ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 29. června 2011
týkající se státních podpor v odvětví zpracování uhynulých zvířat v roce 2003 - státní podpora C 23/05 (ex NN 8/04 a N 515/03)
(oznámeno pod číslem K(2011) 4425)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/651/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 7. listopadu 2003 oznámilo stále zastoupení Francie při Evropské unii v souladu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (1) Komisi, že některé podniky, které prodávají maso pro účely maloobchodu, budou osvobozeny od asanační dávky.
(2)
Původní oznámení se týkalo jednak podpor udělených v roce 2003 a zároveň podpor plánovaných na rok 2004. Protože část podpor již byla přidělena, rozhodla se tehdy Komise, že spis rozdělí. Toto rozhodnutí se v rámci podpor přidělených v roce 2003 zabývá pouze osvobozením od asanační daně.
(3)
Asanační dávka byla zrušena v dne 1. ledna 2004. Poté bylo financování veřejné služby zpracování uhynulých zvířat zajištěno zavedením „daně z porážky“, proti které Komise nevznesla námitky (2).
(4)
V rámci přezkoumání spisu o „dani z porážky“ (státní podpora N 515 A/03) zaslaly francouzské orgány Komisi příslušné informace k danému případu, zejména dopisem ze dne 29. prosince 2003.
(5)
Dopisem ze dne 7. dubna 2005, zaevidovaným dne 12. dubna 2005, francouzské orgány předložily doplňující informace, jež Komise požadovala dopisem ze dne 4. března 2005.
(6)
Komise ve věci předmětné podpory zahájila řízení v souladu s čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, a to dopisem č. SG(2005)D/202956 ze dne 7. července 2005.
(7)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala ostatní členské státy a třetí zúčastněné strany k podání připomínek k dotyčným podporám.
(8)
Francouzské orgány zaslaly své připomínky v dopisech ze dne 20. září 2005 a 15. listopadu 2005, které byly zaevidovány dne 17. listopadu 2005.
(9)
Komise obdržela připomínky od Sdružení řeznictví, řeznictví-uzenářství, lahůdkářství (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs, dále jen „CFBCT“) ze dne 18. října 2005 a připomínky jedné soukromé společnosti ze dne 17. října 2005 (4) a ze dne 11. července 2008.
(10)
Dopisem ze dne 18. dubna 2011 francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (5).
II. POPIS
(11)
Předmětné opatření se týká financování veřejné asanační služby na rok 2003 a likvidace masokostních mouček, které již nemají obchodní využití.
(12)
Veřejná služba zpracování uhynulých zvířat se dříve financovala z asanačních daní, které byly zavedeny článkem 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku (Code général des impôts français), který vychází z článku 1 zákona č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996 o sběru a likvidaci uhynulých zvířat a jatečních odpadů (dále jen „zákon z roku 1996“).
(13)
Asanační daň se vybírá z nákupu masa a některých dalších produktů jakoukoliv osobou, která provádí maloobchodní prodej těchto produktů. Daní jsou v zásadě povinné všechny osoby, které provádějí maloobchodní prodej. Jejím základem byla hodnota bez daně z přidané hodnoty (DPH) u nákupů bez ohledu na původ produktu:
-
maso a droby, čerstvé nebo vařené, chlazené nebo mražené, drůbeží, králičí, ze zvěře nebo ze skotu, ovcí, koz, prasat a koňů, oslů a jejich kříženců,
-
solená masa, uzenářské výrobky, sádlo, zpracované masové konzervy a konzervy z drobů,
-
krmivo na základě masa a drobů.
(14)
Podniky, jejichž obrat za předcházející kalendářní rok byl nižší než 2 500 000 francouzských franků (FRF) (6) (381 122 EUR) bez DPH, byly od daně osvobozeny. Sazby pro vyměření daně byly stanoveny podle výše měsíčních nákupů bez DPH na 0,5 % do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 0,9 % nad 125 000 FRF. Článkem 35 opravného finančního zákona na rok 2000 (zákon č. 2000-1353 ze dne 30. prosince 2000) byly provedeny určité změny v mechanismu asanační daně, které vstoupily v platnost 1. ledna 2001. Účelem těchto změn bylo čelit účinkům krize BSE a z nich plynoucím vícenákladům. Základ daně byl tedy rozšířen i na „ostatní masné výrobky“. Sazba daně byla stanovena na 2,1 % při výši měsíčních nákupů do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 3,9 % nad 125 000 FRF. Kromě toho byly všechny podniky s obratem za předcházející kalendářní rok nižším než 5 000 000 FRF (762 245 EUR) bez DPH od daně osvobozeny.
(15)
Původně, tj. od 1. ledna 1997, byl výnos z daně přidělen do fondu za tímto účelem zvláště založeného, jehož předmětem bylo financování služby sběru a odstraňování kadáverů zvířat a jatečních konfiskátů prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu a pro výživu zvířat, tj. činností stanovených článkem 264 zemědělského zákoníku jako úloha veřejné služby. Fond byl řízen Národním střediskem pro plánování struktur zemědělství (Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles, CNASEA).
(16)
Od 1. ledna 2001 byl výtěžek z asanační daně přidělován do souhrnného státního rozpočtu, tedy již ne do za tímto účelem vytvořeného fondu. Na rok 2003 mělo ministerstvo pro zemědělství, potraviny, rybolov a pro venkov k dispozici prostředky na základě vyhlášky č. 2002-1580 ze dne 30. prosince 2002 o uplatňování finančního zákona v roce 2003. Spadaly do běžných výdajů tohoto ministerstva v části IV, Veřejná opatření, 4. oddíl, ekonomická opatření, pobídky a intervence. Na rok 2003 byl výnos z této daně ohodnocen na 550 milionů EUR.
