PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. května 2011,
kterým se stanoví, že čl. 30 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb není použitelný na těžbu černého uhlí v České republice
(oznámeno pod číslem K(2011) 3406)
(Pouze české znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/306/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (1), a zejména na čl. 30 odst. 4 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI
(1)
Dne 22. listopadu 2010 obdržela Komise elektronickou poštou žádost České republiky podle čl. 30 odst. 4 směrnice 2004/17/ES o vynětí dobývání černého uhlí v České republice z použitelnosti ustanovení směrnice 2004/17/ES. Komise si dne 21. ledna 2011 vyžádala elektronickou poštou doplňující informace. Odpověď na žádost o informace byla českými orgány zaslána elektronickou poštou dne 9. února 2011.
(2)
Žádost byla doplněna dopisem nezávislého vnitrostátního orgánu (Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže) v podobě předběžného stanoviska ze dne 7. listopadu 2008. Český Úřad pro ochranu hospodářské soutěže analyzoval podmínky přístupu na relevantní trh a shledal, že přístup je neomezený. Ve stanovisku se však neuvádí, že byly splněny ostatní podmínky týkající se přímého vystavení hospodářské soutěži, pokud jde o dobývání černého uhlí v České republice.
(3)
Jediným subjektem, který v České republice těží černé uhlí, je společnost OKD a.s., což je soukromá společnost, již 100 % vlastní nizozemská soukromá holdingová společností New World Resources (NWR).
II. PRÁVNÍ RÁMEC
(4)
Článek 30 směrnice 2004/17/ES stanoví, že zakázky určené pro umožnění výkonu jedné z činností, na které se směrnice vztahuje, se touto směrnicí neřídí, pokud je daná činnost v členském státě, ve kterém je vykonávána, přímo vystavena hospodářské soutěži na trzích, na které není omezen přístup. Přímé vystavení hospodářské soutěži se posuzuje na základě objektivních kritérií s přihlédnutím ke zvláštnostem dotyčného odvětví. Přístup na trh se považuje za neomezený, pokud členský stát provedl a uplatňuje příslušné právní předpisy EU k otevření daného odvětví nebo jeho části. Tyto právní předpisy jsou uvedeny v příloze XI směrnice 2004/17/ES. Pro průzkum ložisek uhlí a jiných pevných paliv a jejich těžbu však příloha XI neuvádí žádné příslušné právní předpisy, které by tento sektor liberalizovaly. Z toho vyplývá, že volný přístup na dotyčný trh nelze předpokládat, a je tedy nutno jej prokázat fakticky i právně.
(5)
Přezkum právních ustanovení upravujících vydávání povolení k těžbě v České republice ukazuje, že tato povolení jsou v současné době vydávána bez diskriminace, na základě posouzení odborné kvalifikace žadatele a technické a finanční způsobilosti k provádění těžebních prací. Pro účely tohoto rozhodnutí lze možnost získat povolení k těžbě považovat právně za neomezenou.
(6)
Přímé vystavení hospodářské soutěži by se mělo posoudit na základě různých ukazatelů, z nichž žádný není nutně sám o sobě rozhodující. Pokud jde o trhy dotčené tímto rozhodnutím, jedním kritériem, které by se mělo vzít v úvahu, je úhrnný podíl tří hlavních účastníků na daném trhu (2). Dalším kritériem je stupeň koncentrace na těchto trzích. Vzhledem k charakteristice daných trhů by měla být vzata v úvahu i další kritéria, jako je míra, v jaké zákazníci mění dodavatele.
(7)
Tímto rozhodnutím není dotčeno uplatňování pravidel hospodářské soutěže.
III. POSOUZENÍ
(8)
Žádost předložená Českou republikou se týká dobývání černého uhlí v České republice.
(9)
Česká žádost se týká tzv. „primárního trhu černého uhlí“, který zahrnuje produkci černého uhlí a velkoobchodní prodej uhlí (3). Při posuzování hospodářské soutěže na trhu v oblasti produkce černého uhlí je nutno zohlednit vazby mezi produkcí a prvním prodejem nebo velkoobchodním prodejem vytěženého černého uhlí. Tato definice je rovněž v souladu s předchozími rozhodnutími Komise (4) ohledně využívání jiných druhů paliv.
(10)
Vytěžené černé uhlí má různé chemické složení a jakost v závislosti na geologických podmínkách jednotlivých těžených slojí. Černé uhlí lze dělit na uhlí vhodné pro koksování (koksovatelné uhlí) a energetické uhlí. Ačkoli se tyto dva druhy černého uhlí těží stejným způsobem a za použití stejných technologií, mají zcela odlišné konečné užití a rozdílnou zákaznickou základnu. Jejich ceny se liší a tyto výrobky nejsou navzájem zaměnitelné.
(11)
Koksovatelné uhlí je definováno jako černé uhlí s kvalitou, která umožňuje výrobu koksu vhodného pro použití do vysokých pecí, a nepoužívá se k přímému vytápění nebo výrobě energie. Koksovatelné uhlí nakupují výhradně společnosti, které vyrábějí koks. Koksovatelné uhlí je jedinou surovinou pro výrobu koksu a nemá v podstatě žádné jiné využití. Koksovatelné uhlí nelze nahradit energetickým uhlím.
