PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 580/2010
ze dne 29. června 2010,
kterým se mění nařízení (ES) č. 452/2007 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu žehlicích prken pocházejících mimo jiné z Ukrajiny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Platná opatření
(1)
Nařízením (ES) č. 452/2007 (2) (dále jen „původní nařízení“) uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu žehlicích prken pocházejících mimo jiné z Ukrajiny. Tato opatření sestávají z valorického cla ve výši 9,9 %.
1.2 Žádost o přezkum
(2)
V srpnu 2008 obdržela Komise žádost o částečný prozatímní přezkum podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení (dále jen „prozatímní přezkum“). Žádost byla vyřízena v prosinci 2008. Žádost omezenou na přezkoumání dumpingu podal vyvážející výrobce z Ukrajiny, společnost Eurogold Industries Ltd. (dále jen „žadatel“ nebo „EGI“). Žadatel spolupracoval při šetření, které vedlo ke zjištěním a závěrům stanoveným v původním nařízení (dále jen „původní šetření“). Antidumpingové clo použitelné na žadatele, který je jediným známým vyvážejícím vývozcem daného výrobku z Ukrajiny, je 9,9 %.
(3)
Ve své žádosti žadatel tvrdil, že okolnosti, na jejichž základě byla opatření zavedena, se změnily a že tyto změny mají trvalý charakter. Žadatel poskytl přímé důkazy o tom, že k vyrovnání účinků dumpingu není nutno nadále zachovávat současnou úroveň opatření.
1.3 Zahájení přezkumu
(4)
Poté, co po konzultaci s poradním výborem Komise stanovila, že existují dostatečné důkazy pro zahájení prozatímního přezkumu, rozhodla se zahájit v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení částečný prozatímní přezkum omezený pouze na posouzení dumpingu ve vztahu ke společnosti EGI. Oznámení o zahájení přezkumu Komise zveřejnila dne 9. dubna 2009 v Úředním věstníku Evropské unie (3) (dále jen „oznámení o zahájení“) a zahájila šetření.
1.4 Dotčený výrobek a obdobný výrobek
(5)
Výrobek, který je předmětem prozatímního přezkumu, je stejným výrobkem jako ten, který byl předmětem původního šetření, tj. jedná se o žehlicí prkna, opěrná či samostatně stojící, s vyvíječem páry či bez něj a/nebo s vyhřívanou a/nebo odsávanou deskou, včetně rukávníků, a jejich základní součásti, tj. podpěru, desku a rampu na žehličku, pocházející z Ukrajiny, v současné době kódů KN ex 3924 90 00, ex 4421 90 98, ex 7323 93 90, ex 7323 99 91, ex 7323 99 99, ex 8516 79 70 a ex 8516 90 00.
(6)
Dotčený výrobek vyráběný a prodávaný na Ukrajině a výrobek vyvážený do Unie mají stejné základní fyzikální a technické vlastnosti a stejné použití, a proto se ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení považují za obdobné.
1.5 Zúčastněné strany
(7)
Komise o zahájení prozatímního přezkumu oficiálně informovala výrobní odvětví Unie, žadatele a orgány vyvážející země. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a účastnit se slyšení.
(8)
Komise zaslala žadateli dotazník a obdržela odpověď ve lhůtě stanovené k tomuto účelu. Komise si vyžádala a ověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné ke stanovení dumpingu, a u žadatele byla provedena inspekce na místě:
-
ve společnosti Eurogold Industries Ltd., Zhitomir, Ukrajina
-
a ve společnosti ve spojení Eurogold Service Zumbühl & Co., Zug ve Švýcarsku (dále jen „EGS“).
1.6 Období šetření
(9)
Šetření probíhalo od 1. ledna 2008 do 31. prosince 2008 (dále jen „období šetření“).
2. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
2.1 Běžná hodnota
(10)
Za účelem stanovení běžné hodnoty se nejdříve stanovilo, zda celkový objem domácího prodeje společnosti EGI obdobného výrobku nezávislým odběratelům byl ve srovnání s jeho celkovým objemem vývozu do Unie reprezentativní. Podle čl. 2 odst. 2 základního nařízení se domácí prodej považuje za reprezentativní, pokud celkový objem domácího prodeje dosáhne alespoň 5 % celkového objemu prodeje dotčeného výrobku do Unie. Bylo zjištěno, že celkový prodej společnosti EGI obdobného výrobku na domácím trhu je reprezentativní.
(11)
U každého typu výrobku prodávaného společností EGI na domácím trhu, který byl uznán za přímo srovnatelný s typem prodávaným za účelem vývozu do Unie, bylo stanoveno, zda je jeho prodej na domácím trhu dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Prodej určitého typu výrobku na jejím domácím trhu byl uznán za dostatečně reprezentativní, jestliže celkový objem prodeje takového typu nezávislým odběratelům na domácím trhu během období šetření představoval nejméně 5 % z celkového objemu prodeje srovnatelného typu výrobku vyváženého do Unie.
(12)
Rovněž bylo zkoumáno, zda lze domácí prodej každého typu výrobku považovat v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení za uskutečněný v běžném obchodním styku. Toho bylo dosaženo stanovením podílu ziskového prodeje nezávislým odběratelům na domácím trhu pro každý vyvážený typ dotčeného výrobku během období šetření.
(13)
V případě těch typů výrobku, u nichž více než 80 % objemu prodeje na domácím trhu daného typu výrobku bylo prodáno za cenu vyšší než náklady na jednotku a jejichž vážená průměrná výrobní cena daného typu výrobku byla rovna nebo vyšší než výrobní náklady na jednotku, byla běžná hodnota jednotlivých typů výrobku určena jako vážený průměr skutečných cen na domácím trhu veškerého prodeje daného typu bez ohledu na to, zda šlo o prodej ziskový či nikoli.
(14)
Pokud objem ziskového prodeje určitého typu výrobku představoval 80 % nebo méně celkového objemu prodeje daného typu výrobku nebo pokud vážená průměrná cena daného typu výrobku nedosahovala výrobních nákladů na jednotku, byla běžná hodnota založena na skutečné ceně na domácím trhu, která byla určena jako vážená průměrná cena pouze ziskového domácího prodeje daného typu výrobku uskutečněného během období šetření.
(15)
Pokud u některého druhu výrobku prodávaného společností EGI nebylo možné pro stanovení běžné hodnoty použít ceny na domácím trhu, byla běžná hodnota určena v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení.
(16)
Při určení běžné hodnoty podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení se částky pro prodejní, režijní a správní náklady a pro zisk stanoví podle úvodní věty čl. 2 odst. 6 základního nařízení na základě skutečných údajů, které společnost EGI skutečně zaznamenala při výrobě a prodeji obdobného výrobku v rámci běžného obchodního styku.
(17)
Po zveřejnění zjištění společnost EGI tvrdila, že procentní sazba pro prodejní, režijní a správní náklady použitá pro určení běžné hodnoty neodpovídá sazbě ve vztahu k domácímu prodeji uskutečněnému v běžném obchodním styku a že v důsledku toho byly některé početně určené běžné hodnoty v tomto ohledu nadhodnocené.
(18)
Tvrzení bylo posouzeno, bylo ale shledáno jako neopodstatněné, neboť použitá procentní sazba pro prodejní, režijní a správní náklady byla právě sazba nahlášená pro domácí prodej a zůstává stejná bez ohledu na to, zda je prodej uskutečněn v běžném obchodním styku či nikoli, neboť je vyjádřen jako procento obratu. Toto tvrzení se proto zamítá.
2.2 Vývozní cena
(19)
Společnost EGI uskutečnila prodej na vývoz do Unie buď přímo nezávislým odběratelům, nebo prostřednictvím spřízněné společnosti EGS se sídlem ve Švýcarsku.
