SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2010/65/EU
ze dne 20. října 2010
o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států nebo odplouvajících z nich a o zrušení směrnice 2002/6/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/6/ES ze dne 18. února 2002 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států Společenství nebo odplouvajících z nich (4) vyžaduje, aby členské státy přijaly některé standardizované formuláře (dále jen „formuláře FAL“) s cílem usnadnit dopravu, jak je stanoveno v Úmluvě Mezinárodní námořní organizace (IMO) o usnadnění mezinárodní námořní dopravy (dále jen „úmluva FAL“), přijaté dne 9. dubna 1965, v platném znění.
(2)
V zájmu usnadnění námořní dopravy a omezení administrativní zátěže pro společnosti provozující lodní dopravu je třeba v nejvyšší možné míře zjednodušit a harmonizovat ohlašovací formality vyžadované právními předpisy Unie a členských států. Tato směrnice by se však neměla nijak dotýkat povahy a obsahu požadovaných informací a neměla by zavádět žádné další požadavky na ohlašování pro lodě, na něž se tato povinnost již nevztahuje podle právních předpisů použitelných v členských státech. Měla by se zabývat výhradně tím, jak je možno postupy informování zjednodušit a harmonizovat a jak je možno zefektivnit shromažďování informací.
(3)
Předávání údajů požadovaných při připlutí do přístavu nebo při odplutí z něj podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (5), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel (6), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 725/2004 ze dne 31. března 2004 o zvýšení bezpečnosti lodí a přístavních zařízení (7), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/16/ES ze dne 23. dubna 2009 o státní přístavní inspekci (přepracované znění) (8) a případně podle Mezinárodního předpisu o námořní přepravě nebezpečného zboží, přijatého v roce 1965, v platném znění se vztahuje na informace požadované formuláři FAL. Proto pokud tyto informace odpovídají požadavkům uvedených právních předpisů, mělo by být akceptováno, aby byly poskytovány na formulářích FAL.
(4)
Má-li dojít ke zjednodušení, musí právní předpisy Unie vzhledem ke globálnímu rozměru námořní dopravy zohledňovat požadavky IMO.
(5)
Členské státy by měly prohloubit spolupráci mezi příslušnými orgány, jako jsou celní orgány, orgány ochrany hranic, orgány veřejného zdraví a dopravní orgány, s cílem i nadále zjednodušovat a harmonizovat ohlašovací formality v rámci Unie a co nejefektivněji využívat elektronického předávání údajů a systémů výměny informací, aby k odstranění překážek v námořní dopravě došlo pokud možno současně a aby byl vytvořen evropský prostor námořní dopravy bez překážek.
(6)
Měly by být k dispozici podrobné statistiky o námořní dopravě, které umožní vyhodnotit účinnost a potřebnost politických opatření k usnadnění námořní dopravy v Unii, s přihlédnutím k tomu, že by na členské státy neměly být kladeny další zbytečné požadavky na shromažďování statistických údajů a že by měl být plně využíván Eurostat. Pro účely této směrnice je důležité, aby byly sbírány relevantní údaje týkající se lodní dopravy uvnitř Unie nebo lodí, které zastavují v přístavech ve třetích zemích nebo ve svobodných pásmech.
(7)
Pro lodní společnosti by mělo být snazší využívat status „schválené pravidelné námořní linky“ v souladu s cílem sdělení Komise ze dne 21. ledna 2009 nazvaného „Sdělení a akční plán týkající se vytvoření evropského prostoru námořní dopravy bez překážek“.
(8)
Co nejdříve a nejpozději od 1. června 2015 by se měly v široké míře využívat elektronické prostředky předávání údajů pro všechny ohlašovací formality, a to na základě mezinárodních norem vypracovaných úmluvou FAL, je-li to možné. S cílem usnadnit a urychlit předávání informací, kterých může být velké množství, je třeba tam, kde je to možné, plnit ohlašovací formality elektronicky. V rámci Unie by měly být informace předávány na formulářích FAL v tištěné podobě pouze výjimečně a měly by být akceptovány pouze po omezenou dobu. Členské státy se vybízejí k tomu, aby administrativními prostředky, včetně finančních pobídek, podporovaly používání elektronické podoby ohlašování. Z výše uvedených důvodů by se výměna informací mezi příslušnými orgány členských států měla uskutečňovat elektronicky. Aby se tento vývoj usnadnil a aby se zajistilo plynulé fungování evropského prostoru námořní dopravy bez překážek, měly by být elektronické systémy ve větší míře technicky interoperabilní, a to pokud možno do stejného dne.