(12)
Energetické uhlí je uhlí, které nelze označit za koksovatelné uhlí. Energetické uhlí se používá v elektrárnách jako palivo pro výrobu elektřiny, tepla a technologické páry a rovněž při výrobním procesu v takových průmyslových závodech, jako jsou cukrovary, cihelny, cementárny a vápenky, papírny apod. Energetické uhlí lze nahradit koksovatelným uhlím, ale takové nahrazování by nebylo hospodářsky únosné.
(13)
Koksovatelné uhlí lze dále rozdělit do několika kategorií podle jeho jakosti. Nejkvalitnějším koksovatelným uhlím je tvrdé koksovatelné uhlí, po němž z hlediska jakosti následuje polotvrdé koksovatelné uhlí a dále poloměkké koksovatelné uhlí. Trh s jednotlivými druhy koksovatelného uhlí však není oddělený a pro účely posouzení v rámci tohoto rozhodnutí se mezi nimi nebude takto rozlišovat.
(14)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti a v souladu s žádostí se pro účely posouzení podmínek stanovených v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES považují trh s koksovatelným uhlím a trh s energetickým uhlím za oddělené výrobkové trhy, a proto by se měly zkoumat odděleně.
(15)
Česká žádost vychází z toho, že relevantní zeměpisný trh by přesahoval české území a v případě koksovatelného uhlí by zahrnoval území České republiky, Slovenska, Rakouska, Polska a Maďarska. V případě energetického uhlí se žadatel domnívá, že zeměpisný trh by měl být vymezen jako trh, který zahrnuje území České republiky, Slovenska, Rakouska, Polska, Maďarska a Německa. Žadatel tvrdí, že hlavním důvodem pro toto vymezení trhu je významný objem vzájemných přeshraničních dodávek, dále skutečnost, že zákazníci mění dodavatele, a také neexistence správních překážek (celních překážek, kvót apod.).
(16)
Podle žádosti (5) je Česká republika čistým vývozcem koksovatelného i energetického uhlí. V roce 2009 vyvezla Česká republika 3 581 tisíc tun koksovatelného uhlí a 2 389 tisíc tun energetického uhlí (6), což činí přibližně 61 % a 47 % příslušných objemů domácí produkce. V tomtéž roce činil dovoz do České republiky 771 tisíc tun koksovatelného uhlí a 954 tisíc tun energetického uhlí, což představuje 13 % a 19 % příslušných objemů domácí produkce (7), přičemž tento dovoz pocházel hlavně z Polska. Dovoz z Polska ve skutečnosti činil přibližně 90 % celkového dovozu koksovatelného uhlí a 80 % celkového dovozu energetického uhlí.
(17)
Ačkoliv žadatel uvádí, že uhlí z produkce OKD v České republice - ať už koksovatelné nebo energetické - je konkurenceschopné do vzdálenosti 500 km, je třeba poznamenat, že zákazníci společnosti OKD se nacházejí v okruhu přibližně 350 km od místa produkce uhlí, kterým je Ostrava.
(18)
Pokud jde o prodej koksovatelného uhlí, OKD má jednoho významného zákazníka ve Slovenské republice, který koupil v roce 2007 asi 26 % a v roce 2009 30 % produkce OKD, a dalšího významného zákazníka v Rakousku, který koupil v roce 2007 13 % a v roce 2009 19 % produkce OKD. Žadatel mezi svými hlavními zákazníky mimo území České republiky rovněž uvádí jednu společnost v Polsku, ale její nákupy představují pouze asi 8 % produkce OKD.
(19)
Pokud jde o prodej energetického uhlí, kromě českých zákazníků uvádí OKD jednoho významného zákazníka v Rakousku, na kterého připadlo v roce 2007 asi 12 % a v roce 2009 21% odbytu společností OKD, a jednoho zákazníka v Německu, na kterého připadlo v roce 2007 5 % a v roce 2009 3 % odbytu energetického uhlí.
(20)
Podle žádosti existuje „vysoká koncentrace tří největších soutěžitelů“ (8), což lze skutečně pozorovat na všech vnitrostátních trzích posuzovaných odděleně, a to jak pokud jde o energetické uhlí, tak i pokud jde o koksovatelné uhlí. Žadatel rovněž připouští, že „naprostá většina vytěženého uhlí je spotřebována na domácím trhu“ (9), což se potvrzuje ve všech zemích produkujících černé uhlí, jež tvoří zeměpisnou oblast, která je v žádosti brána v úvahu (v České republice, Polsku, Německu).
