SMĚRNICE RADY 2010/23/EU
ze dne 16. března 2010,
kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o volitelné a dočasné používání mechanismu přenesení daňové povinnosti ve vztahu k poskytnutí některých služeb s vysokým rizikem podvodů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2006/112/ES (3) stanoví, že daň z přidané hodnoty (DPH) je povinna odvést každá osoba povinná k dani uskutečňující plnění zahrnující zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby. V případě přeshraničních plnění a některých domácích vysoce rizikových odvětví, jako je stavebnictví či oblast odpadů, se však předpokládá přenesení povinnosti odvést daň na osobu, které je dodáno zboží nebo poskytnuta služba.
(2)
Vzhledem k závažnosti podvodů v oblasti DPH by členským státům mělo být povoleno dočasně používat mechanismus, kterým se povinnost odvést daň přesouvá na osobu, na niž se převádějí povolenky na emise skleníkových plynů ve smyslu článku 3 směrnice 2003/87/ES (4) a další jednotky, které lze použít pro plnění požadavků uvedené směrnice.
(3)
Zavedení takového mechanismu, který se nepoužívá obecně, ale je zaměřen na tyto služby, u nichž podle nedávných zkušeností existuje zvláště vysoké riziko podvodů, by nemělo nepříznivě ovlivnit základní principy systému DPH, jako jsou dělené platby.
(4)
Členské státy by měly vypracovat hodnotící zprávu o používání mechanismu, aby bylo možné posoudit jeho účinnost.
(5)
V zájmu transparentnosti posouzení účinku používání mechanismu na podvodná jednání by hodnotící zprávy členských států měly vycházet z kritérií předem stanovených členskými státy. Ve všech takových hodnoceních by měla být jasně posouzena míra podvodů před zavedením a po zavedení mechanismu a veškeré následné změny trendů v podvodných jednáních, včetně poskytování jiných služeb. Příslušná zpráva by rovněž měla vyhodnotit náklady na dodržování předpisů vznikající osobám povinným k dani.
(6)
Každý členský stát, který na svém území zjistí změnu trendů podvodných jednání, pokud jde o služby podle této směrnice, by měl vypracovat v tomto směru zprávu.
(7)
Aby bylo používání uvedeného mechanismu umožněno všem členským státům, je nutné přijmout zvláštní změnu směrnice 2006/112/ES.
(8)
Jelikož cíle této směrnice, totiž řešení podvodů v oblasti DPH prostřednictvím dočasného opatření, které se odchyluje od stávajících pravidel Unie, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jej být proto lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(9)
Směrnice 2006/112/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ve směrnici 2006/112/ES se vkládá nový článek, který zní:
„Článek 199a
1. Členské státy mohou do 30. června 2015 na dobu alespoň dvou let stanovit, že osobou povinnou odvést daň je osoba povinná k dani, jíž je poskytnuta některá z těchto služeb:
a)
převod povolenek na emise skleníkových plynů ve smyslu článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (5), které jsou převoditelné v souladu s článkem 12 uvedené směrnice,
b)
převod jiných jednotek, které mohou provozovatelé používat pro plnění požadavků téže směrnice.
2. Členské státy uvědomí Komisi o používání mechanismu uvedeného v odstavci 1 v době zavedení tohoto mechanismu, přičemž Komisi poskytnou tyto informace:
a)
prohlášení o oblasti působnosti opatření, kterým se mechanismus zavádí, a podrobný popis doprovodných opatření, včetně veškerých ohlašovacích povinností uložených osobám povinným k dani a jakýchkoli kontrolních opatření;
b)
hodnotící kritéria umožňující srovnání podvodných jednání ve vztahu ke službám uvedeným v odstavci 1 před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, srovnání podvodných jednání ve vztahu k jiným službám před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, jakož i posouzení případného nárůstu jiných druhů podvodných jednání po zavedení mechanismu oproti době před jeho zavedením;
c)
datum začátku používání opatření, kterým se mechanismus zavádí, a dobu, po kterou se bude používat.