(9)
Subjekty zabývající se obchodem a dopravou by měly mít možnost podávat informace a dokumenty ke splnění ohlašovacích formalit ve standardizované podobě v rámci jednotného elektronického portálu. Jednotlivé údaje by měly být vždy poskytovány pouze jednou.
(10)
Systémy SafeSeaNet zřízené na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie by měly zjednodušit příjem, výměnu a distribuci informací mezi informačními systémy členských států v oblasti námořní činnosti. S cílem usnadnit námořní dopravu a snížit s ní související administrativní zátěž by měl být systém SafeSeaNet interoperabilní s jinými systémy Unie pro ohlašovací formality. Systém SafeSeaNet by měl být používán pro další výměnu informací pro usnadnění námořní dopravy. V systému SafeSeaNet by nemělo být nutné uvádět ohlašovací formality týkající se informací pro výhradně vnitrostátní účely.
(11)
Při přijímání nových opatření Unie by mělo být zajištěno, aby členské státy mohly zachovat elektronické předávání údajů a nebylo po nich požadováno použití formulářů v tištěné podobě.
(12)
Výhod spojených s elektronickým přenosem údajů lze v plné míře využívat pouze tehdy, probíhá-li mezi SafeSeaNet, e-Customs a elektronickými systémy pro zadávání a vyvolávání údajů plynulá a efektivní komunikace. Přitom by se v první řadě mělo využít platných norem, aby se omezila administrativní zátěž.
(13)
Formuláře FAL jsou pravidelně aktualizovány. Tato směrnice by proto měla odkazovat na platnou verzi těchto formulářů. Veškeré informace požadované právními předpisy členských států nad rámec požadavků úmluvy FAL by měly být sdělovány v podobě vypracované na základě norem úmluvy FAL.
(14)
Touto směrnicí by nemělo být dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (9), nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (10), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (11), ani vnitrostátní předpisy v oblasti hraničních kontrol v případě členských států, které neuplatňují schengenské acquis o hraničních kontrolách, a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví celní kodex Společenství (Modernizovaný celní kodex) (12).
(15)
Za účelem standardizace elektronického předávání informací, a aby se usnadnila námořní doprava, měly by členské státy rozšířit využívání elektronických prostředků pro předávání údajů podle odpovídajícího harmonogramu a měly by ve spolupráci s Komisí projednat možnost harmonizace využívání elektronických prostředků pro předávání údajů. Za tímto účelem by se měla zohlednit práce řídící skupiny na vysoké úrovni pro systém SafeSeaNet v souvislosti s plánem rozvoje SafeSeaNet, jakmile bude přijat, a konkrétní požadavky na financování a příslušné přidělení finančních prostředků Unie pro rozvíjení elektronického předávání údajů.
(16)
Lodě plavící se mezi přístavy nacházejícími se na celním území Unie je třeba osvobodit od povinnosti zasílat informace uvedené na formulářích FAL, pokud nepocházejí z přístavu nacházejícího se mimo uvedené území nebo ze svobodného pásma s kontrolním režimem I ve smyslu celních předpisů, ani se v nich nezastavují nebo do nich nepřiplouvají, aniž jsou tím dotčeny platné právní předpisy Unie a informace, které členské státy mohou požadovat v zájmu ochrany vnitřního pořádku a bezpečnosti a k prosazování právních předpisů v oblasti cel, daní, přistěhovalectví, životního prostředí nebo hygieny.
(17)
Výjimky ze správních formalit by mělo být možné udělit i na základě nákladu převáženého lodí, a nikoliv pouze na základě místa určení nebo místa vyplutí lodě. To je nezbytné v zájmu minimalizace dodatečných formalit v případě lodí, které zastavují v přístavu ve třetí zemi nebo ve svobodném pásmu. Komise by měla tuto otázku posoudit ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice.
(18)
Je třeba zavést nový dočasný formulář s cílem harmonizovat údaje požadované podle předběžného prohlášení o bezpečnosti stanoveného v nařízení (ES) č. 725/2004.