(17)
Oznámení na rok 2003 počítalo s podporou na uskladnění a likvidaci masokostních mouček a s podporou pro převoz a likvidaci uhynulých zvířat a pro jateční odpady. Dále zákon z roku 1996 stanovoval osvobození podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat byl nižší než 762 245 EUR. Podle informací, které má Komise k dispozici, platil zákon z roku 1996 po celý rok 2003.
(18)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že u opatření podpory týkajících se sběru a likvidace uhynulých zvířat, uskladnění a likvidace masokostních mouček a jatečních odpadů nehrozí, že by měla vliv na podmínky obchodu v takové míře, která by byla v rozporu se společným zájmem. Mohou tedy využít výjimku podle čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy o fungování EU, jelikož se jedná o opatření, která mohou přispět k rozvoji odvětví. Komise se však rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o EU, pokud jde o existenci podpor podnikům osvobozeným od asanační daně a o slučitelnost těchto podpor.
(19)
V okamžiku zahájení šetření se Komise domnívala, že osvobození od asanační daně způsobilo ztrátu na státních příjmech, a toto osvobození se tak jevilo jako neodůvodněné vzhledem k povaze a struktuře daňového systému, jehož smyslem je zajišťovat státu příjmy. Osvobození se podle informací, které měla Komise k dispozici, totiž nevztahovalo na obrat realizovaný prodejem masa, ale na celkový obrat z prodeje.
(20)
Protože se asanační daň počítá z hodnoty masných výrobků, nezdálo se odůvodněné osvobodit od úhrady daně podnik s vyšším obratem z prodeje masa, zatímco by jeho konkurent, který by s masnými výrobky realizoval nižší obrat, dani podléhal.
(21)
Proto se zdálo, že uvedené osvobození vytváří selektivní výhodu. Jednalo by se tedy o podporu prodejců, jejichž daňové zatížení by se díky osvobození zmírnilo. Na základě číselných údajů, které se týkají obchodu s masem, Komise usoudila, že osvobození od daně pro rok 2003 obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 762 245 EUR, je výhoda představující státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(22)
Komise nemohla vyloučit, že osvobození od daně nemá vliv na obchod mezi členskými státy, zejména v hraničních oblastech.
(23)
Osvobození od daně obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 762 245 EUR, se tedy jevilo jako státní podpora ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(24)
Osvobození se v daném případě jevilo jako snížení nákladů bez jakéhokoliv stimulačního prvku a bez protihodnoty ze strany příjemců, jehož slučitelnost s pravidly hospodářské soutěže nebyla prokázána.
(25)
Komise se proto domnívala, že podpora spadá do oblasti působnosti bodu 3.5 Pokynů Společenství o státní podpoře v odvětví zemědělství (7), které byly v té době platné. V uvedeném bodě bylo stanoveno, že aby byla opatření považována za slučitelná se společným trhem, musí jakékoli opatření obsahovat pobídkový prvek nebo vyžadovat nějaké protiplnění na straně příjemce. Kromě výjimek výslovně stanovených v právním řádu Společenství nebo v uvedených pokynech, jsou jednostranné státní podpory určené pouze ke zlepšení finanční situace producentů, které nijak nepřispívají rozvoji odvětví, přirovnávány k provozním podporám, jsou tedy neslučitelné se společným trhem.
(26)
U podniků osvobozených od asanační daně nemohla Komise vyloučit, že se jedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU a že jde o provozní podporu, u níž Komise měla pochybnosti o slučitelnosti s vnitřním trhem.
III. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
(27)
Francouzské orgány zaslaly své připomínky v dopise ze dne 20. září 2005 a ze dne 15. listopadu 2005. Ve svých dopisech potvrdily, že se v případě osvobození od daně podniků, které nepodléhaly dani, bezesporu jednalo o podporu v smyslu Smlouvy o ES. Komise navíc došla k podobnému závěru ve svém rozhodnutí 2005/474/ES (8), které se týkalo osvobození od daně od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2002 (podpora NN 17/01, nové číslo C 49/02).
(28)
Francouzské orgány však argumentovaly před vstupem v platnost nařízení (ES) č. 1998/2006, že podpory spadaly do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (9). Podle nich vyplývalo z počtu dotyčných podniků, jichž bylo ročně v průměru více než 100 000, a z hodnoty ročního obratu pro osvobození od daně (762 245 EUR), že výše osvobození, kterou by bylo možné považovat za státní podporu, byla každopádně nižší než maximální částka 100 000 EUR během tříletého období, jak stanoví nařízení (ES) č. 69/2001.
(29)
Aby francouzské orgány prokázaly, že maximální částka u podniků, které byly osvobozeny v roce 2003, byla systematicky nižší než 100 000 EUR během tříletého období, využily dvě metody.
(30)
Nejprve určily roční obrat podniku, který platí během tříletého období daně ve výši 100 000 EUR, což ročně činí v průměru 33 333 EUR. Z této částky se vycházelo a pro jednotlivé daňové sazby (2,1 % a 3,9 %) se stanovil základ pro výpočet daně odpovídající nákupům masa daného podniku. Na základě hodnoty těchto nákupů masa pak francouzské orgány odhadly roční obrat, přičemž vycházely z (nadnesené) hypotézy, že se daný podnik specializuje na obchod s masem. Pomocí této metody pak stanovily obrat podniku, který byl výrazně vyšší než mezní hodnota pro osvobození od daně. Její výše činila 762 245 EUR, mezní hodnota tak byla výrazně překročena, což znamená, že podnik, který během tří let platí daně ve výši 100 000 EUR, nemůže být v žádném případě osvobozen od daně z nákupu masa.
