že se registrace vyžadovala podle zákona o obchodních společnostech. Jak Portugalsko uvedlo: „registrace nebyla prominuta, nebyla jen zapotřebí notářská listina, jelikož nařízení vlády představovalo dostatečný dokument pro účely registrace“. To vyplývá rovněž z čl. 3 odst. 3 zákona č. 84/84 (viz 25. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí). Portugalsko mimoto zdůraznilo, že za účelem budoucí registrace všech ostatních aktů týkajících se společnosti ze strany společnosti RTP muselo být zaregistrováno její založení (tj. výsledek přeměny na akciovou společnost v roce 1992) (66). Je-li však registrace nezbytná, nevidí Komise žádný důvod, proč by společnost RTP neměla uhradit příslušné poplatky.
(120)
Závěr: Je nutno vyvodit závěr, že osvobození společnosti RTP od požadavku týkajícího se notářské listiny (včetně notářských poplatků), jakož i osvobození od požadavku na zveřejnění a příslušných nákladů na zveřejnění podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Osvobození od registračních poplatků podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 představuje státní podporu.
Jak je však uvedeno v 160. a 161. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, tato osvobození by byla každopádně odůvodněná jako legitimní náhrada za náklady na poskytování služby obecného hospodářského zájmu podle čl. 106 odst. 2 SFEU.
(121)
Portugalsko tvrdí, že čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 ve skutečnosti nepřiznal společnosti RTP trvalé osvobození, nýbrž že se měl vztahovat na stejnou situaci jako v případě dočasného osvobození, tj. přeměnu společnosti RTP na akciovou společnost v roce 1992. Portugalsko rovněž uvedlo, že společnost RTP několikrát notářské a registrační poplatky zaplatila. Znění čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 se však vztahuje na veškeré další akty zápisu, registrace nebo záznamu, které podle tohoto článku mohou být uskutečněny bezplatně po časově neomezenou dobu.
(122)
Toto trvalé osvobození poskytuje společnosti RTP výhodu tím, že ji osvobozuje od poplatků, které by jinak musela hradit ze svého rozpočtu. Tvrzení Portugalska, že pokud je mu známo, nebyl čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 nikdy použit a společnost RTP uhradila veškeré potřebné poplatky, je důkazem, který je důležitý při možném navrácení státní podpory, nemění však zjištění týkající se znění dotyčného ustanovení.
(123)
Tato výhoda je rovněž selektivní, jelikož se zákon č. 21/92 týká společnosti RTP. Portugalsko nemůže tvrdit, že zákon č. 21/92 představuje pouze uplatnění obecného pravidla portugalského práva. K prokázání neexistence selektivity nelze použít články 1 a 2 nařízení vlády č. 404/90, jelikož nařízení vlády pojednává o aktech spojení, a nevztahuje se tudíž na daný případ, který se týká přeměny veřejného podniku na akciovou společnost (67).
(124)
Na rozdíl od dočasného osvobození od registračních poplatků nemůže být trvalé osvobození odůvodněno zásadou rovnocennosti aktů, která vzhledem k postupu přijímání právních předpisů znamenala upuštění od požadavku na notářskou listinu a její zveřejnění při přeměně společnosti RTP v roce 1992. Soulad s povahou a logikou portugalského právního systému bylo možno uznat u dočasného osvobození, jelikož v daném případě mohlo k přeměně společnosti RTP na akciovou společnost dojít pouze formou nařízení vlády, jak bylo prokázáno. Široká oblast působnosti čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 však nevylučuje, že by osvobození od požadavků na notářskou listinu (a poplatků) bylo možné i v jiných případech, než je přeměna společnosti RTP na akciovou společnost v roce 1992. Postačuje uvést, že trvalé osvobození ve prospěch jedné společnosti (nebo jedné skupiny společností, jako jsou akciové společnosti) od různých registračních poplatků nemůže nikdy spadat do povahy a logiky právního systému (68).
Závěr: Je nutno dospět k závěru, že trvalé osvobození společnosti RTP vyplývající z čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(125)
Dohoda se Správou sociálního zabezpečení (stanovení splátkového kalendáře dluhu a prominutí úroků): Po zvážení připomínek třetích stran a Portugalska vyvozuje Komise závěr, že původní dohodu mezi Správou sociálního zabezpečení a společností RTP nelze považovat za typické chování soukromého subjektu. Předmětem sporu byla skutečnost, zda je výklad určitých pravidel sociálního zabezpečení stanovených v prováděcím nařízení č. 12/83 z právního hlediska správný. Dohoda potvrdila výklad společnosti RTP, což podpořila analýza daňového experta, který dospěl k názoru, že prováděcí nařízení bylo neústavní. Prováděcí nařízení však nebylo po uzavření dohody zrušeno. Je proto nutno vyvodit závěr, že se opatření vztahovalo selektivně na společnost RTP, aniž by byla dotčena použitelnost výkladu pravidel systému sociálního zabezpečení ve vztahu k ostatním společnostem.
(126)
Komise nemůže přijmout tvrzení Portugalska, že povolení splátkového kalendáře dluhu a prominutí pokut a úroků na základě nařízení vlády č. 411/91 bylo uděleno v rámci obecného systému použitelného na všechny podniky v podobné situaci, a proto společnosti RTP neposkytlo zvláštní výhodu.
(127)
Cílem tohoto rozhodnutí je určit, zda bylo uplatnění takového systému na společnost RTP selektivní, aniž by byla předjímána selektivní nebo obecná povaha tohoto systému.
(128)
Aby se prokázalo, že stanovení splátkového kalendáře dluhu je nezbytné k zajištění životaschopnosti společnosti, vyžaduje nařízení vlády č. 411/91 provedení hospodářské a finanční studie. Společnost RTP nikdy takovou studii týkající se její životaschopnosti ve smyslu čl. 2 odst. 3 nařízení vlády č. 411/91 nevypracovala.
(129)
Podmínku uvedenou v čl. 2 odst. 1 písm. d) nařízení vlády č. 411/91 nebylo mimoto možno na společnost RTP uplatnit, jelikož k úpravě dluhu nedošlo po zásahu státu. Komise nesouhlasí s tvrzením Portugalska, že zásahy státu měly vliv na chod dlužné společnosti a že se společnost RTP v době státních zásahů řídila právními předpisy. Ačkoliv společnost RTP podléhala v roce 1997 zvláštnímu režimu řízení (69), tento režim byl ukončen přijetím stanov společnosti v roce 1980, zatímco dluh vůči Správě sociálního zabezpečení se „nahromadil“ v období 1983-1989. Komise se domnívá, že úpravu dluhu společnosti RTP nelze považovat za součást obecného systému na základě nařízení vlády č. 411/91, jelikož společnost RTP nesplňovala kritéria pro takovéto povolení stanovená v tomto předpise. Opatření bylo proto na společnost RTP uplatněno selektivním způsobem.
(130)
Povolením splátkového kalendáře dluhu mělo Portugalsko jednat stejně jako veřejný nebo soukromý věřitel, který se snaží získat dlužné částky zpět a který za tímto účelem uzavírá dohody o splátkovém kalendáři s cílem usnadnit splácení (70). Úroková sazba u úroků z prodlení uplatněná státem by měla být stejná jako sazba, kterou by za stejných okolností použil soukromý věřitel. Komise se domnívá, že by soukromý věřitel, který usiluje o získání dlužné částky zpět zákonnými prostředky, uplatnil přinejmenším zákonnou úrokovou sazbu. Tím, že Portugalsko navzdory dostupným mechanismům pro vymáhání zaplacení úroků nevymáhalo, nejednalo stejně jako soukromý věřitel, který by se snažil docílit co nejvyšší úrokové sazby. Dluh vůči Správě sociálního zabezpečení se mimoto „nahromadil“ v období 1983-1989 a dohoda o splátkovém kalendáři byla schválena teprve v roce 1993. Za takových podmínek by soukromý věřitel neumožnil, aby došlo k podobnému hromadění dluhu během tak dlouhého období, aniž by podnikl kroky k jeho vymáhání. Zdá se proto, že opatření poskytlo společnosti RTP zvláštní výhodu.
(131)
Navyšování kapitálu: Po posouzení připomínek třetích stran a Portugalska došla Komise k závěru, že navyšování kapitálu v období 1994-1997 představovalo pro společnost RTP finanční výhodu. Jak je zřejmé z tabulky 3 v 40. bodě odůvodnění vzhledem k slabé finanční situaci společnosti RTP v době navyšování kapitálu by žádný soukromý investor nevložil do společnosti kapitál, jelikož se v přiměřené lhůtě nedala očekávat jeho běžná návratnost. Ve skutečnosti se finanční situace společnosti RTP i přes navýšení kapitálu zhoršila. Portugalsko ani třetí strany neuvedly, že by Portugalsko při navyšování kapitálu společnosti jednalo jako soukromý investor.
(132)
Půjčka z roku 1998: Komise nemůže uznat tvrzení Portugalska, že půjčka poskytnutá v roce 1998 byla v souladu s tržními podmínkami. Aby půjčka nepředstavovala státní podporu, měly by související podmínky (tj. zajištění a úroková sazba) odrážet riziko spojené s poskytnutím půjčky danému podniku (71). Riziko (a tudíž i úroková sazba) se zvyšuje, nachází-li se podnik v hospodářské a finanční situaci s nižším stupněm důvěryhodnosti, než jaký by vyžadovala finanční instituce pro poskytnutí půjčky.
(133)
Jak je zřejmé z tabulky 3 v 40. bodě odůvodnění, v době schválení půjčky se společnost RTP nacházela v natolik složité finanční situaci, že její dluhy převyšovaly hodnotu aktiv společnosti a její čistý vlastní kapitál dosáhl záporné hodnoty. Společnost byla fakticky v úpadku.
(134)
V prvé řadě je třeba mít na paměti, že dotyčná půjčka představovala podřízenou půjčku, tj. jednalo se o půjčku bez zajištění podloženého majetkem, a v případě úpadku společnosti by byla pro účely splacení zařazená za všechny věřitele, avšak před akcionáře. Neexistence přiměřeného zajištění podloženého majetkem jednoznačně naznačovala, že půjčka nebyla poskytnuta podle tržních podmínek a že se jednalo o státní podporu. Vzhledem ke skutečnosti, že se v době poskytnutí půjčky společnost RTP nacházela fakticky v úpadku, by jí žádná finanční instituce podřízenou půjčku neposkytla, jelikož existovala jen malá pravděpodobnost, že ji společnost RTP bude schopna splatit. Půjčku ve skutečnosti neposkytla soukromá finanční instituce, nýbrž Fond regulace veřejného dluhu.
(135)
Za druhé lze uvést, že úroková sazba u půjčky zjevně neodráží její skutečné riziko. Nejenže je nižší než referenční sazba, kterou Komise běžně používá při výpočtu prvku podpory obsaženého v režimech dotace úroků (72), nýbrž běžný tržní subjekt by kromě „řádných“ záruk vyžadoval úrokovou sazbu vyrovnávající vysoké riziko nesplacení.
(136)
Vzhledem k tomu, že finanční situace společnosti RTP neumožňovala získat podřízenou půjčku za normálních okolností, rovná se půjčka ve skutečnosti vyplacení grantu a představuje pro společnost RTP výhodu.
(137)
Komise se proto domnívá, že stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení, navyšování kapitálu v období 1994-1997 a půjčka z roku 1998 poskytly společnosti RTP finanční a hospodářskou výhodu v porovnání s konkurenty, kteří stejné finanční prostředky neobdrželi.
(138)
Jelikož se portugalský televizní trh nejpozději v roce 1992 otevřel hospodářské soutěži, existovali na tomto trhu v době, kdy společnost RTP využívala různá opatření, další soutěžitelé. V únoru 1992 byly uděleny licence na vysílání soukromým televizním společnostem SIC a TVI a v říjnu 1992 začala společnost SIC v Portugalsku vysílat.
(139)
Komise neuznává tvrzení Portugalska, že dohoda o dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení nespadá do pojmu státní podpora, jelikož samotný dluh vznikl před otevřením portugalského televizního trhu hospodářské soutěži. Finanční výhoda byla společnosti RTP poskytnuta v květnu 1993 po otevření televizního trhu, a mohla proto poskytnout společnosti RTP hospodářskou výhodu.
(140)
Na základě výše uvedených skutečností je nutno vyvodit závěr, že opatření, která provedlo Portugalsko, mohla poskytnout společnosti RTP hospodářskou a finanční výhodu v porovnání s konkurenty, kteří stejné finanční prostředky neobdrželi, a tím narušit hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(141)
Státní opatření spadají do oblasti působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy. Tak je tomu tehdy, jsou-li dotyčné činnosti předmětem obchodu mezi členskými státy. V daném případě příjemce podpory, společnost RTP sám působí na mezinárodním trhu. Prostřednictvím Evropské vysílací unie si vyměňuje televizní programy a účastní se systému Eurovize (73). Společnost RTP mimoto přímo soutěží se soukromými televizními společnostmi, které působí na mezinárodním televizním trhu a mají mezinárodní vlastnickou strukturu (74).
(142)
Lze proto vyvodit závěr, že opatření, která ve prospěch společnosti RTP provedlo Portugalsko, ovlivňují obchod mezi členskými státy ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(143)
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že bez ohledu na možné závazky veřejné služby uložené společnosti RTP zahrnují níže uvedená opatření státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU:
-
stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení,
-
navyšování kapitálu v období 1994-1997, a
-
půjčka poskytnutá v roce 1998.
Dočasné osvobození od registračních poplatků podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 a trvalé osvobození od registračních a jiných poplatků podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 rovněž představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(144)
Jak je však uvedeno v 44. až 48. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, společnost RTP je pověřena plněním závazku veřejné služby v oblasti televizního vysílání. Soudní dvůr v rozsudku ve věci Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg v. Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH a Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht (dále jen „rozsudek ve věci Altmark“) rozhodl, že se státní opatření poskytující náhradu za náklady veřejné služby nepovažují za státní podporu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES (nyní čl. 107 odst. 1 SFEU), jsou-li splněny tyto čtyři podmínky (75):
a)
podnik, který je příjemcem podpory, musí být skutečně pověřen závazky veřejné služby a tyto závazky musí být jasně vymezeny;
b)
parametry, na jejichž základě je vyrovnání vypočteno, musí být předem stanoveny objektivním a transparentním způsobem;
c)
vyrovnávací platba nesmí přesahovat meze toho, co je nezbytné k pokrytí všech nebo části nákladů vynaložených k plnění závazků veřejné služby se zohledněním příslušných příjmů a přiměřeného zisku;
d)
pokud nebyl podnik, který má plnit závazky veřejné služby, vybrán prostřednictvím řízení pro zadávání veřejných zakázek, musí být výše nezbytné vyrovnávací platby určena na základě analýzy nákladů, které by na plnění těchto závazků vynaložil běžný, řádně řízený podnik disponující odpovídajícími prostředky.
(145)
Pomineme-li první a třetí podmínku, zdá se, že opatření ad hoc (viz 143. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí) nesplňují druhou a čtvrtou podmínku uvedenou v rozsudku ve věci Altmark, a to z těchto důvodů:
(146)
Je zřejmé, že financování poskytnuté ve formě dohody se Správou sociálního zabezpečení a půjčky z roku 1998 nebylo součástí systému vyrovnávacích plateb s předem objektivně a transparentně stanovenými parametry (druhá podmínka). Naopak, bylo založeno na rozhodnutích ad hoc, která lze přičíst státu.
(147)
Jak je uvedeno v 61. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, smlouvy o veřejné službě předpokládaly možnost zvláštního financování investic do vybavení určeného pro činnosti v rámci veřejné služby, a to formou navýšení kapitálu. Smlouvy o veřejné službě neomezují investice pouze na veřejné služby ani nestanoví jednoznačně podmínky a omezení účasti státu; odkazují pouze na možnost účasti státu jakožto akcionáře na investicích společnosti RTP. Komise se proto domnívá, že ani navyšování kapitálu nemůže být považováno za součást systému vyrovnávacích plateb s předem objektivně a transparentně stanovenými parametry.
(148)
Společnost RTP jednoznačně nebyla vybrána prostřednictvím řízení pro zadávání veřejných zakázek zaručujícího nejnižší možné náklady. Nic nenasvědčuje tomu, že výše plateb ad hoc byla určena na základě analýzy nákladů vzniklých běžnému podniku (čtvrtá podmínka).
(149)
Je proto zřejmé, že v tomto případě nejsou splněny všechny podmínky uvedené v rozsudku ve věci Altmark. Opatření uvedená v 143. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí je proto nutno pokládat za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(150)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora lze na základě článku 106 SFEU povolit výjimku ze zákazu státních podpor pro podniky pověřené poskytováním služby obecného hospodářského zájmu. V rozsudku ve věci Altmark bylo výslovně potvrzeno, že státní podpora, která vyrovnává náklady vzniklé podniku při poskytování služby obecného hospodářského zájmu, může být považována za slučitelnou s vnitřním trhem, splňuje-li podmínky čl. 106 odst. 2 SFEU (bývalý čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES a původní odkaz na „společný trh“) (76).
(151)
Soudní dvůr objasnil, že aby mohlo opatření využít tuto výjimku, musí být splněny zásady definice, pověření a přiměřenosti. Komise se domnívá, že jsou-li tyto zásady splněny, není obchod ovlivněn v míře, která by byla v rozporu se zájmy Unie.
(152)
Způsob uplatňování těchto zásad v oblasti televizního vysílání je objasněn ve sdělení Komise o použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání (dále jen „sdělení o vysílání“) (77). V souladu se sdělením o vysílání musí Komise posoudit, zda (78):
a)
jsou činnosti společnosti RTP závazky veřejné služby, které jsou jako takové jasně vymezeny členským státem (definice);
b)
společnost RTP je portugalskými orgány výslovně pověřena poskytováním uvedené služby (pověření);
c)
financování je úměrné čistým nákladům na poskytování veřejné služby.
(153)
Jak je uvedeno v Protokolu o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech (dále jen „Amsterodamský protokol“ (79)) a sdělení o vysílání (80), je na členských státech, aby vymezily úkoly veřejnoprávní vysílací organizace v oblasti veřejné služby. V odvětví vysílání je úloha Komise omezená na ověřování existence zjevné chyby v definici veřejné služby. Takováto chyba by znamenala zneužití definice veřejné služby.
(154)
Vzhledem k zvláštní povaze odvětví vysílání však považuje Komise za legitimní takovou definici, která v souladu s výkladovými ustanoveními protokolu pověřuje určitou vysílací organizaci úkolem poskytovat vyvážený a rozmanitý program (81). Taková definice by měla být v souladu s cílem uspokojovat demokratické, sociální a kulturní potřeby společnosti.
(155)
Jak je uvedeno v 44. až 48. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, společnost RTP musí na základě zákona č. 21/92 a smluv o veřejné službě v rámci veřejnoprávního televizního vysílání zajistit vysílání na dvou kanálech s celostátním pokrytím. Zatímco první kanál má vysílat programy obecnějšího charakteru, druhý kanál má oslovovat specifické publikum. Jak je popsáno v 44. a 45. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, zákon č. 21/92 a smlouvy o veřejné službě ukládají společnosti RTP podrobnější povinnosti, pokud jde o programový obsah a mezinárodní spolupráci, a rovněž některé další zvláštní povinnosti.
(156)
Ačkoliv má definice veřejnoprávního vysílání společnosti RTP kvalitativní a poměrně širokou povahu, považuje Komise v souladu s výkladovými ustanoveními Amsterodamského protokolu takovouto „širokou“ definici za legitimní (82). Proto považuje za legitimní rovněž obecnou definici poslání společnosti RTP v oblasti veřejné služby spočívající v zajištění dvou televizních kanálů s celostátním pokrytím, jednoho obecného a druhého více zaměřeného na specifické publikum, Tuto definici lze považovat za vyhovující demokratickým, sociálním a kulturním požadavkům portugalské společnosti.
(157)
Komise považuje za legitimní rovněž povinnosti, které podrobněji určují způsob, jakým má společnost RTP plnit obecné poslání v oblasti veřejnoprávního vysílání. V souladu se zněním Amsterodamského protokolu lze mít za to, že rovněž tyto povinnosti vyhovují demokratickým, sociálním a kulturním požadavkům portugalské společnosti.
(158)
Ačkoliv Komise považuje poslání společnosti RTP v oblasti veřejné služby za legitimní, musí zjistit, zda tato definice neobsahuje zjevné chyby.
Komise posoudí, zda lze dočasné a trvalé osvobození od notářských poplatků, registračních poplatků a nákladů na zveřejnění považovat za náhradu za náklady veřejné služby, a dále bude analyzovat, zda lze povinnost společnosti RTP týkající se podpory kinematografie považovat za poslání veřejné služby, jež bylo svěřeno společnosti RTP.
(159)
Komise zaprvé posoudí, zda lze dočasné osvobození od požadavků na notářskou listinu (a souvisejících poplatků), registračních poplatků a nákladů na zveřejnění během přeměny na akciovou společnost v roce 1992 podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 a trvalé osvobození od různých poplatků podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 považovat za náhradu za náklady vyplývající z poskytování veřejné služby.
(160)
Dočasné osvobození: Za prvé je nutné ověřit, zda lze náklady spojené s přeměnou společnosti RTP na akciovou společnost v roce 1992 (tj. obvyklé náklady na notářskou listinu, její registraci a zveřejnění) legitimně uhradit jako náklady veřejné služby. Jak bylo uvedeno výše, náhrada má podobu osvobození na základě čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92.
(161)
V době své přeměny vykonávala společnost RTP pouze činnosti v rámci veřejné služby (viz 18. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), zatímco obchodní činnosti vykonávaly právně oddělené dceřiné společnosti. Náklady spojené s přeměnou veřejnoprávní vysílací organizace představovaly automaticky náklady na veřejnou službu, za něž mohl stát poskytnout legitimně náhradu. Není nutné uvážit, zda byla reorganizace společnosti RTP z právního hlediska povinná nebo nezbytná (83). Posouzení podle čl. 106 odst. 2 SFEU a sdělení o vysílání vyžaduje, aby náhrada nepřekročila čisté náklady veřejné služby, nevyžaduje však posouzení toho, zda bylo možno těmto nákladům předejít za předpokladu, že jsou omezeny na poskytování veřejné služby (84). V souladu s Amsterodamským protokolem a sdělením o vysílání mohou členské státy v zásadě rozhodnout o uspořádání své veřejnoprávní vysílací organizace, což se vztahuje nejen na organizaci distribuce obsahu, nýbrž rovněž na to, v rámci jaké právní formy bude veřejnoprávní vysílací organizace vykonávat svou činnost. Úloha Komise je omezena na kontrolu, zda tato svoboda volby nebyla členskými státy zneužita. V daném případě nic nenasvědčuje tomu, že se přeměna uskutečnila s jediným cílem, a to poskytnout společnosti RTP výhodu. Není důvod zpochybnit odůvodnění Portugalska, že přeměna v roce 1992 byla provedena s cílem umožnit společnosti RTP, aby při výkonu svých činností postupovala pružněji, než by tomu bylo u státní organizace s obtížnými postupy státní kontroly. Lze proto vyvodit závěr, že osvobození od registračních poplatků (tj. poplatků spojených s vyhotovením notářské listiny, registračních poplatků, nákladů na zveřejnění) v době přeměny společnosti RTP představuje oprávněnou náhradu za provozování veřejnoprávního vysílání.
(162)
Trvalé osvobození: Výše uvedená argumentace (v 161. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí) však nemůže platit pro trvalé osvobození podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92, jež není časově omezené, a může se proto vztahovat rovněž na registrace a zápisy v souvislosti s činnostmi společnosti RTP, které nespadají do jejího poslání veřejné služby (např. pokud by společnost RTP začala vykonávat obchodní činnosti sama místo právně oddělených dceřiných společností).
Vzhledem k široké oblasti působnosti čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92, a to z časového hlediska (tj. neomezená) i věcného hlediska (tj. není omezena na činnosti v rámci veřejné služby), není možné odůvodnit případné budoucí osvobození od registračních poplatků jako náklady veřejné služby. Je proto třeba vyvodit závěr, že osvobození od poplatků podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 není slučitelné s vnitřním trhem.
(163)
Ačkoliv Portugalsko tvrdilo, že čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 nebyl nikdy použit a že společnost RTP po přeměně v roce 1992 vždy zaplatila veškeré nezbytné registrační poplatky, toto tvrzení by mohlo být platné v případě navrácení podpory, nemění však skutečnost, že poskytnutí státní podpory společnosti RTP není odůvodněné na základě čl. 106 odst. 2 SFEU ani žádného jiného ustanovení této smlouvy.
(164)
S přihlédnutím k 45. bodu odůvodnění směrnice o „televizi bez hranic“ může Komise uznat, že definice veřejné služby veřejnoprávních vysílacích organizací zahrnuje povinnost významně přispívat k investicím do evropské audiovizuální tvorby, pokud z ní vyplývající filmová práva umožňují její vysílání v rámci plnění veřejné služby (85).
(165)
Komise zastává názor, že povinnost týkající se podpory kinematografie uložená společnosti RTP spadá do veřejnoprávního vysílání, jelikož společnost RTP v rámci veřejnoprávního vysílání vysílá filmy, k nimž získala distribuční práva.