(19)
Překážkou pro rozvoj sítě námořních pobřežních cest jsou často jazykové požadavky jednotlivých států. Členské státy by měly v souladu s mezinárodní praxí všemi prostředky usilovat o usnadnění písemné a ústní komunikace v námořní dopravě mezi členskými státy za účelem nalezení společných způsobů komunikace.
(20)
Komise by měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohu k této směrnici. Je zvláště důležité, aby Komise prováděla v rámci přípravných prací vhodné konzultace, včetně konzultací s odborníky.
(21)
Různé právní předpisy Unie, které vyžadují například předběžné ohlašovací formality při vstupu do přístavu, jako je směrnice 2009/16/ES, mohou stanovit rozdílné lhůty pro splnění těchto předběžných ohlašovacích formalit. Komise by měla přezkoumat možnost zkrácení a harmonizace těchto lhůt a využít výhod stávajícího pokroku v oblasti elektronického zpracování údajů v rámci zprávy Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice, která by měla, je-li to vhodné, obsahovat legislativní návrh.
(22)
Ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice by měla Komise posoudit, do jaké míry by bylo vhodné, aby se účel této směrnice, jejímž cílem je zjednodušit správní formality pro lodě připlouvající do přístavů členských států nebo z nich odplouvající, rozšířil i na vnitrozemské oblasti v okolí těchto přístavů, zejména na říční dopravu, za účelem rychlejšího a plynulejšího pohybu námořní lodní dopravy do vnitrozemí a v zájmu trvalého vyřešení problému přetížení námořních přístavů a jejich okolí.
(23)
Jelikož cílů této směrnice, zejména harmonizovaného zjednodušení námořní dopravy v rámci Unie, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodů rozsahu a účinků uvedeného opatření lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(24)
Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie není v případech, v nichž je provedení směrnice ze zeměpisných důvodů bezpředmětné, toto provedení povinné. Proto se požadavky této směrnice nevztahují na ty členské státy, které nemají žádné přístavy, do nichž mohou lodě spadající do oblasti působnosti této směrnice běžně vplouvat.
(25)
Opatření stanovená v této směrnici přispívají k dosažení cílů lisabonské agendy.
(26)
Přístup do SafeSeaNet a do jiných elektronických systémů by měl být regulován, aby byla zajištěna ochrana obchodních a důvěrných informací, a neměly by jím být dotčeny platné právní předpisy na ochranu obchodních údajů, a pokud se týká ochrany osobních údajů, ani směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (13) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (14). Členské státy a orgány a instituce Unie by měly ochraně obchodních a důvěrných informací prostřednictvím vhodných systémů kontroly přístupu věnovat zvláštní pozornost.
(27)
V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (15) se členské státy vybízejí k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními členských států, a aby je zveřejnily.
(28)
V zájmu srozumitelnosti by měla být směrnice 2002/6/ES nahrazena touto směrnicí,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je zjednodušit a harmonizovat správní postupy používané v námořní dopravě standardizací elektronického předávání informací a racionalizací ohlašovacích formalit.
2. Tato směrnice se vztahuje na ohlašovací formality použitelné v námořní dopravě pro lodě připlouvající do přístavů v členských státech a odplouvající z nich.
3. Tato směrnice se nevztahuje na lodě osvobozené od ohlašovacích formalit.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„ohlašovacími formalitami“ informace stanovené v příloze, které v souladu s platnými právními předpisy členského státu musí být pro správní a procesní účely poskytnuty při připlutí lodě do přístavu nebo odplutí lodě z přístavu v tomto členském státě;
b)
„úmluvou FAL“ Úmluva Mezinárodní námořní organizace o usnadnění mezinárodní námořní dopravy, přijatá dne 9. dubna 1965, v platném znění;
c)
„formuláři FAL“ normalizované formuláře, jak jsou uvedeny v úmluvě FAL;
d)
„lodí“ jakékoli námořní plavidlo nebo loď;
e)
„SafeSeaNet“ systém Unie pro výměnu informací na moři, jak je stanoven ve směrnici 2002/59/ES;
f)
„elektronickým přenosem údajů“ se rozumí proces přenosu digitálně kódovaných informací za použití upravitelného strukturovaného formátu, který lze přímo používat k ukládání a zpracování počítačem.
Článek 3
Harmonizace a koordinace ohlašovacích formalit
1. Každý členský stát přijme opatření, jimiž zajistí, aby byly ohlašovací formality v členském státě požadovány harmonizovaným a koordinovaným způsobem.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy vypracuje mechanismy pro harmonizaci a koordinaci ohlašovacích formalit v Unii.