(31)
Dále se pak francouzské orgány snažily stanovit výši daně podniku specializovaného na maso, jehož obrat činí 762 000 EUR, tedy je těsně pod mezní hodnotou pro osvobození od daně. Z koeficientu nákupu/obratu ve výši 0,58 (10) francouzské orgány vypočítaly hodnotu nákupů masa takového podniku na 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Tato druhá metoda výpočtu ukazuje, že maximální částka osvobození činí 13 132 EUR ročně na jeden podnik, což je každopádně částka nižší než 100 000 EUR během tří let.
(32)
Po vstupu nařízení (ES) č. 1998/2006 v platnost francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti uvedeného nařízení, zejména článku 5, který se týká přechodných opatření.
IV. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN
(33)
Sdružení řeznictví, řeznictví-uzenářství, lahůdkářství (dále jen „CFBCT“) nejprve upozornilo, že předmětné opatření neodpovídá definici státní podpory a že daňový mechanismus uplatňovaný pro některé podniky v závislosti na výši jejich obratu je zcela oprávněný s ohledem na povahu daňového systému. Podle CFBCT byla daň z nákupu masa hrazena a kontrolována podle pravidel platných pro DPH a obdobné daně. Stanovení mezní hodnoty pro osvobození od daně vycházelo z objektivních a racionálních kritérií, která byla shodná jako u mezních hodnot vztahujících se na jiné daně. Zákon z roku 1996 odpovídal logice francouzského systému pro vybírání DPH. Cílem zákona tedy nebylo vytvořit zvláštní výhody pro některé podniky, ale zavést hranici zdanění a zohlednit schopnost některých podniků platit daně a zejména zohlednit životosachopnost malých řeznictví.
(34)
Podle sdružení CFBCT toto opatření také nemělo vliv na obchod uvnitř Společenství. Protože se totiž týkalo velmi malých podniků a protože jsou tyto podniky činné na trhu, který je ze zeměpisného hlediska extrémně omezený, je důvod pochybovat o tom, že by opatření bylo státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
(35)
Sdružení CFBCT zdůrazňuje, že ačkoliv podniky osvobozené od platby daně skutečně měly prospěch z podpory, byla tato podpora každopádně v souladu s pravidly Smlouvy.
(36)
Komise by osvobození od daně malých řeznictví a lahůdkářství měla v daném případě považovat za odůvodněné cílem všeobecného zájmu: řízení krize vyvolané nemocí šílených krav a nezbytné zpracování nebezpečných produktů. Navíc se toto opatření týkalo pouze malých a středních podniků a teoreticky by se na něj vztahovala nařízení o osvobození, která byla v té době platná, tedy nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům (11) a nařízení Komise (ES) č. 1/2004 ze dne 23. prosince 2003 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podporu malým a středním podnikům působícím v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh (12).
(37)
Sdružení CFBCT se každopádně domnívá, že požadavek na vrácení podpory, ke kterému by došlo po případném ohodnocení opatření jako státní podpory neslučitelné s jednotným trhem, by bylo v rozporu s článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (13), protože záporným rozhodnutím a vracením podpory by se nezohlednila oprávněná očekávání podniků, kterým byla udělena podpora.
(38)
Každopádně pokud by byla výše podpory dodatečně stanovena na základě zpětného paušálního zdanění, zřejmě by byla pod mezní hodnotou pro minimální podporu, protože potenciální příjemci těchto podpor byly většinou mikroponiky.
(39)
Podle informací, které má Komise k dispozici, se uvedená soukromá společnost ve Francii zabývá distribucí potravin. Protože tato společnost v letech 2001 až 2003 podléhala asanační dani a protože požadovala vrácení částky zaplacené francouzským daňovým orgánům, domnívá se, že je v jejím zájmu předložit k danému případu připomínky.
(40)
Tato společnost se domnívá, že v rozporu se závěry Komise v rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 5. července 2005 (2005/C 228/06) (14), nebylo zrušeno propojení mezi podporou v odvětví zpracování uhynulých zvířat a daní z nákupu masa. Podle ní je asanační daň na rok 2003 založená na článku 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku (Code général des impôts français) a financuje mechanismus státních podpor podle článku 107 Smlouvy o fungování EU. Protože tento mechanismus nebyl předem Komisi oznámen, měl by se prohlásit za protiprávní.
(41)
Dále se uvedená společnost domnívá, že osvobození od daně není slučitelné s článkem 107 Smlouvy o fungování EU, tedy ani se zásadou rovnosti v daňové oblasti a proto ani s pravidly hospodářské soutěže.
V. POSOUZENÍ
(42)
V souladu s čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li Smlouva jinak.
(43)
Na základě článku 21 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem (15) se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU vztahují na odvětví vepřového masa. Vztahují se na odvětví hovězího a telecího masa v souladu s článkem 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (16). Před přijetím nařízení (ES) č. 1254/1999 se články 107, 108 a 109 Smlouvy o fungování EU vztahovaly na odvětví hovězího a telecího masa v souladu s článkem 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 (17). Vztahují se na odvětví ovčího a kozího masa v souladu s článkem 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhu s ovčím a kozím masem (18). Vztahují se na odvětví drůbežího masa v souladu s článkem 19 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem (19). Nařízením Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (20) se zrušila tato jednotlivá nařízení a v jeho článku 180 se stanovilo, že se pravidla státních podpor vztahují na výše uvedené produkty.
(44)
Francouzské orgány potvrdily, že osvobození od platby daně z nákupu masa (takzvaná „asanační daň“) udělené na rok 2003 některým podnikům uvádějícím zemědělské produkty na trh spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1998/2006.