(166)
Komise proto nemůže souhlasit s připomínkami zúčastněných stran, že povinnost společnosti RTP týkající se podpory kinematografie a jejího financování je diskriminační. Zúčastněné strany uvedly, že soukromé televizní společnosti rovněž podepsaly s portugalskými orgány protokoly o podpoře kinematografie, přičemž nedostávají žádnou náhradu. Komise se však domnívá, že je nutné rozlišovat na straně jedné mezi dobrovolnými dohodami o podpoře kinematografie, které byly uzavřeny mezi státem a soukromými televizními společnostmi, a závazky týkajícími se veřejnoprávního vysílání, jež byly uloženy společnosti RTP v souvislosti s vysíláním filmové tvorby a jejím financováním na straně druhé. Je zřejmé, že společnost RTP je výslovně pověřena úkolem veřejné služby spočívajícím v podpoře určité filmové tvorby, která je následně vysílána jako televizní programy v rámci veřejnoprávního vysílání, zatímco soukromé televizní společnosti takovýmto úkolem veřejné služby pověřeny nebyly. Společnost RTP se ve skutečnosti stává nástrojem, který stát používá při podpoře kinematografie. Případné výsledné výhody, které společnost RTP poskytuje kinematografii, mohou představovat státní podporu a měly by být posouzeny jako takové. Tímto rozhodnutím není dotčeno případné posouzení možných výhod poskytnutých filmovým producentům.
(167)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je nutno vyvodit závěr, že spolufinancování portugalských filmových děl vysílaných na veřejnoprávních kanálech ze strany společnosti RTP lze považovat za zvláštní legitimní povinnost, která napomáhá při plnění obecných závazků společnosti RTP v oblasti veřejnoprávního vysílání. Tato povinnost proto nepředstavuje zjevnou chybu.
(168)
Komise však má za to, že právní povinnost poskytovat „další služby, které budou specifikovány ad hoc“ (86), uložená společnosti RTP není dostatečně přesná, aby mohla Komise předem s dostatečnou právní jistotou posoudit, zda lze tyto služby považovat za součást veřejné služby. Ačkoliv Komise zastává názor, že „další služby, které budou specifikovány“, nejsou dostatečně jasně definovány, podotýká, že v období, které je předmětem šetření, se na základě tohoto ustanovení neuskutečnily žádné platby (87).
(169)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem vyvozuje Komise závěr, že činnosti společnosti RTP popsané v zákoně č. 21/92 a opětovně vymezené ve smlouvách o veřejných službách představují jednoznačně definované závazky veřejné služby.
Ačkoliv povinnost poskytovat „další služby, které budou specifikovány ad hoc“, není dostatečně přesná, aby bylo možno předem vyvodit závěr, že všechny služby poskytované v rámci této položky lze považovat za veřejné služby, v období 1992-1998 se na základě tohoto ustanovení neuskutečnily žádné platby.
Trvalé osvobození od registračních a jiných poplatků však není omezeno na náhradu nákladů na veřejnou službu, a nemůže být proto odůvodněno podle čl. 106 odst. 2 SFEU.
(170)
Za druhé je třeba posoudit, zda byl příjemce, společnost RTP, pověřen závazky veřejné služby ze státních prostředků.
(171)
V souladu se sdělením o vysílání musí Komise ověřit, zda bylo poslání veřejné služby společnosti RTP svěřeno na základě oficiálního aktu (88).
(172)
Jak je uvedeno v 48. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, závazky veřejné služby jsou společnosti RTP jednoznačně svěřeny na základě různých zákonů a smluv: článek 5 zákona č. 58/90, čl. 4 odst. 1 a článek 5 zákona č. 21/92 a doložka 1 předešlé a nové smlouvy o veřejné službě.
(173)
Komise neobdržela od zúčastněných stran ani Portugalska žádné připomínky ohledně skutečnosti, že společnost RTP nebyla dostatečně pověřena veřejnou službou na základě oficiálního aktu. V souladu se sdělením o vysílání a s ohledem na zákony a smlouvy uvedené v 48. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí je nutno vyvodit závěr, že společnost RTP musí nepochybně plnit závazky v oblasti veřejnoprávního vysílání, a že proto poslání veřejné služby bylo společnosti RTP svěřeno na základě oficiálního aktu.
(174)
Nejenže je třeba, aby byla veřejná služba společnosti RTP svěřena na základě oficiálního aktu; je nutno přijmout rovněž opatření s cílem zajistit, aby byla veřejná služba poskytována podle požadavků zákona a smluv o veřejné službě. Jak je uvedeno v 49. až 59. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, byly zavedeny různé kontrolní mechanismy s cílem zajistit, aby společnost RTP plnila závazky veřejné služby stanoveným způsobem.
(175)
Společnost RTP musela za prvé podávat zprávy o plnění závazků veřejné služby a překládat plány, k nimž bylo připojeno stanovisko jejího vnitřního odboru auditu. Společnost RTP vyhotovila pro roky 1993 až 1998 zprávy o veřejné službě, které popisovaly plnění každého závazku veřejné služby a určovaly náklady na každý závazek veřejné služby pomocí systému analytického účetnictví.
(176)
Ministr financí a člen vlády odpovědný za hromadné sdělovací prostředky za druhé kontrolovali dodržování smlouvy o veřejné službě a hlavní finanční inspekce ověřovala finanční plán.
(177)
Za třetí se musel každý rok provést externí audit. Komise nemůže souhlasit s tvrzením Portugalska, které bylo zopakováno po vynesení rozsudku Soudu ve věci T-442/03, že zprávy o veřejné službě byly podrobeny externímu auditu, a že tudíž nebyla nutná žádná další opatření. Situaci před přijetím rozhodnutí ze dne 15. října 2003 lze popsat takto:
a)
Pro rok 1992 neexistovala žádná zpráva o veřejné službě, jelikož povinnost předkládat zprávy o veřejné službě a provést audit těchto zpráv byla zavedena smlouvou o udělení koncese z roku 1993.
b)
Pro roky 1993 a 1994 nebyl proveden externí audit, bylo vydáno pouze prohlášení zástupců společnosti, konkrétně fiskální rady společnosti RTP (Conselho fiscal da RTP), což představuje pouze interní prohlášení společnosti.
c)
Pro roky 1995-1998 byl ke zprávám připojen výrok externího auditora, který není závislý na společnosti RTP a jejích zástupcích. Tyto výroky potvrzují, že společnost RTP dodržela závazky veřejné služby. Nebyly však zpřístupněny podrobnější zprávy o veřejné službě, které vedly k těmto zjištěním.
(178)
Vzhledem k zjištěním Soudu ve věci T-442/03, a zejména bodům 232 až 256 rozsudku se Komise nemůže opírat výlučně o (stručné) výroky auditora ohledně zpráv o veřejné službě uvedené v 177. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, a přijala proto nabídku Portugalska na provedení externího auditu na základě existujících zpráv o veřejné službě pro všechny dotčené roky. To znamená, že externí audity týkající se plnění závazků veřejné služby ze strany společnosti RTP byly provedeny pro roky 1992-1997. Pro rok 1992 byl externí audit proveden navzdory neexistenci zprávy o veřejné službě. Externí auditor však při posuzování, zda bylo splněno pověření v oblasti veřejné služby, vycházel z jiného dokumentu. Pro rok 1998 nebyl externí audit proveden, jelikož externí audit již existoval ve formě zprávy společnosti BDO Binder pro rok 1998 (což nezpochybnila ani společnost SIC), na niž se odkazuje v 186. až 188. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí.
(179)
Nové audity pro roky 1992-1997 organizoval portugalský regulační orgán pro sdělovací prostředky, Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC. ERC je nezávislý správní orgán, který podle portugalské ústavy odpovídá mimo jiné za zajištění dodržování stanov a pravidel upravujících činnost v oblasti hromadných sdělovacích prostředků. Tento orgán pověřil audity, jež měly být provedeny pro roky 1992-1997, externího auditora, který je nezávislý na společnosti RTP, tj. společnost Pedro Roque.
(180)
Vzhledem k době, která uplynula mezi rokem 1992 a provedením auditů zpráv o veřejné službě v roce 2010, bylo obtížné získat přístup ke všem údajům. To vysvětluje délku šetření a dobu, kterou trvalo provedení nových auditů. Nakonec však bylo možno audity provést, jelikož již existovaly zprávy o veřejné službě (kromě roku 1992), a auditoři měli tudíž základ pro audit. Audity pro roky 1992-1997 byly předloženy Komisi.
(181)
V externích auditech se uvádí, že úkolem je posoudit a sledovat veřejnoprávní vysílání provozované společností RTP a platby, které společnost za tento úkol obdržela. Zprávy o externím auditu obsahují popis informací, které byly vzaty v úvahu. Mimo jiné odkazují na zákon č. 58/90 (zákon o veřejnoprávním vysílání), zákon č. 21/92 o přeměně společnosti RTP, smlouvy o veřejné službě, roční účetní závěrky a plán činností a rozpočet (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) a zprávy o veřejné službě pro příslušné roky (Relatorio sobre o Cumprimento das Obrigacaoes do Servico Publico, RCOSP). V auditech je zmíněno, že kvůli dlouhé době, která uplynula mezi obdobím 1992-1997 a uzavřením smlouvy o provedení auditu v roce 2010, byly některé dokumenty zničeny a určité informace nebyly k dispozici. Z tohoto důvodu se auditorská zpráva zaměřila především na dostupné zprávy, zejména zprávy o veřejné službě (89) a ověřené roční účetní závěrky.
(182)
Navzdory těmto omezením způsobeným časovou prodlevou považovali auditoři za možné smlouvu splnit, provést audity a posoudit plnění závazku veřejné služby ze strany společnosti RTP a náhradu, kterou obdržela. V auditech se výslovně uvádí, že se auditorům podařilo překonat potíže vzniklé kvůli časové prodlevě a provést audity. Ačkoliv auditoři uvedli například výhradu, že nebylo možno ověřit kritéria účtování nákladů a metody rozvrhování nákladů, nepředstavovalo to překážku pro provedení auditu a dospění ke kladnému závěru. V souhrnné zprávě se uvádí, že „veškeré náklady a příjmy společnosti RTP jsou založeny na předpokladu, že se její činnost vztahuje pouze na provozování veřejnoprávního televizního vysílání, a že audity jsou založeny na finančních výkazech, které ověřil interní auditor společnosti i externí auditoři a z nichž nevyplývají žádné důležité skutečnosti kromě skutečností popsaných podrobně v ročních účetních závěrkách“ (90). Komise již zjistila (viz 18. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), že společnost RTP vykonávala v letech, které jsou předmětem šetření, pouze činnosti v rámci veřejné služby, zatímco obchodní činnosti prováděly právně oddělené dceřiné společnosti. Kritéria pro rozvrhování nákladů jsou proto důležitá pouze pro rozvržení přidělených nákladů v rámci nákladů veřejné služby, které vznikly společnosti RTP, a neměly by mít žádný dopad na výši celkových nákladů na veřejnou službu.
Pokud jde o finanční údaje, Komise zjistila, že se externí auditoři mohli legitimně spolehnout na roční účetní závěrky, k nimž byla vždy připojena auditorská zpráva osvědčující správnost účetní závěrky společnosti RTP. Podle smluv o veřejné službě bylo cílem externího auditu zprávy o veřejné služby ověřit, zda společnost RTP plnila závazky veřejné služby, které jí byly svěřeny, a zda je náhrada za veřejnou službu v souladu s náklady na plnění těchto závazků. Ačkoliv se finanční údaje vztahující se na poskytování veřejné služby v letech, které jsou předmětem tohoto šetření, týkaly poskytování veřejné služby společností RTP, bylo nezbytné další nezávislé ověření s cílem zjistit, zda byly vzniklé náklady v souladu s pověřením v oblasti veřejné služby.
(183)
To externí auditoři potvrdili. Pro roky 1992-1997 dospěli auditoři k závěru, že „společnost RTP v zásadě plnila své závazky v oblasti vysílání, pokud jde o kvantitu, jak jsou stanoveny ve smlouvě o udělení koncese, se zvláštním zaměřením na povinnost týkající se vysílaného obsahu“. Auditor konstatoval, že „po analýze dostupných dokumentů, konkrétně zpráv auditora a dozorčí rady, jsme neshledali nic, co by nás vedlo k závěru, že předložené dokumenty týkající se souladu mezi prováděnými úkoly veřejné služby a uhrazením reálných a skutečných nákladů obsahují významná narušení ovlivňující dodržování právních předpisů platných v té době“ (91).
(184)
V řadě auditorských zpráv se uvádí, že společnost RTP mohla požadovat vyšší částku náhrady, bránily jí v tom však podmínky smluv o veřejné službě, a to čl. 15 odst. 4 předešlé smlouvy o veřejné službě a čl. 19 odst. 3 nové smlouvy o veřejné službě z roku 1996. Jednotlivé externí audity pro roky 1994, 1996 a 1997 obsahují výroky ohledně rozdílu mezi vysokými náklady, které společnosti RTP skutečně vznikly při poskytování veřejné služby, a náhradou, kterou obdržela a která byla nižší než vzniklé náklady (92). V závěrečné souhrnné zprávě pro všechny roky, pro něž byl proveden audit, se výslovně uvádí, že „pro všechny roky je náhrada, která byla přidělena a vyplacena, nižší než částky uvedené v každé zprávě o veřejné službě (RCOPS, Relatório sobre o cumprimento das obrigações de serviço público)“ (93).
(185)
Některé audity (s výjimkou auditů pro roky 1992 a 1993) uvádějí, že společnost RTP překročila zákonem stanovený limit reklamy, tj. vysílala více reklam, než povolovaly smlouvy o veřejné službě. V souladu se sdělením o vysílání je nutno příjmy, které společnost RTP za tuto reklamu obdržela, vzít v úvahu při výpočtu nákladů veřejné služby, jelikož příjmy vytvořené veřejnou službou, včetně příjmů z reklamy, musí být zahrnuty do výpočtu potřeb společnosti, pokud jde o financování veřejné služby.
Skutečnost, že byly překročeny limity reklamy, nemá vliv na analýzu auditora s ohledem na všechny roky v období 1992-1997. Náhrada za veřejnou službu odpovídala úkolům veřejné služby, které plnila společnost RTP, a neexistovala žádná nadměrná náhrada. Portugalsko rovněž potvrdilo, že pro roky 1994, 1995 a 1996 byly zohledněny všechny zisky z reklamy (včetně zisků vyplývajících z překročení povoleného reklamního času) a že se o tyto částky snížila potřeba financování veřejné služby (94). Co se týká roku 1996, článek 15 nové smlouvy o veřejné službě stanovil, že při sčítání nákladů pro účely výpočtu celkových nákladů veřejné služby k určení výše náhrady nemusí být vzaty v úvahu zisky plynoucí z využívání kanálů. „Zisky“ zahrnují příjmy z reklamy. Portugalsko výslovně potvrdilo, že zisky z reklamy byly odečteny od částky požadované náhrady (95).
(186)
Pokud jde o rok 1998, externí společnost BDO Binder provedla šetření týkající se vztahu mezi posláním veřejné služby svěřeným společnosti RTP a příslušnými náklady. Zpráva společnosti BDO Binder obsahuje řadu doporučení do budoucna a navrhuje posílit vnitřní kontrolu společnosti RTP s cílem zajistit dodržování vnitřních předpisů, neobsahuje však zjištění, že společnost RTP obdržela příliš vysokou náhradu ve vztahu k úkolům veřejné služby, které vykonává, nebo že by nebylo možné se spoléhat na číselné údaje uvedené ve zprávě o veřejné službě vyhotovené společností RTP, které Komise použila v rozhodnutí ze dne 15. října 2003. Pokud se zpráva společnosti BDO Binder zabývá konkrétními číselnými údaji, odkazuje na nevypracování soupisu určitých aktiv. Zdá se však, že zpráva společnosti BDO Binder kritizuje spíše neexistenci soupisu majetku (96), než aby dospěla k závěru, že se příslušné investice neuskutečnily a že nebyly správně zaúčtovány hodnoty investic. Jak však zdůraznilo Portugalsko, údaje pro příslušné investice nebyly každopádně zahrnuty ve výpočtu náhrady, což vylučuje, že by mohly být uhrazeny náklady na amortizaci dlouhodobých aktiv.
(187)
Pokud jde o překročení limitů reklamy, ve zprávě společnosti BDO Binder se uvádělo, že při výpočtu potřeby financování veřejné služby byly zohledněny veškeré příjmy z reklamy. Žádný z těchto faktorů nevedl opět auditora k vydání negativního výroku ohledně plnění závazků veřejné služby ze strany společnosti RTP ani nenaznačuje případnou nadměrnou náhradu.
(188)
Pro analýzu v tomto rozhodnutí je však nejdůležitější závěr ve zprávě společnosti BDO Binder (který společnost SIC nezpochybnila), že společnost RTP mohla za plnění závazků veřejné služby požadovat 25 miliard PTE, místo toho však obdržela pouze 14 miliard PTE. Jinými slovy, zpráva společnosti BDO Binder nenaznačuje nadměrnou náhradu, nýbrž vede k opačnému závěru.
(189)
Jak je uvedeno v rozhodnutí ve věci NN 31/06 týkající se restrukturalizace společnosti RTP, externí audit společnosti PriceWaterhouse Coopers ověřil, zda finanční údaje, které poskytly portugalské orgány, byly v souladu s finančními výkazy společnosti RTP v období 1991-2003, s částkami uvedenými v auditorských zprávách o veřejné službě a s ostatními zdroji informací, které se považovaly za důležité k zajištění shody dotyčných auditů (viz 38. bod odůvodnění rozhodnutí ve věci NN 31/06). Auditorská zpráva společnosti PWC údaje potvrdila bez významných připomínek (viz 52. bod odůvodnění rozhodnutí ve věci NN 31/06). Auditorská zpráva společnosti PWC výslovně potvrdila, že částky, které společnost RTP obdržela jako náhradu za veřejnou službu, odpovídaly částkám uvedeným v usneseních Rady ministrů (viz 41. bod odůvodnění a tabulka 39 v rozhodnutí ve věci NN 31/06). Auditorská zpráva společnosti PWC upozorňovala na celkové nedostatečné financování společnosti RTP. Uvádělo se v ní, že kromě úkolů veřejné služby, jejichž náklady lze uhradit podle smluv o veřejné službě, existují úkoly veřejné služby, jež společnost RTP vykonává, za něž však nelze požadovat od státu žádnou úhradu. Komise v rozhodnutí ve věci NN 31/06 dospěla k závěru, že auditorská zpráva společnosti PWC mohla oprávněně vycházet z finančních výkazů společnosti RTP a konstatovala, že společnost RTP byla skutečně trvale nedostatečně financována. Kromě externích auditů zpráv o veřejné službě lze pro účely tohoto rozhodnutí vzít v úvahu i auditorskou zprávu společnosti PWC jako další prvek potvrzující, že údaje, které Komise použila v rozhodnutí 2005/403/ES, byly správné.
(190)
Co se týká tvrzení stěžovatele, že je nutno vzít v úvahu zprávu státního auditora (Tribunal de Contas) č. 8/2002, Komise skutečně vzala při svém hodnocení v tomto rozhodnutí tuto zprávu v úvahu. Za prvé je nutno uznat (jak připouští rovněž společnost SIC), že se auditorská zpráva č. 8/2002 vztahuje na období 1997-2000, a je proto relevantní pouze pro roky 1997 a 1998. Ačkoli v uvedené zprávě byly zmíněny údaje pro předchozí roky, byly použity k popisu celkového vývoje finanční situace společnosti RTP, nebyly však samy o sobě předmětem šetření Účetního dvora.
(191)
Co je nejdůležitější, zpráva č. 8/2002 nenaznačuje žádnou nesrovnalost ve financování společnosti RTP ani nadměrnou náhradu za roky 1997-2000 (nebo za jakýkoli jiný rok). Naopak, ve zprávě č. 8/2002 jsou mnohokrát zmíněny strukturální finanční problémy společnosti RTP. Komise proto není s to na základě zprávy č. 8/2002 vyčlenit určité platby jako nadměrnou náhradu a protiprávní státní podporu. Naopak, zpráva č. 8/2002 výslovně potvrzuje, že od roku 1993 do konce roku 1999 bylo přežití společnosti RTP dosaženo pouze trvalou a zvyšující se zadlužeností společnosti.
(192)
Jak uvádí stěžovatel, zpráva č. 8/2002 mnohokrát kritizuje vedení společnosti a poukazuje na neefektivnost, které bylo možno předejít. Cíl zprávy č. 8/2002 je vymezen jako celkový přezkum řízení společnosti RTP a provozování veřejnoprávního televizního vysílání z hlediska účinnosti, efektivnosti a hospodárnosti. Jak uvedl stěžovatel, ve zprávě č. 8/2002 bylo zmíněno, že společnost RTP má nepružné struktury a příliš vysoký počet zaměstnanců a poskytuje veřejnou službu neefektivně. Zpráva č. 8/2002 kritizuje rovněž příliš nejasné a obecné vymezení poslání veřejné služby a smlouvy o veřejné službě, které podle státního auditora vedou k neefektivnímu řízení.
(193)
Komise však vymezení poslání veřejné služby, které bylo svěřeno společnosti RTP, ověřila v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2003. Ve věci T-442/03 Soud konstatoval, že široká definice poslání společnosti RTP je přípustná (97). Co se týká údajné neefektivnosti, Komise chce podotknout, že se nejedná o aspekt, který je třeba vzít v úvahu při použití sdělení o vysílání.
(194)
Třetím kritériem, které by Komise měla posoudit, je skutečnost, zda je financování přiměřené čistým nákladům veřejné služby.
(195)
Ve sdělení o vysílání jsou popsána kritéria, na jejichž základě Komise posuzuje přiměřenost státního financování. Sdělení vyžaduje, aby státní podpora nepřevyšovala čisté náklady veřejné služby a aby nedošlo k narušením trhu, která nejsou nutná pro naplnění poslání veřejné služby (98).
(196)
V zájmu správného určení nákladů na činnosti v rámci veřejné služby sdělení o vysílání za prvé vyžaduje řádné rozvržení nákladů a příjmů mezi veřejnou službu a obchodní činnosti.
(197)
Jak je uvedeno v 61. až 67. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, smlouvy o veřejné smlouvě stanoví způsob rozvržení nákladů a příjmů, který musí společnost RTP používat. V tomto případě je úkol Komise v zásadě usnadněn skutečností, že společnost RTP zavedla systém analytického účetnictví, který umožňuje vyčíslit způsobilé náklady, jež jí vznikly při plnění jednotlivých závazků veřejné služby a které lze uhradit.
(198)
Pomocí tohoto systému je každá položka způsobilých výdajů přidělena určité činnosti a následně rozdělena mezi jednotlivé úkoly veřejné služby, jež byly společnosti RTP svěřeny a jež lze uhradit, a to na základě objektivních účetních zásad.
(199)
Jelikož od nákladů na provozování veřejné služby jsou odečteny příjmy plynoucí z každého úkolu veřejné služby, za který lze poskytnout náhradu, systém zaručuje, že roční vyrovnávací platby jsou omezeny na čisté náklady jednotlivých závazků veřejné služby (viz 65. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí).
(200)
Komise proto dospěla k závěru, že parametry pro určení nákladů jsou stanoveny objektivním a transparentním způsobem.
(201)
Pravidla pro náhradu nákladů však mohou podhodnocovat skutečné čisté náklady na veřejnou službu poskytovanou společností RTP a mohla vést k strukturálnímu nedostatečnému financování skutečné potřeby finančních prostředků.
(202)
Jak je uvedeno v 65. bodě odůvodnění, podle metody výpočtu nákladů stanovené ve smlouvách o veřejné službě byly určité náklady veřejné služby vyloučeny z platby prostřednictvím roční náhrady (99). Portugalsko mimoto Komisi informovalo, že ačkoliv musela společnost RTP odvádět z obdržených ročních vyrovnávacích plateb DPH, podle účetních pravidel nebylo možno vzít výsledné náklady v úvahu (viz 94. bod odůvodnění). Do svých zpráv o veřejné službě společnost RTP mimoto nezahrnula veškeré investice do vybavení určeného pro činnosti v rámci veřejné služby, ačkoliv v jejích finančních výkazech byly zaúčtovány (viz 67. bod odůvodnění).
(203)
Podle Amsterodamského protokolu je však na členských státech, aby veřejnoprávním vysílacím organizacím zajistily financování. V tomto případě se Portugalsko rozhodlo nehradit některé náklady, které poskytovateli služby vznikly při plnění jeho úkolů.
(204)
V daném případě poskytoval stát společnosti RTP nejen roční vyrovnávací platby, nýbrž rovněž další financování ve formě navýšení kapitálu, půjček a dohody se Správou sociálního zabezpečení. V souladu s bodem 57 sdělení o vysílání musí Komise analyzovat, zda byla všechna opatření přiměřená čistým nákladům veřejné služby. Teprve pak lze financování poskytnuté společnosti RTP pokládat za slučitelné s čl. 106 odst. 2 SFEU.
(205)
Komise se rovněž domnívá, že závazky veřejné služby uložené společnosti RTP, které podle smluv o veřejné službě nebyly způsobilé pro náhradu, lze považovat za legitimní a jednoznačně definované závazky veřejné služby, jež byly poskytovateli služby oficiálně uloženy státem. Podle pravidel státní podpory může proto Portugalsko financovat veškeré čisté náklady společnosti RTP na veřejnou službu.
(206)
V tabulce 6 ve 207. bodě odůvodnění je uveden přehled nákladů společnosti RTP na veřejnou službu (investiční náklady i čisté provozní náklady), jak byly vypočítány podle platných pravidel účtování nákladů, a náhrad, které společnost obdržela za investice a provozní náklady.
(207)
Uvedeny jsou za prvé investice do vybavení určeného pro činnosti v rámci veřejné služby (tabulka 5) a náhrada poskytnutá na financování investic (tabulka 2). Za druhé jsou uvedeny čisté provozní náklady společnosti RTP (tabulka 4) a vyrovnávací platby za tyto náklady (tabulka 1). Tabulka ukazuje rovněž výhodu získanou z podpory ad hoc vyplývající z dohody se Správou sociálního zabezpečení a půjčky z roku 1998.