(21)
Podle sdělení Komise o definici relevantního trhu (10) je relevantní zeměpisný trh tvořen oblastí, ve které jsou podmínky hospodářské soutěže dostatečně stejnorodé a kterou lze odlišit od sousedních zeměpisných oblastí, protože podmínky hospodářské soutěže jsou v těchto oblastech zjevně odlišné. V této souvislosti je možné poznamenat, že pobřežní oblasti střední Evropy (zejména severní Německo a severní Polsko) jsou vystaveny dovozu uhlí přepravovaného po moři a vzhledem k tomu, že mimo jiné například sazby za námořní přepravu jsou podstatně nižší než náklady na pozemní přepravu, mohou být podmínky hospodářské soutěže v těchto oblastech odlišné (11).
(22)
V žádosti se uvádí, že důležitým faktorem při určování ceny uhlí je stabilita a zabezpečení dodávek a doba, na kterou se smlouva uzavírá (12), a že smlouvy o dodávkách uhlí, ať už energetického nebo koksovatelného, jsou zpravidla dlouhodobé.
(23)
Odběratelé černého uhlí v České republice kupují uhlí od OKD nebo v omezeném množství od polských společností. Přestože dovoz z jiných zemí roste, není dosud významný (13).
(24)
S ohledem na výše uvedené faktory se pro účely hodnocení podmínek stanovených v čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES považuje zeměpisný trh za omezený na území České republiky a Polska, a to jak pokud jde o energetické uhlí, tak i pokud jde o koksovatelné uhlí. V důsledku výše uvedených rozdílů mezi oblastmi, které lze snadno zásobovat uhlím přepravovaným po moři, a oblastmi, které jsou nejspíše příliš daleko od jakéhokoli pobřeží, by mohl být tento zeměpisný trh ještě menší, tvořený pouze Českou republikou a jihem Polska. Tato otázka však může zůstat nezodpovězena, jelikož větší vymezení trhu je pro žadatele příznivější. Podle obou definic trhu vede rozbor ke stejnému výsledku.
(25)
Vychází se z úvahy, že pokud jde o těžbu černého uhlí, jedním z ukazatelů míry hospodářské soutěže na vnitrostátních trzích je celkový podíl tří největších producentů na trhu.
(26)
OKD a dva polští dodavatelé koksovatelného uhlí jsou zdaleka nejvýznamnějšími dodavateli v rámci relevantního zeměpisného trhu. Společnost OKD je největším dodavatelem koksovatelného uhlí v České republice (její podíl na trhu v České republice v roce 2008 činil 75,5 %). Dva polští dodavatelé koksovatelného uhlí jsou největšími dodavateli v Polsku (jejich podíl na trhu v Polsku v roce 2008 činil 60,2 % a 19,3 %). Na zeměpisném trhu zahrnujícím Českou republiku a Polsko činil úhrnný tržní podíl tří největších producentů v roce 2008 přibližně 93 %. Stojí rovněž za zmínku, že největší konkurent společnosti OKD má sám o sobě podíl na trhu přibližně 49 %.
(27)
I v případě, že vezmeme v úvahu větší trh zahrnující Českou republiku, Slovensko, Rakousko, Polsko a Maďarsko, jak požaduje žadatel, by úhrnné tržní podíly tří největších konkurentů byly stále velmi vysoké (91,3 % v roce 2005, 87,7 % v roce 2006, 85 % v roce 2007 a 86,6 % v roce 2008 (14)), takže na jejich základě nelze vyvozovat, že je trh s koksovatelným uhlím dostatečně vystaven hospodářské soutěži.
(28)
Jak připomíná 22. bod odůvodnění, zabezpečení a stabilita dodávek hrají důležitou úlohu ve smluvních vztazích. Informace poskytnuté žadatelem o míře, v jaké zákazníci mění své dodavatele koksovatelného uhlí, ukazují, že u tohoto produktu prakticky nedochází k žádnému přecházení zákazníků mezi dodavateli. Smlouvy na dodávky koksovatelného uhlí jsou dlouhodobé a nebyly předloženy žádné důkazy, že by některý ze zákazníků přešel od OKD k jinému dodavateli. Nelze tedy předpokládat, že by některý odběratel koksovatelného uhlí byl ochoten nebo dokonce schopen snadno přejít k jinému dodavateli v případě malého, ale významného zvýšení ceny společností OKD.
(29)
OKD a dva polští dodavatelé energetického uhlí jsou zdaleka nejvýznamnějšími producenty energetického uhlí v rámci relevantního zeměpisného trhu. Společnost OKD je největším dodavatelem energetického uhlí v České republice (její podíl na trhu v České republice v roce 2008 činil 61,6 %). Dva polští dodavatelé energetického uhlí jsou největšími dodavateli v Polsku (jejich podíl na trhu v Polsku v roce 2008 činil 52,5 % a 17,7 %). V rámci zeměpisného trhu zahrnujícího Českou republiku a Polsko činil úhrnný tržní podíl tří největších producentů v roce 2008 přibližně 72 %. Stojí rovněž za zmínku, že největší konkurent společnosti OKD měl sám o sobě na zeměpisném trhu zahrnujícím Českou republiku a Polsko podíl přibližně 50 %.