(45)
Podle nařízení (ES) č. 1998/2006 se má u podpor splňujících podmínky stanovené nařízením za to, že nesplňují všechna kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, a že tedy nepodléhají povinnosti informovat podle 108 odst. 3 Smlouvy o fungování EU.
(46)
Nařízení (ES) č. 1998/2006 se vztahuje na podporu udělenou podnikům ve všech odvětvích, ale u podniků činných v odvětví zpracování a uvádění produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES na trh pouze v případě, že výše podpory není stanovena na základě ceny nebo množství produktů tohoto typu zakoupených od primárních producentů nebo uvedených na trh danými podniky a není-li poskytnutí podpory závislé na podmínce, že bude zčásti nebo zcela předána prvovýrobcům.
(47)
V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1998/2006 se toto nařízení rovněž použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost podnikům provozujícím zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů, jestliže podpora splňuje veškeré podmínky stanovené v článku 1 a 2. Nařízení (ES) č. 1998/2006 vstoupilo v platnost dnem 29. prosince 2006.
(48)
V souladu s čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1998/2006 nesmí celková výše podpory de minimis poskytnuté jednomu podniku v kterémkoli tříletém období přesáhnout částku 200 000 EUR. Stanovený strop se vztahuje na příspěvek vyplacený v hotovosti. U všech použitých částek se jedná o hrubé částky, tj. před srážkou přímé daně nebo jiných poplatků. Je-li podpora poskytnuta jinak než formou příspěvku, stanoví se její výše podle hrubého ekvivalentu příspěvku podpory.
(49)
Předmětné podniky byly činné ve zpracování a uvádění na trh produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES a dalších produktů a v roce 2003 byly osvobozeny od asanační daně. V souladu s přechodnými opatřeními uvedenými v článku 5 nařízení (ES) č. 1998/2006 se proto v tomto případě uvedené nařízení použije.
(50)
Francouzské orgány prokázaly, že podmínky požadované nařízením (ES) č. 1998/2006 jsou splněny, protože ekvivalent podpory, kterou každý příjemce obdržel, ani v jednom případě nepřesáhl 200 000 EUR v tříletém období, neboť maximální osvobozená částka činila 13 132 EUR ročně na jeden podnik (viz 29. bod odůvodnění).
(51)
Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že osvobození podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat byl v roce 2003 nižší než 762 245 EUR, spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1998/2006 a splňuje podmínky stanovené uvedeným nařízením. Proto toto osvobození není státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Osvobození od asanační daně na rok 2003 podniků prodávajících maso pro účely maloobchodu, jejichž roční obrat je nižší než 762 245 EUR, není podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francii.
V Bruselu dne 29. června 2011.
KOMISJONI OTSUS,
29. juuni 2011,
milles käsitletakse riigiabi loomsete jäätmete tööstuses 2003. aastal Riigiabi C 23/05 (ex NN 8/04 ja ex N 515/03)
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 4425 all)
(Ainult prantsuskeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2011/651/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõiget 2,
ning arvestades järgmist:
I. MENETLUS
(1)
Komisjon sai 7. novembril 2003. aastal Prantsusmaa alaliselt esinduselt Euroopa Liidu juures vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) (1) artikli 108 lõikele 3 kirja liha jaemüügiga tegelevate ettevõtjate loomsete jäätmete käitlemise maksust vabastamise kohta.
(2)
Esmalt teatati nii 2003. aastal antud abist kui ka pärast 2004. aastat kavandatud abist. Et osa abist oli juba antud, otsustas komisjon jagada materjalid kaheks. 2003. aastal antud abi seast kuulub selle otsuse kohaselt vaatluse alla vaid loomsete jäätmete käitlemise maksust vabastamine.
(3)
Loomsete jäätmete käitlemise maks tühistati 1. jaanuaril 2004. aastal. Pärast seda on loomakorjuste kõrvaldamise avaliku teenuse rahastamist tagatud nn tapmismaksuga (taxe d’abattage), mille suhtes komisjon ei olnud vastuseisu avaldanud (2).
(4)
Tapmismaksu materjalide (riigiabi nr N 515 A/03) läbivaatamise raames saatsid Prantsuse ametiasutused komisjonile asjakohase teabe ka selle juhtumi kohta, eelkõige 29. detsembri 2003. aasta kirjaga.
(5)
Prantsuse ametiasutused andsid 7. aprillil 2005. aastal saadetud ja 12. aprillil 2005. aastal registreeritud kirjas lisateavet, mida komisjoni oli 4. märtsi 2005. aasta kirjas nõudnud.
(6)
Komisjon algatas 7. juuli 2005. aasta kirjaga nr SG(2005)D/202956 kõnealust abi käsitleva menetluse, mis on sätestatud ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2.
(7)
Menetluse algatamise otsus avaldati Euroopa Liidu Teatajas (3). Komisjon palus teistel liikmesriikidel ja huvitatud kolmandatel isikutel esitada abi kohta märkusi.
(8)
Prantsuse ametiasutused saatsid oma tähelepanekud 20. septembri 2005. aasta ja 15. novembri 2005. aasta kirjadega, mis registreeriti 17. novembril 2005. aastal.
(9)
Komisjon sai 18. oktoobril 2005. aastal Prantsuse lihatöötlejate, lihatootjate ja loomakasvatajate konföderatsiooni (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs, edaspidi „CFBCT”) märkused ning 17. oktoobril 2005 ja 11. juulil 2008 ühe eraettevõtja (4) märkused.