(20)
V případě prodeje na vývoz do Unie uskutečněného přímo nezávislým odběratelům byly vývozní ceny v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení stanoveny na základě skutečně zaplacených cen nebo cen, které je třeba zaplatit za dotčený výrobek.
(21)
V případě, že prodej na vývoz do Unie byl uskutečněn prostřednictvím společnosti ve spojení EGS, jež plnila dovozní funkce spojené se zbožím vstupujícím do volného oběhu v Unii, tj. funkce dovozce ve spojení, vývozní cena byla stanovena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě cen, za které byly dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu. Pro tento účel byly provedeny úpravy, aby bylo možno přihlédnout k veškerým nákladům vzniklým mezi dovozem a dalším prodejem a k ziskům obvykle dosahovaným a stanovit spolehlivou vývozní cenu. Pro tento účel se vzhledem k absenci nových informací od nezávislých dovozců o obvykle dosahovaných ziscích použil shodný procentní zisk, z něhož se vycházelo v původním šetření.
(22)
Společnost EGI podle čl. 11 odst. 10 základního nařízení tvrdila, že je-li vývozní cena stanovena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení, zaplacené antidumpingové clo by nemělo být odečteno jako náklady, neboť, jak tvrdila, je řádně zohledněno v cenách dalšího prodeje.
(23)
Z tohoto hlediska byly důkazy pro toto tvrzení spočívající v několika výpočtech prodejní ceny přezkoumány. Avšak předložené výpočty se týkaly jen některých z prodávaných modelů během období šetření a dokládaly, že prodejní cena plně nezohlednila antidumpingové clo ve všech případech. Předložené důkazy tudíž nebyly shledány jako nezvratné k určení, zda antidumpingové clo bylo zohledněno v cenách dalšího prodeje. Žádost byla tedy zamítnuta a při stanovení vývozní ceny pro prodej do Unie uskutečněný prostřednictvím společnosti EGS bylo podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení antidumpingové clo odečteno jako náklad.
(24)
Po zveřejnění zjištění společnost EGI zopakovala své tvrzení. Nebyl však předložen žádný nový důkaz ani argument ve prospěch uvedeného tvrzení. Toto tvrzení se proto zamítá.
2.3 Srovnání
(25)
Běžná hodnota a vývozní cena byly srovnány na základě ceny ze závodu. Pro účely zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny v oprávněných případech náležité úpravy přepravních nákladů, balného, nákladů na úvěr a poplatků.
(26)
Po zveřejnění zjištění vyšla najevo početní chyba týkající se nesprávného přepočtu měn některých úprav balného. Chyba byla opravena a výpočet dumpingového rozpětí byl příslušným způsobem upraven.
(27)
Po zveřejnění zjištění společnost EGI dále tvrdila, že k úpravám nahlášeným ve vztahu k domácímu prodeji neuskutečněném v běžném obchodním styku by se pro určení běžné hodnoty nemělo přihlížet a při neexistenci jiného prodeje dotčeného typu výrobku by se měly použít průměrné úpravy pro prodej jiných typů výrobku uskutečněný v běžném obchodním styku, protože jen tak by se zohlednily náklady, které byly zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech použitých pro určení běžné hodnoty.
(28)
Toto tvrzení bylo posouzeno, avšak nebylo přijato, neboť úpravy se používají pouze pro účely srovnání a za normálních okolností zohledňují skutečné náklady, které jsou specifické pro každou transakci, jsou objektivním prvkem, a nezávisí tudíž na tom, zda byl prodej nakonec uskutečněn v běžném obchodním styku či nikoli.