3. Členské státy používající mechanismus uvedený v odstavci 1 podají Komisi do 30. června 2014 zprávu založenou na hodnotících kritériích uvedených v odst. 2 písm. b). V této zprávě se jasně uvede, které informace se mají pokládat za důvěrné a které informace mohou být zveřejněny.
Zpráva obsahuje podrobné posouzení celkové účinnosti a účelnosti opatření, zejména pokud jde o
a)
dopad na podvodná jednání týkající se poskytnutí služeb, na které se opatření vztahuje;
b)
možný přesun podvodných jednání na zboží nebo na jiné služby;
c)
náklady na dodržování předpisů vznikající v důsledku opatření osobám povinným k dani.
4. Každý členský stát, který po vstupu tohoto článku v platnost zjistí změnu trendů podvodných jednání na svém území, pokud jde o služby uvedené v odstavci 1, předloží v tomto směru do 30. června 2014 zprávu Komisi.
Článek 2
Členské státy, které se rozhodnou používat mechanismus uvedený v čl. 199a odst. 1 směrnice 2006/112/ES, sdělí Komisi ustanovení příslušného opatření, kterým se mechanismus zavádí, v okamžiku zahájení používání tohoto mechanismu.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice se použije do 30. června 2015.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Článek 6
Tato směrnice bude vyhlášena v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 16. března 2010.
NÕUKOGU DIREKTIIV 2010/23/EL,
16. märts 2010,
millega muudetakse direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) seoses pöördmaksustamise valikulise ja ajutise kohaldamisega teatavate pettusealdiste kaupade ja teenuste tarnete suhtes
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 113,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi arvamust (1),
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (2),
toimides seadusandliku erimenetluse kohaselt
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu direktiivis 2006/112/EÜ (3) on kindlaks määratud, et käibemaksu maksavad kõik maksukohustuslased, kes sooritavad maksustatavaid kauba- ja teenusetarneid hõlmavaid tehinguid. Piiriüleste tehingute ja teatavate omamaiste eriti riskialdiste valdkondade puhul (nt ehitus ja jäätmemajandus) on siiski ette nähtud, et käibemaksu tasumise kohustus pannakse isikule, kellele tarne tehakse.
(2)
Käibemaksupettuste tõsidust arvestades tuleks lubada liikmesriikidel ajutiselt kohaldada mehhanismi, mille korral käibemaksu tasumise kohustus pannakse isikule, kellele antakse üle direktiivi 2003/87/EÜ (4) artiklis 3 määratletud kasvuhoonegaaside saastekvoote ning muid ühikud, mida võidakse kasutada kõnealuse direktiivi täitmiseks.
(3)
Sellise mehhanismi kehtestamine teenustele, mis hiljutiste kogemuste põhjal on eriti pettusealtid, ei tohiks erinevalt üldisest kohaldamisest mõjutada negatiivselt käibemaksusüsteemi aluspõhimõtteid (nt osadena maksmine).
(4)
Liikmesriigid peaksid koostama hindamisaruande kõnealuse mehhanismi kohaldamise kohta, et võimaldada selle tõhususe hindamist.
(5)
Et mehhanismi kohaldamise mõju pettustele läbipaistvalt hinnata, peaksid liikmesriikide hindamisaruanded põhinema liikmesriikide koostatud varem kindlaks määratud kriteeriumidel. Igas sellises hinnangus tuleks selgelt hinnata pettuste taset enne ja pärast mehhanismi kohaldamist ning kõiki sellest tulenevaid muutusi pettuste suundumustes, sh teiste teenuste tarnetes. Samuti tuleks aruandes hinnata nõuete täitmisest tulenevaid maksukohustuslaste kulusid.
(6)
Iga liikmesriik, kes on avastanud oma territooriumil muutusi pettuste suundumustes käesoleva direktiiviga hõlmatud teenuste puhul, peaks koostama selle kohta aruande.