Článek 4
Hlášení před připlutím do přístavu
V souladu se zvláštními ustanoveními o ohlašování obsaženými v platných právních předpisech Unie nebo mezinárodních právních předpisech použitelných pro námořní dopravu a závazných pro členské státy, včetně ustanovení o kontrole osob a zboží, zajistí členské státy, aby velitel nebo jiná osoba řádně oprávněná provozovatelem lodě podal příslušnému orgánu určenému členským státem před připlutím do přístavu v tomto členském státě hlášení s informacemi požadovanými podle ohlašovacích formalit:
a)
nejméně 24 hodin předem nebo
b)
nejpozději v době, kdy loď opouští předchozí přístav, pokud doba plavby trvá méně než 24 hodin, nebo
c)
není-li přístav, kde se má loď zastavit, znám nebo je-li změněn v průběhu plavby, jakmile je tato informace dostupná.
Článek 5
Elektronické předávání údajů
1. Členské státy akceptují plnění ohlašovacích formalit v elektronické podobě a jejich předávání prostřednictvím jednotného portálu co nejdříve a nejpozději ode dne 1. června 2015.
Tento jednotný portál propojující SafeSeaNet, e-Customs a jiné elektronické systémy je místem, kde jsou poskytovány veškeré informace v souladu s touto směrnicí, a to vždy pouze jednou, a dále zpřístupněny příslušným orgánům a členským státům.
2. Aniž je dotčena příslušná podoba stanovená v úmluvě FAL, musí být podoba uvedená v odstavci 1 v souladu s článkem 6.
3. Vyžadují-li právní předpisy Unie ohlašovací formality, musí být elektronické systémy uvedené v odstavci 1 v míře nutné pro řádné fungování jednotného portálu zavedeného podle odstavce 1 interoperabilní, dostupné a slučitelné se systémem SafeSeaNet zřízeným v souladu se směrnicí 2002/59/ES a tam, kde je to vhodné, s počítačovými systémy stanovenými rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 70/2008/ES ze dne 15. ledna 2008 o bezpapírovém prostředí pro celnictví a obchod (16).
4. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení o celních a hraničních kontrolách obsažená v nařízení (EHS) č. 2913/92 a nařízení (ES) č. 562/2006, konzultují členské státy s hospodářskými subjekty a informují Komisi o dosaženém pokroku podle postupů stanovených v rozhodnutí č. 70/2008/ES.
Článek 6
Výměna údajů
1. Členské státy zajistí, aby informace obdržené na základě ohlašovacích formalit stanovených v právním předpisu Unie byly vloženy do jejich vnitrostátních systémů SafeSeaNet a aby důležité části těchto informací byly zpřístupněny ostatním členským státům prostřednictvím systému SafeSeaNet. Nestanoví-li členský stát jinak, nevztahuje se toto ustanovení na informace obdržené podle nařízení (EHS) č. 2913/92, nařízení (EHS) č. 2454/93, nařízení (ES) č. 562/2006 a nařízení (ES) č. 450/2008.
2. Členské státy zajistí, aby k informacím obdrženým v souladu s odstavcem 1 měly na požádání přístup příslušné vnitrostátní orgány.
3. Vzor elektronické podoby zpráv, který se má používat v rámci systémů SafeSeaNet podle odstavce 1, se stanoví v souladu s článkem 22a směrnice 2002/59/ES.
4. Členské státy mohou poskytnout příslušný přístup k informacím uvedeným v odstavci 1 prostřednictvím buď vnitrostátního jednotného portálu s využitím elektronického systému pro výměnu informací, nebo vnitrostátních systémů SafeSeaNet.
Článek 7
Informace ve formulářích FAL
Členské státy akceptují pro splnění ohlašovacích formalit formuláře FAL. Členské státy smějí přijímat informace požadované v souladu s právním předpisem Unie v tištěné podobě pouze do 1. června 2015.
Článek 8
Důvěrnost
1. Členské státy v souladu s platnými právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy přijmou nezbytná opatření k zajištění důvěrnosti obchodních nebo jiných důvěrných informací vyměněných v souladu s touto směrnicí.