(10)
Prantsuse ametiasutused kinnitasid 18. aprilli 2011. aasta kirjas, et vabastus lihaostude pealt makstavast maksust (nn loomsete jäätmete käitlemise maksust), mis mõnele põllumajandustoodete turustusettevõtjale anti 2003. aastal, on kooskõlas komisjoni 15. detsembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1998/2006, mis käsitleb Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes (5).
II. KIRJELDUS
(11)
Kõnealune abi seisneb kaubanduslikult kasutuskõlbmatute loomsete jäätmete käitlemise ja liha-kondijahu kõrvaldamise avaliku teenuse rahastamises 2003. aastal.
(12)
Loomakorjuste kõrvaldamise avalikku teenust rahastati varem loomsete jäätmete käitlemise maksust, mis kehtestati Prantsuse üldise maksuseadustiku artikliga 302a ZD tulenevalt 26. detsembri 1996. aasta seaduse nr 96-1139 artiklist 1, mis käsitleb loomakorjuste ja loomsete jäätmete kogumist ja hävitamist (edaspidi „1996. aasta seadus”).
(13)
Loomsete jäätmete käitlemise maks oli kehtestatud liha ja teiste kindlaksmääratud toodete ostudele kõigi isikute poolt, kes nende toodete jaemüügiga tegelesid. Maks puudutas põhimõtteliselt kõiki jaemüügiga tegelevaid isikuid. Maksustamise aluseks oli mis tahes päritolu ostude väärtus ilma käibemaksuta:
-
linnu-, jänese-, metslooma-, veise-, lamba-, kitse-, sea- ning hobuse-, eesli- ja nende ristandite liha ja rupskid, värsked või küpsetatud, jahutatud või sügavkülmutatud;
-
soolaliha, sealihatooted, sulatatud searasv, hoidistatud liha ja töödeldud rups;
-
lihal ja rupsil põhinev loomasööt.
(14)
Ettevõtjad, kelle käive eelmise kalendriaasta jooksul ilma käibemaksuta oli alla 2 500 000 Prantsuse frangi (FRF) (6) (381 122 eurot), vabastati maksust. Maksumääraks oli kinnitatud (sõltuvalt igakuisest müügikäibest ilma käibemaksuta) 0,5 % kuni 125 000 FRF (19 056 eurot) ja 0,9 % üle 125 000 FRF suuruse käibe puhul. 2000. aasta lisaeelarveseaduse artikliga 35 (30. detsembri 2000. aasta seadus nr 2000-1353) tehti loomsete jäätmete käitlemise maksu toimimismehhanismi mõned muudatused, mis jõustusid 1. jaanuaril 2001. Nende muudatuste eesmärk oli leevendada veise spongiformse entsefalopaatia (hullu lehma tõve) kriisi mõju ja sellest tulenevaid lisakulusid. Seejärel laiendati maksumäära ka „muudele lihatoodetele”. Maksumääraks kinnitati edaspidi 2,1 % igakuise kuni 125 000 FRF (19 056 eurot) suuruse müügikäibe korral ja 3,9 % üle 125 000 FRF suuruse müügikäibe korral. Lisaks vabastati maksust kõik ettevõtjad, kelle käive eelneva kalendriaasta jooksul ilma käibemaksuta oli alla 5 000 000 Prantsuse frangi (FRF) (762 245 eurot).
(15)
Algselt, see tähendab alates 1. jaanuarist 1997, suunati maksutulu spetsiaalselt selleks loodud fondi, mille eesmärk oli loomakorjuste ning inimestele ja loomadele toiduks kõlbmatuks tunnistatud loomajäätmete kogumise ja hävitamise teenuse, st põllumajandusseadustiku artiklis 264 avaliku teenusena määratletud tegevuste rahastamine. Fondi haldas CNASEA (Centre national pour l'aménagement des structures des exploitations agricoles - riiklik põllumajandusettevõtete struktuuride korraldamise keskus).
(16)
Alates 1. jaanuarist 2001 suunati loomsete jäätmete käitlemise maks otse üldisesse riigieelarvesse, mitte enam selleks loodud fondi. 2003. aastal avati 30. detsembri 2002. aasta dekreediga nr 2002-1580, mis käsitleb 2003. aasta rahandusseaduse kohaldamist, põllumajandusministeeriumile (ministère de l’agriculture, de l’alimentation, de la pêche et des affaires rurales) krediit. Krediit kirjendati ministeeriumi põhivajaduste rahuldamiseks tehtavate kulutustena riigieelarve IV jaotise („Riiklikud meetmed” (Interventions publiques)) 4. osas („Majandustegevus, selle toetamine ja meetmed” (Actions économiques, encouragements et interventions)). 2003. aastal oli nimetatud maksust saadud tulu hinnanguliselt 550 miljonit eurot.
(17)
2003. aasta kirjas nähakse ette abi lihajahu hoiustamiseks ja hävitamiseks ning surnud loomade ja loomsete jäätmete transpordiks ja hävitamiseks. Peale selle nähti 1996. aasta seadusega ette maksuvabastus liha jaemüügiga tegelevatele ettevõtjatele, kelle aastakäive on alla 762 245 euro. Vastavalt komisjoni käsutuses olevale teabele oli 1996. aasta seadus jõus kogu 2003. aasta vältel.
(18)
Oma algatamisotsuses järeldas komisjon, et surnud loomade ja loomsete jäätmete kõrvaldamiseks ja hävitamiseks ning lihajahu hoiustamiseks ja hävitamiseks antavad abimeetmed ei ohusta kaubandustingimusi viisil, mis oleks vastuolus ühiste huvidega. Nimetatud meetmete puhul võib seega teha ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c ette nähtud mööndusi kui selliste meetmete puhul, mis aitavad kaasa asjaomase majandussektori arengule. Komisjon otsustas siiski algatada ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 ette nähtud menetluse seoses abi olemasolu ja vajalikkusega äritegevuse puhul, mis on loomsete jäätmete käitlemise maksust vabastatud.