Tabulka 6
Shrnutí potřeb v oblasti financování a náhrad za čisté provozní náklady veřejné služby podle účetních pravidel
(v milionech PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Celkem
Investiční náklady
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Navýšení kapitálu
-0
-0
-10 000,0
-12 800,0
-10 000,0
-14 000,0
-0
-46 800,0
Rozdíl mezi investičními náklady a náhradou
2 632,6
2 102,0
-7 236,1
-11 807,3
-8 519,6
-9 962,6
6 054,2
-26 736,8
Náklady na provozování veřejné služby
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
116 456,1
Vyrovnávací platby
-6 200,0
-7 100,0
-7 145,0
-7 200,0
-14 500,0
-10 350,0
-14 000,0
-66 495,0
Sociální zabezpečení
-
-1 206,0
-
-
-
-
-
-1 206,0
Půjčka
-20 000,0
-20 000,0
Rozdíl mezi provozními náklady a náhradou
518,2 (100)
- 346
1 239,1
903,3
2 717,1
27 622,1
-3 898,7
28 755,1
Zdroj: Finanční výkazy a zprávy o veřejné službě
(208)
Jak je zdůrazněno v bodech 201 a 202 odůvodnění, systém ročních vyrovnávacích plateb, který zvolilo Portugalsko, vedl k podhodnocení skutečných nákladů na úkoly veřejné služby, jež společnost RTP vykonávala. Systém vedl k nahromadění dluhů. Ve druhé fázi použilo Portugalsko k financování nákladů společnosti RTP na veřejnou službu opatření ad hoc s cílem zachovat finanční rovnováhu společnosti RTP.
(209)
Jak vyplývá z tabulky 6 v 207. bodě odůvodnění, navýšení kapitálu poskytlo nadměrnou náhradu za investice do veřejné služby, a to ve výši 26 736,8 milionu PTE, zatímco provozní náklady byly vyrovnávacími platbami a ostatními opatřeními ad hoc financovány nedostatečně, a to o 28 755,1 milionu PTE. Ačkoli navýšení kapitálu měla v zásadě financovat investice do vybavení, byla použita rovněž k splacení nahromaděného dluhu.
(210)
Z tabulky 6 v 207. bodě odůvodnění rovněž vyplývá, že celková náhrada byla o 2 018,3 milionu PTE nižší než čisté náklady veřejné služby (28 755,1 milionu PTE minus 26 736,8 milionu PTE). Komise proto dospěla k závěru, že podle pravidel Unie je celkové státní financování v období, které je předmětem šetření, přiměřené čistým provozním nákladům společnosti RTP na veřejnou službu. Toto zjištění se nemění, vezme-li se v úvahu skutečnost, že částka ve výši 11 000 000 PTE vyplývající z osvobození od registračních poplatků představuje státní podporu (viz 119. a 120. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), v rozporu s původním předpokladem Komise. I po zohlednění této částky je financování společnosti RTP nedostatečné, přičemž schodek činí 2 007,3 milionu PTE.
(211)
Komise má za to, že finanční prostředky, jež společnost RTP obdržela, byly nižší než celkové čisté náklady, jež jí vznikly při plnění závazků, které jí uložil stát, a to kvůli skutečnosti, že tabulka 6 v 207. bodě odůvodnění nebere v potaz veškeré náklady společnosti RTP na veřejnou službu v období 1992-1998.
(212)
V souladu se sdělením o vysílání musí Komise zajistit, aby bylo státní financování přiměřené čistým nákladům na poskytování veřejné služby, avšak rovněž to, aby s ohledem na obchodní činnosti, které jsou odvozeny z činností v rámci veřejné služby a pro něž není na straně příjmů možné řádné rozvržení nákladů, nedošlo k narušením trhu, která nejsou nutná pro naplnění poslání veřejné služby. Takovéto narušení by existovalo, pokud by společnost RTP stlačovala na trhu ceny za reklamu, aby snížila příjem konkurentů (101). V tomto případě by společnost RTP nemaximalizovala své příjmy z obchodních činností a zbytečně by zvýšila potřebu státního financování. Podle sdělení o vysílání nelze takové chování, jestliže je prokázáno, pokládat za slučující se s posláním veřejné služby, které bylo vysílací organizaci svěřeno (102).
(213)
V rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 15. listopadu 2001 Komise uvedla, že pokud by bylo zjištěno, že došlo k takovému chování, vzala by tato narušení a z toho vyplývající potřebu vyššího státního financování v úvahu při posuzování možné nadměrné náhrady. V této fázi řízení Komise podotkla, že „na základě informací, které má Komise k dispozici v tomto okamžiku, nelze zjistit, zda se společnost RTP dopustila takového jednání“ (103).
(214)
Na základě výzvy k podání připomínek k zahájení řízení v dané věci neobdržela Komise od konkurentů společnosti RTP žádné připomínky, které by naznačovaly nebo prokazovaly, že se společnosti RTP dopustila na obchodních trzích protisoutěžního chování, jež by mohlo mít za následek vyšší státní financování, které není slučitelné se Smlouvou (104).
(215)
Za této situace se Komise domnívá, že nic nenaznačuje takovéto chování. Komise proto vyvozuje závěr, že se nezdá, že by se společnost RTP dopustila na obchodních trzích protisoutěžního chování, které by vedlo k vyšší potřebě státního financování, a že v důsledku takovéhoto chování nebyla poskytnuta nadměrná náhrada.
(216)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem vyvozuje Komise závěr, že dohodu se Správou sociálního zabezpečení, navýšení kapitálu a podřízenou půjčku, jakož i dočasné osvobození od registračních poplatků je nutno pokládat za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Financování společnosti RTP prostřednictvím opatření ad hoc je však slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU. Celkové financování je přiměřené čistým nákladům na jednoznačně definované závazky veřejné služby, které byly společnosti svěřeny. V souladu s čl. 106 odst. 2 SFEU proto státní financování neovlivňuje podmínky obchodu a hospodářskou soutěž v Unii v míře, která by byla v rozporu se zájmy Unie (105).
VI. ZÁVĚR
(217)
Komise konstatuje, že Portugalsko poskytlo protiprávně podporu ad hoc v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU (106). To se nevztahuje na dočasné osvobození od notářských poplatků a poplatků na zveřejnění podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92, jelikož se tato opatření nepovažují za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
(218)
Jak je uvedeno v 143. bodě odůvodnění, Komise vyvozuje závěr, že dohoda se Správou sociálního zabezpečení, která byla uzavřena v roce 1993, navýšení kapitálu v období 1994-1997 a půjčka v roce 1998 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Státní podporu představuje obdobně osvobození od registračních poplatků podle čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92 a trvalé osvobození od poplatků podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92. Opatření ad hoc byla provedena ze státních prostředků a mohou narušit hospodářskou soutěž na vnitřním trhu tím, že zvýhodňují společnost RTP a ovlivňují obchod.
Opatření ad hoc nesplňují podmínky stanovené v rozsudku ve věci Altmark, jelikož je nelze pokládat za součást systému vyrovnávacích plateb, jehož parametry byly stanoveny předem objektivním a transparentním způsobem. Mimoto je zřejmé, že společnost RTP nebyla vybrána v rámci řízení pro zadávání veřejných zakázek, které zaručuje nejnižší možné náklady, a neexistují žádné náznaky, že výše plateb ad hoc byla určena na základě analýzy nákladů, které by vynaložil běžný podnik.
(219)
Na opatření ad hoc s výjimkou trvalého osvobození společnosti RTP podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 je použitelná výjimka stanovená v čl. 106 odst. 2 SFEU. Jak bylo analyzováno, opatření poskytovala náhradu za jednoznačně definované závazky veřejné služby, jimiž byla společnost RTP dostatečně pověřena zákonem č. 21/92 a smlouvami o veřejné službě. Opatření ad hoc jsou přiměřená čistým provozním nákladům společnosti RTP na veřejnou službu. Opatření ad hoc nenarušují hospodářskou soutěž v míře, která je v rozporu se zájmem Unie, jelikož opatření jsou přiměřená čistým nákladům společnosti RTP na veřejnou službu. Společnost RTP se rovněž nedopustila protisoutěžního chování v rámci svých obchodních činností.
(220)
Komise konstatuje, že trvalé osvobození podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 představuje státní podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem, jelikož se nepovažuje za náhradu za poskytování služby obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU. Portugalsko by proto mělo uvedený zákon zrušit. Portugalsko by mělo zajistit rovněž navrácení případné podpory, která byla společnosti RTP vyplacena na základě uvedeného zákona.
(221)
Vzhledem k výše uvedeným závěrům,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Níže uvedená opatření ad hoc, která provedlo Portugalsko ve prospěch společnosti Radiotelevisão Portuguesa, SA (RTP), představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy:
a)
stanovení splátkového kalendáře dluhu ve výši 1,206 miliardy PTE, kterou povolilo Portugalsko společnosti RTP ve formě dohody se Správou sociálního zabezpečení, která byla uzavřena v roce 1993;
b)
navyšování kapitálu v období 1994-1997 ve výši 46,800 miliardy PTE;
c)
půjčka ve výši 20 miliard PTE poskytnutá v roce 1998;
d)
dočasné osvobození od registračních poplatků podle čl. 11 odst. 1 portugalského zákona č. 21/92 ve výši 11 000 000 PTE.
2. Opatření státní podpory uvedená v odstavci 1 tohoto článku jsou slučitelná s vnitřním trhem ve smyslu čl. 106 odst. 2 Smlouvy, jelikož nevedla k nadměrnému vyrovnání čistých nákladů vynaložených na plnění úkolů veřejné služby, které byly uloženy společnosti RTP.
Článek 2
Osvobození od notářských poplatků a nákladů na zveřejnění podle čl. 11 odst. 1 portugalského zákona č. 21/92 nepředstavuje státní podporu.
Článek 3
1. Neomezené osvobození společnosti RTP od placení poplatků a odměn s ohledem na akty zápisu, registrace a záznamu podle čl. 11 odst. 2 portugalského zákona č. 21/92 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
2. Státní podpora, kterou Portugalsko poskytlo protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU na základě čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 ve prospěch RTP, není slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 4
1. Portugalsko zruší zákon uvedený v čl. 3 odst. 1 tohoto rozhodnutí a získá zpět státní podporu, kterou společnost RTP případně obdržela na základě uvedeného právního předpisu do doby jeho zrušení.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly dány k dispozici společnosti RTP, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočtou jako složený úrok podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004 a nařízení (ES) č. 271/2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 5
1. Navrácení podpory poskytnuté na základě zákona uvedené v článku 3 se provede s okamžitým účinkem.
2. Portugalsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 6
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí předloží Portugalsko Komisi tyto informace:
a)
podrobný popis opatření přijatých za účelem zrušení čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92;
b)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má společnost RTP navrátit,
c)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
d)
doklady prokazující, že společnosti RTP bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Portugalsko Komisi průběžně informuje o pokroku při provádění vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí, dokud nebude podpora uvedená v článku 3 navrácena. Na žádost Komise předloží Portugalsko okamžitě informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích z podpory, které již společnost RTP vrátila.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
V Bruselu dne 20. prosince 2011.
KOMISJONI OTSUS,
20. detsember 2011,
riigiabi C 85/01 (Portugali poolt RTP kasuks rakendatud sihtotstarbeliste meetmete) kohta
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 9429 all)
(Ainult ingliskeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2012/365/EL)
EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, (1) eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt nimetatud sätetele (2) ja võttes neid märkusi arvesse
ning arvestades järgmist:
I. MENETLUSKORD
(1)
Eraõigusliku ringhäälinguorganisatsiooni Sociedade Independente de Comunicação, S. A. (edaspidi „SIC”) 1993., 1996. ja 1997. aastal esitatud kolm kaebust teavitasid komisjoni sellest, et Portugal oli rakendanud arvukaid sihtotstarbelisi meetmeid ning aastahüvitisi Portugali avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni Radiotelevisão Portuguesa, S. A. (edaspidi „RTP”) kasuks.
(2)
15. novembri 2001. aasta kirjas teavitas komisjon Portugali otsusest algatada EÜ asutamislepingu artikli 88 lõikes 2 sätestatud menetlus mitme RTP-le võimaldatud sihtotstarbelise meetme suhtes.
(3)
Komisjoni otsus algatada menetlus avaldati Euroopa Ühenduste Teatajas (3). Seejärel leiti komisjoni 15. oktoobri 2003. aasta otsuse 2005/406/EÜ (Portugali poolt RTP suhtes rakendatavate sihtotstarbeliste meetmete kohta) artiklis 1, et mõned neist meetmetest, nimelt 68,006 miljardi Portugali eskuudo suurune riigiabi, mille RTP Portugali riigilt 1993. aastal sotsiaalkindlustusskeemiga sõlmitud kokkuleppe, 1994.-1997. aastal tehtud kapitalisüstide ning 1998. aasta laenu näol sai, on EÜ asutamislepingu artikli 86 lõike 2 kohaselt ühisturuga kooskõlas (4). Lisaks sätestati kõnealuse otsuse artiklis 2, et teatavad meetmed ei kujutanud endast riigiabi: registreerimistasudest vabastamine, tasu televisioonivõrgust loobumise eest, vahendid, mis on eraldatud teleringhäälinguvõrgu kasutamise aastamaksu tasumiseks, filmitööstuse soodustamise protokoll, võlakirjaemissioon ja ümberkujunduskava ajavahemikuks 1996-2000.
(4)
26. juunil 2008 tühistas tollane Esimese Astme Kohus kohtuasjas T-442/03 (5) kahel põhjusel osa otsusest 2005/406/EÜ. Kohtuotsusega tühistati kõnealuse otsuse 2005/406/EÜ artikkel 2 osas, milles selles on järeldatud, et registreerimistasudest vabastamine ei kujuta endast riigiabi. Kohus leidis, et komisjoni ülesanne oli välja selgitada, kas sihtotstarbeline soodustus, mis seisnes selles, et aktsiaseltsiks ümberkujundamisel vabastati RTP sellega seonduvate registreerimistasude ja -lõivude tasumise kohustusest (edaspidi „ajutine vabastus”), oli kooskõlas Portugali õigussüsteemi loogikaga, et riigiettevõtete ümberkujundamine aktsiaseltsideks toimub seadusega, või on sellistel juhtudel seaduse kasutamise näol tegemist erandiga, mille eesmärk oli anda riiklikele ettevõtjatele soodustus võrreldes muude ettevõtjatega.
(5)
RTP-le antud püsisoodustuse osas, mis tuleneb RTP piiranguteta vabastamisest kõigi sissekande-, registreerimis- ja annoteerimistoimingutega seonduvate tasude ja lõivude maksmisest (edaspidi „püsivabastus”), leidis kohus, et kuigi ei ole ebatõenäoline, et vabastus ei olnud tegelikult püsiva iseloomuga (vt kohtuotsuse punktid 73 ja 79), ei muudaks see järeldust, et komisjon ei tõendanud kõnealuse vabastuse üldist iseloomu. Lisaks leidis kohus, et kuigi võib olla, et Portugal kujundas RTP ümber aktsiaseltsiks, kuna seda peeti vajalikuks avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmiseks, ei olnud see piisavalt tõendatud.
(6)
Otsuse 2005/406/EÜ osas mitte kvalifitseerida 1994. aasta võlakirjaemissioon ja aastatasu maksmise võimalus riigiabina jättis kohus taotlused rahuldamata.
(7)
Riigiabimeetmete ühisturuga kooskõlas oleku (otsuse 2005/406/EÜ artikkel 1) osas leidis kohus, et komisjon ei saanud tugineda avaliku teenuse osutamist puudutavatele aruannetele ja neis esitatud andmetele ilma, et neid aruandeid oleks auditeerinud välisaudiitor, nagu on nõutud Portugali õigusaktidega. Komisjonil ei olnud seega õigust järeldada, et riigiabimeetmed on kooskõlas ühisturuga (nüüd „siseturuga”) aluslepingu artikli 86 lõike 2 (nüüd ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2) tähenduses (6). Kohus tühistas otsuse 2005/406/EÜ artikli 1.
(8)
Pärast kohtu otsust kohtuasjas T-442/03 juhtis komisjon huvitatud isikute tähelepanu sellele, et komisjon on uuesti alustanud uurimist ja kutsus kolmandaid isikuid üles esitama märkusi (7).
(9)
Komisjon sai kaebuse esitajalt märkused 10. märtsil 2009. aastal ja edastas need Portugalile 8. aprillil 2009. aastal. Kaebuse esitajalt saadi täiendavad märkused 17. juunil 2009. aastal ja Portugalile edastati need 28. juulil 2009. aastal. Portugal vastas kõigile märkustele 7. ja 8. septembri 2009. aasta kirjas. Portugal saatis komisjonile täiendavat teavet 23. veebruaril 2010. aastal, 4. märtsil 2010. aastal ja 15. aprillil 2010. aastal. Komisjon saatis 10. mail 2010. aastal Portugalile teabenõude, milles nõudis eelkõige avaliku teenuse osutamise 1992.-1997. aasta aruannete sõltumatu välisauditi teostamist.
(10)
Portugal vastas komisjoni teabenõudele 8. juuni 2010. aasta kirjas ja esitas nõutud avaliku teenuse osutamise aruannete välisauditi aruanded 12. augusti 2010. aasta kirjas. Täiendav teave esitati Portugali poolt 29. septembri 2010. aasta kirjas. Portugaliga kohtuti 29. märtsil 2011. aastal ning Portugal esitas komisjonile täiendavat teavet 17. juunil 2011. aastal, 25. augustil 2011. aastal ja 26. oktoobril 2011. aastal.
15. detsembril 2011. aastal registreeritud kirjaga nõustus Portugal erakorraliselt, et käesolev otsus võetakse vastu inglise keeles, milles on ka selle otsuse autentne tekst.
(11)
Käesolev otsus käsitleb ainult neid sihtotstarbelisi meetmeid, mis on seotud otsusega algatada ametlik uurimismenetlus. Mõnd meedet, mille puhul leiti otsuses 2005/406/EÜ, et need ei kujuta endast riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses, kohus kohtuasjas T-442/03 ei tühistanud ja otsuse 2005/406/EÜ artikkel 2 on seega muudetud lõplikuks. Nendes meetmetes käsitletakse tasu televisioonivõrgust loobumise eest, vahendeid, mis on eraldatud teleringhäälinguvõrgu kasutamise aastamaksu tasumiseks, filmitööstuse protokolli, võlakirjaemissioon ja ümberkujunduskava ajavahemikuks 1996-2000. Nagu aga kohus nõudis kohtuasjas T-442/03, hindab komisjon uuesti ajutist ja püsivabastust notariaalaktide tasudest ning registreerimistasudest ja avaldamiskuludest.
Käesolevas otsuses keskendutakse RTP ja Portugali finantssuhtele ajavahemikul 1992-1998 seoses 1993. aasta sotsiaalkindlustusskeemiga sõlmitud kokkuleppe, 1994.-1997. aastail tehtud kapitalisüstide ning 1998. aasta laenuga. Käesolev otsus ei käsitle küsimusi, mis on seotud RTP-le aastahüvitisena makstud summade õigusliku klassifikatsiooni ja asutamislepingule vastavusega, mida on käsitletud komisjoni 22. märtsi 2006. aasta otsuses juhtumis nr E 14/05 (8). Lisaks võttis komisjon 4. juulil 2006. aastal juhtumis NN 31/06 (9) vastu otsuse RTP finantsalase ümberkujundamise lepingu kohta.
(12)
Selleks et Portugali ja RTP vahelisest finantssuhtest ajavahemikul, mida komisjoni käesolevas uurimises vaadeldakse, siiski täielikku ülevaadet saada, peab komisjon arvesse võtma mitte ainult sihtotstarbelisi meetmeid, vaid ka RTP-le aastahüvitisena makstud summadena antud rahalist toetust. Seetõttu viidatakse käesolevas otsuses aastahüvitisena makstud summadele niipalju kui on vajalik, et selgitada sihtotstarbeliste meetmete põhjendatust komisjoni seisukohast.
II. KÜSIMUSTE ÜKSIKASJALIK KIRJELDUS
A. MEETMED RTP KASUKS
A.1. TOETUSESAAJA RTP KIRJELDUS
(13)
RTP (omal ajal Rádio e Televisão Portuguesa, S.A.R.L) asutati aktsiaseltsina 15. detsembri 1955. aasta aktiga, mis järgnes Portugali otsusele asutada ringhäälingukanal, millega sõlmitakse avaliku teleringhäälinguteenuse kontsessioonileping (10). Avalik-õigusliku teenuse osutamise kontsessioonileping allkirjastati 16. jaanuaril 1956.
(14)
2. detsembri 1975. aasta dekreetseadusega nr 674-D/75 RTP riigistati. Kõnealuse dekreetseadusega muudeti RTP avalik-õiguslikuks asutuseks nimega Radiotelevisão Portuguesa, E.P., millele anti dekreetseadusega üle kõik tema eelkäija õigused ja kohustused.
(15)
Kuni 1980. aastateni omas RTP Portugali ringhäälinguturul monopoolset seisundit. RTP-l oli kaks telekanalit: RTP1 ja RTP2. 1990. aastatel tuli ettevõttel hakata konkureerima eraõiguslike ringhäälinguorganisatsioonidega pärast seda, kui Portugal väljastas 1992. aasta veebruaris litsentsi firmale SIC ja kommertskanalile TVI, kes hakkasid vastavalt kolmandal ja neljandal kanalil saateid edastama (11).
(16)
14. augusti 1992. aasta seadusega nr 21/92 muudeti RTP, EP aktsiaseltsiks nimega Radiotelevisão Portuguesa, S. A. ja kiideti heaks selle uus põhikiri.
(17)
RTP osutab avalik-õigusliku ringhäälingu teenust ja tegeleb äritegevusega. RTP-l on seadusega lubatud arendada televisiooniga seotud tootmis- ja äritegevust (12).
(18)
RTP äritegevus on toimunud rahalise osalusena RTPst juriidiliselt eraldiseisvais äriühinguis, millel on oma struktuur ja raamatupidamissüsteem.
A.2. MEETMED (13)
(19)
RTP-le aastahüvitisena makstud summad kujutavad endast RTP-le avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmise eest makstavate hüvitiste peamist mehhanismi. Ajavahemikul 1992-1998 sai RTP aastahüvitisena makstud summade näol oma avalike teenuste osutamise kohustuse kulude katmiseks kokku 66,495 miljardit Portugali eskuudot (ligikaudu 332 miljonit eurot) (14) Aastahüvitisena makstud summade õiguslik alus on seaduse nr 21/92 artikkel 5 (15).
(20)
Tabel 1 esitab RTP-le aastahüvitisena makstud summade jaotuse käesolevas otsuses vaadeldaval ajavahemikul 1992-1998.
Tabel 1
Aastahüvitismaksete summa ajavahemikul 1992-1998
(PTE ja eurot, miljonid)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
6 200
7 100
7 145
7 200
14 500
10 350
14 000
eurot 26,9 (16)
eurot 35,4
eurot 35,6
eurot 35,9
eurot 72,3
eurot 51,6
eurot 69,8
Allikas: valitsuse otsus.
(21)
RTP aktsiaseltsiks ümberkujundamise ajal võiks äriühingute registreerimist käsitlevaid Portugali õigusakte kirjeldada alljärgnevalt. RTP ümberkujundamise ajal kehtinud Portugali äriseadustiku (Código das Sociedades Comerciais) artikli 7 lõikes 1 oli sätestatud, et äriühingu põhikiri (contrato de sociedade) tuleb kinnitada notariaalaktiga.
Äriseadustiku artikli 18 lõikes 5 oli sätestatud, et asutamise toiming tuleb pärast äriühingu sobivas õiguslikus vormis asutamist registreerida äriregistris. Äriregistri seadustiku (Código do Registo Comercial) artikli 15 lõike 1 ja lõike 3 punkti a ning äriseadustiku artikli 166 kohaselt oli registreerimine kohustuslik.
Äriregistri seadustiku tollal kehtinud väljaande artikli 70 lõike 1 punkti a kohaselt tuli äriühingu asutamise akt avaldada väljaandes Diário da República (vt artikli 70 lõige 2) (17). Avaldamisega tegeleb ex officio registripidaja huvitatud isiku kulul (vt äriregistri seadustiku artikli 71 lõige 1).
(22)
RTP ümberkujundamisel aktsiaseltsiks 1992. aastal vabastati ettevõte selliste notari- ja registreerimistasude maksmisest, mis seondusid RTP riigiettevõttest aktsiaseltsiks õigusliku ümberkujundamise registreerimisega. Vabastuste suurus oli 33 miljonit Portugali eskuudot (ligikaudu 164 000 eurot). Tavaolukorras peavad kõik juriidilised isikud Portugali õigusaktide kohaselt tasuma äriühingu asutamise, selle põhikirja muutmise ja muude asjakohaste muudatuste korral makstavad tasud.
(23)
Registreerimistasudest vabastamise õiguslik alus sisaldub seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikes 1, mis sätestab:
„Käesolevaga kiidetakse heaks aktsiaselts RTP põhikiri, […] mida pole vaja kinnitada notariaalaktiga, kuna põhikirjaga seonduvad registreerimistoimingud registreeritakse automaatselt, tuginedes Diário da República-le, kus see avaldatakse, ja ilma maksude ja lõivude tasumise kohustuseta.”