2. Členské státy zejména dbají na zajištění ochrany obchodních údajů shromážděných podle této směrnice. Pokud jde o osobní údaje, dbají na to, aby dodržovaly směrnici 95/46/ES. Orgány a jiné subjekty Unie dbají o to, aby dodržovaly nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 9
Výjimky
Členské státy zajistí, aby lodě, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2002/59/ES a které se plaví mezi přístavy nacházejícími se na celním území Unie, ale nepocházejí z přístavu nacházejícího se mimo toto území nebo ze svobodného pásma s kontrolním režimem I ve smyslu celních předpisů ani se v nich nezastavují ani do nich neodplouvají, byly osvobozeny od povinnosti poskytovat informace obsažené ve formulářích FAL, aniž jsou dotčeny příslušné právní předpisy Unie a možnost členských států vyžadovat na formulářích FAL informace uvedené v bodech 1 až 6 části B přílohy této směrnice, které jsou nezbytné z důvodu zajištění vnitřního pořádku a bezpečnosti a prosazování právních předpisů v oblasti cel, daní, přistěhovalectví, životního prostředí a hygieny.
Článek 10
Postup pro přijímání změn
1. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohu této směrnice, aby zajistila, že budou zohledněny veškeré změny formulářů FAL, které provede IMO. Tyto změny nesmějí mít za následek rozšíření oblasti působnosti této směrnice.
2. V případě aktů v přenesené pravomoci uvedených v tomto článku se použijí postupy stanovené v článcích 11, 12 a 13.
Článek 11
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 10 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 18. listopadu 2010. Komise předloží zprávu o přenesené pravomoci nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhé období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší v souladu s článkem 12.
2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v článcích 12 a 13.
Článek 12
Zrušení přenesení pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 10 kdykoli zrušit.
2. Orgán, který zahájil vnitřní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomocí, uvědomí v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mohlo být zrušeno, a důvody tohoto zrušení.
3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Námitky proti aktům v přenesené pravomoci
1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.
Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
2. Pokud Evropský parlament ani Rada v původní dvouměsíční lhůtě nebo případně prodloužené lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, je akt v přenesené pravomoci zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstupuje v platnost dnem v něm stanoveným.
Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím původní dvouměsíční lhůty nebo případně prodloužené lhůty, pokud Evropský parlamentu i Rada uvědomí Komisi o svém rozhodnutí námitky nevyslovit.
3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.
Článek 14
Provedení
1. Členské státy do 19. května 2012 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně sdělí jejich znění Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 19. května 2012.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Zpráva
Komise podá Evropskému parlamentu a Radě do 19. listopadu 2013 zprávu o uplatňování této směrnice, v níž uvede mimo jiné:
a)
zda je možné rozšířit zjednodušující opatření zavedená touto směrnicí i na vnitrozemskou vodní dopravu;
b)
zda jsou říční informační služby kompatibilní s postupem elektronického předávání údajů uvedeným v této směrnici;
c)
informace o pokroku při harmonizaci a koordinaci ohlašovacích formalit, kterého bylo dosaženo v souladu s článkem 3;
d)
zda je možné odstranit nebo zjednodušit formality u lodí, které zastavují v přístavech ve třetích zemích nebo ve svobodných pásmech;
e)
dostupné údaje o pohybech lodí uvnitř Unie nebo o lodích zastavujících v přístavech třetích zemí nebo ve svobodných pásmech.
Tato zpráva je v případě potřeby doplněna legislativním návrhem.
Článek 16
Zrušení směrnice 2002/6/ES
Směrnice 2002/6/ES se zrušuje od 19. května 2012. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 17
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 20. října 2010.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2010/65/EL,
20. oktoober 2010,
milles käsitletakse liikmesriikide sadamatesse sisenevate ja neist väljuvate laevade teavitusformaalsusi ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2002/6/EÜ
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 100 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
võttes arvesse Regioonide Komitee arvamust (2),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (3)
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. veebruari 2002. aasta direktiivi 2002/6/EÜ (ühenduse liikmesriikide sadamatesse sisenevate ja neist väljuvate laevade teavitusformaalsuste kohta) (4) kohaselt peavad liikmesriigid aktsepteerima teatud ühtlustatud vorme (FAL vormid), et hõlbustada liiklust, nagu see on määratletud Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) 9. aprillil 1965. aastal vastu võetud rahvusvahelise mereliikluse hõlbustamise konventsioonis (FAL konventsioon) selle muudetud kujul.