(19)
Kontrollimenetluse algatamise faasis oli komisjon seisukohal, et loomsete jäätmete käitlemise maksust vabastamine tähendab riigile rahaliste vahendite kaotust ja seda ei õigusta ei maksusüsteemi laad ega ka üldine ülesehitus, mille eesmärk on riigi tulude laekumine. Tõepoolest - vastavalt komisjoni käsutuses olevale teabele ei hõlmata maksuvabastusega mitte liha müügi käivet, vaid kogu müügitegevuse käivet.
(20)
Kuna maks arvutatakse lihapõhiste toodete väärtuse põhjal, ei ole põhjendatud selliste ettevõtjate vabastamine maksust, kelle liha müügi käive on suurem, samal ajal kui konkureerivad ettevõtjad, kelle lihapõhiste toodete käive on väiksem, peavad seda tasuma.
(21)
Sellest tulenevalt on maksuvabastus komisjoni arvates valikuline eelis. Nõnda on tegemist abiga maksust vabastatud müüjate toetuseks, kuna nende maksukoormus väheneb. Lihakaubandust käsitlevate arvude põhjal teeb komisjon järelduse, et alla 762 245 euro suuruse käibega ettevõtjate maksust vabastamine 2003. aastal on eelis, mis kujutab endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
(22)
Komisjon ei välista, et maksust vabastamine võib avaldada mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele, eriti just piirialadel.
(23)
Alla 762 245 euro suuruse käibega ettevõtjate maksust vabastamine on niisiis eelis, mis kujutab endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
(24)
Praegusel juhul näib maksuvabastus olevat kohustuste kergendamine, mis ei sisalda mingit stimuleerivat elementi ega nõua kasusaajalt mingit vastuteenet, ning selle kokkusobivust konkurentsieeskirjadega ei ole tõestatud.
(25)
Komisjon leiab, et abi kuulub ühenduse suuniste punkti 3.5 kohaldamisalasse, mis käsitleb riigiabi (7) põllumajandussektoris ja mida tol ajal kohaldati. Selle punkti kohaselt peab abimeede, mida võiks lugeda ühisturuga kokkusobivaks, sisaldama teatavat stimuleerivat elementi või nõudma kasusaajalt vastuteenet. Niisiis, välja arvatud ühenduse õigusaktides või põllumajanduse suunistes sõnaselgelt väljendatud erandid, on ühepoolne riigiabi, mille eesmärk on lihtsalt tootjate rahalise seisukorra parandamine ning mis ei aita mingil moel kaasa sektori arengule, liigitatav tegevusabi hulka ning on ühisturuga kokkusobimatu.
(26)
Maksu tasumisest vabastatud ettevõtjate puhul ei saa komisjon välistada, et tegemist on riigiabiga ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses ja tegevusabiga, mille kokkusobivuses siseturu põhimõtetega on komisjonil kahtlusi.
III. PRANTSUSMAA ESITATUD MÄRKUSED
(27)
Prantsuse ametiasutused esitasid 20. septembri 2005. aasta ja 15. novembri 2005. aasta kirjadega oma märkused. Kirjades kinnitasid nad, et vaieldamatult tuleb seda ettevõtjatele antud maksuvabastust käsitleda abina Euroopa Ühenduse asutamislepingu tähenduses. Komisjon oli ka 1. jaanuarist 1997 kuni 31. detsembrini 2002 kohaldatud maksuvabastuse suhtes jõudnud samale järeldusele oma otsuses 2005/474/EÜ (abi NN 17/01, otsus C 49/02) (8).
(28)
Seevastu väitsid prantsuse ametiasutused enne määruse (EÜ) nr 1998/2006 jõustumist, et abi kuulub komisjoni 12. jaanuari 2001. aasta määruse (EÜ) nr 69/2001 (milles käsitletakse Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes) (9) kohaldamisalasse. Ametiasutused väitsid, et asjaomaste ettevõtjate arv, mis oli igal aastal keskmiselt 100 000, ja maksuvabastuse piiriks olev käive (762 245 eurot) näitavad, et maksuvabastuse summa, mida saab riigiabiks pidada, oli igal juhul alla 100 000 euro kolme aasta kohta, mis on sätestatud määruses (EÜ) nr 69/2001.
(29)
Tõendamaks, et maksuvabastuse summa, mis ettevõtjatele 2003. aastal eraldati, oli kolme aasta jooksul pidevalt alla 100 000 euro, kasutasid Prantsuse ametiasutused kaht meetodit.
(30)
Esmalt üritasid Prantsuse ametiasutused välja arvutada käivet ettevõtjale, kes tasub 100 000 euro suuruse maksu kolme aasta jooksul, st aasta kohta keskmiselt 33 333 eurot. Nimetatud summa alusel arvutati maksukoormuse (2,1 % ja 3,9 %) järgi välja ettevõtja käibele vastav maksumäär. Lõpuks leiti lihaostude väärtuse järgi hinnanguline aastakäive, lähtudes kaugeleulatuvast oletusest, et tegemist on lihakauplemisega tegeleva ettevõtjaga. Nimetatud meetodi abil saadi ettevõtja käive, mis oli palju suurem kui maksuvabastuse piir. Maksuvabastuse piir 762 245 eurot ületati niisiis suurelt, mis tähendab, et ettevõtjat, kes maksab 100 000 euro ulatuses makse kolme aasta jooksul, ei saa mingil juhul lihaostu maksust vabastada.