(30)
Kromě toho, v rámci všech tří zeměpisných trhů s energetickým uhlím, které jsou uvedeny v 29. bodě odůvodnění (v samotné České republice, v samotném Polsku a v rámci zeměpisného trhu zahrnujícího obě tyto země), existuje hospodářský subjekt, který má sám o sobě podíl na trhu přibližně 50 % nebo více. V této souvislosti je tudíž nutno připomenout ustálenou judikaturu (15), podle které „jsou až na výjimečné případy značně velké podíly na trhu samy o sobě důkazem existence dominantního postavení. To je situace, kdy podíl na trhu činí 50 %“.
(31)
I v případě, že vezmeme v úvahu větší trh zahrnující Českou republiku, Slovensko, Rakousko, Polsko, Maďarsko a Německo, jak požaduje žadatel, by úhrnné tržní podíly tří největších konkurentů byly stále dosti vysoké (62,7 % v roce 2005, 60,2 % v roce 2006, 56,9 % v roce 2007 a 57,3 % v roce 2008 (16)).
(32)
Podobně jako v případě koksovatelného uhlí hrají zabezpečení a stabilita dodávek energetického uhlí důležitou úlohu ve smluvních vztazích. Informace poskytnuté žadatelem o míře, v jaké zákazníci mění své dodavatele, ukazují, že řada odběratelů energetického uhlí v určitých letech přerušuje své dodávky od OKD nebo že některé roční či okamžité smlouvy nebyly nikdy obnoveny. Jelikož však žadatel neposkytl informace o objemech dotyčných dodávek ani o jejich poměru k produkci OKD, jak bylo požadováno, bylo by obtížné dospět k závěru, že by některý zákazník OKD snadno přešel k jinému dodavateli v případě malého, ale významného zvýšení ceny společností OKD.
IV. ZÁVĚRY
(33)
Pokud jde o dobývání černého uhlí v České republice, lze tudíž situaci shrnout takto: v případě energetického i koksovatelného uhlí jsou úhrnné tržní podíly tří největších konkurentů v rámci zeměpisného trhu vymezeného pro účely tohoto rozhodnutí vysoké a ještě důležitější je, že největší producent má sám o sobě podíl na trhu téměř 50 %, a proto by dotyčné trhy měly být považovány za trhy s vysokou koncentrací, přičemž - jak bylo připomenuto ve 20. bodě odůvodnění - převážná většina vytěženého uhlí se spotřebovává na místním trhu. Informace o míře, v jaké zákazníci mění své dodavatele, nevedou k závěru, že by některý odběratel černého uhlí hodlal nebo mohl snadno přejít k jinému dodavateli v případě malého, ale významného zvýšení ceny.
(34)
Žadatel rovněž připustil, že jelikož těžba černého uhlí není rentabilní na jiných místech než těch, která se již využívají (a zejména těch, jež využívá OKD), „není vstup dalšího subjektu na český trh reálný a v posledních pěti letech se ani neuskutečnil“ (17). Totéž platí, pokud jde o dodávky uhlí, přičemž žadatel uvádí, že mu není znám žádný významný vstup na český trh a že většina významných velkoodběratelů má uzavřeny dlouhodobé smlouvy (18).
(35)
Na základě faktorů posouzených v 8. až 34. bodě odůvodnění je třeba vyvodit závěr, že trh v oblasti dobývání černého uhlí, a to jak koksovatelného, tak energetického, není v České republice v současné době přímo vystaven hospodářské soutěži. Ustanovení čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES se proto nepoužije na smlouvy, které mají umožnit vykonávání uvedených činností v České republice. Směrnice 2004/17/ES se tedy nadále použije v případě, kdy zadavatelé zadávají zakázky, které mají umožnit dobývání černého uhlí v České republice, nebo když pořádají veřejné soutěže na vykonávání takových činností v České republice.
(36)
Toto rozhodnutí se zakládá na právní a skutkové situaci v období od listopadu 2010 do března 2011, jak se jeví z informací předložených Českou republikou. Může být revidováno, pokud by v případě zásadních změn právní či skutkové situace došlo k tomu, že by byly splněny podmínky pro uplatnění čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES.
(37)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Poradního výboru pro veřejné zakázky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES není použitelné na dobývání černého uhlí v České republice. Směrnice 2004/17/ES se nadále použije na zakázky zadávané zadavateli, které jim mají umožnit vykonávat tyto činnosti v České republice.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice.
V Bruselu dne 20. května 2011.
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS,
20. mai 2011,
millega kehtestatakse, et bituumenkivisöe kaevandamise suhtes Tšehhi Vabariigis ei kohaldata Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/17/EÜ (millega kooskõlastatakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate ostjate hankemenetlused) artikli 30 lõiget 1
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 3406 all)
(Ainult tšehhikeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2011/306/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/17/EÜ, millega kooskõlastatakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate ostjate hankemenetlused, (1) eriti selle artikli 30 lõikeid 4 ja 6,
ning arvestades järgmist:
I. ASJAOLUD
(1)
Komisjon sai 22. novembril 2010. aastal Tšehhi Vabariigilt e-kirja direktiivi 2004/17/EÜ artikli 30 lõike 4 kohase taotlusega, milles küsitakse erandit direktiivi 2004/17/EÜ sätete kohaldamisest bituumenkivisöe kaevandamise suhtes Tšehhi Vabariigis. Komisjon nõudis 21. jaanuari 2011. aasta e-kirjas täiendavat teavet. Tšehhi Vabariigi ametiasutused vastasid teabenõudele 9. veebruari 2011. aasta e-kirjaga.