(2)
Meretranspordi hõlbustamiseks ja laevandusettevõtjate halduskoormuse vähendamiseks on vaja liidu õigusaktide järgi ja liikmesriikide poolt nõutavaid teavitusformaalsusi võimalikult palju lihtsustada ja ühtlustada. Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada nõutava teabe iseloomu ega sisu ning ei tohiks kehtestada ühtegi täiendavat teatamisnõuet laevadele, millel ei ole juba sellist kohustust vastavalt liikmesriikides kohaldatavatele õigusaktidele. See peaks käsitlema vaid seda, kuidas saaks teatamiskorda lihtsustada ja ühtlustada ning teavet tõhusamalt koguda.
(3)
Teabe esitamine sadamatesse sisenemisel ja/või neist väljumisel, nagu on kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiiviga 2000/59/EÜ laevaheitmete ja lastijäätmete vastuvõtmise seadmete kohta sadamates, (5) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2002. aasta direktiiviga 2002/59/EÜ, millega luuakse ühenduse laevaliikluse seire- ja teabesüsteem, (6) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 725/2004 laevade ja sadamarajatiste turvalisuse tugevdamise kohta, (7) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiviga 2009/16/EÜ, mis käsitleb sadamariigi kontrolli (8) ning, kui see on asjakohane, Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni 1965. aastal vastu võetud rahvusvahelise ohtlike kaupade mereveo koodeksiga koos selle vastu võetud ja jõustunud muudatustega, langeb kokku FAL vormiga nõutava teabega. Kui nimetatud teave vastab eespool nimetatud õigusaktide nõuetele, tuleks aktsepteerida, et FAL vormid annavad selle teabe.
(4)
Pidades silmas meretranspordi ülemaailmset mõõdet, peavad liidu õigusaktid lihtsustamisel arvesse võtma IMO nõudeid.
(5)
Liikmesriigid peaksid tihendama oma pädevate ametiasutuste, näiteks tolli, piirikontrolli, rahvatervise ja transpordivaldkonna ametiasutuste koostööd, et jätkata teavitusformaalsuste lihtsustamist ja ühtlustamist liidus ning kasutada kõige tõhusamalt elektroonilisi andmeedastusvahendeid ja teabevahetussüsteeme selleks, et võimalikult korraga kõrvaldada meretransporti takistavad asjaolud ja jõuda Euroopa tõketeta meretranspordiruumini.
(6)
Selleks, et hinnata liidusisese mereliikluse hõlbustamist taotlevate poliitiliste meetmete tõhusust ja vajalikkust, peaksid kasutada olema üksikasjalikud statistilised andmed meretranspordi kohta ning sealjuures tuleks arvesse võtta vajadust loobuda tarbetute lisanõuete esitamisest seoses liikmesriikide kogutavate statistiliste andmetega ja täiel määral ära kasutada Eurostati. Käesolevat direktiivi arvestades oleks oluline koguda asjakohast teavet liidusisese laevaliikluse kohta ja/või kolmandate riikide sadamaid või vabatsoone külastavate laevade kohta.
(7)
Laevandusettevõtjatel oleks lihtsam kasutada „loa saanud laevaliinide regulaarteenuste” staatuse eeliseid kooskõlas komisjoni 21. jaanuari 2009. aasta teatisega „Teatis ja tegevuskava, mille eesmärk on luua Euroopa piirideta meretranspordiruum”.
(8)
Kõikide teavitusformaalsuste puhul tuleks elektroonilised andmeedastusvahendid võtta kasutusele nii kiiresti kui võimalik ja hiljemalt 1. juuniks 2015, toetudes võimaluse korral FAL konventsiooni väljatöötatud rahvusvahelistele standarditele. Potentsiaalselt väga suurte andmekoguste edastamise hõlbustamiseks ning kiirendamiseks tuleks võimaluse korral kasutada elektroonilisi teavitusformaalsusi. Liidus peaks FAL vormide teabe esitamine paberkandjal olema erandlik ning seda saaks aktsepteerida vaid piiratud aja jooksul. Liikmesriikidel soovitatakse kasutada haldusmeetmeid, sealhulgas finantsstiimuleid, et edendada elektroonilise vormi kasutamist. Eespool nimetatud põhjustel peaks teabevahetus liikmesriikide pädevate asutuste vahel toimuma elektrooniliselt. Selle muutuse hõlbustamiseks peavad elektroonilised süsteemid olema tehniliselt suuremal määral koostalitlusvõimelised samaks tähtajaks, et tagada Euroopa piirideta meretranspordiruumi tõrgeteta toimimine.
