ROZHODNUTÍ RADY 2011/210/SZBP
ze dne 1. dubna 2011
o vojenské operaci Evropské unie na podporu operací humanitární pomoci v reakci na krizovou situaci v Libyi (EUFOR Libya)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 28 a čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve své rezoluci o míru a bezpečnosti v Africe, přijaté dne 26. února 2011 (RB OSN 1970 (2011)), vyjádřila Rada bezpečnosti Organizace spojených národů (dále jen „Rada bezpečnosti“) své hluboké znepokojení nad situací v Libyi a odsoudila násilí a použití síly vůči civilnímu obyvatelstvu. Rada bezpečnosti dále vyzvala všechny členské státy OSN k tomu, aby v Libyi poskytly humanitární a související pomoc.
(2)
Ve své rezoluci o situaci v Libyi, přijaté dne 17. března 2011 (RB OSN 1973 (2011)), připomněla Rada bezpečnosti rezoluci RB OSN 1970 (2011) a vyjádřila odhodlání zajistit ochranu civilního obyvatelstva a jím obývaných oblastí, rychlé a neomezené poskytování humanitární pomoci a bezpečnost humanitárních pracovníků. Uvítala rovněž reakci sousedních států, zejména Tuniska a Egypta, při řešení potřeb uprchlíků a pracovníků třetích zemí a vyzvala mezinárodní společenství k podpoře tohoto úsilí.
(3)
Rada bezpečnosti zmocnila členské státy, které uvědomí generálního tajemníka OSN, aby přijaly veškerá nezbytná opatření k ochraně civilního obyvatelstva a jím obývaných oblastí vystavených v Libyi hrozbě útoků, přičemž mohou jednat jednotlivě nebo prostřednictvím regionálních organizací či ujednání a ve spolupráci s ním a s členskými státy Ligy arabských států, s vyloučením nasazení zahraničních okupačních sil v jakékoli podobě na jakékoli části libyjského území.
(4)
Ve svých závěrech ze dne 21. března 2011 vyjádřila Rada znepokojení nad situací v Libyi a odsoudila hrubé a systematické porušování lidských práv, násilí a brutální represe tamního režimu namířené proti libyjskému lidu. Vyjádřila uspokojení nad přijetím rezoluce RB OSN 1973 (2011) a zdůraznila, že Unie je rozhodnuta přispět k jejímu provádění a postupovat za tímto účelem kolektivně a odhodlaně, spolu se všemi mezinárodními partnery, zejména s Ligou arabských států a s dalšími regionálními aktéry. Potvrdila, že hlavním cílem Unie je chránit civilní obyvatelstvo a podpořit libyjský lid tak, aby mohl dovést své úsilí o demokratickou společnost ke zdárnému konci.
Rada rovněž uvedla, že Unie je připravena na žádost Úřadu OSN pro koordinaci humanitární činnosti (OCHA) a za koordinace ze strany OSN podpořit humanitární pomoc v rámci své společné bezpečnostní a obranné politiky.
(5)
V reakci na krizi v Libyi Rada dne 24. března 2011 schválila koncepci řešení krize. Další plánování by se mělo zaměřit na podporu humanitární pomoci. Operace zejména nesmí narušit neutralitu nebo nestrannost aktérů působících v humanitární oblasti. Rozhodnutí o zahájení operace musí předcházet žádost OCHA a musí být přijato s ohledem na posouzení aktuálních rizik a hrozeb.
(6)
S vládami Egypta a Tuniska probíhá úzká koordinace a spolupráce, aby bylo možné zajistit jejich souhlas s možnou vojenskou přítomností Unie na jejich zemí.
(7)
Politický a bezpečnostní výbor by měl pod odpovědností Rady a vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“) vykonávat politickou kontrolu nad vojenskou operací Unie, zajišťovat její strategické řízení a přijímat vhodná rozhodnutí v souladu s čl. 38 třetím pododstavcem Smlouvy o EU.
(8)
Je nutné sjednat a uzavřít mezinárodní dohody týkající se účasti třetích států na operacích Unie a postavení sil a personálu Unie.