(29)
Při posuzování uvedeného tvrzení bylo dále zjištěno, že pro určení běžných hodnot byly použity nesprávné úpravy v případě těch typů výrobku, jež nebyly na domácím trhu prodávány. K opravě chyby se použily celkové průměrné úpravy veškerého domácího prodeje a výpočet byl příslušným způsobem upraven. Společnost EGI tvrdila, že úpravy nákladů na úvěr by měly být přiznány těmto typům výrobku, neboť náklady na úvěr byly zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech použitých pro určení běžné hodnoty. Toto tvrzení bylo odmítnuto, protože dotčené typy výrobku nebyly na domácím trhu nikdy skutečně prodávány, a neexistuje tudíž důkaz, že by platba za ně byla opožděna. V této souvislosti je třeba poukázat na to, že úprava nákladů na úvěr se nezakládá na skutečných platebních podmínkách a nákladech, nýbrž na nákladech příležitosti, které se zakládají na platebních podmínkách smluvených v době prodeje.
2.4 Dumpingové rozpětí
(30)
V souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení bylo provedeno srovnání vážené průměrné běžné hodnoty podle typu výrobku s váženou průměrnou vývozní cenou odpovídajícího typu dotčeného výrobku. Toto srovnání ukázalo existenci dumpingu.
(31)
Bylo zjištěno, že dumpingové rozpětí pro společnost EGI vyjádřené jako procentní podíl čisté ceny s dodáním na hranici Unie před proclením činí 7,0 %.
(32)
Podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení se také posuzovalo, zda lze zjištění považovat za zjištění trvalé povahy.
(33)
Organizační restrukturalizace prodejních kanálů žadatele a jeho společnosti ve spojení je nyní dobře zavedena pro většinu prodeje a může být považována za trvalou. Okolnosti, kvůli nimž byl tento prozatímní přezkum zahájen, se tedy pravděpodobně v dohledné době nezmění způsobem, který by měl vliv na zjištění prozatímního přezkumu. V průběhu šetření navíc nevyšla najevo žádná skutečnost, která by nasvědčovala tomu, že nové okolnosti nemají trvalou povahu. V důsledku toho se dospívá k závěru, že změna okolností má trvalou povahu.
3. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(34)
V původním šetření se zjistilo, že společnost EGI je jediný ukrajinský vyvážející výrobce žehlicích prken. Postup použitý k určení dumpingového rozpětí pro společnost EGI byl proto použit ke stanovení dumpingového rozpětí pro jakékoli další ukrajinské vyvážející výrobce dotčeného výrobku.
(35)
Vzhledem k výsledkům tohoto přezkumného šetření se proto považuje za vhodné změnit antidumpingové clo platné na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Ukrajiny na 7,0 %.
(36)
Zúčastněné strany byly informovány o zásadních skutečnostech a důvodech, na kterých se zakládá záměr změnit nařízení (ES) č. 452/2007 o uložení antidumpingového cla na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího mimo jiné z Ukrajiny, a dostaly možnost se vyjádřit. Jejich připomínky byly náležitým způsobem vzaty v úvahu a jsou řádně zohledněny v tomto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V tabulce v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 452/2007 se údaje týkající se všech společností na Ukrajině nahrazují tímto:
„Ukrajina
Všechny společnosti
7,0
-“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 29. června 2010.
NÕUKOGU RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 580/2010,
29. juuni 2010,
millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 452/2007, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks muu hulgas Ukrainast pärit triikimislaudade impordi suhtes
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (1) (edaspidi „algmäärus”), eriti selle artikli 11 lõiget 3,
võttes arvesse ettepanekut, mille Euroopa Komisjon esitas pärast konsulteerimist nõuandekomiteega,
ning arvestades järgmist:
1. MENETLUS
1.1. Kehtivad meetmed
(1)
Nõukogu kehtestas määrusega (EÜ) nr 452/2007 (2) (edaspidi „algmäärus”) lõpliku dumpinguvastase tollimaksu muu hulgas Ukrainast pärit triikimislaudade impordi suhtes. Meetmed hõlmavad väärtuselist tollimaksu määra 9,9 %.