(2)
Taotlusele oli lisatud esialgse arvamuse vormis 7. novembri 2008. aasta kiri sõltumatult riigiasutuselt (Úřad pro ochranu hospodářské soutěže, Tšehhi Vabariigi konkurentsikaitse amet). Tšehhi Vabariigi konkurentsikaitse amet hindas asjakohasele turule juurdepääsu tingimusi ning leidis, et juurdepääs ei ole piiratud. Arvamuses ei väideta siiski, et Tšehhi Vabariigis bituumenkivisöe kaevandamisel on täidetud ka konkurentsile otsese avatuse muud tingimused.
(3)
Ainsana tegeleb Tšehhi Vabariigis bituumenkivisöe kaevandamisega ettevõte OKD a.s, mis on eraettevõte ja kuulub 100 % ulatuses Hollandi eraõiguslikule valdusettevõtjale - New World Resources (NWR).
II. ÕIGUSLIK RAAMISTIK
(4)
Direktiivi 2004/17/EÜ artiklis 30 on sätestatud, et direktiivis käsitletava tegevuse võimaldamiseks sõlmitud lepingute suhtes ei kohaldata kõnealust direktiivi, kui liikmesriigis, kus neid täidetakse, on see tegevus otseselt avatud konkurentsile turgudel, millele juurdepääs ei ole piiratud. Otsest avatust konkurentsile hinnatakse objektiivsete kriteeriumide põhjal, võttes arvesse asjaomase sektori erijooni. Juurdepääsu ei peeta piiratuks, kui liikmesriik on rakendanud asjakohased ELi õigusaktid, mis avavad konkurentsile asjaomase sektori või osa sellest, ning kohaldab neid. Nimetatud õigusaktid on loetletud direktiivi 2004/17/EÜ XI lisas. Söe ja teiste tahkete kütuste leiukohtade uuringute ja kaevandamise kohta ei ole XI lisas siiski loetletud ühtegi seda sektorit liberaliseerivat asjakohast õigusakti. Sellest tulenevalt ei saa eeldada vaba juurdepääsu turule ning seda tuleb näidata de facto ja de jure.
(5)
Tšehhi Vabariigis kaevandamislubade väljastamise suhtes kohaldatavate õigusnormide analüüs näitab, et juurdepääs antakse hetkel mittediskrimineerival alusel, tuginedes taotleja professionaalse kvalifikatsiooni hindamisele ning tehnilisele ja rahanduslikule suutlikkusele töid teha. Käesoleva otsuse kohaldamisel võib kaevandamisloa saamise võimalust pidada de jure vabaks.
(6)
Otsest avatust konkurentsile tuleks hinnata eri näitajate põhjal, millest ükski ei pruugi olla iseenesest otsustav. Käesolevas otsuses käsitletavate turgude puhul tuleb ühe kriteeriumina arvesse võtta kolme peamise turuosalise liidetud turuosasid (2). Teine kriteerium on kõnealuste turgude kontsentratsioon. Asjaomaste turgude omadusi arvestades tuleks arvesse võtta täiendavaid kriteeriume, nagu tarbijate poolt tarnija vahetamise määr.
(7)
Käesolev otsus ei piira konkurentsieeskirjade kohaldamist.
III. HINDAMINE
(8)
Tšehhi Vabariigi esitatud taotluses käsitletakse bituumenkivisöe kaevandamist Tšehhi Vabariigis.
(9)
Tšehhi Vabariigi taotluses käsitletakse bituumenkivisöe esmaturgu ning see sisaldab bituumenkivisöe tootmist ja söe hulgimüüki (3). Bituumenkivisöe tootmise turul esineva konkurentsi olemasolu hindamisel tuleb tähelepanu pöörata kaevandatud bituumenkivisöe tootmise ja esmamüügi/hulgimüügi vahelistele ühendustele. Selline määratlus on samuti kooskõlas komisjoni eelnevate otsustega, (4) mis käsitlevad teist tüüpi kütuste kasutamist.
(10)
Kaevandatud bituumenkivisüsi võib olla erineva keemilise koostise ja kvaliteediga, olenevalt üksiku kaevandatava kihi geoloogilistest tingimustest. Bituumenkivisöe saab jagada koksi- ja aurusöeks. Ehkki neid kahte bituumenkivisöetüüpi kaevandatakse samamoodi, kasutades samu tehnoloogiaid, on neil siiski täiesti erinev lõppkasutus ja kliendibaas. Hinnad on erinevad ja tooteid ei saa teineteisega asendada.