(7)
Selleks et pakkuda kõigile liikmesriikidele sellise mehhanismi kohaldamise võimalust, on vaja teha direktiivis 2006/112/EÜ konkreetne muudatus.
(8)
Kuna käesoleva direktiivi eesmärki, nimelt käibemaksupettuste probleemi lahendamine ajutise meetme abil, mis teeb erandi kehtivatest liidu eeskirjadest, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning seetõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(9)
Seepärast tuleks direktiivi 2006/112/EÜ vastavalt muuta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
Artikkel 1
Direktiivi 2006/112/EÜ lisatakse järgmine artikkel:
„Artikkel 199a
1. Liikmesriigid võivad kuni 30. juunini 2015 ja vähemalt kaheaastaseks ajavahemikuks ette näha, et käibemaksu on kohustatud tasuma maksukohustuslane, kellele tehakse mõni järgmistest tarnetest:
a)
antakse üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ (millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem) (5) artiklis 3 määratletud kasvuhoonegaaside saastekvoote, mida võib üle anda kooskõlas kõnealuse direktiivi artikliga 12;
b)
antakse üle muid ühikuid, mida käitajad võivad kasutada kõnealuse direktiivi täitmiseks.
2. Lõikes 1 sätestatud mehhanismi kasutuselevõtmise korral teavitavad liikmesriigid komisjoni sellise mehhanismi kohaldamisest ning edastavad komisjonile järgmise teabe:
a)
avaldus mehhanismi kohaldamiseks võetava meetme ulatuse kohta ja kaasnevate meetmete üksikasjalik kirjeldus, sh maksukohustuslaste mis tahes aruandekohustused ning mis tahes kontrollimeetmed;
b)
hindamiskriteeriumid, mis võimaldavad võrrelda lõikes 1 loetletud teenustega seotud pettusi enne ja pärast mehhanismi kohaldamist, teiste teenuste suhtes sooritatud pettusi enne ja pärast mehhanismi kohaldamist ning muud liiki pettuste arvu kasvu enne ja pärast mehhanismi kohaldamist;
c)
mehhanismi kohaldamiseks võetava meetme alguskuupäev ja ajavahemik.
3. Liikmesriigid, kes kohaldavad lõikes 1 sätestatud mehhanismi, esitavad lõike 2 punktis b sätestatud hindamiskriteeriumide põhjal ning hiljemalt 30. juuniks 2014 komisjonile aruande. Aruandes näidatakse selgelt, millist teavet tuleb käsitada konfidentsiaalsena ja millist teavet võib avaldada.
Aruandes esitatakse üksikasjalik hinnang meetme üldise tulemuslikkuse ja tõhususe kohta, eelkõige seoses järgmisega:
a)
mõju meetmega hõlmatud teenuste tarnetega seotud pettustele;
b)
pettuste võimalik ülekandumine kaupadele või teistele teenustele;
c)
maksukohustuslaste poolt kõnealuse meetme nõuete täitmiseks tehtavad kulutused.
4. Iga liikmesriik, kes käesoleva artikli jõustumisest alates on avastanud oma territooriumil muutusi lõikes 1 loetletud teenustega seotud pettuste suundumustes, esitab komisjonile selle kohta aruande hiljemalt 30. juuniks 2014.
Artikkel 2
Liikmesriigid, kes otsustavad kohaldada direktiivi 2006/112/EÜ artikli 199a lõikes 1 sätestatud mehhanismi, teavitavad komisjoni mehhanismi kohaldamiseks võetava meetme sätetest siis, kui mehhanismi kohaldamine algab.
Artikkel 3
Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 4
Käesolevat direktiivi kohaldatakse kuni 30. juunini 2015.
Artikkel 5
Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.
Artikkel 6
Käesolev direktiiv avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
Brüssel, 16. märts 2010