1.2. Läbivaatamistaotlus
(2)
2008. aasta augustis esitati komisjonile osalise vahepealse läbivaatamise (edaspidi „vahepealne läbivaatamine”) taotlus vastavalt algmääruse artikli 11 lõikele 3. Taotlus valmis 2008. aasta detsembris. Üksnes dumpingu uurimist käsitleva taotluse esitas Ukraina eksportiv tootja Eurogold Industries Ltd. (edaspidi „taotluse esitaja”). Taotluse esitaja tegi uurimise käigus koostööd ning uurimise tulemused ja järeldused on sätestatud esialgses määruses (edaspidi „esialgne uurimine”). Taotluse esitaja suhtes kehtiv dumpinguvastane tollimaks on 9,9 %; tegemist on vaatlusaluse toote ainsa teadaoleva tootjaga Ukrainas.
(3)
Oma taotluses väitis taotluse esitaja, et asjaolud, mille alusel meetmed kehtestati, on muutunud ja et need muutused on püsivad. Taotluse esitaja esitas esmapilgul usutavaid tõendeid selle kohta, et meetme jätkuv kohaldamine praegusel tasemel ei ole dumpingu korvamiseks enam vajalik.
1.3. Läbivaatamise algatamine
(4)
Pärast nõuandekomiteega konsulteerimist leidis komisjon, et vahepealse läbivaatamise algatamiseks on piisavalt tõendeid, ning otsustas algatada kooskõlas algmääruse artikli 11 lõikega 3 osalise vahepealse läbivaatamise, mis piirdub dumpingu kontrollimisega taotluse esitaja puhul. Komisjon avaldas algatamisteate 9. aprillil 2009Euroopa Liidu Teatajas (3) (edaspidi „algatamisteade”) ja alustas uurimist.
1.4. Vaatlusalune toode ja samasugune toode
(5)
Vahepealses läbivaatamises uuritav toode on sama kui alguurimises, st Ukrainast pärit triikimislauad koos varrukalauaga kas tugijalgadel või ilma, auru sisseimamisega ja/või kuumuti ja/või puhuriga või ilma ja selle olulised osad, nagu tugijalad, triikimispind ja triikraua alusrest, mis on tavaliselt deklareeritud CN-koodide ex 3924 90 00, ex 4421 90 98, ex 7323 93 90, ex 7323 99 91, ex 7323 99 99, ex 8516 79 70 ja ex 8516 90 00 all.
(6)
Ukrainas toodetud ja müüdud ning liitu eksporditud toodetel on samasugused füüsikalised ja tehnilised põhiomadused ning kasutusvaldkonnad ning seetõttu leitakse, et tegemist on samasuguste toodetega algmääruse artikli 1 lõike 4 tähenduses.
1.5. Huvitatud isikud
(7)
Komisjon teatas ametlikult liidu tootmisharule, taotlejale ja eksportiva riigi ametiasutustele vahepealse läbivaatamise algatamisest. Huvitatud isikutele anti võimalus oma seisukohad kirjalikult ja suuliselt teatavaks teha.
(8)
Komisjon saatis taotluse esitajale küsimustiku ja sai ettenähtud tähtaja jooksul vastuse. Komisjon kogus ja kontrollis kõiki andmeid, mida ta dumpingu kindlakstegemise seisukohast vajalikuks pidas ja teostas kontrollkäigu taotluse esitaja valdustesse:
-
Eurogold Industries Ltd, Zhitomir, Ukraina
-
ja selle sidusettevõte Eurogold Service Zumbühl & Co., Zug Šveitsis.
1.6. Uurimisperiood
(9)
Uurimine hõlmas ajavahemikku 1. jaanuarist 2008 kuni 31. detsembrini 2008 (edaspidi „uurimisperiood”).