(24)
Seaduse nr 21/92 artikli 11 lõige 1 tuletatakse 20. juuli 1988. aasta seaduse 84/88 (riigiettevõtete aktsiaseltsideks ümberkujundamise kohta) rakendamisest. Seaduse nr 84/88 artiklis 1 on sätestatud, et avalikke ettevõtteid, sealhulgas neid, mis on riigistatud, saab muuta aktsiaseltsideks dekreetseadusega. Selles on märgitud:
„Riigiettevõtteid […] võib dekreetseadusega kujundada ümber aktsiaseltsideks, mille kapital kuulub kas täielikult või ülekaalukas osas riigile, kooskõlas põhiseaduse ja käesoleva seaduse sätetega.”
(25)
Seaduse nr 84/88 (riigiettevõtete aktsiaseltsideks ümberkujundamise kohta) artikli 3 lõikes 2 on sätestatud ka see, et sellise dekreetseadusega tuleb kinnitada aktsiaseltsi põhikiri. Seaduse nr 84/88 artikli 3 lõike 3 kohaselt on kõnealune dekreetseadus piisav dokument kõikide registreerimisnõuete jaoks (18).
(26)
RTP vabastati seaduse nr 21/92 artikli 11 lõike 2 kohaselt ka teiste registreerimistasude maksmisest, mis olid otseselt seotud äriühingu õigusliku seisundi muutmisega. Artikli 11 lõige 2 on sõnastatud järgmiselt:
„Kõik registrisse kandmise, registreerimis- ja annoteerimistoimingud kõigis registrites ning ametiasutustes ja riigiorganites, eelkõige riigi juriidiliste isikute registris, kinnistusregistris hüpoteeke puudutavas osas ja autoregistris, tehakse äriühingu juhatuse kahe liikme allkirjastatud avalduse alusel ning need toimingud on vabastatud kõigi maksude ja lõivude tasumise kohustusest.”
(27)
Portugali sõnul tuletati artikli 11 lõige 2 dekreetseaduse nr 404/90 (19) rakendamisest ja see kinnitab, et RTP suhtes rakendati üldsätet. Kõnealuse seaduse artikli 1 põhjal äriühingud, mis kuni 31. detsembrini 1993 tegid koostööd või koondusid, võidakse vabastada selle koostöö või koondumise tarvis vajalike põhivarade võõrandamismaksudest. Sama seaduse artikliga 1 nähti ette vabastus ka nende toimingute täitmise eest makstavatest rahalistest tasudest ning õiguslikest maksudest.
(28)
Portugal väitis, et RTP on minevikus mitmeid kordi maksnud notari- ja registreerimistasusid seoses ettevõtte kapitali suurendamise ja muude toimingutega pärast selle ümberkujundamist aktsiaseltsiks (20).
(29)
Ajavahemikul 1983-1989 moodustus RTP-l sotsiaalkindlustusskeemi ees 2,189 miljardi eskuudo suurune võlg, mis tulenes ettevõtte võimetusest maksta sotsiaalkindlustusmakseid. Võla põhjuseks oli RTP ja sotsiaalkindlustusameti vaidlus, mis puudutas sotsiaalkindlustusmaksete kinnipidamise tõlgendamist seoses üleajatöö ja kunstnikutasudega.
(30)
Sotsiaalkindlustusameti tõlgenduse aluseks oli 12. veebruari 1983. aasta rakendusmääruse 12/83 artikli 2 lõige e. Kohtumenetluse vältimiseks leppisid pooled kokku, et sotsiaalkindlustusamet loobub viiviste nõudmisest ja nõustub võla tagasimaksegraafiku ümberkujundamisega. Õigusvaidluse lahendamise tagajärjel jäi see rakendusmäärus tühistamata.
(31)
6. mail 1993 lubati rahandusministeeriumi ja sotsiaalministeeriumi ühisdekreediga ametlikult võlg ümber korraldada 120ks igakuiseks osamakseks ning loobuti 1,206 miljardi eskuudo (6 miljoni euro) ulatuses trahvidest ja viivistest.
(32)
Tingimused sotsiaalkindlustusskeemile võlgu olevate summade tagasimaksmisel erikorra kehtestamiseks on sätestatud dekreetseaduses nr 411/91. Kõnealuse dekreetseaduse artikli 2 lõikes 1 on sätestatud, et erikorra kehtestamine on hädavajalik võlgniku elujõulisuse tagamiseks ja erikorda võib muu hulgas rakendada põhjusel, et artikli 2 punkti d kohaselt on võlgades olev ettevõte olnud „ametialase tegevuse, töötaja isejuhtimise või riigi sekkumise objekt”.
(33)
Ajavahemikul 1994-1997 suurendas Portugal igal aastal RTP kapitali. Järgnev tabel annab ülevaate kapitali suurendamisest, mis moodustas kokku 46,8 miljardit eskuudot (233 miljonit eurot).
Tabel 2
RTP aktsiakapitali suurenemine ajavahemikul 1994-1997
(mln eskuudot)
Aasta
1994
1995
1996
1997
Aktsiakapitali suurenemine
10 000
12 800
10 000
14 000
Aktsiakapital 31. detsembri seisuga
22 708
35 508
45 508
59 508
Allikas: RTP bilanss.
(34)
Riiklikud teenuslepingud, mis Portugal RTPga sõlmis, sätestavad riigi osaluse RTP investeeringutes, eelistatavalt kapitali suurendamise näol (21).
(35)
Detsembris 1998 sõlmisid riigivõla stabiliseerimisfond (Fundo de Regularização da Dívida Pública) ja RTP allutatud laenulepingu, mis kehtestas tingimused 20 miljardi eskuudo (99,8 miljoni euro) suurusele laenule RTP kapitali suurendamiseks.
(36)
Riigivõla stabiliseerimisfondi haldab avaliku võla haldusinstituut (Instituto de Gestão de Crédito Público), mis on vastutav Portugali võla haldamise ja kesklaenuprogrammi rakendamise eest vastavuses avaliku võla seadusega (22) ning ka Portugali valitsuse kehtestatud suuniste eest. Kõnealune instituut kuulub Portugali rahandusministeeriumi alluvusse ja järelevalve alla (23).
(37)
Kuupäevast, mil laenusumma RTP käsutusse läks, hakkas laenule kehtima aastaintress 12kuulise Lisbori kursi alusel, mille suurus arvutatakse välja iga ajavahemiku esimesel kuupäeval ja millele lisatakse 20 baaspunkti (24).
(38)
Lepingu kohaselt oli laenu tagasimaksmise lõpptähtaeg 31. detsember 2003, kuid seda oli lubatud lepinguosaliste vastastikusel kokkuleppel pikendada ühe kuni kahe aasta võrra. RTP ei maksnud laenuintressi, kuna lepingus on nähtud ette, et esimese nelja aastamakse eest tasumisele kuuluv intress tuleb kapitaliseerida (25).
(39)
Detsembris 1998 sõlmitud leping riigivõla stabiliseerimisfondi ja RTP vahel koostati vastavalt juhistele, mis on sätestatud meediasektori, riigikassa ja rahandussektori riigisekretäride 17. detsembri 1998. aasta ühisotsusega.
B. RTP FINANTSSEISUND
(40)
Nagu nähtub järgnevast tabelist, oli RTP komisjoni uuritaval ajavahemikul kahjumis. 1996. aastal halvenes RTP finantsseisund niivõrd, et selle netoväärtus muutus negatiivseks.
Tabel 3
RTP majandus- ja finantsandmed 1993-1998
(mln eskuudot)
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Puhaskasum (kahjum)
(7 883)
(19 558)
(26 581)
(18 512)
(32 223)
(25 039)
Netoväärtus
1 557
8 071
4 269
(4 274)
(20 586)
(50 827)
Varad
39 418
42 262
56 078
67 654
62 340
83 843
Rahalised võlad (26)
22 402
26 855
30 258
44 922
44 885
92 775
Allikas: RTP kapitalikonto.
C. RTP AVALIKE TEENUSTE OSUTAMISE KOHUSTUSED 1992-1998
(41)
RTP on kohustatud pakkuma avalik-õiguslikku televisiooniteenust. Selle teenuse mõiste, kohustused ja rahastamise kehtestatakse erinevate seadustega.
(42)
Seadus nr 58/90, mis reguleerib televisiooniringhäälingu tegevust, kehtestas tingimused eraringhäälinguorganisatsioonide jaoks ning riigi kohustused tagada avalik-õiguslik televisiooniringhääling (27). Seoses RTP põhikirjaga määratleb seadus nr 21/92 peamised avaliku teenuse osutamise kohustused ja selle teenuse rahastamise.
(43)
RTP ja Portugali riigi vahel 1993. ja 1996. aastal sõlmitud kaks riiklikku teenuslepingut kirjeldasid üksikasjalikumalt nimetatud avalikku teenust ja selle rahastamist (edaspidi kas „vana avaliku teenuse osutamise leping”, „uus avaliku teenuse osutamise leping” või mõlemale lepingule viitamisel „avaliku teenuse osutamise lepingud”) (28).
(44)
Seaduse nr 21/92 artikkel 4 näeb ette Portugali ja RTP vahel kontsessioonlepingu sõlmimise ning määrab kindlaks peamised avaliku teenuse kohustused, mida peab kõnealuse lepingu alusel osutama. Kõnealuse seaduse artikli 4 lõige 2 määrab kindlaks üldised põhimõtted, mida RTP oma tegevuse käigus kontsessionäärina järgima peab, (29) ning seaduse artikli 4 lõige 3 kirjeldab avalik-õigusliku teleringhäälinguteenuse kohustusi (30).
(45)
Nimetatud avaliku teenuse osutamise lepingud kinnitavad RTP avaliku teenuse osutamise kohustusi. Esmalt määratakse RTP üldkohustused ning programmi sisu puudutavad kohustused (31). RTP peab pakkuma avalik-õiguslikku televisiooniteenust, millest ühe osana edastab ettevõte saateid kahel kanalil ja hõlmab Portugali mandriosa elanikkonda. Esimene kanal on üldisemat laadi ja peab pakkuma programmi laiemale publikule. Teine kanal peab rohkem keskenduma kitsamatele vaatajagruppidele ja pakkuma haridus-, kultuuri- ja teadussaateid. Üks kanaleist peab hõlmama Assooride ja Madeira autonoomseid piirkondi.
(46)
Teiseks kehtestavad avaliku teenuse osutamise lepingud RTP eriprogrammide pakkumise kohustuse (32). Programmi kvaliteedile (nt pluralism, erapooletu teave, jne.) ning sisule (uued mängufilmid ja telesarjad, sport, lastesaated, portugali kultuur, siseuudised, meelelahutus) on kehtestatud nõuded. RTP peab võimaldama saateaega konkreetsete üksuste jaoks, toetama filmitööstust ja teisi audiovisuaalse toodangu vorme, edendama haridus- ja õppeprogrammide tootmist, vahetama programme Assooride ja Madeira autonoomsete piirkondadega ning edendama koostööd teiste Euroopa Liidu avalik-õiguslike teleorganisatsioonidega. Lisaks peab RTP täitma teatud programmikohustusi rahvusvahelise koostöö suhtes. Näiteks peab ta tootma ja edastama programme välismaal elavatele portugali kogukondadele ning portugali keelt kõnelevatele riikidele Aafrikas ja Macaule. RTP peab tagama RTP Madeira ja RTP Açorese toimimise ning alal hoidma oma välismaal asuvaid tootmiskeskusi ning delegatsioone.
(47)
Kolmandaks kehtestavad avaliku teenuse osutamise lepingud RTP-le teatud erikohustused. Näiteks peab RTP säilitama audiovisuaalseid arhiive, juurutama oma seadmetes ja tegevuses tehnilisi uuendusi, toetama S. Carlose nimelist riiklikku teatrit ja pakkuma teisi vastavalt olukorrale määratavaid teenuseid.
(48)
Seaduse nr 58/90 artikkel 5 määrab RTP-le kontsessiooni avalik-õigusliku ringhäälingu ülekandmiseks 15 aastaks, mida võib edaspidi veel 15 aasta võrra pikendada, ning esimese ja teise kanali sagedused. Seaduse nr 21/92 artikkel 4 sätestab, et RTP on avalik-õiguslike teleringhäälingusaadete edastamise kontsessionäär. Avaliku teenuse osutamise lepingute punkt 1.a kinnitab, et RTP on avalik-õigusliku televisiooniteenuse osutaja (33).
(49)
Avaliku teenuse osutamise lepingud (34) sätestavad avaliku arvamuse nõukogu (Conselho de Opinião) moodustamise, mis koosneb avaliku arvamuse eri valdkondade esindajatest, kes võivad sekkuda, et hinnata, kas RTP täidab oma üldisi ja konkreetseid avalik-õigusliku teleringhäälingu kohustusi.
(50)
RTP peab esitama rahandusministrile järgmise aasta avaliku äriplaani ja avaliku teenuse osutamise eelarve (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) koos RTP audiitorite nõukogu ja avaliku arvamuse nõukogu seisukohtadega. Lisaks peab äriühing esitama aruande ka eelmise aasta avalike teenuste osutamise kohustuste kohta (Relatório sobre o Cumprimento das Obrigacões do Serviço Público, (edaspidi „avaliku teenuse osutamise aruanded”) koos RTP audiitorite nõukogu seisukohaga (35).
(51)
Rahandusminister ja meedia eest vastutavad valitsuse liikmed peavad kontrollima vastavust avaliku teenuse osutamise lepingutele. Peafinantsinspektor peab auditeerima finantseerimiskava. Lisaks peab spetsiaalne välisaudiitor tegema avaliku teenuse osutamise lepingute iga-aastase auditi (36).
(52)
Uus avaliku teenuse osutamise leping sätestab ka sanktsioonid trahvide, arestimise, hüvitamise või lepingu lõpetamise näol, mida Portugal lepingu rikkumise eest kohaldab.
(53)
Ajavahemikul 1992-1998 kontrollis sõltumatu välisaudiitor RTP kõiki aastaaruandeid.
(54)
RTP oli koostanud kõigi aastate kohta ka avaliku teenuse osutamise aruanded, välja arvatud 1992. aastal, kuna välisauditi kohustus sätestati esmakordselt 1993. aasta vanas avaliku teenuse osutamise lepingus. Portugali väitel esitas aastatel 1995-1998 avaliku teenuste osutamise aruannete kohta heakskiitva ja sõltumatu arvamuse juriidiliselt sõltumatu audiitor (37). Portugal väidab ka, et kõigile selle ajavahemiku avaliku teenuse osutamise aruannetele oli lisatud RTP audiitorite nõukogu seisukoht ja RTPst sõltumatu peafinantsinspektori (Inspecção-Geral de Finanças) audit.
Avaliku teenuse osutamise aruannete välisaudititega seonduvat olukorda võiks kirjeldada alljärgnevalt:
(55)
1993. ja 1994. aasta avaliku teenuse osutamise aruanded sisaldasid vastavuse kinnitust selle kohta, et RTP avaliku teenuse osutamise kohustused olid täidetud, kuid kinnituse esitajaks oli RTP juhatus.
(56)
1995.-1998. aastal sisaldasid avaliku teenuse osutamise aruanded äriühingust sõltumatu välisaudiitori Maia, Mesquita & Associados - (Revisor Oficial das Contas) vastavuse kinnitusi, et auditi raames ei tuvastatud midagi, mis võiks märkimisväärselt mõjutada RTP hüvitismaksete arvutusi, mida nimetatud aastate aruannetes käsitleti.
(57)
2010. aastal esitas Portugal komisjonile 1992.-1997. aasta kohta põhjalikumad avaliku teenuse osutamise aruannete välisauditid. Selle ajavahemiku avaliku teenuse osutamise aruannete välisauditid korraldas Portugali ringhäälinguamet Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC). Sel ajavahemikul tegi auditid Pedro Roque SROC, RTPst sõltumatu välisaudiitor (38). Portugal esitas ka koondaruande, milles võetakse kokku kõigi aastate audititulemused.
1998. aasta kohta oli avaliku teenuse osutamise aruande välisaudit juba olemas. 1998. aasta välisauditi tegi välisaudiitor BDO Binder (edaspidi „BDO Binderi aruanne”) (39).
(58)
1992.-1997. aasta auditite eesmärk oli iga kõnealuse aasta puhul välja selgitada, kas RTP täitis oma vastaval aastal kehtinud avaliku teenuse osutamise lepingus sätestatud ülesanded ning kas avaliku teenuse osutamise kulud ja hüvitismaksed olid kooskõlas. Välisauditiaruannetes loetleti avaliku teenuse osutamise lepingutest tulenevad avaliku teenuse osutamise kohustused, võeti arvesse RTP avaliku teenuse osutamise kohustusi käsitlevaid erinevaid seadusi (nt 7. septembri 1990. aasta televisiooniseadust nr 58/90), avalikku äriplaani ja eelarvet (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) ning avalike teenuste osutamise aruandeid. Välisauditite raames uuriti, kas avaliku teenuse osutamise kohustusi täideti. Aruannetes võrreldi Portugali hüvitismakseid ja avaliku teenuse osutamise aruannetes osutatud kulusid.
(59)
Kõigi uuritavate aastate (1992-1997) auditite puhul jõutakse järeldusele, et RTP põhimõtteliselt täitis oma peamisi ringhäälinguteenuse osutamise kohustusi. Auditites märgitakse ka, et „osutatud avalike teenuste ning „tegelike kulude” hüvitamise seose osas puuduvad olulised moonutused, mis võiksid mõjutada vaatlusalusel ajavahemikul kehtinud õigusaktide täitmist”. Koondaruandes leitakse kõikide aastate puhul, et Portugali hüvitismakse oli väiksem igas avaliku teenuse osutamise aruandes märgitud summadest. Auditid on avaldatud ERC veebisaidil (40). Samamoodi ei tuvastatud osutatud avaliku teenuse ülemäärast hüvitamist BDO Binderi aruandes.
(60)
Seaduse nr 21/92 artikkel 5 annab RTP-le õiguse saada hüvitist avaliku teenuse kohustuste täitmise eest. Avaliku teenuse osutamise lepingud kinnitavad seda õigust.
(61)
Lisaks aastahüvitise maksmise süsteemile (vt põhjendus 19) näevad avaliku teenuse osutamise lepingud ette ka järgneva Portugali-poolse rahastamise:
a)
eriteenuste eest tasumine vastavalt RTP ja riiklike haldusorganite vahel sõlmitud või sõlmitavatele teenuslepingutele ning (41);
b)
riigi osalus kõigis RTP tehtud investeeringutes, eriti neis, mis on vajalikud Assooridel ja Madeiral asuvate ringhäälingu- ja tootmiskeskuste toimimise, audiovisuaalsete arhiivide ning RTP rahvusvaheliste saadete infrastruktuuri jaoks, samuti ka muudes tehnoloogilistes investeeringutes, mida RTP tegema peab (42).
(62)
Selleks et kindlaks määrata avalike teenuste osutamise kohustuste kulusid ja tulusid, mida hüvitismaksetena kohaldada saab, kasutab RTP analüütilist raamatupidamissüsteemi. Avaliku teenuse osutamise lepingutes määratakse kindlaks kriteeriumid hüvitise saamiseks abikõlblike kulude arvutamiseks iga avaliku teenuse osutamise kohustuse puhul (43).
(63)
Eelmises lõigus mainitud analüütilise raamatupidamissüsteemi alusel jagab RTP kulud ja tulud (nt personal ja seadmed) ettenähtud tegevuste rahastamiseks (nt programmijuhtimine, otsesed ja kaudsed programmikulud, levituskulud, ringlusse laskmise kulud, turunduskulud ning jooksvad kulud).
(64)
Erinevate tegevuste otsekulud jagatakse erinevate kuluartiklite vahel (näiteks RTP 1, RTP 2, RTPi ja RTP África). Kaudsed kulud jaotatakse kuluartiklitele järjepidevate analüütiliste kriteeriumide alusel (näiteks saatetunnid) (44).
(65)
Analüütilist raamatupidamissüsteemi iseloomustab alljärgnev.
a)
Vastavalt avaliku teenuse osutamise lepingule kompenseeritakse ainult puhastegevuskulud vastavalt avaliku teenuse osutamise lepingutes kirjeldatud meetodile. Finantskulusid, plaaniväliseid kulusid ja tegevusega kaudselt seotud eraldisi ei hüvitata (45).
b)
Selleks et välja arvutada hüvitatavad puhastegevuskulud, peab RTP maha arvama igast avaliku teenuse osutamise kohustusest tulenevad tegevustulud.
c)
Vana avaliku teenuse osutamise lepingu kohaselt ei olnud lubatud hüvitis üldise avalike teenuste osutamise kohustuse eest hoida käigus RTP 1 ja RTP 2 ning ühega neis kanaleist autonoomseid piirkondi hõlmata (46).
d)
Uue avaliku teenuse osutamise lepingu kohaselt võib hüvitada RTP 1 ja RTP 2 tegevuskulud, kuid kui RTP 1 ja RTP 2 puhastegevuskulud ületavad planeeritud kulusid, siis ei ole lisahüvitis lubatud (47).
(66)
RTP on oma avalike teenuste osutamise aastaaruandes avaliku teenuse osutamise puhaskulu avaldanud vastavuses põhjendustes 60-65 kirjeldatud kulude arvutamise meetodile. Järgnev tabel sisaldab ülevaadet iga avaliku teenuse osutamise tegevuse kohta, mille eest on RTP-l õigus hüvitisele.
Tabel 4
Avalike teenuste osutamise avaldatud puhas- ja hüvitatavad kulud
(mln eskuudot)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Teletekst
112,9
86,8
RTP International tegevus
882,3
1 517,4
1 826,9
1 890,8
2 059,6
3 999,1
3 712,9
RTP África
-
-
-
-
654,7
1 332,0
RTP 1 otsene ringhäälingusaadete edastamine Assooridele ja Madeirasse
-
-
-
-
-
76,8
295,4
Audiovisuaalsed arhiivid
509,1
241,6
402,7
492,7
184,9
909,4
672,1
Koostöö Aafrikas asuvate portugali keelt kõnelevate maadega
186,9
128,4
172,2
148,6
144,9
202,4
200,3
Katvusdiferentsiaal
406,7
1 312,8
1 314,2
1 050,3
1 050,0
622,6
208,6
Delegatsioonid/korrespondendid
797,8
658,2
681,1
642,7
583,2
457,2
211,0
S. Carlose nimelise riikliku teatri fond
50,0
55,0
60,0
60,0
60,0
60,0
Filmitööstuse soodustamine
215,0
95,0
27,5
156,5
391,1
352,8
Autonoomsete piirkondlike keskuste tegevus
3 453,4
3 486,0
3 685,9
3 696,1
3 846,6
3 459,2
2 855,2
Saated määratletud üksustele
482,0
350,6
151,1
94,6
80,8
Sport TV (48)
- 440,0
RTP 1 puhastegevuskulud
16 946,1
11 916,6
RTP 2 puhastegevuskulud
9 050,6
10 080,6
8 637,6
Puhastegevuskulude summa
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
Allikas: Portugali ametiasutused ja avalike teenuste osutamise aruanded.
(67)
Järgnevalt esitatud tabel annab ülevaate RTP investeeringutest avalike teenuste osutamiseks vajalikesse seadmetesse. See tutvustab nii reaalseid investeeringuid avalike teenuste osutamisse, mis on esitatud aasta finantsaruandes, kui ka avalike teenuste osutamise aruandes avaldatud investeeringuid. Reaalinvesteeringud avalike teenuste osutamisse olid suuremad kui avaldatud avalike teenuste osutamise aruandes.
Tabel 5
Investeeringud avaliku teenuse osutamisse
(mln eskuudot)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Kokku
Raamatupidamisaruanne
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Avalike teenuste osutamise aruanne
2 327,3
98,0
1 975,1
154,4
28,1
4 037,4
6 127,8
14 748,1
Erinevus
305,3
2 004,0
788,8
838,3
1 452,3
0
-73,6
5 315,1
Allikas: Portugali ametiasutused ja avalike teenuste osutamise aruanded.
(68)
Sihtotstarbeliste meetmete eesmärk oli maksta RTP-le hüvitist talle määratud avalike teenuste osutamise kohustuse täitmise eest ja finantseerida ettevõtte investeeringuid.
(69)
Portugalis ei valitud avalikku teenust pakkuvat ettevõtet sellise hankemenetluse tulemusena, kus kõik huvitatud ettevõtjad oleksid saanud võimaluse esitada hüvitissumma, mis nemad vajaksid avalik-õigusliku teleringhäälinguteenuse osutamiseks. RTP nimetati avalik-õigusliku televisiooniteenuse osutajaks valitsuse poolt.
(70)
Alates 1992. aastast on Portugali televisiooniturul olnud aktiivsed nii era- kui avalik-õiguslikud ringhäälinguorganisatsioonid. Lisaks RTP-le omavad litsentsi telekanalitel saateid edastada ka eraõiguslikud ringhäälinguorganisatsioonid SIC ja TVI. Esimese eraettevõtjana alustas SIC 6. oktoobril 1992 saadete edastamist. RTPd soodustavad meetmed võivad teleringhäälinguturul konkurentsi moonutada.
III. HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
(71)
Pärast käesolevas asjas komisjoni uurimismenetluse algatamist esitas mitu huvitatud isikut märkusi põhjendustes 21-39 viidatud meetmete kohta. Järgnevates põhjendustes antakse ülevaade huvitatud isikute asjakohastest märkustest, mis on liigitatud meetme järgi.