(9)
V souladu s čl. 41 odst. 2 Smlouvy o EU by měly operativní výdaje vyplývající z tohoto rozhodnutí v souvislosti s vojenstvím nebo obranou hradit členské státy v souladu s rozhodnutím Rady 2008/975/SZBP ze dne 18. prosince 2008 o vytvoření mechanismu pro správu financování společných nákladů operací Evropské unie v souvislosti s vojenstvím nebo obranou („ATHENA“) (1).
(10)
Podle čl. 28 odst. 1 Smlouvy o EU je Rada zmocněna k přijetí rozhodnutí, které vymezují prostředky, které budou Unii poskytnuty. Finanční referenční částka určená na krytí společných nákladů vojenské operace Evropské unie na počáteční období čtyř měsíců představuje nejlepší aktuální odhad, aniž jsou dotčeny konečné údaje, které mají být zahrnuty do rozpočtu, jenž má být schválen v souladu s pravidly stanovenými v rámci ATHENA.
(11)
V souladu s článkem 5 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o EU a Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění rozhodnutí a činností Unie, které mají vliv na obranu. Dánsko se proto nepodílí na financování této operace,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Mise
1) V zájmu podpory mandátů stanovených v rezolucích Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1970 a 1973 (2011) a požádá-li o to Úřad OSN pro koordinaci humanitární činnosti (OCHA), provádí Unie v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky vojenskou operaci (nazývanou dále „EUFOR Libya“) s cílem podpořit humanitární pomoc v oblasti. Operace je prováděna v plném souladu se Zásadami pro použití prostředků vojenské a civilní ochrany na podporu humanitárních činností OSN ve složitých případech s Pokyny pro použití zahraničních vojenských prostředků na podporu humanitárních operací v souvislosti se stávající krizí v severní Africe.
2) Na podporu tohoto politického cíle EUFOR Libya na žádost OCHA a v plném souladu se zásadami a pokyny uvedenými v odstavci 1:
-
přispívá k bezpečným přesunům a evakuaci vysídlených osob,
-
prostřednictvím specifických schopností podporuje humanitární organizace v jejich činnosti.
Článek 2
Jmenování velitele operace EU
Velitelem operace Evropské unie EUFOR Lybia je jmenován kontradmirál Claudio GAUDIOSI.
Článek 3
Určení operačního velitelství EU
Operační velitelství EUFOR Lybia se nachází v Římě.
Článek 4
Plánování a zahájení operace
Rozhodnutí o zahájení vojenské operace Evropské unie přijme Rada, a to s ohledem na posouzení aktuálních rizik a hrozeb a po schválení operačního plánu a pravidel zapojení.
Článek 5
Politická kontrola a strategické řízení
1) Politickou kontrolu a strategické řízení EUFOR Lybia vykonává z pověření Rady a vysokého představitele Politický a bezpečností výbor. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání vhodných rozhodnutí v souladu s čl. 38 třetím pododstavcem Smlouvy o EU. Toto zmocnění zahrnuje pravomoc měnit plánovací dokumenty včetně operačního plánu, linie velení a pravidel zapojení. Zahrnuje rovněž pravomoc přijímat rozhodnutí o jmenování velitele operace Evropské unie nebo velitele sil Evropské unie. Rozhodovací pravomoc, pokud jde o cíle a ukončení EUFOR Lybia, má i nadále Rada.
2) Politický a bezpečnostní výbor pravidelně podává zprávy Radě.
3) Předseda Vojenského výboru Evropské unie pravidelně podává Politickému a bezpečnostnímu výboru zprávy o průběhu EUFOR Lybia. Politický a bezpečnostní výbor může v případě potřeby pozvat velitele operace Evropské unie nebo velitele sil Evropské unie na svá zasedání.
Článek 6
Vojenské velení
1) Vojenský výbor EU sleduje řádný výkon EUFOR Lybia, za jejíž vedení odpovídá velitel operace Evropské unie.