2. UURIMISE TULEMUSED
2.1. Normaalväärtus
(10)
Normaalväärtuse määramiseks tehti esiteks kindlaks, kas taotluse esitaja samasuguse toote omamaise müügi kogumaht oli tüüpiline, võrreldes tema liitu suunatud eksportmüügi kogumahuga. Vastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 2 on omamaine müük tüüpiline siis, kui omamaise müügi kogumaht moodustab vähemalt 5 % vaatlusaluse toote eksportmüügi kogumahust Euroopa Liitu. Leiti, et taotluse esitaja samasuguse toote üldine müügimaht omamaisel turul oli tüüpiline.
(11)
Iga tooteliigi puhul, mida taotluse esitaja müüb omamaisel turul ning mis on otseselt võrreldav liitu ekspordiks müüdava tooteliigiga, tehti kindlaks, kas omamaine müük oli algmääruse artikli 2 lõike 2 kohaselt piisavalt tüüpiline. Tooteliigi omamaist müüki peeti piisavalt tüüpiliseks, kui sõltumatutele tarbijatele suunatud vaatlusaluse tooteliigi müügi kogumaht siseturul moodustas uurimisperioodil vähemalt 5 % liitu eksporditud võrreldava tooteliigi müügi kogumahust.
(12)
Uuriti ka seda, kas iga tooteliigi omamaist müüki võib algmääruse artikli 2 lõike 4 kohaselt pidada tavapärase kaubandustegevuse käigus toimuvaks. Selleks tehti kindlaks, kui suur osa vaatlusaluse eksporditava toote igast liigist müüdi uurimisperioodi jooksul kasumlikult sõltumatutele klientidele omamaisel turul.
(13)
Nende tooteliikide puhul, mille müügist siseturul rohkem kui 80 % toimus tegelikest kuludest kõrgema hinnaga ja mille keskmine kaalutud müügihind oli võrdne või suurem keskmistest kaalutud tootmiskuludest, arvutati tooteliigi normaalväärtus kõnealuse tooteliigi kogu omamaise müügi tegelike hindade kaalutud keskmisena, olenemata sellest, kas selline müük oli kasumlik või mitte.
(14)
Kui tooteliigi kasumliku müügi maht moodustas seda liiki toote müügi kogumahust kuni 80 % või kui kaalutud keskmine müügihind oli ühiku tootmiskuludest väiksem, põhines normaalväärtus tegelikul omamaisel hinnal, mis võrdus asjaomase tooteliigi uurimisperioodil toimunud ainult tulutoova müügi kaalutud keskmisega hinnaga.
(15)
Kui taotluse esitaja müüdud konkreetse tooteliigi omamaiseid hindu ei saanud normaalväärtuse kindlaksmääramiseks kasutada, määrati normaalväärtus kooskõlas algmääruse artikli 2 lõikega 3.
(16)
Normaalväärtuse arvutamisel vastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 3 põhinevad müügi-, üld- ja halduskulud ning kasumisummad vastavalt algmääruse artikli 2 lõike 6 sissejuhatavale lõigule tegelikel andmetel taotluse esitaja samasuguse toote valmistamise ja tavapärase kaubandustegevuse käigus toimunud müügi kohta.
(17)
Pärast seda, kui järeldused avaldati, väitis taotluse esitaja, et normaalväärtuse arvutamiseks kasutatud müügi-, üld- ja halduskulude protsendimäär ei olnud vastavuses tavapärase kaubandustegevuse käigus toimunud omamaise müügi protsendiga, mistõttu teatavad arvutatud normaalväärtused olid liiga kõrged.
(18)
Väidet uuriti, kuid see leiti olevat alusetu, sest kasutatud müügi-, üld- ja halduskulude protsendimäär on sama, mis esitati omamaise müügi kohta, ja see jääb samaks sellest sõltumata, kas müük toimus tavapärase kaubandustegevuse käigus või mitte, sest seda väljendatakse protsendina käibest. Seepärast lükatakse kõnealune väide tagasi.
2.2. Ekspordihind
(19)
Taotluse esitaja ekspordimüük liitu toimus kas otse sõltumatutele klientidele või sidusettevõtte kaudu, mis asub Šveitsis.