(11)
Koksisüsi on määratletud bituumenkivisöena, mille kvaliteet võimaldab toota koksi kõrgahjudes ja mida ei kasutata otsesel kütmisel ega energiatootmisel. Koksisütt ostavad üksnes koksi tootvad ettevõtted. Koksisüsi on ainus tooraine koksi tootmiseks ja tegelikult puudub sellel muu kasutusala. Koksisütt ei saa asendada aurusöega.
(12)
Aurusüsi on süsi, mida ei saa kvalifitseerida koksisöena. Aurusütt kasutatakse elektrijaamades kütusena elektri, soojuse ja tehnoloogilise auru tootmisel osana selliste tööstusettevõtete tootmisprotsessis nagu suhkru rafineerimistehased, tellisevabrikud, tsemendivabrikud ja lubjapõletusahjud, paberivabrikud jne. Aurusütt võib asendada koksisöega, kuid see ei oleks majanduslikult mõistlik.
(13)
Koksisütt saab selle kvaliteedi alusel jagada omakorda kategooriateks. Koksisüsi, mida nimetatakse kõvaks koksisöeks, on parima kvaliteediga; sellele järgnevad poolkõva koksisüsi ja poolpehme koksisüsi. Eri tüüpi koksisöe turud ei ole siiski eraldatud ja käesoleva otsuse kohase hinnangu andmiseks sellist eristamist ei tehta.
(14)
Eeltoodut arvestades ja kooskõlas taotlusega ning direktiivi 2004/17/EÜ artikli 30 lõikes 1 sätestatud tingimuste hindamiseks leitakse, et koksisüsi ja aurusüsi moodustavad eraldi tooteturud ning seetõttu tuleks neid analüüsida eraldi.
(15)
Tšehhi Vabariigi taotluses leitakse, et asjaomane geograafiline turg oleks riiklikust territooriumist suurem turg, mis koksisöe puhul hõlmab Tšehhi Vabariigi, Slovakkia, Austria, Poola ja Ungari territooriumid. Aurusöe puhul leiab taotleja, et geograafilist turgu tuleks määratleda alana, kuhu kuuluvad Tšehhi Vabariik, Slovakkia, Austria, Poola, Ungari ja Saksamaa. Väidetakse, et turu sellise määratlemise peamine põhjus on tähtis vastastikune piiriülene tarnimine, tarbija poolt tarnija vahetamine ja haldustõkete (tollibarjäärid, kvoodid jne) puudumine.
(16)
Vastavalt taotlusele (5) on Tšehhi Vabariik nii koksisöe kui ka aurusöe puhaseksportija. 2009. aastal eksportis Tšehhi Vabariik 3 581 000 tonni koksisütt ja 2 389 000 tonni aurusütt, (6) mis moodustab ligikaudu 61 % ja 47 % vastavast sisetootmisest. Samal aastal imporditi Tšehhi Vabariiki 771 000 tonni koksisütt ja 954 000 tonni aurusütt, mis moodustab sisetootmisest vastavalt 13 % ja 19 %, (7) ning peamine importija oli Poola. Poolast imporditu moodustas ligikaudu 90 % koksisöe ja 80 % aurusöe koguimpordist.
(17)
Ehkki taotleja väidab, et Tšehhi Vabariigis OKD toodetud süsi - kas koksi- või aurusüsi - on konkurentsivõimeline 500 km raadiuses, märgitakse, et OKD kliendid asuvad umbes 350 km raadiuses Ostravas asuvast söetootmiskohast.
(18)
Koksisöe müümisel on OKD-l üks tähtis klient Slovaki Vabariigis, kes ostis 2007. aastal ligikaudu 26 % ja 2009. aastal 30 % OKD toodangust, ning teine tähtis klient Austrias, kes ostis 2007. aastal 13 % ja 2009. aastal 19 % OKD toodangust. Taotleja loetleb ettevõtte peamiste klientide hulgas väljaspool Tšehhi Vabariiki ühe Poola ettevõtte, kuid selle ostud moodustavad vaid ligikaudu 8 % OKD toodangust.
(19)
Aurusöe müügi puhul loetleb OKD lisaks oma klientidele Tšehhi Vabariigis ühe tähtsa kliendi Austrias, kelle ostud moodustasid 2007. aastal ligikaudu 12 % ja 2009. aastal 21 % OKD müügist, ning ühe kliendi Saksamaalt, kelle ostud moodustasid 2007. aastal ligikaudu 5 % ja 2009. aastal 3 % aurusöe müügist.
(20)
Taotluse kohaselt „on kolm suurimat konkurenti tugevalt koondunud” (8) ja seda võib tõepoolest täheldada kõikidel siseriiklikel turgudel eraldi nii aurusöe kui ka koksisöe puhul. Taotleja tunnistab veel, et „enamus kaevandatud söest tarbitakse kohalikul turul” (9) ning see on kinnitust leidnud kõikides bituumenkivisütt tootvates riikides (Tšehhi Vabariik, Poola, Saksamaa), mis asuvad taotluses käsitletaval geograafilisel alal.