2) Velitel operace Evropské unie pravidelně podává zprávy Vojenskému výboru EU. V případě potřeby může Vojenský výbor EU pozvat velitele operace Evropské unie nebo velitele sil Evropské unie na svá zasedání.
3) Předseda Vojenského výboru EU je hlavní kontaktní osobou pro velitele operace Evropské unie.
Článek 7
Provádění a návaznost reakce Unie
1) Vysoký představitel zajišťuje provádění tohoto rozhodnutí a rovněž jeho soulad s vnější činností Unie jako celku, včetně návaznosti na činnosti Unie v oblasti humanitární pomoci.
2) Při provádění tohoto rozhodnutí je vysokému představiteli nápomocen velitel operace Evropské unie.
Článek 8
Spolupráce s ostatními aktéry
1) Operace je plánována a prováděna v úzké spolupráci a součinnosti s OCHA, která koordinuje celkovou humanitární reakci, Organizací Severoatlantické smlouvy a ostatními aktéry.
2) EUFOR Lybia úzce spolupracuje s určeným koordinátorem či koordinátory OSN, jakož i s určeným koordinátorem či koordinátory Ligy arabských států a s jejími členskými státy.
3) Podle potřeby se uskutečňují konzultace s Africkou unií.
Článek 9
Účast třetích států
1) Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost Unie a jednotný institucionální rámec a v souladu s příslušnými pokyny Evropské rady, mohou být třetí státy, zejména členské státy Ligy arabských států, vyzvány, aby se podílely na operaci.
2) Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor, aby vyzval třetí státy k poskytnutí příspěvku a aby na doporučení velitele operace Evropské unie a Vojenského výboru EU přijal odpovídající rozhodnutí o přijetí navrhovaných příspěvků.
3) Podrobná pravidla účasti třetích států jsou předmětem dohod, které budou uzavřeny podle článku 37 Smlouvy o EU a v souladu s postupem stanoveným v článku 218 Smlouvy o fungování EU. Jestliže Unie a třetí stát uzavřely dohodu, kterou se vytváří rámec pro účast tohoto třetího státu na operacích Unie pro řešení krizí, použije se v souvislosti s touto operací uvedená dohoda.
4) Třetí státy, které poskytují pro EUFOR Lybia významné vojenské příspěvky, mají ve vztahu k běžnému řízení operace stejná práva a povinnosti jako členské státy, které se účastní operace.
5) Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor, aby v případě, že třetí státy poskytnou významné vojenské příspěvky, přijal rozhodnutí o zřízení Výboru přispěvatelů.
Článek 10
Postavení sil pod vedením Unie a jejich personálu
Postavení sil pod vedením Unie a jejich personálu, včetně výsad, imunit a dalších záruk nezbytných pro splnění a řádné fungování jejich mise, může být předmětem dohod, které budou uzavřeny podle článku 37 Smlouvy o EU postupem podle čl. 218 odst. 3 Smlouvy o fungování EU.
Článek 11
Finanční ustanovení
1) Společné náklady EUFOR Lybia jsou spravovány v souladu s rozhodnutím 2008/975/SZBP.
2) Finanční referenční částka určená na krytí společných nákladů EUFOR Lybia se stanoví na 7 900 000 EUR. Procentní sazba referenční částky podle čl. 25 odst. 1 rozhodnutí 2008/975/SZBP se stanoví na 30 %.
Článek 12
Předávání informací třetím stranám
1) Vysoký představitel je oprávněn v souladu s bezpečnostními předpisy Rady (2) předávat Africké unii, Egyptu, Lize arabských států, Organizaci spojených národů, Tunisku a jiným třetím stranám přidruženým k tomuto rozhodnutí utajované informace a dokumenty Unie vytvořené pro účely EUFOR Lybia až do úrovně klasifikace vhodné pro jednotlivé třetí strany.
2) Vysoký představitel je oprávněn předávat Africké unii, Egyptu, Lize arabských států, Organizaci spojených národů, Tunisku a jiným třetím stranám přidruženým k tomuto rozhodnutí neutajované dokumenty Unie vztahující se k jednáním Rady o Africké unii, Egyptu, Lize arabských států, Organizaci spojených národů, Tunisku a jiným, na které se vztahuje služební tajemství podle čl. 6 odst. 1 jednacího řádu Rady (3).