(20)
Kui eksportmüük liitu toimus otse sõltumatutele klientidele liidus, määrati ekspordihinnad kindlaks asjaomase toote eest tegelikult makstud või makstavate hindade alusel vastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 8.
(21)
Kui ekspordimüük liitu toimus sidusettevõtte kaudu, mis tegeles liidus vabasse ringlusse lubatavate kaupade kõigi imporditoimingutega (st sidusimportijaga seotud toimingutega), määrati ekspordihind kooskõlas algmääruse artikli 2 lõikega 9, selle hinna põhjal, millega importtooteid esimest korda sõltumatule ostjale edasi müüdi. Seetõttu tehti kohandusi, et võtta arvesse kõik kulud, mis ilmnesid importimise ja edasimüümise vahel, ning kasum, et oleks võimalik kindlaks määrata usaldusväärne ekspordihind. Kuna sõltumatutelt importijatelt ei saadud uut teavet kasumi kohta, kasutati selleks sama kasumiprotsenti kui esialgses uurimises.
(22)
Taotluse esitaja väitis algmääruse artikli 11 lõike 10 alusel, et kui ekspordihind määratakse kindlaks vastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 9, ei peaks makstavat dumpinguvastast tollimaksu kuluna maha arvestama, sest nende väitel kajastub see nõuetekohaselt edasimüügihindades.
(23)
Seoses sellega uuriti väidet toetavat tõendusmaterjali, mis koosnes mitmest müügihinnaarvutusest. Esitatud arvutused hõlmasid siiski vaid mõnda uurimisperioodil müüdud mudelit ja neist nähtus, et mitte kõigil juhtudel ei kajastunud dumpinguvastane tollimaks täiel määral müügihinnas. Seetõttu ei peetud esitatud materjali piisavaks, et tõendada dumpinguvastase tollimaksu kajastumist edasimüügihinnas. Sel põhjusel lükati väide tagasi ja sidusettevõtte kaudu liitu suunatud müügi ekspordihinna kindlaksmääramisel vastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 9 arvestati dumpinguvastane tollimaks kuluna maha.
(24)
Pärast seda, kui järeldused avaldati, kordas taotluse esitaja oma väidet. Siiski ei esitatud uusi tõendeid ega argumente, millega seda väidet toetada. Seepärast lükatakse kõnealune väide tagasi.
2.3. Võrdlus
(25)
Normaalväärtust ja ekspordihinda võrreldi tehasest hankimise tasandil. Normaalväärtuse ja ekspordihinna õiglase võrdluse tagamiseks võeti kohandamisel nõuetekohaselt arvesse transpordi-, pakkimis-, krediidikulusid ja komisjonitasusid, kui see oli võimalik ja põhjendatud vastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 10.
(26)
Pärast järelduste avaldamist leiti arvutusviga, mis tulenes pakkimiskulude teatavate kohanduste puhul kasutatud valest vahetuskursist. Viga parandati ja vastavalt sellele arvutati dumpingumarginaal uuesti.
(27)
Pärast seda, kui järeldused avaldati, väitis taotluse esitaja veel, et normaalväärtuse arvutamisel tuleks jätta arvestamata kohandused, millest on teatatud seoses muu kui tavapärase kaubandustegevuse käigus toimunud omamaise müügiga, ning kuna kõnealuse tooteliigi puhul muu müügitegevus puudub, tuleks kasutada keskmisi kohandusi, mis on tehtud teiste tooteliikide müügi puhul, mis toimus tavapärase kaubandustegevuse käigus, sest vaid need kajastaks kulusid, mis sisaldusid müügi-, üld- ja halduskuludes, mida kasutati normaalväärtuse arvutamiseks.