(9)
Teavitusformaalsuste täitmiseks peaksid kaubanduses ja transpordis osalejad saama esitada standarditud teavet ja dokumente ühtse elektroonilise liidese abil. Üksikandmete elemendid tuleks esitada ainult üks kord.
(10)
Riiklikul ja liidu tasandil käivitatud süsteem SafeSeaNet peaks aitama hõlbustada teabe vastuvõtmist, vahetust ja levitamist liikmesriikide merendusalaste teabesüsteemide vahel. Meretranspordi hõlbustamiseks ja meretranspordi halduskoormuse vähendamiseks peaks SafeSeaNet’i süsteem olema koostalitlusvõimeline liidu muude teavitusformaalsuste süsteemidega. SafeSeaNet’i süsteemi tuleks kasutada täiendavaks teabevahetuseks meretranspordi hõlbustamise eesmärgil. Teavitusformaalsusi, mis puudutavad vaid riigisiseselt vajalikku teavet, pole vaja SafeSeaNet’i süsteemi lisada.
(11)
Uute liidu meetmete võtmisel tuleks tagada, et liikmesriigid saaksid säilitada elektroonilise andmeedastuse ega peaks kasutama pabervorme.
(12)
Elektroonilisest andmeedastusest on võimalik saada täit kasu ainult siis, kui SafeSeaNet’i, e-tolli ning andmete sisestamiseks ja päringute tegemiseks mõeldud elektrooniliste süsteemide vahel toimub ladus ja tõhus andmeside. Sel eesmärgil tuleks halduskoormuse piiramiseks kõigepealt kasutada kohaldatavaid standardeid.
(13)
FAL vorme ajakohastatakse korrapäraselt. Käesolevas direktiivis tuleks viidata vormide kehtivatele versioonidele. Liikmesriikide õigusaktide kohaselt nõutav teave, mis ületab FAL konventsiooni nõudmisi, tuleks edastada FAL konventsiooni standardite põhjal väljatöötataval kujul.
(14)
Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrust (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik), (9) komisjoni 2. juuli 1993. aasta määrust (EMÜ) nr 2454/93 (millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik), (10) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määrust (EÜ) nr 562/2006 (millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad)) (11) ega piirikontrolli valdkonda reguleerivate siseriiklikke õigusakte nende liikmesriikide puhul, kus Schengeni acquis’d ei rakendata, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta määrust (EÜ) nr 450/2008 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (ajakohastatud tolliseadustik)) (12).
(15)
Selleks, et muuta elektrooniline teabeedastus standardiks ning hõlbustada meretransporti, peaksid liikmesriigid laiendama elektrooniliste andmeedastusvahendite kasutamist vastavalt asjakohasele ajakavale ning peaksid koostöös komisjoniga arutama elektrooniliste andmeedastusvahendite kasutamise ühtlustamise võimalust. Sellel eesmärgil tuleks pöörata tähelepanu SafeSeaNet’i süsteemi kõrgetasemelise juhtrühma tööle seoses SafeSeaNet’i teekaardiga, kui see vastu võetakse, ning konkreetsetele rahastamisnõuetele ja sellele vastavalt liidu rahaliste vahendite eraldamisele elektroonilise andmeedastuse arendamiseks.
(16)
Ilma et see piiraks liidu asjakohaste õigusaktide kohaldamist ja teavet, mida võivad nõuda liikmesriigid, et kaitsta riigisisest korda ja julgeolekut ning täita tolli-, maksu-, sisserände-, keskkonna- või tervishoiuvaldkonna õigusakte, tuleks FAL vormides osutatud teabe saatmise kohustusest erandina vabastada liidu tolliterritooriumil asuvate sadamate vahel tegutsevad laevad, kui need laevad ei lähtu sadamast, mis asub väljaspool seda tolliterritooriumi või I kontrollitüübile vastavat vabatsooni tollialaste õigusaktide tähenduses, ega külasta mõnda sellist sadamat ega suundu sellisesse sadamasse.