(21)
Vastavalt komisjoni teatisele asjaomase turu mõiste kohta (10) hõlmab asjaomane geograafiline turg konkurentsitingimustelt üsna sarnast ja naaberaladest eelkõige märgatavalt erinevate konkurentsitingimuste tõttu eristatavat ala. Seepärast tasub märkida, et Kesk-Euroopa rannikualadele (eelkõige Põhja-Saksamaale ja Põhja-Poolasse) jõuab imporditav süsi meritsi ning arvestades muu hulgas, et prahihinnad on maismaatranspordi hindadest märkimisväärselt madalamad, võivad konkurentsitingimused nendel aladel olla seetõttu erinevad (11).
(22)
Taotluses märgitakse, et söehinna määramisel on oluline tegur tarnimise stabiilsus ja tarnekindlus ning lepingu kestus (12) ning et üldiselt on nii auru- kui ka koksisöe tarnelepingud pikaajalised.
(23)
Bituumenkivisöe tarbijad Tšehhi Vabariigis ostavad sütt OKD-lt või piiratud kogustes Poola äriühingutelt. Import teistest riikidest ei ole hetkel väga märkimisväärne, ehkki see suureneb (13).
(24)
Eeltoodud tegureid arvestades ja eesmärgiga hinnata direktiivi 2004/17/EÜ artikli 30 lõikes 1 sätestatud tingimusi, leitakse, et nii auru- kui koksisöe puhul piirneb geograafiline turg Tšehhi Vabariigi ja Poolaga. Nende alade, mida on lihtne varustada meritsi transporditava söega, ja mis tahes rannikust liiga kaugel asuvate alade vahel esinevate eeltoodud erinevuste tõttu võib turg olla veelgi väiksem ja hõlmata üksnes Tšehhi Vabariiki ja Lõuna-Poolat. Küsimuse võib siiski jätta lahtiseks, kuna laiem turu mõiste on taotlejale soodsam. Turu mõlema mõiste kohaselt ei anna analüüs erinevat tulemust.
(25)
Leitakse, et bituumenkivisöe kaevandamise puhul on üks riiklike turgude konkurentsitaseme näitaja kolme suurima tootja turuosa kokku.
(26)
OKD ja kaks Poola koksisöe tarnijat on ülekaalukalt kõige tähtsamad tarnijad asjaomasel geograafilisel turul. OKD on koksisöe suurim tarnija Tšehhi Vabariigis (turuosa Tšehhi Vabariigis 2008. aastal 75,5 %). Kaks Poola koksisöe tarnijat on Poola suurimad tarnijad (turuosa Poolas 2008. aastal 60,2 % ja 19,3 %). Tšehhi Vabariiki ja Poolat hõlmaval geograafilisel turul oli kolme suurima tootja koguturuosa 2008. aastal ligikaudu 93 %. Samuti tasub märkida, et OKD suurimale konkurendile kuuluv turuosa on ligikaudu 49 %.
(27)
Isegi kui võtta arvesse suuremat turgu, mis taotleja väitel koosneb Tšehhi Vabariigist, Slovakkiast, Austriast, Poolast ja Ungarist, oleks kolme suurima konkurendi liidetud turuosa endiselt väga suur (2005. aastal 91,3 %, 2006. aastal 87,7 %, 2007. aastal 85 % ja 2008. aastal 86,6 % (14)) ja see ei saa olla märk koksisöe turu piisavast avatusest konkurentsile.
(28)
Nagu on märgitud põhjenduses 22, on tarnimise stabiilsus ja tarnekindlus lepingulistes suhetes tähtsal kohal. Taotleja esitatud teave tarbija poolt koksisöe tarnija vahetamise kohta näitab, et selle toote puhul tarnija vahetamist praktiliselt ei toimu. Koksisöe tarnelepingud on pikaajalised ja esitatud ei ole ühtegi tõendit selle kohta, et keegi OKD tarbijatest oleks OKD teise tarnija vastu välja vahetanud. Seega ei saa järeldada, et koksisöe tarbija sooviks tarnijat vahetada või suudaks seda tõepoolest lihtsalt teha, kui OKD tõstaks hinda pisut, kuid märkimisväärselt.
(29)
OKD ja kaks Poola tarnijat on ülekaalukalt kõige tähtsamad aurusöe tootjad asjaomasel geograafilisel turul. OKD on aurusöe suurim tarnija Tšehhi Vabariigis (turuosa Tšehhi Vabariigis 2008. aastal 61,6 %). Kaks Poola aurusöe tarnijat on Poolas suurimad tarnijad (turuosa Poolas 2008. aastal 52,5 % ja 17,7 %). Tšehhi Vabariiki ja Poolat hõlmaval geograafilisel turul oli kolme suurima tootja liidetud turuosa 2008. aastal ligikaudu 72 %. Samuti tasub märkida, et OKD suurimale konkurendile kuuluv turuosa on ligikaudu 50 % geograafilisest turust, mis hõlmab Tšehhi Vabariiki ja Poolat.