Článek 13
Vstup v platnost a ukončení
1) Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
2) EUFOR Lybia skončí do čtyř měsíců od dosažení počáteční operační schopnosti, nerozhodne-li Rady jinak.
3) Toto rozhodnutí se zrušuje dnem uzavření operačního velitelství Evropské unie nebo velitelství sil, podle toho, co nastane později, v souladu se schváleným plánem ukončení EUFOR Lybia, aniž jsou dotčeny příslušné postupy týkající se auditu a předkládání účtů EUOFR Lybia stanovené v rozhodnutí 2008/975/SZBP.
V Bruselu dne 1. dubna 2011.
NÕUKOGU OTSUS 2011/210/ÜVJP,
1. aprill 2011,
Euroopa Liidu sõjalise operatsiooni kohta, mis viiakse läbi Liibüa kriisiolukorrale reageerimiseks, et toetada humanitaarabioperatsioone (EUFOR Libya)
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artiklit 28 ja artikli 43 lõiget 2,
võttes arvesse liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ettepanekut
ning arvestades järgmist:
(1)
ÜRO Julgeolekunõukogu väljendas 26. veebruaril 2011 vastu võetud resolutsioonis, mis käsitleb rahu ja julgeolekut Aafrikas (1970 (2011)), sügavat muret olukorra pärast Liibüas ning mõistis hukka vägivalla ja jõu kasutamise tsiviilisikute vastu. Peale selle kutsus julgeolekunõukogu kõiki ÜRO liikmesriike üles tegema Liibüas kättesaadavaks humanitaarabi ja muu toetuse.
(2)
Julgeolekunõukogu tuletas oma 17. märtsil 2011 vastu võetud Liibüa olukorda käsitlevas resolutsioonis 1973 (2011) meelde resolutsiooni 1970 (2011) ja väljendas oma kindlat tahet tagada tsiviilisikute ja tsiviilelanikkonnaga asustatud alade kaitse ning kiire ja takistamatu humanitaarabi läbipääs ja humanitaarabitöötajate ohutus. Julgeolekunõukogu tundis samuti heameelt naaberriikide, eelkõige Tuneesia ja Egiptuse reageerimise üle põgenike ja võõrtöötajate vajaduste rahuldamisel ning kutsus rahvusvahelist üldsust üles neid jõupingutusi toetama.
(3)
Lisaks volitas ÜRO Julgeolekunõukogu liikmesriike, kes on teavitanud ÜRO peasekretäri ning tegutsevad kas riiklikul tasandil või piirkondlike organisatsioonide või kokkulepete raames ning koostöös ÜRO peasekretäri ja Araabia Liiga liikmesriikidega, võtma kõiki meetmeid, mis on vajalikud selleks, et kaitsta Liibüa tsiviilisikuid ja tsiviilelanikkonnaga asustatud alasid, mida ähvardavad rünnakud, välistades aga mis tahes vormis või mis tahes Liibüa territooriumi osale okupeerivate võõrvägede viimise.
(4)
Nõukogu väljendas oma 21. märtsi 2011. aasta järeldustes muret olukorra pärast Liibüas ning mõistis hukka ulatusliku ja süstemaatilise inimõiguste rikkumise, vägivalla ja julmad repressioonid, mida režiim Liibüa rahva vastu toime paneb. Nõukogu väljendas rahulolu ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1973 (2011) vastuvõtmise üle ja rõhutas liidu kindlat tahet aidata kaasa selle rakendamisele ning tegutseda sel eesmärgil ühiselt ja resoluutselt koos kõigi rahvusvaheliste partneritega, iseäranis Araabia Riikide Liiga ja teiste piirkondlike sidusrühmadega. Nõukogu kinnitas, et liidu peaeesmärk on kaitsta tsiviilelanikkonda ja toetada Liibüa rahvast, et see saaks viia ellu oma soovi luua demokraatlik ühiskond.