(28)
Väidet uuriti, kuid seda ei võetud arvesse, sest kohandusi kasutatakse üksnes võrdlemise eesmärgil ja need kajastavad tavaliselt igale üksikule tehingule eriomaseid tegelikke kulusid; need on objektiivsed ja seetõttu ei ole nende puhul oluline, kas müük toimub lõpuks tavapärase kaubandustegevuse käigus või mitte.
(29)
Kõnealuse väite uurimise käigus leiti pealegi, et selliste tooteliikide normaalväärtuste arvutamisel, millel puudus omamaine müük, oli kasutatud valesid kohandusi. Vea parandamiseks muudeti vastavalt arvutust, kasutades kogu omamaise müügi puhul tehtud kohanduste keskmist. Taotluse esitaja väitis, et nende tooteliikide puhul tuleks teha kohandusi seoses krediidikuludega, sest krediidikulud sisaldusid müügi-, üld- ja halduskuludes, mida kasutati normaalväärtuse arvutamiseks. Väide lükati tagasi, sest kõnealuseid tooteliike ei müüdud tegelikult kunagi omamaisel turul ja seetõttu puuduvad tõendid selle kohta, et nende eest maksmine lükkuks edasi. Sellega seoses märgitakse, et krediidikulude kohandused ei põhine tegelikel maksmistingimustel ja kuludel, vaid alternatiivkulul, mis põhineb maksetingimustel, milles lepitakse kokku müügi ajal.
2.4. Dumpingumarginaal
(30)
Vastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 11 võrreldi tooteliigi kaalutud keskmist normaalväärtust vastava vaatlusaluse toote liigi kaalutud keskmise ekspordihinnaga. Võrdlus näitas dumpingu esinemist.
(31)
Taotluse esitaja dumpingumarginaal, väljendatuna protsendimäärana vabast netohinnast ELi piiril ilma tollimaksu tasumata, oli 7,0 %.
(32)
Vastavalt algmääruse artikli 11 lõikele 3 kontrolliti, kas muutusi võib põhjendatult pidada püsivaks.
(33)
Taotluse esitaja ja tema sidusettevõtte müügikanalite ümberstruktureerimine mõjutab suuremat osa tema müügitegevusest ja seda muutust võib pidada püsivaks. Seetõttu ei ole tõenäoline, et olukord, mille tõttu algatati vahepealne läbivaatamine, muutuks lähemas tulevikus viisil, mis võiks mõjutada vahepealse läbivaatamise järeldusi. Samuti ei ilmnenud uurimise käigus midagi, mille põhjal võiks eeldada, nagu ei oleks uus olukord püsiv. Seetõttu peetakse muutunud olusid püsivaks.
3. DUMPINGUVASTASED MEETMED
(34)
Esialgse uurimise käigus leiti, et taotluse esitaja oli Ukraina ainus triikimislaudu eksportiv tootja. Seetõttu kasutati mis tahes teiste Ukrainas vaatlusalust toodet eksportivate tootjate dumpingumarginaali kindlaksmääramiseks sama meetodit, mida oli kasutatud taotluse esitaja dumpingumarginaali kindlaksmääramisel.
(35)
Seega peetakse läbivaatamise tulemusi arvestades otstarbekaks muuta Ukrainast pärit vaatlusaluse toote impordi suhtes kehtivat dumpinguvastast tollimaksu ja kehtestada selle määraks 7,0 %.
(36)
Huvitatud isikuid teavitati olulistest faktidest ja kaalutlustest, mille põhjal soovitatakse muuta nõukogu määrust (EÜ) nr 452/2007, millega kehtestatakse muu hulgas Ukrainast pärit triikimislaudade impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks, ning neile anti võimalus esitada oma märkused. Märkusi on asjakohases ulatuses arvesse võetud ja need kajastuvad vastavalt käesolevas määruses,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EÜ) nr 452/2007 artikli 1 lõikes 2 esitatud tabelis asendatakse kirje kõikide Ukraina äriühingute kohta järgmisega:
„Ukraina
Kõik äriühingud
7
-”
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Luxembourg, 29. juuni 2010