(30)
Lisaks tegutseb kõigil kolmel põhjenduses 29 nimetatud aurusöe geograafilisel turul (nii Tšehhi Vabariiki kui ka Poolat eraldi ning mõlemaid hõlmaval geograafilisel turul) ettevõtja, kelle individuaalne turuosa on ligikaudu 50 % või suurem. Siinkohal oleks asjakohane meelde tuletada väljakujunenud kohtupraktikat, (15) mille kohaselt on „väga suured turuosad tõendiks valitseva seisundi olemasolust, välja arvatud erandjuhtudel. Selline on olukord, kui turuosa ületab 50 %.”
(31)
Isegi kui võtta arvesse riiklikust turust suuremat turgu, mis taotleja väitel koosneb Tšehhi Vabariigist, Slovakkiast, Austriast, Poolast, Ungarist ja Saksamaast, oleks kolme suurima konkurendi liidetud turuosa endiselt väga suur (62,7 % 2005. aastal, 60,2 % 2006. aastal, 56,9 % 2007. aastal ja 57,3 % 2008. aastal (16)).
(32)
Nii nagu koksisöe puhul, on aurusöe tarnimise stabiilsus ja tarnekindlus lepingulistes suhetes tähtsal kohal. Taotleja esitatud teave tarbija poolt tarnija vahetamise kohta näitab, et mitmed OKD aurusöe tarbijad lõpetavad OKD tarned mõne aasta pärast või et osasid aastaseid lepinguid või hetkelepinguid enam ei uuendatud. Arvestades asjaolu, et taotleja ei esitanud nõutud teavet asjaomaste tarnemahtude kohta ega nende osakaalu OKD toodangust, oleks siiski raske järeldada, et OKD tarbija vahetaks lihtsalt tarnijat pärast OKD-poolset väikest, kuid märkimisväärset hinnatõusu.
IV. JÄRELDUSED
(33)
Bituumenkivisöe kaevandamise puhul Tšehhi Vabariigis võib olukorra kokku võtta järgmiselt: nii aurusöe kui ka koksisöe puhul on kolme suurima konkurendi liidetud turuosa geograafilisel turul, nagu on määratletud käesolevas otsuses, suur ning enamgi veel, suurim tootja üksi esindab peaaegu 50 % suurust turuosa, seega tuleks turge lugeda tugevalt kontsentreerituks ja nagu on märgitud põhjenduses 20, tarbitakse enamus kaevandatud söest kohalikul turul. Teave tarnija vahetamise kohta ei toeta järeldust, et bituumenkivisöe tarbijal oleks soov või võimalus tarbijat lihtsalt vahetada väikese, kuid märkimisväärse hinnatõusu korral.
(34)
Taotleja tunnistas samuti, kuna bituumenkivisöe kaevandamine ei ole tulus mujal kui juba kasutuses olevatel aladel (eelkõige aladel, mida kasutab OKD), siis „ei ole teise ettevõtja pääsemine Tšehhi Vabariigi turule realistlik ja seda ei ole toimunud viimase viie aasta jooksul” (17). Sama kehtib söetarnete puhul, mille kohta taotleja väidab, et ta ei tea ühtegi märkimisväärset võimalust pääseda Tšehhi Vabariigi turule ning et enamik tähtsatest hulgimüüjatest sõlmisid pikaajalised lepingud (18).
(35)
Põhjendustes 8-34 käsitletud tegureid arvestades tuleb järeldada, et Tšehhi Vabariigis ei ole bituumenkivisöe kaevandamine nii koksisöe kui ka aurusöe puhul praegu konkurentsile otseselt avatud. Seepärast ei kohaldata direktiivi 2004/17/EÜ artikli 30 lõiget 1 lepingute suhtes, mille eesmärk on võimaldada nimetatud tegevusi Tšehhi Vabariigis. Sellest tulenevalt kohaldatakse direktiivi 2004/17/EÜ endiselt lepingute suhtes, mida tellijad sõlmivad bituumenkivisöe kaevandamise võimaldamiseks Tšehhi Vabariigis, ning ideekonkursside korraldamise puhul sellise tegevuse sooritamiseks Tšehhi Vabariigis.
(36)
Käesolev otsus põhineb õiguslikul ja tegelikul olukorral 2010. aasta novembrist 2011. aasta märtsini, nagu see ilmneb Tšehhi Vabariigi esitatud teabest. Otsus võidakse läbi vaadata, kui direktiivi 2004/17/EÜ artikli 30 lõike 1 kohaldamise tingimused täidetakse õigusliku või tegeliku olukorra olulise muutmisega.
(37)
Käesolevas otsuses ette nähtud meetmed on kooskõlas riigihangete nõuandekomitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Tšehhi Vabariigis ei kohaldata direktiivi 2004/17/EÜ artikli 30 lõiget 1 bituumenkivisöe kaevandamise suhtes. Seega kohaldatakse direktiivi 2004/17/EÜ ka edaspidi lepingute suhtes, mille tellijad sõlmivad bituumenkivisöe kaevandamise võimaldamiseks Tšehhi Vabariigis.
Artikkel 2
Käesolev otsus on adresseeritud Tšehhi Vabariigile.
Brüssel, 20. mai 2011