Nõukogu väljendas ühtlasi ELi valmisolekut toetada ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika alusel humanitaarabi andmist, et reageerida ÜRO koordineeriva rolli raames Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Humanitaarasjade Koordineerimise Büroo (OCHA) taotlusele.
(5)
Nõukogu kiitis 24. märtsil 2011 heaks kriisiohjamise kontseptsiooni, et reageerida kriisile Liibüas. Edasine planeerimine peaks keskenduma humanitaarabi andmise toetamisele. Eelkõige ei mõjuta operatsioon humanitaarabiasutuste neutraalsust ega erapooletust. Kõigi operatsiooni käivitamisega seotud otsuste aluseks peab olema OCHA taotlus ning otsuste tegemisel peab arvesse võtma hetkeolukorda peegeldavat riski- ja ohuhinnangut.
(6)
Egiptuse ja Tuneesia valitsustega toimub tihe koordineerimine ja konsulteerimine, et tagada nende luba võimalikuks liidu sõjaliseks kohalolekuks nende vastavatel territooriumidel.
(7)
Poliitika- ja julgeolekukomitee peaks nõukogu ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja (kõrge esindaja) vastutusel teostama poliitilist kontrolli liidu sõjalise operatsiooni üle, andma selle jaoks strateegilisi suuniseid ja tegema asjakohaseid otsuseid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu (ELi leping) artikli 38 kolmanda lõiguga.
(8)
On vaja pidada läbirääkimisi kolmandate riikide osalemist ELi operatsioonidel ning liidu vägede ja personali staatust käsitlevate rahvusvaheliste lepingute üle ja need sõlmida.
(9)
Liikmesriigid peaksid katma käesolevast otsusest tulenevad sõjalise või kaitsepoliitilise tähendusega tegevuskulud vastavalt ELi lepingu artikli 41 lõikele 2 ja kooskõlas nõukogu 18. detsembri 2008. aasta otsusega 2008/975/ÜVJP, millega luuakse mehhanism Euroopa Liidu sõjalise või kaitsepoliitilise tähendusega operatsioonide ühiste kulude rahastamise haldamiseks (edaspidi „ATHENA”) (1).
(10)
ELi lepingu artikli 28 lõige 1 annab nõukogule volituse võtta vastu otsuseid, millega määratakse kindlaks Euroopa Liidule kättesaadavaks tehtavad vahendid. Euroopa Liidu sõjalise operatsiooni ühiste kulude lähtesumma esialgse neljakuulise ajavahemiku kohta on praegu täpseim hinnanguline summa ning see ei mõjuta lõplikke summasid, mis sisalduvad ATHENAs sätestatud korra kohaselt heaks kiidetud eelarves.
(11)
ELi lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule (ELi toimimise leping) lisatud Taani seisukohta käsitleva protokolli artikli 5 kohaselt ei osale Taani liidu kaitsepoliitilise tähendusega otsuste ja meetmete väljatöötamises ning rakendamises. Taani ei osale seega operatsiooni rahastamises,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Missioon
1. Selleks et toetada ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioonide 1970 ja 1973 (2011) volituste rakendamist, viib liit Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Humanitaarasjade Koordineerimise Büroo (OCHA) taotlusel ning ühise julgeoleku- ja kaitsepoliitika raames läbi sõjalise operatsiooni (edaspidi „EUFOR Libya”), et toetada humanitaarabi andmist piirkonnas. Operatsiooni läbiviimisel järgitakse täiel määral Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni suuniseid sõjaliste ja tsiviilkaitsevahendite (MCDA) kasutamise kohta ning suuniseid välisriigi sõjaliste vahendite kasutamise kohta humanitaarabioperatsioonide toetamiseks Põhja-Aafrika hetkekriisi kontekstis.
2. Selle poliitilise eesmärgi toetamiseks teeb EUFOR Libya OCHA taotlusel järgmist, järgides sealjuures täiel määral lõikes 1 osutatud suuniseid:
-
aitab kaasa ümberasustatud isikute ohutule liikumisele ja evakueerimisele;
-
toetab humanitaarabiasutuste tegevust spetsiifiliste võimetega.