(31)
Seejärel üritasid Prantsuse ametiasutused välja arvutada sellise lihaettevõtja maksusummat, kelle käive on napilt väiksem kui maksuvabastuse piir, st 762 000 eurot. Ostude ja käibe koefitsiendi 0,58 (10) järgi arvutati välja, et ettevõtja ostude väärtus on 441 960 eurot (762 000 × 0,58). See meetod näitab, et suurim maksusoodustuse summa on 13 132 eurot aastas ettevõtja kohta - see tähendab summat, mis igal juhul jääb alla 100 000 euro kolme aasta jooksul.
(32)
Pärast määruse (EÜ) nr 1998/2006 jõustumist kinnitasid Prantsuse ametiasutused, et maksuvabastus liha ostmise pealt (nn loomsete jäätmete käitlemise maks), mis 2003. aastal anti mõnedele põllumajandustoodete turustamisega tegelevatele ettevõtjatele, kuulub eelnimetatud määruse, täpsemini selle üleminekumeetmeid käsitleva artikli 5 kohaldamisalasse.
IV. KOLMANDATE ISIKUTE MÄRKUSED
(33)
Esiteks märkis CFBCT, et meede ei vasta riigiabi määratluse kriteeriumidele ja et mõnede ettevõtjate maksustamist tulenevalt nende käibest võis põhjendada maksusüsteemi üldise ülesehitusega. CFBCT on arvamusel, et lihaostumaksu nõuti sisse ja seda kontrolliti vastavalt käibemaksu ja sellega seotud makse käsitlevatele õigusnormidele. Kindlaksmääratud maksuvabastuse piir põhines objektiivsel ja mõistuspärasel kriteeriumil, millesarnast rakendatakse ka teiste maksude piirmäärade puhul. 1996. aasta seadus on kooskõlas Prantsuse käibemaksu kogumise süsteemi põhimõtetega. Seaduse eemärk ei olnud teatavate ettevõtjate eelistamine, vaid maksuvaba piirmäära kehtestamisega ettevõtjate maksevõime ja eelkõige väikepoodnike (lihunike) konkurentsivõime kindlakstegemine.
(34)
Teiseks ei avalda see meede CFBCT arvates mõju ELi-sisesele kaubandusele. Tõepoolest - selle meetmega seotud ettevõtjate tagasihoidlik suurus ja nende turu kitsas geograafiline haare annavad alust kahelda, kas on tegemist riigiabiga ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses.
(35)
Kui tulekski arvata, et maksuvabastuse saanud ettevõtjad on riigiabi saanud, on CFBCT seisukohal, et see abi on igal juhul lepingu eeskirjadega kooskõlas.
(36)
Komisjon peaks arvestama, et lihunike ja lihapoodnikest väikeettevõtjate maksust vabastamine oli põhjendatud praegusel juhul üldiste huvide eest seismisega: oli vaja võidelda hullu lehma tõvega ja hädavajalik oli töödelda ohtlikke jäätmeid. Peale selle puudutas meede üksnes väikesi ja keskmise suurusega ettevõtjaid ning seda reguleerisid suures osas tollal kohaldatavad grupierandi määrused, täpsemini komisjoni 12. jaanuari 2001. aasta määrus (EÜ) nr 70/2001, mis käsitleb Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist riigiabi korral väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele, (11) ja komisjoni 23. detsembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1/2004, mis käsitleb Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist põllumajandustoodete tootmise, töötlemise ja turustamisega tegelevatele väikestele ja keskmise suurusega ettevõtetele antava riigiabi suhtes (12).
(37)
Igal juhul on CFBCT arvamusel, et kohustuslik abi tagastamine, mis jõustuks meetme kuulutamisel sobimatuks riigiabiks, läheks vastuollu nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 93 üksikasjalikud kohaldamiseeskirjad) (13) artikliga 14 selles osas, et negatiivse otsuse korral koos abi tagasinõudmisega ei võetaks arvesse kasu saanud ettevõtjate õiguspäraseid ootusi.
(38)
Tõenäoliselt annaks abi määra hindamine tagantjärele kindlasummalise tagasiulatuva maksustamise põhjal igal juhul abi suuruseks väiksema summa kui vähese tähtsusega abi, eeldades et suurem osa abisaajatest olid mikroettevõtted.
(39)
Vastavalt komisjoni käsutuses olevale teabele tegeleb ettevõte Prantsusmaal toiduainete turustamisega. Ettevõttena, mis tasus aastatel 2001-2003 loomsete jäätmete käitlemise maksu ja nõudis Prantsusmaa maksuametilt tasutud summa tagastamist, väidab äriühing, et on huvitatud oma märkuste esitamisest selles menetluses.
(40)
Ettevõte väidab, et vastupidiselt sellele, mida komisjon oma 5. juuli 2005. aasta algatamisotsuses (2005/C 228/06) (14) järeldas, ei ole abi loomsete jäätmete käitlemise vallas ja abi lihaostude toetuseks teineteisest lahutatud. Ettevõte on arvamusel, et loomsete jäätmete käitlemise maks, mida maksti 2003. aasta eest, põhineb üldise maksuseadustiku artiklil 302a ZD ja sellega rahastatakse ELi toimimise lepingu artikli 107 kohaselt vahendeid riigiabiks. Kuna nendest rahastamisvahenditest komisjoni eelnevalt ei teavitatud, tuleb need kuulutada ebaseaduslikuks.
(41)
Peale selle on äriühing seisukohal, et maksust vabastamine on ELi toimimise lepingu artikliga 107 kokkusobimatu ja see tooks kaasa ebakõla võrdsuspõhimõttega avalik-õiguslike koormiste kandmisel ning laiemalt konkurentsieeskirjadega.