(72)
Käesolevas jaos viidatakse üksnes märkustele, mis käsitlevad pärast kohtu otsust kohtuasjas T-442/03 lahendamata jäänud küsimusi, täpsemalt märkustele, mis seonduvad vabastustega notari- ja registreerimistasudest ning avaldamiskuludest, samuti muude meetmetega (1993. aastal sotsiaalkindlustusskeemiga sõlmitud kokkulepe, 1994.-1997. aastal tehtud kapitalisüstid ning 1998. aasta laen), millele on viidatud otsuse 2005/406/EÜ artiklis 1. Need huvitatud isikute märkused hõlmavad pärast komisjoni esimest, 15. novembri 2001. aasta menetluse algatamise otsust esitatud seisukohti ning pärast märkuste esitamise üleskutse avaldamist (24. detsember 2008) saadud märkusi (49).
(73)
SIC ja TVI väitsid, et notari- ja registreerimismaksetest vabastamine on erand eeskirjadest, mida tavaliselt Portugali õigusaktide kohaselt kohaldatakse, kui ettevõtte põhikiri muutub. SIC märkis, et vabastuse ulatus ei piirne vaid RTP ümberkujundamisega 1992. aastal. Seaduse nr 21/92 artikli 11 lõike 2 alusel on RTP üldiselt vabastatud igasugustest registrisse kandmise ning registreerimismaksetest ja -tasudest.
(74)
TVI märkis, et RTP oli vabastatud ka notariaalakti avaldamisega seotud kulude tasumisest.
(75)
Seoses 1994.-1997. aastal tehtud kapitalisüstidega märkisid SIC, ACT (eraõiguslike ringhäälinguorganisatsioonide liit), Mediaset ja TVI, et ükski mõistlik aktsionär ei (oleks suurendanud selliste näitajatega ettevõtte nagu RTP kapitali. Nimetatud kapitalisüstid tehti ettevõttesse, millel oli oluline puudujääk, kuid puudus ühtne ümberkujundamisplaan elujõulisuse taastamiseks.
(76)
1998. aasta laenu kohta märkis SIC veel, et võttes arvesse asjaolu, et RTP oli 1996. aastal „tegelikult pankrotis”, ei oleks RTP-le sellist laenu andnud ükski finantseerimisasutus.
(77)
Eriti SIC rõhutas välisauditite puudumist, mis oleksid pidanud toimuma regulaarselt. SIC viitas ka 1998. aasta kohta leitud vigadele, mida kirjeldati BDO Binderi vastava aasta aruandes, ainsas olemasolevas välisauditi aruandes, mida komisjon oleks pidanud arvesse võtma. SIC viitas BDO Binderi 1998. aasta aruande kriitikale, muu hulgas ka RTP teleülekannete reklaamipiirangute ületamise aadressil. SIC juhib tähelepanu sellele, et avaliku teenuse osutamise lepingute kohaselt peab RTP kinni pidama reklaamipiirangutest ja näiteks saab ühes tunnis näidata reklaami vaid teatava arvu minuteid. BDO Binderi aruande järelduste kohaselt ei peetud neist piirangutest 1998. aastal kinni. SIC tsiteeris ka aruande järeldust, et teatavaid varasid ei olnud arvestatud, mida SIC näib käsitlevat tõendina, et neile varadele vastavaid investeeringuid ei tehtud.
(78)
SIC väidab, et pärast otsuse 2005/406/EÜ artikli 1 tühistamist ja artikli 2 osalist tühistamist kohtu poolt kohtuasjas T-442/03, peab komisjon käesoleva otsuse puhul arvesse võtma ka Portugali Kontrollikoja (Tribunal de Contas, edaspidi „Portugali Kontrollikoda”) 2002. aasta juuni aruannet (nr 8/2002), mille objektiivne eesmärk oli SICi sõnul uurida RTP juhtimist ning avalik-õigusliku televisiooniteenuse pakkumist tulemuslikkuse, tõhususe ja kokkuhoiu seisukohast aastatel 1997-2000. Kõnealust ajavahemikku pikendati aga ettepoole, 1993. aastani. Aruande järeldusi kokku võttes rõhutab SIC, et RTP programmide kindlaksmääramisel puudus strateegia, äriühingusiseseid juhatuse suuniseid kulupiirangute kohta ei järgitud ning koostatud aastaeelarvest ei peetud kinni. SIC pööras tähelepanu ka sellele, et Portugali Kontrollikoda märkis, et Portugal ei olnud veel sätestanud seda, et riigiabi andmine on seotud avaliku teenuse osutamise kohustuse tegeliku täitmisega RTP poolt.
(79)
SIC viitas Portugali Kontrollikoja üldistele järeldustele avaliku teenuse osutamise lepingute kohta, millega anti RTP-le stiimul mitte pöörata RTP juhtimisel tähelepanu tõhususele ja tulemuslikkusele, millega kaasnes ebatäpne avaliku teenuse osutamise määratlus.
IV. PORTUGALI MÄRKUSED
(80)
Seoses notari- ja registreerimistasudest ning avaldamiskuludest vabastamisega märgib Portugal, et kuna avalik-õigusliku äriühingu ümberkujundamine aktsiaseltsiks (sociedade anónima) pidi toimuma õigusakti alusel, puudus alus sellise ümberkujundamise ning selle toimingu registreerimise ja avaldamise notariaalaktiga formaliseerimisega seonduvaid makseid ja tasusid nõuda.
(81)
RTP ümberkujundamine aktsiaseltsiks 1992. aastal toimus selleks, et viia äriühing eraõiguse reguleerimisalasse ja lähendada tema tegevuspõhimõtteid eraringhäälingukanalite omadele. Peeti vajalikuks anda RTP-le vahendid ja luua talle tingimused, mis võimaldaksid tal parimal võimalikul viisil täita oma avalik-õiguslikke eesmärke turul, mis avanes järjest enam konkurentsile. Eesmärk oli anda RTP toimingutele ja juhtimisele samasugune paindlikkus, mis iseloomustab „normaalseid” äriühinguid, mis tegutsevad eraõiguslikel alustel. Portugali sõnul oli aktsiaseltsina tegutsemise vorm vähem kohmakas kui riigipoolse kontrolli meetmed, mida varem RTP kui avalik-õigusliku äriühingu suhtes kohaldati, pakkudes niimoodi talle paremaid tingimusi telekanalite ja nende programmi arendamiseks.
(82)
Portugal väidab, et RTP ümberkujundamine seaduse alusel 1992. aastal selliselt, et sellise toimingu formaliseerimiseks ei olnud vaja „notariaalakti”, oli kooskõlas Portugali õigussüsteemi iseloomu ja loogikaga. Sellega seoses meenutab Portugal, et RTP asutati 1975. aastal avalik-õigusliku äriühinguna õigusakti alusel (dekreetseadus nr 674-D/75). Seega tuli ka sellised toimingud teostada õigusakti alusel, nagu on konkreetselt nõutud seaduses nr 84/88, milles käsitletakse avalik-õiguslike äriühingute ümberkujundamist aktsiaseltsiks.
Seaduse nr 84/88 (üldseadus avalik-õiguslike äriühingute ümberkujundamise kohta, vt põhjendus 25) artikli 3 lõike 2 kohaselt tuli avalik-õigusliku äriühingu ümberkujundamist käsitleva õigusaktiga kinnitada ümberkujundamise tulemusel tekkiva aktsiaseltsi põhikiri. Lisaks oli see kooskõlas õigusaktide võrdsuse põhimõttega, mille kohaselt võib õigusakte muuta, nende mõju peatada või kehtetuks tunnistada ainult samaväärsete õigusaktidega. Portugal juhib tähelepanu sellele, et õigusaktide samaväärsuse põhimõte on sätestatud Portugali põhiseaduses (praegu artikli 112 lõige 5, RTP ümberkujundamise ajal 1992. aastal artikli 115 lõige 5), milles on sätestatud, et „ühegi õigusaktiga ei looda muud liiki õigusakte ega anta muud liiki õigusaktidele volitusi välise mõjuga tõlgendada, liita, muuta, peatada ega kehtetuks tunnistada selle sätteid”. Selle põhimõtte kohaldamist avalik-õiguslike äriühingute ümberkujundamise puhul toetavad õigusteoreetikud (50). Portugal viitab ka mitmele Riigikohtu lahendile, milles korratakse tõlgendust, et seadust võib tõlgendada üksnes teise seadusega, (51) mitte sellest piiratuma õigusmõjuga aktiga.
(83)
Portugal väidab, et RTP ümberkujundamine aktsiaseltsiks seadusega nr 21/92 toimus kooskõlas selle Portugali õiguse üldpõhimõttega ja seda ei oleks olnud võimalik õiguspäraselt teha lihtsalt eraõigusliku notariaalakti alusel. Portugal tsiteerib ka mitmeid teisi näiteid avalik-õiguslike äriühingute aktsiaseltsideks ümberkujundamise kohta õigusakti alusel (52).
(84)
Portugal viitab 8. aprilli 1976. aasta dekreetseadusele nr 267/76, millega loodi esmakordselt avalik-õiguslike äriühingute üldskeem. Kõnealuse dekreetseadusega sätestati, et avalik-õiguslikke äriühinguid on võimalik luua vaid dekreetseaduse alusel, millega tuleb kinnitada ka nende põhikirjad. Sama kehtis ka põhikirjade edasisel muutmisel.
(85)
Portugal viitab ka 20. juuli 1988. aasta seadusele nr 84/84 (vt käesoleva otsuse põhjendus 25), milles sätestati, et avalik-õigusliku äriühingu aktsiaseltsiks ümberkujundamiseks on vaja dekreetseadust ja et ühtlasi tuleks sellega heaks kiita aktsiaseltsi põhikiri. Sellest järeldab Portugal, et esiteks oli RTP ümberkujundamiseks 1992. aastal vaja dekreetseadust, ja teiseks, et ka põhikirja võis kinnitada üksnes seadusega, mitte notariaalaktiga.
(86)
Lisaks nõuti 7. septembri 1990. aasta seaduses nr 58/90, et avalik-õiguslikku televisiooniteenust osutaksid täielikult või suuremas osas avalik-õiguslike äriühingute omanduses olevad äriühingud ning et selliste äriühingute põhikirjad tuleb heaks kiita dekreetseadusega.
(87)
„Registreerimistasude” kohta märgib Portugal, et ehkki seadusega nr 21/92 kinnitatud põhikirjade registreerimine oli sellistest tasudest vabastatud, tuli sellised registreerimisformaalsused siiski ex officio teostada. Registreerimisformaalsusi peeti vajalikuks seetõttu, et äriregistri seadustik (Código do Registo Comercial) nõuab äriühingutega seonduvate toimingute registreerimist ja avaldamist. Portugali sõnul oli registreerimistasude suurus 11 000contot, (53) st 11 miljonit Portugali eskuudot.
(88)
Avaldamisnõude kohta rõhutab Portugal, et kuna RTP põhikiri avaldati selle kinnitanud seaduse nr 21/92 lisana Diário da República’s, oli see nõue täidetud.
(89)
Seoses SICi märkustega seaduse nr 21/92 artikli 11 lõike 2 kohta vastas Portugal, et Portugali seadusandja ei näinud ette erilisi maksusoodustusi avalik-õiguslike äriühingute äritegevuse muutmise või ümberkujundamise puhul. Maksuvabastus põhines dekreetseadusel nr 404/90. Portugal väidab, et kui jätta kõrvale 1992. aasta ümberkujundamine, ei olnud RTP registreerimistasude maksmisest vabastatud seaduse nr 21/92 artikli 11 lõike 2 alusel. Portugal väidab ka, et seaduse nr 21/92 artikli 11 lõike 2 klassifitseerimine püsivabastusena maksudest juhtus keelelise vääritimõistmise tõttu. Selle asemel et sätestada, nagu piisaks kõigiks õiguslikeks eesmärkideks ja kõigiks „olukorra” (st 1992. aasta ümberkujundamise, komisjonipoolne rõhutus) regulariseerimiseks vajalikeks toiminguteks dekreetseadusest, sätestati artikli 11 lõikes 2, et RTP vabastatakse kõigist maksudest ja lõivudest, millega jõustatakse registritoimingud. Portugali sõnul tähendas see, et 1992. aasta ümberkujundamist kõrvale jättes ei vabastatud RTPd muudest registreerimistasudest kui need, mis seonduvad 1992. aasta ümberkujundamistoimingutega. Portugal esitas dokumendid ka mitme korra kohta, kui RTP oli registreerimistasud tasunud.
(90)
Portugal väidab, et sotsiaalkindlustusameti ja RTP vahel sõlmitud võla ümberkujundamise ja viivistest ning trahvidest loobumise esialgse kokkuleppe taustaks oli kohtuvaidlus seoses rakendusmääruse nr 12/83, mis reguleerib ületunnitöötasust kohustuslikult kinnipeetavaid sotsiaalkindlustusmakseid. Kokkulepe tõendas RTP tõlgendust, mida toetas ka maksuekspert, et ületunnitöötasult sotsiaalkindlustusmakseid ei maksta.
(91)
Teiseks väidab Portugal, et selle kokkuleppe ametlik lubamine Portugali valitsuse poolt ei andnud RTP-le võrreldes teiste samades tingimustes ettevõtetega vastavalt dekreetseadusele nr 411/91 erilisi finantssoodustusi. Portugal väidab, et artikli 2 lõike 1 punkti d erandit kohaldati ka RTP suhtes, kuna RTP puhul toimus riigi sekkumine ning 1977. aastal valitsuse poolt ametisse määratud halduskomisjoni juhtimisel toimusid mitmed muudatused (54). Portugal väidab, et vabastuse üldist olemust rõhutab fakt, et ka ühega huvitatud isikutest on dekreetseaduse nr 411/91 alusel kokkulepe sõlmitud.
(92)
Laenuga seoses märkis Portugal, et sellega kaasnevad tehnilised tingimused sätestasid, et selle finantstoimingu pealt tuleb tasuda ka intresse, mida arvutatakse vastavalt turutingimustele.
(93)
Portugal väitis, et kapitalisüstid ajavahemikul 1994-1998 kujutasid endast koos hüvitiste maksmisega vahendit, et rahastada avalik-õigusliku televisiooniteenuse pakkumise kulusid.
(94)
Portugali sõnul osutus RTP-le avaliku teenuse osutamise kulude hüvitamiseks valitud finantseerimismudel ebapiisavaks ja põhjustas kaubandusdefitsiiti. Esiteks arvutati hüvitissummasid alati allpool tegelikke avalik-õigusliku televisiooni rahastamisvajadusi. Teiseks maksis Portugal hüvitised süstemaatiliselt liiga hilja. Siis oli RTP sunnitud tarvitusele võtma pangalaenu, et oma tegevuskulusid katta, kuid ei arvestanud intressikulusid ning tagasimakseid avaliku teenuse osutamise kulude arvestusse. Kolmandaks pidi RTP maksma saadud toetustelt riigile käibemaksu, vähendades sellega hüvitismaksete netosummat.
(95)
Portugal väidab, et: i) maksuvabastused (st vabastus notariaalaktide tasudest, registreerimistasudest ja avaldamiskuludest), ii) vahendid ringhäälinguvõrgu kasutusmaksu tasumiseks, iii) sotsiaalkindlustusskeemile võlgu oldava summa ümberkujundamine, iv) tasu televisioonivõrgust loobumise eest, v) filmitööstuse soodustamise protokoll ja vi) 1998. aastal RTP poolt võetud laen ei kuulu riigiabi mõiste alla. Seoses teiste meetmete vastavusega väitis Portugal, et neid tuleks pidada hüvitiseks avaliku teenuse osutamise kulude eest, mitte riigiabiks, (55) või siis tuleks alternatiivina nende meetmete vastavust hinnata EÜ asutamislepingu artikli 86 lõike 2 (nüüd ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2) alusel.
(96)
Seoses liigse hüvitise arvutamisega väitis Portugal, et:
a)
RTP 2 tegevuskulude liigitamine hüvitatavate avaliku teenuse osutamise kulude hulka 1996. aastal põhines uuel avaliku teenuse osutamise lepingul, mille kohaselt jõustus RTP 2 tegevuskulude hüvitamine lepingu alusel alates 1. jaanuarist 1996 (56);
b)
20 miljardi eskuudo suurust laenu ei tohiks pidada hüvitiseks, kuna see anti turutingimustel;
c)
kapitali suurendamine oli samuti kavandatud investeeringute rahastamiseks ja mitte lihtsalt hüvitatavate avaliku teenuse osutamise kulude rahaliseks hüvitamiseks. Riigi kui aktsionäri kohustus osaleda vajalikuks peetavate investeeringute finantseerimisel on sätestatud avaliku teenuse osutamise lepingutes (57);
d)
hüvitismakseilt tuli tasuda käibemaksu, mille tulemusena vähenes netoväärtus, mille RTP sai;
e)
uue avaliku teenuse osutamise lepingu järgi kuulusid avaliku teenuse osutamise kulud hüvitamisele ainult määratud eelarve ulatuses.
Eelnevat arvesse võttes järeldas Portugal, et hüvitisi, mis RTP sai avaliku teenuse osutamise kohustuse eest, ei tuleks ülemääraseks ega ebakohaseks pidada.
(97)
Välisauditite puudumise osas väidab Portugal, et komisjon oli RTP finantsolukorra, sealhulgas 1992.-1998. aasta suhtes seisukoha võtnud juba oma 2006. aasta otsustes juhtumites E 14/05 ja NN 31/06, ilma et oleks nõudnud avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmise välisauditit ning neid otsuseid kohtus ei vaidlustatud. Eelkõige väidab Portugal, et komisjon võttis Portugali Kontrollikoja aruannet nr 8/2002 arvesse juba otsuse nr NN 31/06 puhul. Lisaks rõhutab Portugal, et komisjon järeldas otsuses nr NN 31/06, et RTP 1992.-1998. aasta finantsolukord tulenes äriühingu avaliku teenuse osutamise kohustuse kroonilisest alarahastamisest. Otsuses nr NN 31/06 tugines komisjon oma järeldustes välisaruandele, milleks oli PricewaterhouseCoopersi 2005. aasta aruanne, ja välisaudiitori auditeeritud RTP aastaaruannetele, mida Portugal peab ainsateks asjakohasteks aruanneteks.
(98)
Portugal rõhutab ka seda, et 1993.-1998. aasta avalike teenuste osutamise aruandeid auditeerisid RTP audiitorid (58). Sellest hoolimata esitas Portugal hiljem 1992.-1998. aasta avaliku teenuse osutamise aruannete välisauditid ning kõiki neid aastaid käsitleva lõpliku koondaruande. Välisauditid korraldas sõltumatu ringhäälinguamet, Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC, kes palus välisauditid teha välisaudiitor Pedro Roque’l (59).
(99)
Portugal vastas täpsemalt mõnele SICi konkreetsele väitele. SICi väite osas, et BDO Binderi aruande kohaselt oli avaliku arvamuse nõukogu seisukoht puudu, rõhutab Portugal, et kõnealune arvamus ei käsitlenud RTP avalike teenuse osutamise aruannet. Ehkki selle organi arvamust oli vanas avaliku teenuse osutamise lepingus arvesse võetud, ei olnud sellest saanud õiguslikult siduvat nõuet. Ka uues avaliku teenuse osutamise lepingus ei nõutud avaliku teenuse osutamise aruande kohta selle organi arvamust.
(100)
Seoses SICi väidetega, et BDO Binderi 1998. aasta aruandes käsitleti ligikaudu 53 miljoni euro ulatuses materiaalset vara, ehkki sellise vara kohta ei olnud tehtud inventuuri, on Portugal kinnitanud, et sellele varale vastavad investeeringud on tehtud. Asjaolu, et seda vara algselt ei inventeeritud (ehkki selle vara väärtus suudeti hiljem tuvastada, välja arvatud nelja miljoni euro ulatuses, ning inventeerimine oli tagantjärele võimalik), ei tähenda, et investeeringuid ei ole tehtud. Välisaudiitor kinnitas bilansi, arvandmed ja tehingud kolmandate isikutega.
(101)
SICi väite osas, et BDO Binderi 1998. aasta aruande kohaselt ületati reklaamide ajapiiranguid, märkis Portugal, et see ei tooks mingil juhul kaasa rahalise hüvitise vähendamist. Selle põhjuseks on see, et summad, mis RTP sai piiranguid ületanud reklaamiaja eest, olid oluliselt väiksemad kõnealuse aasta alarahastusest. Portugal igatahes kinnitas, et rahastamisvajaduse, st avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmise hüvitise arvutamisel võeti arvesse kogu reklaamitulu (sealhulgas reklaamipiirangute ületamisel saadud tulu).
(102)
Portugal väidab, et Portugali Kontrollikoja aruannet nr 8/2002 ei tuleks käesoleva otsuse puhul arvesse võtta, kuna kohtu otsuses kohtuasjas T-442/2003 tuvastati üksnes objektiivselt puudulikud andmed avaliku teenuse osutamise aruannetes, millega ei kaasnenud välisauditeid. Portugal rõhutab, et Portugali Kontrollikoja aruandes nr 8/2002 käsitletakse ainult aastaid 1997-2000, mitte tervet ajavahemikku, mida käesolevas uurimises käsitletakse. Aastaid 1993-1997 käsitleti aruandes üksnes RTP finantsolukorra ja ümberkujundamisvajaduste üldiseks kirjeldamiseks, kuid need aastad ei kujuta endast aruande põhisisu. Aruande eesmärk on hinnata RTP juhtimist, riigi rolli osanikuna ja avaliku ringhäälinguteenuse osutamist.
Portugal väidab, et Portugali Kontrollikoda ületas oma riigi rahanduse auditeerimise volitusi, hakates selle asemele analüüsima riigipoolsete kulutuste tõhusust ja kulutõhusust. Aruande tähtsus seisneb Portugali hinnangul üksnes äriühingu sõltumatus auditis, Portugali aruannete kinnitamises ja rikkumiste puudumise tuvastamises. Portugal väidab, et komisjon peaks käesolevas otsuses auditiaruande nr 8/2002 asemel arvesse võtma Portugali Kontrollikoja aruannet nr 20/98, kuna viimati nimetatud auditiaruanne käsitleb RTP majanduslikku ja rahalist olukorda aastatel 1994-1996. Auditiaruandes nr 20/98 järeldati, et avaliku teenuse rahastamise kriteeriumid on uues avaliku teenuse osutamise lepingus määratletud täpsemalt kui vanas avaliku teenuse osutamise lepingus, mis hilisemas aruandes nr 8/2002 vaidlustatakse.
V. MEETMETE HINDAMINE
(103)
Et teha kindlaks, kas Portugali poolt RTP suhtes rakendatavad sihtotstarbelised meetmed kujutavad endast asutamislepingu artikli 107 lõike 1 alusel riigiabi, peab komisjon hindama, kas kõnealused meetmed:
a)
on pärit liikmesriigilt või riiklikest ressurssidest;
b)
on võimelised konkurentsi moonutama;
c)
soodustavad teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist;
d)
mõjutavad liikmesriikidevahelist kaubandust.
(104)
Järgnevalt analüüsitakse 1998. aasta laenu riigiabile omaseid tunnuseid, kokkulepet võla ümberkujundamise ja viivistest loobumise kohta ning 1994.-1997. aasta kapitalisüste. Samamoodi hinnatakse riigi ressursside kasutamist notariaalaktide tasudest, registreerimistasudest ja avaldamiskuludest vabastamise puhul.
(105)
Riigi ressursid esinevad notariaalaktide tasudest, registreerimistasudest ja avaldamiskuludest vabastamise puhul, kuna saamata jääv maksutulu on võrdne riigi ressursside tarbimisega rahaliste kulutuste näol (60).
(106)
Seoses võla ümberkujundamisega sotsiaalkindlustusskeemi tõttu ja viivisest loobumisega järeldab komisjon, et sotsiaalkindlustusskeemi eest vastutavat asutust ei saa lugeda ettevõtteks. See ei tegele majandustegevusega, vaid on ametiasutus, mille ülesandeks on sotsiaalkindlustuse haldamine (61). Lisaks ei tulenenud luba võla ümberkujundamiseks sotsiaalkindlustusskeemist, vaid see anti rahandus- ja sotsiaalkindlustuse riigisekretäride ning aseministri aseriigisekretäri ühismäärusega. Selle loaga loobus riik tuludest, kuna tavaolukorras oleks ta tasumata võlalt saanud viivist 1 206 miljonit eskuudot. Seega on selge, et riigi ressursid olid kaasatud ning see meede on riigiga seotud.
(107)
RTP kapitali suurendamise võimaldas riik otse riigi eelarvest. Seega on selge, et selline rahastamine kujutas endast ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigi ressursse.
(108)
Komisjon ei saa nõustuda Portugali väitega, et RTP-le antud laen ei olnud seotud riigi ressurssidega. Riigi ressursside mõiste hõlmab ka soodustusi, mida võimaldavad riigi poolt loodud või selleks määratud asutused (62). 1998. aasta laenuleping sõlmiti RTP ja riigivõla stabiliseerimisfondi vahel ning seda haldas riigivõla haldusinstituut. Õigusakt kehtestab, et instituut kuulub rahandusministri võimupiirkonda ning järelvalve alla (63). Seega võib järeldada, et riigivõla stabiliseerimisfondi eraldatud rahalised vahendid tuleks lugeda riigi ressurssideks.
(109)
See meede on otseselt seostatav riigiga, kuna laenulepingu tingimused sätestati meedia-, riigikassa- ja rahandusasjade riigisekretäride 17. detsembri 1998. aasta resolutsiooniga.
(110)
Vabastus notariaalaktide tasudest, registreerimistasudest ja avaldamiskuludest: Notariaalaktide tasudest, registreerimistasudest ja avaldamiskuludest vabastamise osas tuleks hinnata, kas see meede andis RTP-le kasu toonud üldise maksuvabastuse ja kas see rakendus ainult RTP suhtes. Järgnevates põhjenduses eristab komisjon seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikes 1 sätestatud ajutist vabastust ja seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikes 2 sätestatud püsivabastust.