Artikkel 2
ELi operatsiooni ülema nimetamine
Euroopa Liidu operatsiooni EUFOR Libya ülemaks nimetatakse kontradmiral Claudio GAUDIOSI.
Artikkel 3
ELi operatsiooni peakorteri määramine
EUFOR Libya peakorter asub Roomas.
Artikkel 4
Operatsiooni planeerimine ja käivitamine
Otsuse ELi sõjalise operatsiooni käivitamise kohta võtab pärast operatsiooni plaani ja tegevuseeskirjade heakskiitmist vastu nõukogu, võttes arvesse hetkeolukorda peegeldavat riski- ja ohuhinnangut.
Artikkel 5
Poliitiline kontroll ja strateegiline juhtimine
1. Poliitika- ja julgeolekukomitee teostab nõukogu ning kõrge esindaja vastutusel EUFOR Libya poliitilist kontrolli ja strateegilist juhtimist. Nõukogu volitab poliitika- ja julgeolekukomiteed tegema kooskõlas ELi lepingu artikli 38 kolmanda lõiguga asjakohaseid otsuseid. Kõnealune volitus hõlmab õigust teha muudatusi planeerimisdokumentidesse, sealhulgas operatsiooni plaani, alluvusahelasse ja tegevuseeskirjadesse. Volituse hulka kuulub ka õigus teha Euroopa Liidu operatsiooni ülema ja/või Euroopa Liidu vägede juhataja nimetamist käsitlevaid otsuseid. EUFOR Libya eesmärkide ja lõpetamisega seoses jääb otsustusõigus nõukogule.
2. Poliitika- ja julgeolekukomitee annab nõukogule korrapäraselt aru.
3. Poliitika- ja julgeolekukomitee saab Euroopa Liidu sõjalise komitee esimehelt korrapäraselt aruandeid EUFOR Libya läbiviimise kohta. Poliitika- ja julgeolekukomitee võib vajaduse korral kutsuda Euroopa Liidu operatsiooni ülema ja/või vägede juhataja oma koosolekutele.
Artikkel 6
Sõjaline juhtimine
1. ELi sõjaline komitee kontrollib Euroopa Liidu operatsiooni ülema juhitava EUFOR Libya nõuetekohast läbiviimist.
2. ELi sõjaline komitee saab Euroopa Liidu operatsiooni ülemalt korrapäraselt aruandeid. ELi sõjaline komitee võib vajaduse korral kutsuda Euroopa Liidu operatsiooni ülema ja/või vägede juhataja oma koosolekutele.
3. ELi sõjalise komitee esimees on Euroopa Liidu operatsiooni ülema peamiseks kontaktisikuks.
Artikkel 7
Liidu tegevuse rakendamine ja järjepidevus
1. Kõrge esindaja tagab käesoleva otsuse rakendamise ja selle kooskõla kogu Euroopa Liidu välistegevusega, sealhulgas liidu humanitaarabialase tegevusega.
2. Euroopa Liidu operatsiooni ülem abistab kõrget esindajat käesoleva otsuse rakendamisel.
Artikkel 8
Koostöö teiste osalejatega
1. Operatsiooni planeeritakse ja see viiakse läbi tihedas koostöös ja vastastikuses täiendavuses OCHAga, kes juhib üldist humanitaarabi, Põhja-Atlandi Lepingu Organisatsiooni ja teiste osalejatega.
2. EUFOR Libya väed teevad tihedat koostööd Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni nimetatud koordinaatori(te)ga ning Araabia Liiga ja selle liikmesriikide nimetatud koordinaatori(te)ga.
3. Vajaduse korral konsulteeritakse Aafrika Liiduga.
Artikkel 9
Kolmandate riikide osalemine
1. Ilma et see piiraks liidu sõltumatust otsuste tegemisel ja ühtset institutsioonilist raamistikku ning kooskõlas Euroopa Ülemkogu asjakohaste suunistega võib kutsuda operatsioonil osalema kolmandaid riike, eelkõige Araabia Liiga liikmesriike.