V. HINNANG
(42)
Vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikele 1 on liikmesriigi või riigi ressurssidest mis tahes kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust, kui lepingus ei ole sätestatud teisiti.
(43)
ELi toimimise lepingu artikleid 107, 108 ja 109 kohaldatakse sealihasektoris kooskõlas nõukogu 29. oktoobri 1975. aasta määruse (EMÜ) nr 2759/75 (sealihaturu ühise korralduse kohta) (15) artikliga 21. ELi toimimise lepingu artikleid kohaldatakse loomalihasektoris vastavalt nõukogu 17. mai 1999. aasta määruse (EÜ) nr 1254/1999 (veise- ja vasikalihaturu ühise korralduse kohta) (16) artiklile 40. Enne määruse (EÜ) nr 1254/1999 vastuvõtmist kohaldati ELi toimimise lepingu artikleid 107, 108 ja 109 loomalihasektoris vastavalt nõukogu määruse (EMÜ) nr 805/68 (17) artiklile 24. Artikleid kohaldatakse lambaliha ja kitseliha sektoris vastavalt nõukogu 3. novembri 1998. aasta määruse (EÜ) nr 2467/98 (millega kehtestatakse lamba- ja kitseliha turu ühine korraldus) (18) artiklile 22. Artikleid kohaldatakse linnulihasektoris kooskõlas nõukogu 29. oktoobri 1975. aasta määruse (EMÜ) nr 2777/75 (kodulinnuliha turu ühise korralduse kohta) (19) artikliga 19. Nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus), (20) tunnistatakse nimetatud määrused kehtetuks ja selle artiklis 180 nähakse ette, et riigiabi eeskirju tuleb kohaldada ülal loetletud toodete suhtes.
(44)
Prantsuse ametiasutused kinnitasid, et lihaostumaksu (loomsete jäätmete käitlemise maksu) 2003. aasta vabastus, mis anti mõnele põllumajandustooteid turustavale ettevõtjale, kuulub määruse (EÜ) nr 1998/2006 kohaldamisalasse.
(45)
Määruse (EÜ) nr 1998/2006 kohaselt tuleb määruses sätestatud nõuetele vastavat abi käsitada abina, mis ei vasta kõigile ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 kriteeriumidele, ja seetõttu abina, millest ei pea kohustuslikus korras eelnevalt teatama, nagu nähakse ette ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 3.
(46)
Määrust (EÜ) nr 1998/2006 kohaldatakse ettevõtjatele abi andmise suhtes mis tahes majandusvaldkonnas, kuid ettevõtjate puhul, kes tegelevad põllumajandustoodete (mis on loetletud Euroopa Ühenduse asutamislepingu I lisas) töötlemise ja turustamisega, kohaldatakse seda üksnes juhul, kui abi summa ei ole kindlaks määratud esmatootjatelt ostetud või asjaomaste ettevõtjate poolt turule lastud kauba hinna või koguse järgi ja kui abi andmise tingimus ei ole selle osaline või täielik andmine esmatootjatele.
(47)
Määrust (EÜ) nr 1998/2006 kohaldatakse vastavalt selle artikli 5 lõikele 1 enne määruse jõustumist abi andmise suhtes ettevõtjatele, kes tegelevad põllumajandustoodete töötlemise ja turustamisega, kui ettevõtjad täidavad kõik tingimused, mis on kindlaks määratud artiklites 1 ja 2. Määrus (EÜ) nr 1998/2006 jõustus 29. detsembril 2006. aastal.
(48)
Vastavalt määruse (EÜ) nr 1998/2006 artikli 2 lõigetele 2 ja 3 ei tohi ühele ettevõtjale antava vähese tähtsusega abi kogusumma mis tahes kolme eelarveaasta pikkuse ajavahemiku jooksul ületada 200 000 eurot. Ülemmäär on vormistatud toetusena. Kõik kasutatud arvud on esitatud brutosummana, see tähendab enne maksude või teiste lõivude ja tasude mahaarvamist. Kui abi antakse muul kujul, mitte toetusena, on abi summa selle brutoekvivalent.
(49)
Kirjeldatud ettevõtjad töötlesid ja turustasid tooteid, mida peetakse silmas Euroopa Ühenduse asutamislepingu I lisas, ja muid tooteid ning olid 2003. aastal loomsete jäätmete käitlemise maksust vabastatud. Vastavalt artiklis 5 ette nähtud üleminekumeetmetele on määrus (EÜ) nr 1998/2006 praegusel juhul järelikult kohaldatav.
(50)
Prantsuse ametiasutused tõendasid, et määruses (EÜ) nr 1998/2006 sätestatud nõuded on täidetud, näidates, et iga üksiku abisaaja saadud abi toetusekvivalent ei ületa mingil juhul 200 000 eurot kolme aasta peale, sest maksuvabastuse suurim summa oli 13 132 eurot aastas ettevõtja kohta (vt põhjendus 29).
(51)
Eespool öeldut arvesse võttes on komisjon arvamusel, et liha jaemüügiga tegelevate selliste ettevõtjate maksust vabastamine, kelle aastakäive oli 2003. aastal alla 762 245 euro, kuulub määruse (EÜ) nr 1998/2006 kohaldamisalasse ja vastab nõuetele, mis selles esitatud on. Sellest tulenevalt ei ole kõnealune maksuvabastus riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Selliste ettevõtjate loomsete jäätmete käitlemise 2003. aasta maksust vabastamine, kes tegelevad liha jaemüügiga ja kelle aastakäive on alla 762 245 euro, ei ole abi, mida kirjeldatakse ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1.
Artikkel 2
Otsus on adresseeritud Prantsuse Vabariigile.
Brüssel, 29. juuni 2011