(111)
Komisjon on seisukohal, et notariaalaktide tasudest, registreerimistasudest ja avaldamiskuludest vabastamine andis RTP-le eelise, vabastades äriühingu tasudest, mis see muidu peaks tasuma oma eelarvest.
(112)
Kõnealune eelis on ka valikuline, kuna see anti ainult RTP-le, nagu ilmneb seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikest 1. Seda järeldust ei muuda asjaolu, et õigusaktid võivad Portugali väitel kinnitada üldisema õigusakti - seaduse nr 84/88, kohaldamist. Seaduses nr 84/88 viidatakse avalik-õiguslikele äriühingutele, sätestades, et selliseid äriühinguid võib dekreetseadusega ümber korraldada aktsiaseltsideks. Asjaolu, et kõnealuses seaduses viidatakse „avalik-õiguslikele äriühingutele üldiselt”, ei mõjuta aga seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikes 1 tuvastatud valikulisust konkreetse äriühingu RTP kasuks. Igal juhul kujutaks üksnes avalik-õiguslikele äriühingutele ettenähtud vabastus endast samamoodi valikulist meedet sellise äriühingute rühma kasuks (võrreldes erasektori äriühingutega), kuhu RTP kuulub.
(113)
Riigi tasandil võetud meetmed ei pruugi aga valikulisusest sõltumata kujutada endast valikulist meedet ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses, kui riigi tasandil võetud meede ei kaldu kõrvale süsteemi tavapärasest kohaldamisest, vaid on selle olemuslik osa (64). Seetõttu tuleb uurida, kas meede oli kooskõlas Portugali õigussüsteemi iseloomu ja loogikaga: kujundada avalik-õiguslik äriühing RTP ümber aktsiaseltsiks õigusaktide alusel, või valiti õigusaktid RTP ümberkujundamiseks selleks, et anda sellele äriühingule võrreldes teiste äriühingutega eelis. Sarnaselt kohtuotsuse lähenemisviisile eristab komisjon järgnevalt ühest küljest vabastamist notaritasudest ning teisest küljest vabastamist registreerimis- ja avaldamistasudest (65).
(114)
Vabastamine notariaalakti- ja notaritasudest: Komisjon leiab, et RTP ümberkujundamine aktsiaseltsiks ja selle põhikirja kinnitamine õigusaktiga notariaalakti asemel on kooskõlas Portugali õigussüsteemi loogika ja iseloomuga. RTP kujundati ümber aktisaseltsiks, et muuta ettevõtlusvormi paindlikumaks ja muuta tema positsioon võrdsemaks eraringhäälingukanalite omaga. Asjaolu, et ümberkujundamine toimus õigusakti, mitte notariaalakti alusel, ei olnud katse kõrvale hoida notariaalakti nõude täitmisest, vaid tulenes Portugali õiguse üldpõhimõttest, et õigusakte võib muuta ainult samaväärsete õigusaktidega.
(115)
Nimetatud „õigusaktide võrdsuse” põhimõtte kohaselt võib õigusakte muuta, nende mõju peatada või kehtetuks tunnistada ainult samaväärsete õigusaktidega. Nimetatud põhimõte lisati Portugali põhiseadusesse 1982. aastal, st ammu enne RTP ümberkujundamist 1992. aastal. RTP ümberkujundamise ajal kehtinud Portugali põhiseaduse artikli 115 lõikes 5 oli sätestatud, et ühegi õigusaktiga ei: „looda muud liiki õigusakte ega anta muud liiki õigusaktidele volitusi kolmandatele isikutele avalduva mõjuga tõlgendada, liita, muuta, peatada ega kehtetuks tunnistada selle sätteid.” Kuna RTP riigistati 1975. aastal õigusaktiga, milleks oli dekreetseadus nr D 674-D/75, oli selle ümberkujundamine muusse õiguslikku vormi taaskord võimalik üksnes dekreetseadusega või sellega võrdse või kaalukama seadusega. Puuduvad igasugused tõendid ka selle kohta, et RTP algne riigistamine toimus 1975. aastal selleks, et hoida kõrvale erasektori äriühingute suhtes kohaldatavatest õigusaktidest ja luua äriühingule eelis.
(116)
Puuduvad tõendid selle kohta, et kõigi enne RTP ümberkujundamist kehtinud muude õigusaktide (vt käesoleva otsuse põhjendused 84-86) eesmärk oli luua avalik-õiguslikele äriühingutele valikuline eelis, võimaldades neil vältida notariaalakte (ja nendega seonduvaid kulusid), mida kohaldatakse erasektori toimingute puhul. Eelkõige seadus nr 84/88, mis lubas äriühinguid aktsiaseltsideks ümber kujundada dekreetseadusega, peegeldas tollal kehtinud konstitutsioonilisi ja õiguspõhimõtteid.
(117)
Kokkuvõte: neid kaalutlusi arvesse võttes ei kujuta vabastus nõudest kinnitada RTP ümberkujundamine notariaalaktiga (ja seega vastavate kulude kandmisest) endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
(118)
Vabastus registreerimistasudest ning avaldamiskuludest: tuleb hinnata, kas RTP sai eelise, kui ta ei tasunud äriühingu äriregistris registreerimise ja notariaalakti avaldamisega seonduvaid kulusid. RTP ümberkujundamise ajal kehtinud Portugali õigusaktide kohaselt pidi äriregistri eest vastutav registripidaja avaldama notariaaltoimingu, millega formaliseeriti eraõiguse reguleerimisalasse kuuluva äriühingu asutamine ja selle põhikirja, Diário da República’s, et teavitada nimetatud dokumentide sisust kolmandaid isikuid. RTP ei kandnud neid avaldamiskulusid, kuna seaduse nr 21/92 kohustuslik avaldamine Diário da República’s tagas, et RTP ümberkujundamisest ja äriühingu uue põhikirja sisust teavitati piisavalt.
(119)
Ükski asjaolu ei viita sellele, et Portugal otsustas seaduse nr 21/92 alusel kujundada RTP ümber aktsiaseltsiks seetõttu, et anda talle registreerimis- ja avaldamiskuludes säästude vormis eeliseid. Pigem oli põhjuseks asjaolu, et RTP põhikirja teine avaldamine oleks olnud täiesti asjatu, sest läbipaistvus- ja avaldamisnõuded olid täidetud juba seaduse nr 21/92 avalikustamisega Diário da Repúblicas. Kuigi registreerimine toimub hilisemat avaldamist silmas pidades ning kõnealused kaks meedet on omavahel seotud, on küsitav, kas registreerimistasudest vabastamine võiks olla põhjendatud ka Portugali õigussüsteemi eripära ja loogika alusel ning RTP kohustusliku ümberkujundamisega õigusaktide alusel. Portugal ei vaidlusta, et registreerimine oli äriseadustiku alusel ikkagi kohustuslik. Portugal väitis: „registreerimine oli kohustuslik, kuid notariaalakti ei olnud vaja esitada, registreerimiseks piisas vaid dekreetseadusest”. Sama järeldub ka seaduse nr 84/84 artikli 3 lõikest 3 (vaata käesoleva otsuse põhjendus 25). Lisaks sellele rõhutas Portugal, et selleks, et RTP registreeriks tulevikus kõik äriühinguga seotud dokumendid, tuleks registreerida ka RTP asutamine (st 1992. aastal aktsiaseltsiks ümberkujundamise tulemus) (66). Kui registreerimine osutub siiski vajalikuks, ei näe komisjon ühtki põhjust, miks ei peaks RTP kandma sellega kaasnevaid kulusid.
(120)
Järeldused: tuleks järeldada, et RTP vabastamine notariaalakti esitamise kohustusest (sealhulgas notaritasu) ning samuti vabastamine avaldamiskohustusest ja sellega seonduvatest avaldamiskuludest vastavalt seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikele 1 ei kujuta endast vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikele 1 riigiabi.
Registreerimistasudest vabastamine ei kujuta endast vastavalt seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikele 1 riigiabi.
Kuid vastavalt käesoleva otsuse põhjendustes 160-161 osutatule oleks kõnealune vabastamine vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõikele 2 igal juhul põhjendatud kui õiguspärane hüvitis üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise kulude eest.
(121)
Portugal väidab, et seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikega 2 ei võimaldata RTP-le tegelikult püsivabastust, vaid kõnealuse sätte eesmärk oli hõlmata sama ajutise vabastusega seotud olukorda kui varem ehk RTP ümberkujundamist aktsiaseltsiks 1992. aastal. Samuti väidab Portugal, et RTP maksis mitmel korral notariaalseid registreerimistasusid. Seaduse nr 21/92 artikli 11 lõike 2 sõnastus hõlmab siiski kõiki edasisi sissekande-, registreerimis- ja annoteerimisdokumente, mida võidakse vastavalt kõnealusele artiklile väljastada piiramata aja jooksul tasuta.
(122)
Sellise püsivabastusega antakse RTP-le ka eelis, mis hõlmab vabastamist maksetest, mida RTP peaks muidu tegema enda eelarvest. Portugali väide, et tema teada ei ole seaduse nr 21/92 artikli 11 lõiget 2 kunagi kohaldatud ning RTP on alati kõik vajalikud tasud ära maksnud, on tõend, mis võib osutuda oluliseks riigiabi võimaliku tagasinõudmise puhul, kuid see ei muuda sätte sõnastust käsitlevat järeldust.
(123)
Kõnealune eelis on valikuline, kuna seadus nr 21/92 osutab RTP-le. Portugal ei saa väita, et seadus nr 21/92 kujutab endast vaid Portugali õiguse üldist kohaldamist. Eelkõige ei saa valikulisuse puudumise tõendamiseks kasutada dekreetseaduse nr 404/90 artikleid 1 ja 2, kuna kõnealune dekreetseadus käsitleb koondumisi ning seega ei hõlma kõnealust juhtumit, mis käsitleb avalik-õigusliku äriühingu ümberkujundamist aktsiaseltsiks (67).
(124)
Vastupidiselt ajutisele registreerimistasu maksmisest vabastamisele ei ole püsivabastust võimalik põhjendada ka õigusaktide samaväärsuse põhimõttega, sest RTP-d vabastati seoses aktsiaseltsiks ümberkujundamisega 1992. aastal kohustusest esitada notariaalakt ja see avaldada. Registreerimistasu maksmisest ajutise vabastamise puhul võib Portugali õigussüsteemi eripära ja loogikaga kokkusobivuse osas nõustuda, kuna RTP-d oli võimalik aktsiaseltsiks ümber kujundada ainult dekreetseaduse abil. Seaduse nr 21/92 artikli 11 lõike 2 lai kohaldamisala ei välista siiski, et notariaalsete nõuete (ja kulude puhul) on võimalik erandeid teha teiste juhtumite puhul, mis ei käsitle RTP ümberkujundamist aktsiaseltsiks 1992. aastal. Piisab märkida, et ühe ettevõtja (või aktsiaseltsidest koosneva kontserni) kasuks erinevate registreerimistasudest püsivabastuse andmine ei saa kunagi olla kooskõlas ühegi õigussüsteemi eripära või loogikaga (68).
Järeldused: tuleks järeldada, et seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikest 2 tulenev RTP püsivabastus kujutab endast vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõikele 1 riigiabi.
(125)
Sotsiaalkindlustusmaksetega seotud vaidluste lahendamine (võla ümberkorraldamine ja viivistest loobumine) Pärast kolmandate isikute ja Portugali märkuste läbivaatamist järeldab komisjon, et sotsiaalkindlustusskeemi eest vastutava asutuse ja RTP vahel sõlmitud esialgset lepingut ei saa käsitleda kui tüüpilist eraettevõtja käitumist. Vaidlus tekkis küsimuse üle, kas rakendusmääruses nr 12/83 sätestatud teatavate sotsiaalkindlustusreeglite tõlgendus oli õiguslikult korrektne. Lepe kinnitas RTP tõlgenduse, mis toetus analüüsile, mille tegi maksuekspert, kes järeldas, et rakendusmäärus oli põhiseadusevastane. Seda rakendusmäärust siiski lepingu alusel ei tühistatud. Seetõttu tuleb järeldada, et meedet rakendati RTP suhtes selektiivselt, ilma et see oleks mõjutanud sotsiaalkindlustuskeemi tõlgenduse rakendatavust teiste ettevõtete suhtes.
(126)
Komisjon ei saa nõustuda Portugali väitega, et luba võla ümberkorraldamiseks ja trahvidest ning viivistest loobumiseks anti üldise süsteemi raames, mis oli dekreetseaduse nr 411/91 alusel rakendatav kõikidele samasuguses olukorras olevatele ettevõtjatele, ning ei andnud seega RTP-le erisoodustust.
(127)
Sellise skeemi üldise või valikulise olemuse kohta eelnevat otsust tegemata on käesoleva otsuse eesmärk teha kindlaks, kas kõnealuse skeemi rakendamine RTP suhtes oli valikuline.
(128)
Selleks et tõestada ümberkorraldamise hädavajalikkust ettevõtte elujõulisuse säilitamiseks, nõuab dekreetseadus nr 411/91 majanduslike ja finantsuuringute teostamist. RTP ei ole sellist dekreetseaduse nr 411/91 artikli 2 lõikele 3 vastavat elujõulisuse uuringut kunagi teinud.
(129)
Peale selle ei olnud dekreetseaduse nr 411/91 artikli 2 lõike 1 punktis d sätestatud tingimus RTP suhtes rakendatav, kuna võla reguleerimisele ei eelnenud riigi sekkumist. Komisjon ei nõustu Portugali väitega, et varasem riigi sekkumine mõjutas võlausaldajast ettevõtja tegevust ning et riigi sekkumise ajal reguleerisid RTP tegevust põhikirjajärgsed eeskirjad. Ehkki RTP suhtes kohaldati 1977. aastal erihalduskorda, (69) lõppes see 1980. aastal uue põhikirja vastuvõtmisega, samas kui võlg sotsiaalkindlustussüsteemile moodustus ajavahemikul 1983-1989. Komisjon leiab, et RTP võla reeglipärastamist ei saa seaduse nr 411/91 kohaselt lugeda üldkorra osaks, kuna RTP ei vastanud seaduses nimetatud lubamise kriteeriumidele. Seetõttu rakendati meedet RTP suhtes valikuliselt.
(130)
Portugal oleks võla ümberkorraldamist lubades pidanud toimima nagu avalik-õiguslik või eraõiguslik võlausaldaja, kes püüab sisse nõuda võlgnetavaid summasid ja sõlmib sel eesmärgil tagasimaksmise hõlbustamiseks võla ümberkorraldamise lepinguid (70). Riigi määratud viivis peaks olema võrdne määraga, mida eraõiguslik võlausaldaja samadel asjaoludel rakendaks. Komisjon leiab, et eraõiguslik võlausaldaja, kes kasutaks võla sissenõudmiseks õiguslikke vahendeid, saavutaks vähemalt seadusliku viivisemäära. Seega ei tegutsenud Portugal, kes sunnimehhanismide kättesaadavusest hoolimata üldse viivist ei nõudnud, nagu eraõiguslikud võlausaldajad oleksid viivisemäära maksimeerimiseks toiminud. Lisaks sellele moodustus võlg sotsiaalkindlustussüsteemile ajavahemikul 1983-1989 ja selle ümberkorraldusleping sõlmiti alles 1993. aastal. Eraõiguslik võlausaldaja ei oleks samasuguses olukorras sellist tasumata võla tekkimist nii pika aja jooksul ilma sissenõudemenetlust alustamata lubanud. Seega tundub, et see meede andis RTP-le erisoodustuse.
(131)
Kapitali suurendamine: pärast kolmandate isikute ja Portugali märkustega tutvumist järeldab komisjon, et kapitali suurendamine ajavahemikul 1994-1997 kujutas RTP jaoks rahalist soodustust. Nagu põhjenduses 40 esitatud tabelist 3 ilmneb, arvestades RTP nõrka finantsseisundit ajavahemikul, mil kapitali suurendamine aset leidis, ei oleks ükski erainvestor sellesse ettevõtjasse kapitali süstinud, kuna mõistliku aja jooksul ei olnud ettevõtjalt normaaltulu oodata. Tegelikult halvenes RTP finantsseisund kapitalisüstidest hoolimata. Seda, et Portugal oleks ettevõtjasse kapitalisüste tehes toiminud kui erainvestor, ei väitnud ei Portugal ega kolmandad isikud.
(132)
1998. aastal väljastatud laen: komisjon ei nõustu Portugal väitega, et 1998. aastal väljastatud laen vastas turutingimustele. Selleks et laen ei kujutaks endast riigiabi, peaksid sellega seotud tingimused (taotletud tagatis ja intressimäär) kajastama ettevõtjale laenu andmisest tulenevaid riske (71). Risk ja sellest tulenevalt ka intressimäär on kõrgemad siis, kui ettevõtja on sellises majanduslikus ja rahalises olukorras, mille usaldusväärsus on allpool seda taset, mille juures finantsasutus laenu väljastaks.
(133)
Nagu põhjenduses 40 esitatud tabelist 3 ilmneb, oli RTP ajal, mil laen väljastati, tõsistes rahalistes raskustes, nii et ta võlad ületasid varade maksumuse ja nende netoväärtus oli negatiivne. Tehniliselt oli ettevõtja pankrotis.
(134)
Esmalt tuleks meeles pidada, et see laen oli allutatud laen, st sellel puudus varaline tagatis ja pankrotistumise korral oleks see tagasimaksmisel järjestunud pärast kõiki võlausaldajaid, kuid enne aktsionäre. Asjakohase varalise tagatise puudumine oli selge märk sellest, et laenu ei väljastatud turutingimustel ja et kaasatud oli riigiabi. Arvestades RTP tehnilist pankrotiseisundit laenu andmise ajal, ei oleks ükski finantsasutus ettevõtjale allutatud laenu väljastanud, kuna tõenäosus, et RTP suudab seda tagasi maksta, oli väga väike. Tegelikult ei andnudki seda laenu finantsasutus, vaid riigivõla stabiliseerimisfond.
(135)
Teiseks võib väita, et laenu intressimäär ei kajasta selle riski. See ei jää mitte ainult alla viitemäärale, mida komisjon tavaliselt kasutab laenude subsideerimisskeemide riigiabielemendi arvutamisel, (72) vaid ka tavaline turuosaline nõuaks lisaks usaldusväärsele tagatisele intressimäära, mis hüvitaks nii kõrge laenu tagasimaksmisega seotud riski.
(136)
Võttes arvesse, et RTP finantsseisund oli selline, et ettevõtjal ei oleks tavatingimustes õnnestunud allutatud laenu saada, võrdsustub laen tegelikult toetuse maksmisega ja kujutab endast RTP jaoks soodustust.
(137)
Seepärast järeldab komisjon, et võla ümberkorraldamine sotsiaalkindlustusskeemiga, kapitalisüstid ajavahemikul 1994-1997 ning 1998. aastal väljastatud laen moodustavad rahalise ja majandusliku eelise võrreldes konkurentidega, kes ei saanud samasugust toetust.
(138)
Hiljemalt 1992. aastast, kui Portugali televisiooniturg konkurentsile avati, oli ajal, kui RTP erinevatest meetmetest kasu sai, turul konkurente. Veebruaris 1992 väljastati eraõiguslikele ringhäälinguorganisatsioonidele SIC ja TVI ringhäälinguload ning 1992. aasta oktoobris alustas SIC Portugalis saadete edastamist.
(139)
Komisjon ei nõustu Portugali väitega, et võlaleping sotsiaalkindlustusskeemiga jääb väljapoole riigiabi mõistet, kuna see võlg tekkis enne Portugali ringhäälinguturu konkurentsile avamist. RTP-le anti finantssoodustusi mais 1993 pärast ringhäälinguturu avamist, mistõttu tekkis RTP majanduslik eelisseisund.
(140)
Seega võib järeldada, et Portugali määratud meetmed võimaldasid RTP majandusliku ja rahalise eelise tekkimise võrreldes konkurentidega, kes selliseid rahalisi vahendeid ei saanud, ja seega moonutasid artikli 107 lõike 1 tähenduses konkurentsi.
(141)
Riigi meetmed kuuluvad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 reguleerimisalasse, kuna need mõjutavad liikmesriikide vahelist kaubandust. See kehtib siis, kui kõnealune tegevus puudutab liikmesriikidevahelist kaubandust. Käesoleva juhtumi puhul on abisaaja, RTP, ise tegev rahvusvahelisel turul. RTP vahetab Euroopa Ringhäälinguliidu kaudu teleprogramme ja osaleb Eurovisioonisüsteemis (73). Lisaks on RTP nende kommertsringhäälinguorganisatsioonide otsene konkurent, kes on tegevad rahvusvahelisel ringhäälinguturul ja kel on rahvusvaheline omandistruktuur (74).
(142)
Seega võib järeldada, et RTP-le Portugali poolt määratud meetmed mõjutavad liikmesriikidevahelist kaubandust Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
(143)
Eespool kirjeldatust selgub, et jättes kõrvale võimalikud avaliku teenuse osutamise kohustused, mis RTP-le määratud on, loetakse järgnevad meetmed ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabiks:
-
sotsiaalkindlustusskeemiga laenu ümberkorraldamine;
-
kapitalisüstid ajavahemikul 1994-1997 ja
-
1998. aastal väljastatud laen.
Samuti kujutab endast Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabi ajutisest registreerimistasu maksmisest vabastamine vastavalt seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikele 1 ning muudest maksetest vabastamine vastavalt seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikele 2.
(144)
Siiski, nagu eespool põhjendustes 44-48 osutatud, on RTP-le antud ametlik ülesanne osutada avalik-õigusliku ringhäälinguteenust. Euroopa Ühenduste Kohus otsustas kohtuasjas Altmark Trans GmbH ja Regierungspräsidium Magdeburg vs. Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, ja Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht („Altmarki kohtuasi”), et riiklikke meetmeid avaliku teenuse osutamise kulude hüvitamiseks ei loeta EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 (praegu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõige 1) tähenduses riigiabiks, kui täidetud on järgnevad neli tingimust (75):
a)
vastuvõtval ettevõtjal peavad tõepoolest olema avaliku teenuse osutamise kohustused, mida täita, ja need kohustused peavad olema selgelt määratletud;
b)
näitajad, mille alusel hüvitis välja arvutatakse, tuleb eelnevalt kindlaks määrata objektiivsel ja läbipaistval viisil,
c)
hüvitis ei tohi ületada summat, mis on vajalik kõigi või mõnede avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmise kulude katmiseks, arvestades vastavaid kviitungeid ja mõistlikku kasumit nende kohustuste täitmise eest,
d)
kui ettevõtjat ei valitud välja avaliku hanke korras, määratakse vajaliku hüvitise suurus kindlaks, analüüsides kulusid, mis tüüpilisel, hästi juhitud ja küllaldaselt varustatud ettevõtjal nende kohustuste täitmisel tekiks.
(145)
Jättes kõrvale esimese ja kolmanda tingimuse nõuded, tundub, et sihtotstarbelised meetmed (vt käesoleva otsuse põhjendus 143) ei täida Altmarki kohtuasja teist ja neljandat tingimust järgmistel põhjustel:
(146)
On selge, et sotsiaalkindlustusskeemi eest vastutava asutusega sõlmitud lepingu kaudu saadud rahaline toetus ning 1998. aastal väljastatud laen ei kuulunud hüvitussüsteemi, mille parameetrid oleks olnud eelnevalt objektiivsel ja läbipaistaval viisil määratletud (teine tingimus). Vastupidi, need põhinesid riigi ühekordsetel otsustel.
(147)
Nagu viidati käesoleva otsuse põhjenduses 61, sätestasid avaliku teenuse lepingud lisaks ka erifinantseerimisvõimaluse investeerida kapitalisüstide abil avaliku teenuse seadmetesse. Need ei sea piiranguid investeeringutele avalikesesse teenustesse ega määratle selgelt riigi osaluse tingimusi ja kitsendusi; need vaid viitavad võimalusele, et riik saab RTP investeeringutes aktsionärina osaleda. Seetõttu leiab komisjon, et ka kapitalisüstid ei moodusta osa hüvitussüsteemist, mille parameetrid on eelnevalt objektiivsel ja läbipaistval viisil määratletud.
(148)
Ilmselgelt ei valitud RTPd välja riigihanke korras, mis oleks taganud väikseimad võimalikud kulud. Puuduvad ka tõendid selle kohta, et sihtotstarbeliste maksete summa oleks kindlaks määratud analüüsides kulutusi, mis tüüpilisel ettevõtjal tekiks (neljas tingimus).
(149)
Seega on selge, et kõnealusel juhul ei ole ükski Altmarki kohtuasjas sätestatud tingimus täidetud. Seetõttu tuleks käesoleva otsuse põhjenduses 143 osutatud meetmeid pidada Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabiks.
(150)
Euroopa Kohtu järjekindla praktika kohaselt võib vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 106 kehtestatule vabastada riigiabikeelu alt ettevõtjaid, kellele on antud ülesandeks üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamine. Altmarki kohtuasjas on kaudselt kinnitatud, et riigiabi, millega hüvitatakse üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamisel tekkinud kulusid, võib lugeda siseturuga kokkusobivaks, kui see vastab Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 tingimustele (endine EÜ asutamislepingu artikli 86 lõige 2, kus viidati ühisturule) (76).
(151)
Euroopa Kohus on selgeks teinud, et meetme puhul saab sellist vabastust rakendada vaid siis, kui see vastab nii määratluse, ülesande andmise kui ka proportsionaalsuse tingimustele. Komisjon leiab, et kui need tingimused on täidetud, siis ei mõjutata kaubanduse arengut sellises ulatuses, et see oleks vastuolus liidu huvidega.