2. Nõukogu volitab poliitika- ja julgeolekukomiteed kutsuma kolmandaid riike osalema ning tegema Euroopa Liidu operatsiooni ülema ja ELi sõjalise komitee soovitusel asjakohaseid otsuseid pakutava osaluse vastuvõtmise kohta.
3. Kolmandate riikide osalemist käsitlev üksikasjalik kord kehtestatakse lepingutega, mis sõlmitakse ELi lepingu artikli 37 kohaselt ja vastavalt ELi toimimise lepingu artiklis 218 sätestatud korrale. Kui Euroopa Liit ja kolmas riik on sõlminud lepingu, millega kehtestatakse raamistik kõnealuse kolmanda riigi osalemise kohta liidu kriisiohjamisoperatsioonidel, kehtivad sellise lepingu sätted käesoleva operatsiooni kontekstis.
4. Kolmandatel riikidel, kes annavad EUFOR Libyasse märkimisväärse sõjalise panuse, on operatsiooni igapäevase haldamise seisukohast samad õigused ja kohustused kui operatsioonis osalevatel liikmesriikidel.
5. Nõukogu volitab poliitika- ja julgeolekukomiteed tegema asjakohaseid otsuseid panustajate komitee loomiseks, juhul kui kolmandad riigid peaksid andma märkimisväärse sõjalise panuse.
Artikkel 10
Liidu juhitavate vägede ja personali staatus
Liidu juhitavate vägede ja personali staatust, sealhulgas privileege, immuniteete ja täiendavaid tagatisi, mis on vajalikud nende ülesannete täitmiseks ja tegevuse sujuvaks läbiviimiseks, võib käsitleda lepingutes, mis sõlmitakse ELi lepingu artikli 37 kohaselt ja vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 218 lõikes 3 sätestatud korrale.
Artikkel 11
Rahastamiskord
1. EUFOR Libya ühiseid kulusid hallatakse nõukogu 18. detsembri 2008. aasta otsuse 2008/975/ÜVJP alusel.
2. EUFOR Libya ühiste kulude lähtesumma on 7 900 000 eurot. Otsuse 2008/975/ÜVJP artikli 25 lõikes 1 osutatud lähtesumma protsendimäär on 30 %.
Artikkel 12
Teabe andmine kolmandatele isikutele
1. Kõrge esindaja on volitatud kooskõlas nõukogu julgeolekueeskirjadega (2) andma Aafrika Liidule, Egiptusele, Araabia Liigale, Tuneesiale ja ÜRO-le ning teistele käesoleva otsusega seotud kolmandatele isikutele Euroopa Liidu salastatud teavet ja dokumente, mis on koostatud EUFOR Libya jaoks, ning kuni salastatuse tasemeni, mis vastab asjakohastele nõuetele iga teabesaaja puhul.
2. Kõrge esindaja on volitatud andma Aafrika Liidule, Egiptusele, Araabia Liigale, Tuneesiale ja ÜRO-le ning teistele käesoleva otsusega seotud kolmandatele isikutele Euroopa Liidu mittesalastatud dokumente, mis käsitlevad nõukogus EUFOR Libyaga seoses peetud arutelusid ning mille puhul kehtib ametisaladuse hoidmise kohustus tulenevalt nõukogu kodukorra (3) artikli 6 lõikest 1.
Artikkel 13
Jõustumine ja lõpetamine
1. Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise päeval.
2. EUFOR Libya lõpeb hiljemalt neli kuud pärast esialgse operatiivvõime saavutamist, kui nõukogu ei otsusta teisiti.
3. Käesolev otsus tunnistatakse kehtetuks pärast Euroopa Liidu operatsiooni peakorteri ja/või vägede peakorteri sulgemise kuupäeva kooskõlas EUFOR Libya lõpetamiseks heaks kiidetud kavadega ning ilma, et see mõjutaks selle otsuses 2008/975/ÜVJP sätestatud raamatupidamisaruannete auditeerimist ja esitamist käsitlevat asjakohast korda.
Brüssel, 1. aprill 2011