(152)
Kõnealuste põhimõtete ringhäälingusektoris rakendamist on selgitatud komisjoni teatises riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta avalik-õigusliku ringhäälingu suhtes (edaspidi „ringhäälinguteatis”) (77). Vastavalt ringhäälinguteatisele tuleb komisjonil hinnata, kas (78):
a)
RTP tegevus on liikmesriigi selgelt määratletud avaliku teenuse osutamise kohustus (määratlus);
b)
Portugali ametiasutused on andnud RTP-le ametlikult ülesande selle teenuse osutamiseks (ülesande andmine),
c)
rahastamine on proportsionaalne võrreldes avaliku teenuse osutamisega kaasnevate puhaskuludega.
(153)
Vastavalt liikmesriikide avalik-õigusliku ringhäälingut käsitlevas protokollis (edaspidi „Amsterdami protokoll”) (79) ja ringhäälinguteatises (80) sätestatule määratlevad avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni avaliku teenuse osutamise liikmesriigid. Ringhäälingusektoris osutatavate avalike teenuste määratlemisel piirdub komisjoni ülesanne ilmsete vigade kontrollimisega. Selliste vigade puhul võib olla tegemist avaliku teenuse mõiste kuritarvitamisega.
(154)
Ringhäälingusektori eripära arvestades peab komisjon kõnealuse protokolli tõlgendatavate sätete alusel õiguspäraseks ka määratlust, millega antakse teatud ringhäälinguorganisatsioonile ülesanne osutada tasakaalustatud ja mitmekülgset programmivalikut (81). Selline määratlus oleks kooskõlas eesmärgiga rahuldada ühiskonna demokraatlikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi vajadusi.
(155)
Vastavalt käesoleva otsuse põhjendustes 44-48 esitatule on RTP kohustatud seaduse nr 21/92 ja avaliku teenuse osutamise lepingute alusel üldavaliku televisiooniteenuse osutajana tagama kahel kanalil üldise kattealaga ringhäälingusaadete edastamise. Kui esimene kanal peab pakkuma üldisemat programmivalikut, siis teine peab keskenduma konkreetsetele sihtrühmadele. Lisaks, nagu kirjeldatud käesoleva otsuse põhjendustes 44 ja 45, kehtestavad seadus nr 21/92 ja avaliku teenuse osutamise lepingud RTP-le üksikasjalikumaid kohustusi seoses programmi sisu ja rahvusvahelise koostööga ning ka muid erikohustusi.
(156)
Ehkki RTP avalik-õigusliku ringhäälingu määratlus on kvalitatiivne ja suhteliselt lai, peab komisjon Amsterdami protokolli tõlgendatavaid sätteid silmas pidades sellist „laia” määratlust õiguspäraseks (82). Seetõttu peab ta seaduspäraseks ka RTP üldist avaliku teenuse osutamise määratlust pakkuda kahte riikliku kattealaga telekanalit, millest üks on üldisem ja teine rohkem keskendunud konkreetsetele sihtrühmadele. Selline määratlus on kooskõlas Portugali ühiskonna demokraatlike, sotsiaalsete ja kultuuriliste vajadustega.
(157)
Lisaks peab komisjon õiguspäraseks ka kohustusi, mis määravad üksikasjalikult, kuidas RTP peaks avalik-õigusliku ringhäälinguteenust osutama. Kooskõlas Amsterdami protokolli sõnastusega saab neid kohustusi tõepoolest pidada Portugali ühiskonna demokraatlikele, sotsiaalsetele ja kultuurilistele vajadustele vastavaks.
(158)
Ehkki komisjon peab RTP avaliku teenuse eesmärgi täitmist õiguspäraseks, tuleb tal siiski kindlaks teha, kas see määratlus sisaldab ilmseid vigu.
Komisjon esitab hinnangu, kas notariaalaktide väljastamis-, registreerimis- ja avaldamistasudest ajutist ja püsivabastust saab pidada avaliku teenuse osutamise kulude hüvitamiseks, ning analüüsib täiendavalt ka seda, kas RTP-le pandud kohustust toetada kinosid saab pidada RTP poolt avaliku teenuse osutamiseks.
(159)
Komisjon esitab kõigepealt hinnangu, kas notariaalaktide väljastamise kohustusest (ja sellega seotud kuludest) ning registreerimis- ja avaldamistasudest ajutist vabastamist 1992. aastal aktsiaseltsiks ümberkujundamisel vastavalt seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikele 1 ning püsivabastust erinevatest tasudest vastavalt seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikele 2 võib pidada avalik-õigusliku teenuse osutamisest tulenevate kulude hüvitamiseks.
(160)
Ajutised vabastused: esiteks on vaja uurida, kas 1992. aastal RTP ümberkujundamisega aktsiaseltsiks kaasnenud kulusid (st tavaliselt notariaalse akti, selle registreerimise ja avaldamisega kaasnevad kulud) oleks õiguspärane hüvitada avaliku teenuse osutamise kuludena. Hüvitamine toimub vastavalt eespool kirjeldatule seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikest 1 tuleneva erandi vormis.
(161)
Aktsiaseltsiks ümberkujundamise ajal osutas RTP ainult avalikke teenuseid (vt käesoleva otsuse põhjendus 18), äritegevus toimus juriidiliselt eraldiseisvate tütarettevõtjate kaudu. Seetõttu moodustasid avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni ümberkujundamisega seotud kulud endast automaatselt avaliku teenuse osutamise kulusid, mida riik saab seaduspäraselt hüvitada. Puudub vajadus kahelda selles, kas RTP ümberkujundamine oli seaduslikult kohustuslik või vajalik (83). Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 ja ringhäälinguteatise alusel teostatava hindamise kohaselt ei ületa hüvitis avaliku teenuse täitmisega seotud puhaskulusid, kuid samas ei pea esitama hinnangut selle kohta, kas kõnealused kulusid, eeldades, et need piirdusid avaliku teenuse osutamisega, oleks olnud võimalik vältida (84). Kooskõlas Amsterdami protokolli ja ringhäälinguteatisega on liikmesriikidel põhimõtteliselt vaba voli otsustada avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni ülesehituse üle, mis ei hõlma mitte ainult signaali edastava ringhäälinguorganisatsiooni ülesehitust, vaid ka seda, millise õigusliku vormi raames avalik-õiguslik ringhäälinguorganisatsioon on tegevust ellu viib. Komisjoni roll on piiratud sellega, et ta kontrollib, kas liikmesriigid ei kasuta kõnealust vabadust kuritahtlikult. Käesoleva juhtumi puhul ei viita miski sellele, et ümberkujundamine toimus ainsa eesmärgiga anda RTP-le eelis. Ei ole põhjust kahelda Portugali esitatud põhjenduses, et 1992. aasta ümberkujundamine toimus selleks, et muuta RTP oma tegevuses paindlikumaks, kuna varem oli tegemist riigile kuuluva ettevõtjaga, kes pidi järgima keerukat riigikontrolli menetlust. Seetõttu tuleks järeldada, et RTP ümberkujundamise ajal registreerimistasudest vabastamine (st notariaalaktide tasud, registreerimistasud, avaldamistasud) kujutab endast õiguspärast hüvitist avalik-õigusliku ringhäälinguteenuse osutamise eest.
(162)
Püsivabastus: eespool esitatud põhjendust (esitatud käesoleva otsuse põhjenduses 161) ei saa kohaldada seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikes 2 sätestatud püsivabastuse suhtes, mis ei ole ajas piiratud ning võib seega hõlmata ka avaliku teenuse osutamisest välja poole jäävate RTP tegevuste registreerimist ja sissekandmist (nt kui RTP soovib hakata ise äritegevusega tegelema, mitte juriidiliselt eraldiseisvate tütarettevõtjate kaudu).
Seaduse nr 21/92 artikli 11 lõike 2 laia kohaldusala tõttu nii ajalises (st piiramatu aeg) kui ka viisi (st ei ole piiratud avaliku teenuse osutamisega) mõttes, ei ole edasised võimalikud vabastused registreerimistasudest kui avaliku teenustega kaasnevatest kuludest enam võimalikud. Seetõttu tuleks järeldada, et tasudest vabastused vastavalt seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikele 2 ei ole siseturuga kooskõlas.
(163)
Kuigi Portugal väitis, et seaduse nr 21/92 artikli 11 lõiget 2 ei ole kunagi kohaldatud ning et RTP maksis pärast 1992. aasta ümberkujundamist alati kõik vajalikud registreerimistasud, võib kõnealune väide tõeseks osutuda tagasinõudmise puhul, kuid see ei muuda asjaolu, et kõnealuse sättega antakse RTP-le riigiabi, mis ei ole Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõikega 2 või kõnealuse lepingu mõne muu sättega põhjendatud.
(164)
Arvestades piirideta televisiooni direktiivi põhjendust 45, võiks komisjon nõustuda sellega, et avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni avalike teenuste määratlus hõlmab ka kohustust oluliselt toetada Euroopa audiovisuaalset toodangut, kui kõnealuste filmidega seotud õigused võimaldavad nende näitamist avalik-õiguslikus televisioonis (85).
(165)
Komisjoni arvates kuulub RTP-le määratud kohustus soodustada filmitööstust avalik-õigusliku ringhäälingu alla, kuna RTP näitab hiljem neid filme, mille levitamisõigused ta omandas, avalik-õiguslikus televisioonis.
(166)
Seetõttu ei saa komisjon nõustuda huvitatud poolte märkustega, et RTP kohustus filmitööstust soodustada ja seda finantseerida on diskrimineeriv. Pooled väitsid, et ka eraõiguslikud ringhäälinguorganisatsioonid sõlmisid Portugali ametiasutustega filmitööstuse soodustamise protokolle, mis aga ei sätesta hüvitisi. Komisjon on aga seisukohal, et eristada tuleb ühelt poolt riigi ja eraõiguslike ringhäälinguorganisatsioonide vahel sõlmitud vabatahtlikke filmitööstuse soodustamise lepinguid ja teiselt poolt RTP-le kehtestatud avalik-õigusliku ringhäälinguteenuse osutamise kohustust filmitootmist ringhäälingusse edastada ja finantseerida. On selge, et RTP-le on antud sõnaselge avaliku teenuse osutamise ülesanne toetada teatud filmitoodangut, mis hiljem avaliku teleteenuse programmidena ringhäälingusse edastatakse, samas kui eraõiguslikele ringhäälinguorganisatsioonidele sellist ülesannet ei anta. Tegelikult on RTPst saanud vahend, mida riik kasutab filmitööstuse toetamiseks. Kõik tulenevad eelised, mis RTP filmitööstusele võimaldab, kujutavad endast riigiabi ja sellisena tuleks neid ka hinnata. Käesolev otsus ei piira hinnanguid võimalike filmitootjatele antud eeliste kohta.
(167)
Sellest tulenevalt tuleks järeldada, et RTP poolset avaliku televisiooniteenuse kanalitel näidatavate Portugali kinematograafiateoste kaasrahastamist võib pidada õiguspäraseks erikohustuseks, mis on vajalik RTP avalike ringhäälinguteenuste üldkohustuste täitmiseks. Seetõttu ei kujuta see kohustus endast ilmset viga.
(168)
Siiski leiab komisjon, et RTP-le kehtestatud õiguslikud kohustused pakkuda „muid teenuseid, mida vastavalt olukorrale täpsustatakse”, (86) ei ole piisavalt täpsed, et võimaldada komisjonil eelnevalt piisava õiguskindlusega hinnata, kas neid teenuseid saab lugeda avalikeks teenusteks. Ehkki komisjoni arvates ei ole „muud teenused, mida täpsustatakse”, selgelt määratletud, tuleb märkida, et uurimisperioodi jooksul ei tehtud selle sätte kohaselt ühtegi makset (87).
(169)
Eelnevat silmas pidades järeldab komisjon, et seaduses nr 21/92 kirjeldatud ja riiklikes teenuslepingutes uuesti esitatud RTP tegevus kuulub selgelt määratletud avaliku teenuse osutamise kohustuste alla.
Ehkki kohustus pakkuda „muid teenuseid, mida vastavalt olukorrale täpsustatakse”, ei ole piisavalt täpne, et juba eelnevalt järeldada, kas kõiki sellesse rubriiki kuuluvaid teenuseid saab lugeda avalikeks teenusteks, ei tehtud selle sätte kohaselt ajavahemikul 1992-1998 ühtegi makset.
Püsivabastus registreerimistasu maksmisest ei piirdu siiski vaid avaliku teenuse kulude hüvitamisega ning ei ole seetõttu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 alusel põhjendatav.
(170)
Teiseks tuleb hinnata, kas avaliku teenuse osutamise kohustused anti ülesandeks riigiabi saanud RTP-le.
(171)
Ringhäälinguteatisele vastavalt peab komisjon kindlaks tegema, kas avaliku teenuse osutamise ülesanne anti RTP-le avaliku toiminguga (88).
(172)
Nagu käesoleva otsuse põhjenduses nr 48 kirjeldatud, on avalike teenuste osutamise kohustused RTP-le selgelt ülesandeks antud erinevate seaduste ja lepingute kohaselt: seaduse nr 58/90 artikkel 5, seaduse nr 21/92 artikli 41 lõige 1 ja artikkel 5 ning uue ja vana avaliku teenuse osutamise lepingu punkt 1.
(173)
Komisjonile ei laekunud huvitatud isikutelt ega Portugalilt märkusi selle kohta, et RTP-le ametliku toiminguga avaliku teenuse ülesande andmine oleks ebapiisavalt teostatud olnud. Ringhäälinguteatisega kooskõlas ja käesoleva otsuse põhjenduses 48 osutatud seadusi ning lepinguid arvestades järeldub, et RTP on kahtlemata kohustatud täitma avaliku televisiooniteenuse osutamise kohustust, ja seega on avaliku teenuse osutamine ametlikult RTP-le ülesandeks antud.
(174)
RTP-le avaliku teenuse osutamise avaliku toiminguga ülesandeks andmine ei ole mitte ainult vajalik, vaid meetmeid tuleks võtta selleks, et tagada avaliku teenuse osutamine vastavalt käesoleva otsuse põhjendustes 49-59 osutatud seadusele ja avaliku teenuse osutamise lepingutele. Tagamaks, et RTP täidab avaliku teenuse osutamise kohustust kindlaks määratud viisil, kasutati erinevaid kontrollmehhanisme.
(175)
Esiteks pidi RTP esitama avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmise kohta aruandeid ning kavasid, millele oli lisatud siseaudiitorkogu arvamus. RTP esitas 1993-1998. aasta kohta avaliku teenuse osutamist käsitlevad aruanded, milles kirjeldati iga avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmist ning esitati analüütilise raamatupidamissüsteemi kaudu iga avaliku teenuse kohustuse maksumus.
(176)
Teiseks auditeeris rahandusminister ning meediasektori eest vastutav valitsuse liige avaliku teenuse osutamise lepingute täitmist ning peafinantsinspektor auditeeris rahastamiskava.
(177)
Kolmandaks tuli teha iga-aastane välisaudit. Komisjon ei saa nõustuda pärast kohtuasjas T-442/03 tehtud otsust korratud Portugali väitega, et avaliku teenuse osutamise aruannete kohta koostati välisaudit ning seega täiendavaid meetmeid ei olnud vaja võtta. Enne 15. oktoobri 2003. aasta otsust kehtinud olukorda võib kirjeldada järgmiselt:
a)
1992. aasta kohta avaliku teenuse aruannet ei koostatud, kuna kohustus esitada avaliku teenuse aruanne ja selliseid aruandeid käsitlev audit kehtestati alles 1993. aasta kontsessioonilepinguga.
b)
1993. ja 1994. aasta kohta ei koostatud välisauditit, vaid ainult RTP esindajate avaldus, mille koostas RTP maksunõukogu (Conselho fiscal da RTP), mis on oma iseloomult pelgalt ettevõtjasisene organ.
c)
1995. ja 1998. aastal lisati aruannetele RTPst ja tema esindajatest sõltumatu välisaudiitori avaldus. Kõnealused avaldused kinnitavad, et RTP täitis talle pandud avaliku teenuse kohustusi. Rohkematele kõnealuste järeldusteni jõudmisel abiks olnud üksikasjalikele avaliku teenuse aruannetele kahjuks juurdepääsu ei olnud.
(178)
Komisjon ei saanud kohtuotsuses T-442/03 ja eelkõige selle punktides 232-256 esitatud järelduste tõttu siiski täielikult usaldada käesoleva otsuse põhjenduses 177 osutatud avalike teenuste aruandeid käsitlenud auditite lühiaruandeid ning nõustus hoopis Portugali pakkumisega teostada kõiki asjaomaseid aastaid hõlmavate olemasolevate avaliku teenuse aruannete alusel välisaudit. See tähendab, et teostatakse välisaudit, mis käsitleb avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmist RTP poolt aastatel 1992-1997. 1992. aasta kohta teostati välisaudit vaatamata avaliku teenuse aruande puudumisele. Välisaudiitor toetus avaliku teenuse kohustuse täitmise hindamisel siiski muudele dokumentidele. 1998. aasta kohta välisauditit ei koostatud, kuna BDO Binderi 1998. aasta aruande kujul oli välisaudit juba olemas, SIC selle olemasolu kahtluse alla ei seadnud ning sellele osutatakse ka käesoleva otsuse põhjendustes 186-188.
(179)
Aastaid 1992-1997 käsitlenud uute auditite teostamist korraldas siseriiklik meediat reguleeriv asutus Entidade Reguladora para a Comunicação Social (edaspidi „ERC”). ERC on sõltumatu haldusasutus, mis vastavalt Portugali põhiseadusele vastutab muu hulgas massimeediat käsitlevate seaduste ja eeskirjade täitmise tagamise eest. ERC korraldas aastaid 1992-1997 käsitlevad auditid, kasutades selleks välisaudiitor Pedro Roque teenuseid, kes on oma tegevuses RTPst sõltumatu.
(180)
Võttes arvesse 1992. aastast kuni 2010. aastani teostatud avaliku teenuse aruannete auditite vahel kulunud aega, on kõigile andmetele juurdepääs olnud keeruline. Sellega on seletatav ka uurimise pikkus ning uute auditite teostamisele kulunud aeg. Lõpuks suudeti auditid siiski teostada, kuna avaliku teenuse aruanded (välja arvatud 1992. aasta aruanne) olid juba olemas ning audiitoritel oli seega alus, millele auditite teostamisel toetuda. Aastaid 1992-1997 käsitlevad auditid on komisjonile esitatud.
(181)
Välisauditite kohaselt on nende pädevuses hinnata ja jälgida RTP osutatud avaliku ringhäälinguteenust ning selle osutamise eest saadud makseid. Auditid sisaldavad arvesse võetud teabe kirjeldust. Auditites osutatakse muu hulgas seadusele nr 58/90 (avalik-õigusliku ringhäälingu seadus, seadus nr 21/92, mis käsitleb RTP ümberkujundamist, avaliku teenuse lepingud, iga-aastased raamatupidamisandmed ja neid käsitlevad välisauditid, avalik äriplaan ja eelarve (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público), asjaomaste aastate avalike teenuste osutamise aruanded (Relatorio sobre o Cumprimento das Obrigacaoes do Servico Publico, RCOSP)). Auditites esitatakse, et kuna aastate 1992-1997 ja 2010. aastal sõlmitud auditeerimislepingu vahele jääb nii suur ajaline vahe, on osa dokumente hävitatud ning teatavale teabele puudub juurdepääs. Seetõttu keskendus auditiaruanne peamiselt olemasolevatele aruannetele ning eelkõige avaliku teenuse osutamise aruannetele (89) ja iga-aastastele sertifitseeritud raamatupidamisandmetele.
(182)
Vaatamata ajalisest vahest tulenevatele piirangutele suutsid audiitorid oma lepingut täita ning teostada auditid ja hinnata, kuidas RTP avaliku teenuse kohustust täitis ja millist tasu ta selle eest sai. Auditites väljendatakse selge sõnaga, et audiitorid suutsid ajalisest vahest tulenevad raskused ületada ning auditid teha. Näiteks kui audiitorid teevad reservatsiooni, et kuluarvestuskriteeriume ja kulude jaotamise meetodeid ei olnud võimalik kontrollida, ei takistanud see auditi teostamist ning positiivsele järeldusele jõudmist. Kokkuvõtvas aruandes sätestatakse: „RTP kõigi kulude ja tulude aluseks on eeldus, et tema tegevus ainult viitab avaliku televisiooniteenuse osutamisele, ning et käesolevate auditite aluseks on RTP siseaudiitori ja välisaudiitorite auditeeritud finantsaruanded, millest ei selgunud muid asjaomaseid asjaolusid, kui raamatupidamise aastaaruannetes juba üksikasjalikult kirjeldatud andmed.” (90) Komisjon oli juba selgeks teinud (vt käesoleva otsuse põhjendus 18), et RTP oli avalikke teenuseid osutanud ainult uurimisel olevate aastate jooksul, samal ajal kui äritegevusega tegelesid RTP juriidiliselt eraldiseisvad tütarettevõtjad. Kulude jaotamise kriteeriumid on seetõttu asjaomased selleks, et asetada kulude jaotamine RTP avalike teenustega seoses tekkinud kulude raamesse ning see ei peaks mõjutama avalike teenuste osutamisega seoses tekkinud kogukulu.
Finantsteabega seoses leidis komisjon, et välisaudiitorid võiksid seaduslikult toetuda iga-aastastele finantsaruannetele, millele lisati alati audit, mis kinnitas RTP raamatupidamisannete täpsust. Avaliku teenuse osutamise lepingute kohaselt oli avaliku teenuse osutamise aruande välisauditi eesmärk kontrollida, kas RTP oli täitnud talle pandud avaliku teenuse osutamisega seotud kohustused ning kas avaliku teenuse osutamisega seotud hüvitis on selliste kohustuste täitmisega soetud kuludega kooskõlas. Seetõttu, kuigi uurimisel olevatel aastatel avaliku teenuse osutamisega seotud finantsandmed olid seotud RTP poolt avalike teenuste osutamisega, oli vaja täiendavat sõltumatut kontrolli, et kinnitada, kas tekkinud kulud olid kooskõlas avaliku teenuse ülesandega.
(183)
Välisaudiitorid tõendavad kõnealuse punkti tõesust. Aastate 1992-1997 kohta jõudsid audiitorid järeldusele, et: „RTP on täitnud talle kontsessioonilepinguga pandud ringhäälinguga seotud, kvantiteeti hõlmavad kohustused, keskendudes eelkõige ringhäälinguteenuse sisuga seotud kohustusele”. Audiitor on seisukohal, et „olles analüüsinud olemasolevaid dokumente, eelkõige audiitori ja kohustusliku auditi komitee aruandeid, ei leidnud me midagi, millest võiksime järeldada, et esitatud dokumendid, mis on seotud osutatud avalikke teenuseid ning nende reaalseid ja tegelikke kulusid käsitleva kirjavahetusega, sisaldaksid sisuliselt asjaomaseid moonutusi, mis võiksid mõjutada nende kokkusobivust sellel ajahetkel kehtinud õigusaktidega” (91).
(184)
Mitmes auditiaruandes esitatakse, et RTP oleks võinud taotleda suuremas ulatuses hüvitist, kuid teda takistasid seda tegemast avaliku teenuse osutamise lepingute tingimused, vana avaliku teenuse osutamise lepingu artikli 15 lõige 4 ning uue 1996. aasta avaliku teenuse osutamise lepingu artikli 19 lõige 3. Aastaid 1994, 1996 ja 1997 käsitlenud eraldi välisauditid sisaldasid avaldusi, mis käsitlesid RTP-le tegelikult avaliku teenuse osutamise käigus tekkinud suurte kulude ja nende teenuste osutamise eest saadud hüvitiste vahet. Saadud hüvitis oli väiksem kui tekkinud kulud (92). Kõiki auditeeritud aastaid käsitlevas lõplikus kokkuvõtvas aruandes sätestatakse selge sõnaga: „kõiki aastaid käsitlev hüvitis, mis välja maksti, oli väiksem kui igas RCOPSis (Relatório sobre o cumprimento das obrigações de serviço público, avaliku teenuse osutamise aruandes) esitatud summa (93).
(185)
Mõnes auditis (välja arvatud 1992. ja 1993. aasta audit) mägitakse, et RTP ületas seadusega sätestatud reklaamipiirangut, st edastas rohkem reklaame, kui see avaliku teenuse osutamise lepingutes lubatud oli. Tulu, mida RTP selliste reklaamide edastamise eest sai, tuleb vastavalt ringhäälinguteatisele arvesse võtta avaliku teenuse maksumuse arvutamisel, kuna tulu, mis on saadud avaliku teenuse osutamise eest, sealhulgas reklaamitulu, tuleks lisada ettevõtja avaliku teenuse rahastamisvajaduse kalkulatsioonidesse.
Asjaolu, et reklaamipiirangud ületati, ei mõjutanud audiitori analüüsi 1992.-1997. aasta kohta. Avaliku teenuse osutamise hüvitis vastas RTP poolt osutatud avalikele teenustele ning sellega ei kaasnenud ülemäärast hüvitamist. Portugal kinnitas ka, et aastate 1994, 1995 ja 1996 puhul võeti arvesse kogu reklaamist saadud kasumit (st ka lubatud reklaamiaega ületanud reklaamist saadud kasumit) ning vähendati vastavalt avaliku teenuse rahastamisvajadust (94). 1996. aasta puhul sätestatakse uue avaliku teenuse osutamise lepingu artiklis 15, et hüvitise kindlaksmääramisel ei või arvesse võtta kanalite kasutamisest tulenevat kasumit, kui kulud liidetakse avaliku teenuse kogukulu välja arvutamiseks. „Kasum” hõlmab reklaamitulu. Portugal kinnitas selge sõnaga, et reklaamitulu arvestati hüvitise summast maha (95).
(186)
1998. aasta puhul teostas BDO Binder uurimise, mis käsitles RTP avaliku teenuse osutamise ja sellega seotud kulude vahelisi seoseid. BDO Binderi aruanne annab mitmeid tulevikku suunatud soovitusi ning teeb ettepaneku tõhustada RTP sisekontrolli, et tagada kokkusobivus sise-eeskirjadega. Kuid aruanne ei sisalda ühtki järeldust, et RTP-le oleks makstud osutatud avalike teenustega seoses ülemäärast hüvitist või et RTP koostatud avaliku teenuse osutamise aruandes ja komisjoni 15. oktoobri 2003. aasta otsuses kasutatud andmed oleksid ebausaldusväärsed. Käsitledes konkreetseid andmeid viidatakse BDO Binderi aruandes suutmatusele teostada teatavate varade inventuuri. BDO Binderi aruandes kritiseeritakse pigem varade inventuuri (96) puudumist, kui järeldatakse, et asjaomased investeeringud jäeti tegemata ning investeeringute väärtus on valesti arvutatud. Siiski vastavalt Portugali seisukohale ei olnud asjaomaste investeeringute andmed hüvitise väljaarvutamisse kaasatud, mis ei hõlmanud võimalust, et põhivara amortisatsioonikulud hüvitatakse.
(187)
Lubatud reklaamiaja ületamisega seoses järeldati BDO Binderi aruandes, et avaliku teenuse rahastamisvajaduse väljaarvutamisel võeti arvesse kogu reklaamist saadud tulu. Jällegi ei piisa kõigist nimetatud teguritest, et audiitor annaks RTP tegevusele avaliku teenuse kohustuse täitmisel negatiivse hinnangu ega viita võimalikule ülemäärasele hüvitamisele.
(188)
Kuid kõige olulisem tegur käesoleva otsuse analüüsis on BDO Binderi aruandes (mida SIC ei vaidlusta) esitatud järeldus, et RTP oleks võinud avaliku teenuse kohustuse täitmise eest nõuda 25 miljardit Portugali eskuudot, kuid sai ainult 14 miljardit Portugali eskuudot. Teisisõnu ei viita BDO Binderi aruanne ülemäärasele hüvitamisele, vaid jõuab hoopis vastupidisele arvamusele.
(189)
Vastavalt RTP ümberkujundamist käsitlenud otsuses NN 31/06 sätestatule uuriti PriceWaterhouse Coopersi teostatud välisauditi raames, kas Portugali ametiasutuste esitatud finantsteave oli kooskõlas RTP aastaid 1991-2003 käsitleva finantsaruande, avaliku teenuse auditeerimisaruannetes sisaldunud summade ning muude teabeallikatega, mida peeti asjaomaseks, et tagada esitatud aruannetega kokkusobivus (vt otsuse NN 31/06 põhjendus 38). PWC auditeerimisaruandes kontrolliti andmeid ilma oluliste märkusteta (otsuse NN 31/06 põhjendus 52). PWC aruandes kinnitati selge sõnaga, et summad, mida RTP sai avaliku teenuse osutamise hüvitamiseks, vastasid summadele, mis olid märgitud ministrite nõukogu resolutsioonides (vt otsuse NN 31/06 põhjendus 41 ja tabel 39). PWC auditis juhiti taas tähelepanu RTP tegevuse üldisele alarahastatusele. Auditis märgiti ära, et lisaks avaliku teenuse osutamisele, mis oli hüvitatav avaliku teenuse osutamise lepingute alusel, oli ka teisi RTP poolt osutatud avalikke teenuseid, mille eest ei olnud võimalik riigilt hüvitist nõuda. Komisjon järeldas otsuses NN 31/06, et PWC auditis järgitakse korrektselt RTP finantsaruannet, ning leidis, et RTP on tõepoolest krooniliselt alarahastatud. Käesolevas otsuses võidakse PWC auditit kasutada lisaks avalike teenuste aruandeid käsitlenud välisaudititele tõendina, et komisjoni poolt otsuses 2005/403/EÜ kasutatud teave oli õige.
(190)
Seoses kaebuse esitaja väitega, et riigiaudiitori ehk kontrollikoja aruannet nr 8/2002 tuleks arvesse võtta, on komisjon tõepoolest kõnealust aruannet käesolevas otsuses antava hinnangu puhul arvesse võtnud. Esiteks tuleb teadvustada, et nagu teatas ka SIC, hõlmab auditeerimisaruanne nr 8/2002 ajavahemikku 1997-2000 ning on seetõttu asjaomane aastate 1997 ja 1998 puhul. Kuigi kõnealuses aruandes nimetatakse ka eelmisi aastaid käsitlevaid andmeid, oli selle eesmärk kirjeldada RTP üldist finantsarengut ning kõnealused andmed ei olnud iseenesest kontrollikoja uurimise objektiks.
(191)
Mis kõige olulisem, ei viita aruanne nr 8/2002 ühelegi rikkumisele RTP rahastamises või ühelegi aastatel 1997-2000 (või ka ülejäänud aastatel) toimunud ülemäärasele hüvitamisele. Vastupidiselt, aruanne nr 8/2002 viitab mitmel korral RTP struktuursetele finantsraskustele. Sellest tulenevalt ei ole komisjonil aruande nr 8/2002 alusel alust esile tõsta mõnda konkreetset makset, mis võiks pidada ülemääraseks hüvitamiseks ja ebaseaduslikuks riigiabiks. Vastupidiselt, aruandes nr 8/2002 kinnitatakse selge sõnaga, et alates 1993. aastast kuni 1999. aasta lõpuni suudeti RTP elujõulisus säilitada ainult ettevõtja võlakoormuse järjepideva suurenemise abil.
(192)
Nagu kaebuse esitaja teatas, kritiseeritakse aruandes nr 8/2002 mitmel korral ettevõtja juhtimist ning juhitakse tähelepanu ebatõhususele, mida oleks olnud võimalik vältida. Aruande nr 8/2002 eesmärk on anda üldine ülevaade RTP juhtimisest ja avaliku televisiooniteenuse osutamisest selle tulemuslikkuse, tõhususe ja majandusliku tasuvuse vaatevinklist. Nagu kaebuse esitaja teatas, märgiti aruandes nr 8/2002, et RTP struktuur on paindumatu ning tal oli liiga suur personal, mistõttu osutati avalikku teenust ebatõhusal viisil. Aruandes nr 8/2002 kritiseeritakse ka avaliku teenuse osutamise ning avaliku teenuse osutamise lepingute liigselt ebamäärast ja üldist kontseptsiooni, millega kaasneb riigiaudiitori arvates ebatõhus juhtimine.
(193)
RTP avaliku teenuse osutamise kontseptsiooni uuriti ka komisjoni 15. novembri 2003. aasta otsuse raames. Kohtuasjas T-442/03 jõudis kohus järeldusele, et RTP töövaldkonna määratlus oli vastuvõetav (97). Seoses väidetava ebatõhususega soovib komisjon märkida, et tegemist ei ole aspektiga, mida tuleks arvestada ringhäälinguteatise kohaldamisel.
(194)
Kolmas kriteerium, mida komisjonil hinnata tuleks, on rahastamise proportsionaalsus avaliku teenuse osutamise puhaskulude suhtes.
(195)
Ringhäälinguteatises kirjeldatakse kriteeriume, mille alusel komisjon kavatseb riikliku rahastamise proportsionaalsust hinnata. Kriteeriumid nõuavad, et riigiabi ei ületaks avaliku teenuse eesmärgi täitmisega seotud puhaskulusid ja ei esineks turumoonutusi, mis pole avaliku teenuse eesmärgi täitmiseks vajalikud (98).
(196)
Esmalt, avaliku teenuse tegevuse kulude nõuetekohaseks kindlaksmääramiseks nõutakse ringhäälinguteatises tulude ja kulude asjakohast jaotust avalik-õiguslike ja eraõiguslike tegevuste vahel.
(197)
Vastavalt käesoleva otsuse põhjendustes 61-67 kirjeldatule määratakse avaliku teenuse osutamise lepingutes kindlaks tulude ja kulude jaotuse meetod, mida RTP peab rakendama. Käesoleval juhul on komisjoni tööd põhimõtteliselt kergendanud asjaolu, et RTP on kohaldanud analüütilist raamatupidamissüsteemi, mis võimaldab mõõta neid ettevõtja kantud abikõlblikke kulusid, mis tekkisid iga hüvitamisele kuuluva avaliku teenuse kohustuse täitmise käigus.
(198)
Selle süsteemi abil määratakse igale tegevusele abikõlbliku kulu artikkel ning seejärel jaotatakse need objektiivsete raamatupidamispõhimõtete alusel RTP erinevate hüvitatavate avaliku teenuse ülesannete vahel.
(199)
Kuna igast hüvitatava avaliku teenuse ülesandest saadav tulu arvatakse maha tegevuskuludest, siis tagab süsteem, et aastased hüvitismaksed piirduvad iga avaliku teenuse kohustuse puhaskuluga (vt käesoleva otsuse põhjendus 65).
(200)
Komisjon on seetõttu jõudnud järeldusele, et kulude kindlaksmääramise parameetrid on objektiivselt ja läbipaistvalt kehtestatud.
(201)
Siiski võivad kulude hüvitamise reeglid RTP avaliku teenuse osutamise tegelikku puhaskulu alahinnata, mille tulemusena võib tekkida tegelike rahastamisvajaduste struktuurne alarahastamine.
(202)
Nagu põhjenduses 65 viidati, ei maksta avaliku teenuse osutamise lepingutes sätestatud kuluarvestusmeetodi kohaselt teatud avalike teenuste kulusid aastahüvitise abil (99). Lisaks teavitas Portugal komisjoni sellest, et ehkki RTP pidi saadud aastastelt hüvitismaksetelt maksma käibemaksu, ei saanud sellest tulenevaid kulusid raamatupidamisreeglite kohaselt arvestada (vt põhjendus 94). RTP ei esitanud oma avalike teenuste aruandes kõiki investeeringuid avaliku teenuse osutamise vahendeisse, ehkki need on kajastatud ettevõtja raamatupidamisaruandes (vt põhjendus 67).
(203)
Siiski on Amsterdami protokolli kohaselt avalik-õiguslike ringhäälinguorganisatsioonide rahastamise reguleerimine liikmesriigi enese otsustada. Käesoleval juhul otsustas Portugal teatavaid kulusid, mis teenuseosutajal oma ülesandeid täites tekkisid, mitte hüvitada.
(204)
Käesoleval juhul eraldas riik RTP-le mitte ainult aastaseid hüvitismakseid, vaid ka lisafinantseeringuid aktsiakapitali suurendamise, laenude ning sotsiaalkindlustusskeemi eest vastutava asutusega sõlmitud lepingu näol. Kooskõlas ringhäälinguteatise punktiga 57 peab komisjon siiski analüüsima, kas kõik meetmed on proportsioonis avaliku teenuse osutamise puhaskuludega. Alles siis saab RTP rahastamist lugeda vastavaks ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikele 2.
(205)
Komisjon leiab ka, et neid RTP-le kehtestatud avaliku teenuse osutamise kohustusi, mis ei olnud avaliku teenuse osutamise lepingute kohaselt hüvitiskõlblikud, saab lugeda õiguspärasteks ning selgelt määratletud avaliku teenuse kohustusteks, mille riik on ametlikult teenuseosutajale kehtestanud. Seega võib Portugal riigiabi eeskirjade kohaselt rahastada kõiki RTP avaliku teenuse osutamisega kaasnevaid puhaskulusid.
(206)
Põhjenduses 207 esitatud tabel 6 annab ülevaate RTP vastavalt kohaldatavatele kuluarvestusreeglitele arvutatud avalike teenuste osutamise kuludest (nii investeerimis- kui puhastegevuskuludest) ning ka investeeringute ja tegevuskulude eest saadud hüvitistest.
(207)
Esmalt on esitatud investeeringud avalike teenuste osutamise vahendeisse (tabel 5) ja finantsinvesteeringute eest ette nähtud hüvitised (tabel 2). Teiseks on esitatud RTP puhastegevuskulud (tabel 4) ja nende kulude eest saadud hüvitismaksed (tabel 1). Lõpuks näitab tabel sihtotstarbelisest abist saadud soodustusi, mis tulenesid lepingust sotsiaalkindlustusskeemiga ja 1998. aastal väljastatud laenust.
Tabel 6
Kokkuvõte rahastamisvajadusest ja hüvitis avaliku teenuse osutamise puhastegevuskulude eest vastavalt raamatupidamiseeskirjadele
(mln Portugali eskuudot)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Summa
Investeerimiskulud
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Kapitalisüstid
-0
-0
-10 000,0
-12 800,0
-10 000,0
-14 000,0
-0
-46 800,0
Investeerimiskulude ja hüvitise vahe
2 632,6
2 102,0
-7 236,1
-11 807,3
-8 519,6
-9 962,6
6 054,2
-26 736,8
Avalike teenuste osutamisega kaasnevad tegevuskulud
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
116 456,1
Hüvitismaksed
-6 200,0
-7 100,0
-7 145,0
-7 200,0
-14 500,0
-10 350,0
-14 000,0
-66 495,0
Sotsiaalkindlustus
-
-1 206,0
-
-
-
-
-
-1 206,0
Laen
-20 000,0
-20 000,0
Tegevuskulude ja hüvitise vahe
518,2 (100)
- 346
1 239,1
903,3
2 717,1
27 622,1
-3 898,7
28 755,1
Allikas: Finantsaruanne ja avalike teenuste aruanne.
(208)
Nagu põhjendustes 201 ja 202 rõhutatud, oli Portugali rakendatava hüvitiste aastamaksete süsteemi tulemuseks see, et RTP avalike teenuste ülesannete täitmise tegelikke kulusid alahinnati. See süsteem viis võla tekkimiseni. Teises etapis kasutas Portugal RTP finantstasakaalu säilitamiseks RTP avalike teenuste osutamise kulude rahastamiseks sihtotstarbelisi vahendeid.
(209)
Nagu põhjenduses 207 esitatud tabelist 6 ilmneb, hüvitasid kapitalisüstid avalike teenuste investeeringuid ülemääraselt 26,7368 miljardi Portugali eskuudo võrra, samas kui hüvitismaksed ja muu sihtotstarbeline abi alafinantseerisid tegevuskulusid 28,7551 miljardi Portugali eskuudo võrra. Ehkki kapitalisüstid olid peamiselt mõeldud vahenditesse investeerimise rahastamiseks, kasutati neid ka kogunenud võla tagasimaksmiseks.
(210)
Nagu põhjenduses 207 esitatud tabel 6 näitab, oli hüvitiste kogusumma 2,0183 miljardi Portugali eskuudo võrra väiksem kui avalike teenuste osutamise puhaskulud (28,7551 miljardit Portugali eskuudot miinus 26,7368 miljardit eskuudot). Seetõttu järeldab komisjon, et liidu eeskirjade kohaselt on uurimisperioodil riikliku rahastamise kogusumma proportsioonis RTP avaliku teenuse osutamise puhastegevuskuludega. Kõnealune järeldus ei muutu, kui vastupidiselt komisjoni esialgsele arvamusele peetakse registreerimistasudest vabastamisest tulenevat 11 000 000 eskuudot samuti riigiabiks (vt käesoleva otsuse põhjendusi 119 ja 120). Kõnealust summat arvesse võttes oleks RTP 2,0073 miljardi eskuudo ulatuses alarahastatud.
(211)
Komisjon leiab, et RTP saadud rahalised vahendid olid arvatavasti isegi väiksemad kui kogu puhaskulu, mis ettevõtjale riigi kehtestatud kohustuste täitmisega kaasnes, sest põhjenduses 207 esitatud tabel 6 ei võta arvesse RTP kogu avaliku teenuse osutamise kulusid ajavahemikul 1992-1998.
(212)
Vastavalt ringhäälinguteatisele peaks komisjon kindlaks tegema, et riiklik rahastamine oleks proportsioonis avaliku teenuse pakkumise puhaskuludega ning et ei leiaks aset turumoonutused seoses äritegevusega, mis tulenevad avaliku teenuse tegevusest ja mille puhul ei ole tulude osas võimalik avaliku teenuse eesmärgi täitmiseks mittevajalike kulude jaotamine. Selline moonutus tekiks, kui RTP langetaks turul reklaamihindu, et konkurentide kasumit vähendada (101). Sellisel juhul ei maksimeeriks RTP oma äritegevusest saadavat tulu ja suurendaks asjatult riikliku rahastamise vajadust. Ringhäälinguteatise kohaselt ei saa avalik-õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni sellist teguviisi pidada avaliku teenuse eesmärgi täitmise seisukohalt põhjendatuks (102).
(213)
Komisjon sätestas otsuses, mis algatas 15. novembri 2001. aasta uurimismenetluse, et juhul, kui ilmneb, et sellist teguviisi on kasutatud, võetakse moonutusi ja sellest tulenevat vajadust suurema riikliku rahastamise järele võimaliku ülemäärase hüvitamise hindamisel arvesse. Selles menetlusetapis märkis komisjon, et: „teabe alusel, mis käesoleval hetkel komisjoni käsutuses on, ei ole võimalik kindlaks teha, kas RTP sellist teguviisi kasutas” (103).
(214)
Kõnealuses juhtumist menetluse algatamisel esitatud üleskutsele märkusi esitada ei järgnenud RTP konkurentidelt ühtki sellist märkust, mis oleks väljendanud või tõendanud, et RTP käitumine kommertsturul oleks olnud konkurentsivastane, mis võinuks põhjustada aluslepinguga kokkusobimatu riikliku rahastamise suurenemise (104).
(215)
Antud juhul leiab komisjon, et puuduvad tõendid, mis sellisele käitumisele viitaksid. Sellest tulenevalt järeldab komisjon, et RTP käitumine reklaamiturul ei olnud konkurentsivastane, mis oleks põhjustanud suurenenud vajaduse riikliku rahastamise järele, ja sellest tulenevalt ei leidnud aset ülemäärane hüvitamine.
(216)
Seega järeldab komisjon, et lepingut sotsiaalkindlustussüsteemi eest vastutava ametiasutusega, kapitalisüste ning allutatud laenu ja registreerimistasudest ajutist vabastamist tuleb ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 alusel lugeda riigiabiks. Siiski on RTP rahastamine sihtotstarbeliste meetmete näol ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 tähenduses ühisturuga kooskõlas. Rahastamise kogusumma on proportsioonis selgelt määratletud ja ülesandeks antud avaliku teenuse osutamise kohustuste puhaskuludega. Seega ei mõjutanud riiklik rahastamine liidu kaubandustingimusi ega konkurentsi määral, mis oleks ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 kohaselt vastuolus liidu ühiste huvidega (105).
VI. KOKKUVÕTE
(217)
Komisjon tõdeb, et Portugal rakendas kõnealust sihtotstarbelist abi õigusvastaselt, rikkudes Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõiget 3 (106). See ei kehti notariaalaktide tasude ning avaldamistasude maksmisest ajutise vabastamise suhtes vastavalt seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikele 1, kuna kõnealuseid meetmed ei kujuta endast ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt riigiabi.
(218)
Nagu põhjenduses 143 viidatud, järeldab komisjon, et 1993. aastal sotsiaalkindlustusskeemi eest vastutava ametiasutusega sõlmitud leping, ajavahemikul 1994-1997 tehtud kapitalisüstid ja 1998. aastal väljastatud laen kujutavad endast ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt riigiabi. Samuti kujutab endast riigiabi ajutisest registreerimistasu maksmisest vabastamine vastavalt seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikele 1 ning püsivabastus vastavalt seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikele 2. Sihtotstarbelised meetmed võetakse riiklike vahendite kaudu ning ähvardavad RTPd soosides moonutada konkurentsi siseturul ning mõjutavad kaubandust.
Sihtotstarbelise meetmed ei vasta Altmarki kohtuotsuses sätestatud tingimustele, kuna neid ei saa käsitleda osana hüvitissüsteemist, mille parameetrid on eelnevalt objektiivsel ja läbipaistval viisil kehtestatud. Lisaks sellele on selge, et RTPd ei valitud välja avaliku hanke korras, mis oleks taganud väikseimad võimalikud kulud, ja puuduvad tõendid selle kohta, et sihtotstarbeliste maksete summa oleks kindlaks määratud analüüsides kulutusi, mis tüüpilisel ettevõtjal tekkinud oleks.
(219)
ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikes 2 sätestatud vabastust saab rakendada sihtotstarbeliste meetmete puhul, välja arvatud RTP püsivabastuse suhtes vastavalt seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikele 2. Vastavalt analüüsile hüvitasid meetmed RTP-le seadusega nr 21/92 ja avaliku teenuse osutamise lepingutega nõuetekohaselt ülesandeks antud selgelt määratletud avalike teenuste osutamise kohustusi. Sihtotstarbelised meetmed on proportsioonis RTP avalike teenuste osutamise puhaskuludega. Sihtotstarbelised meetmed ei moonuta konkurentsi määral, mis oleks vastuolus liidu huvidega, kuna need on proportsioonis RTP avalike teenuste osutamise puhaskuludega. RTP ei käitunud oma äritegevuses konkurentsivastaselt.
(220)
Komisjon on seisukohal, et seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikega 2 sätestatud püsivabastus kujutab endast riigiabi, mis ei ole siseturuga kokkusobiv, kuna ei kvalifitseeru vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikele 2 hüvitiseks üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest. Portugal peaks seetõttu kõnealuse seaduse kehtetuks tunnistama. Portugal peaks ka tagama, et RTP-le kõnealuse seaduse alusel antud mis tahes abi tagasi nõutakse.
(221)
Eespool esitatud järelduste põhjal on komisjon:
VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
1. Portugali poolt Radiotelevisão Portuguesa, SA (edaspidi „RTP”) kasuks võetud järgmised sihtotstarbelised meetmed kujutavad endast aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabi:
a)
Portugali riigi poolt RTP-le 1993. aastal antud 1 206 miljoni eskuudo suuruse laenu ümberkorraldamine sotsiaalkindlustusskeemi eest vastutava asutusega sõlmitud lepingu näol;
b)
iga-aastased kapitalisüstid ajavahemikul 1994-97, mis ulatusid 46 800 miljoni eskuudoni;
c)
1998. aastal väljastatud 20 000 miljoni eskuudo suurune laen;
d)
Portugali seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikes 1 sätestatud ajutine registreerimistasu maksmisest vabastamine, mille väärtus on 11 000 000 eskuudot.
2. Käesoleva artikli lõikes 1 osutatud riigiabi meetmed on siseturuga kokkusobivad aluslepingu artikli 106 lõike 2 tähenduses, sest see ei toonud kaasa RTP-le usaldatud avalike teenuste netokulude ülemäärast hüvitamist.
Artikkel 2
Portugali seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikes 1 sätestatud notariaalaktide väljastamis- ja avaldamistasudest vabastamine ei kujuta endast riigiabi.
Artikkel 3
1. RTP vabastamine piiranguteta kõigi sissekande-, registreerimis- ja annoteerimistoimingutega seonduvate maksude ja lõivude tasumisest vastavalt Portugali seaduse nr 21/92 artikli 11 lõikes 2 sätestatule kujutab endast aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabi.
2. Riigiabi, mida Portugal õigusvastaselt andis seaduse 21/92 artikli 11 lõike 2 alusel, rikkudes aluslepingu artikli 108 lõiget 3, ei ole siseturuga kokkusobiv.
Artikkel 4
1. Portugal tunnistab kehtetuks käesoleva otsuse artikli 3 lõikes 1 osutatud seaduse ning nõuab tagasi RTP-le nimetatud sätte alusel seaduse kehtetuks tunnistamiseni antud riigiabi.
2. Tagasinõutavatelt summadelt arvestatakse intressi ajavahemiku eest, mil nimetatud summad RTP käsutusse anti kuni nende täieliku tagasimaksmiseni.
3. Intressid arvutatakse välja intressivalemi järgi vastavalt määruse (EÜ) nr 794/2004 V peatükile ja määrusele (EÜ) nr 271/2008, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 794/2004.
Artikkel 5
1. Artiklis 3 osutatud seaduse alusel antud abi nõutakse tagasi viivitamata ja tõhusalt.
2. Portugal tagab, et käesolev otsus rakendatakse nelja kuu jooksul alates käesoleva otsuse teatamise kuupäevast.
Artikkel 6
1. Kahe kuu jooksul alates käesolevast otsusest teatamise kuupäevast esitab Portugal komisjonile järgmise teabe:
a)
seaduse nr 21/92 artikli 11 lõike 2 kehtetuks tunnistamiseks võetud meetmete üksikasjalik kirjeldus;
b)
RTP-lt tagasi nõutav kogusumma (põhisumma ja intressid);
c)
käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud ja kavandatud meetmete üksikasjalik kirjeldus;
d)
dokumendid, mis tõendavad, et RTP-lt on nõutud abi tagasimaksmist.
2. Portugal teavitab komisjoni käesoleva otsuse täitmiseks võetud riiklike meetmete edenemisest, kuni artiklis 3 viidatud abi on täies ulatuses tagasi makstud. Portugal esitab komisjoni nõudmisel viivitamata teabe käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud ja kavandatud meetmete kohta. Samuti esitab Portugal üksikasjaliku teabe RTP-lt juba tagasi saadud abisummade ja tagasinõutavate intresside kohta.
Artikkel 7
Käesolev otsus on adresseeritud Portugalile.
Brüssel, 20. detsember 2011