(17)
Vabastus haldusformaalsustest tuleks anda ka laeva lasti, mitte üksnes lähte- ja/või sihtsadamat arvestades. See on vajalik, et viia miinimumini kolmandas riigis või vabatsoonis asuvat sadamat külastanud laevade suhtes rakendatavad täiendavad formaalsused. Komisjon peaks seda küsimust uurima käesoleva direktiivi toimimise kohta Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatava aruande raames.
(18)
Kasutusele tuleks võtta uus ajutine vorm, mis võimaldaks ühtlustada teavet, mida nõutakse määrusega (EÜ) nr 725/2004 ettenähtud eelneva turvalisuse deklaratsiooniga.
(19)
Riikide keelenõuded takistavad tihti rannikulaevanduse võrgustiku arenemist. Liikmesriigid peaksid tegema kõik võimaliku, et hõlbustada omavahelist mereliiklusega seotud kirjalikku ja suulist sidepidamist kooskõlas rahvusvahelise tavaga, püüdes leida ühiseid sidepidamisviise.
(20)
Komisjonile tuleks anda volitus võtta Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 290 sätestatud korras vastu delegeeritud õigusakte seoses käesoleva direktiivi lisadega. Eriti tähtis on see, et komisjon peaks ettevalmistava töö käigus piisavalt konsultatsioone, sealhulgas ekspertide tasandil.
(21)
Mitmesuguste liidu õigusaktidega, milles nõutakse näiteks eelnevaid teavitusformaalsusi sadamatesse sisenemisel, nagu direktiiv 2009/16/EÜ, võidakse kehtestada erinevad tähtajad nimetatud eelnevate teavitusformaalsuste täitmiseks. Käesoleva direktiivi toimimise kohta Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatava aruande raames peaks komisjon uurima võimalusi nimetatud tähtaegade lühendamiseks ja ühtlustamiseks, kasutades ära elektroonilise andmetöötluse alal toimuvat arengut; nimetatud aruanne peaks sisaldama vajaduse korral õigusakti ettepanekut.
(22)
Käesoleva direktiivi toimimise kohta Euroopa Parlamendile ja nõukogule esitatava aruande raames peaks komisjon kaaluma, millises ulatuses tuleks käesoleva direktiivi kohaldamisala, nimelt haldusformaalsuste lihtsustamist liikmesriikide sadamatesse sisenevate ja/või neist väljuvate laevade jaoks, laiendada nendest sadamatest sisemaa poole jäävatele aladele, eriti jõetranspordi suhtes, et kiirendada ja muuta ladusamaks meretranspordi liikumine sisemaa suunas ning lõplikult lahendada meresadamates ja nende ümbruses tekkivate ummikute probleem.
(23)
Kuna käesoleva direktiivi eesmärke, eelkõige meretranspordi ühtlustatud hõlbustamist kogu liidu ulatuses, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning meetme ulatuse ja mõju tõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(24)
Euroopa Liidu Kohtu praktika kohaselt ei ole direktiivi ülevõtmine kohustuslik, kui see on geograafilistel põhjustel mõttetu. Seetõttu ei ole käesolevas direktiivis ette nähtud nõuded asjakohased liikmesriikide suhtes, kellel ei ole sadamaid, mis saaksid üldjuhul vastu võtta direktiivi kohaldamisalasse jäävaid laevu.
(25)
Käesoleva direktiiviga ettenähtud meetmed aitavad kaasa Lissaboni tegevuskava eesmärkide saavutamisele.
(26)
Tuleks reguleerida juurdepääsu SafeSeaNet’ile ja muudele elektroonilistele süsteemidele, et kaitsta ärialast ja konfidentsiaalset teavet, ilma et see piiraks ärialase teabe kaitse suhtes kohaldatava õiguse kohaldamist ning isikuandmete puhul Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta) (13) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 45/2001 (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta) (14) kohaldamist. Liikmesriigid ning liidu institutsioonid ja organid peaksid pöörama erilist tähelepanu vajadusele kaitsta ärialast ja konfidentsiaalset teavet asjakohaste juurdepääsu kontrolli süsteemidega.
(27)
Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (15) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja liidu huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja selle ülevõtmismeetmete vahel, ning need tabelid avalikustama.
(28)
Selguse huvides tuleks direktiiv 2002/6/EMÜ asendada käesoleva direktiiviga,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
Artikkel 1
Sisu ja reguleerimisala
1. Käesoleva direktiivi eesmärk on lihtsustada ja ühtlustada meretranspordile kohaldatavat haldusmenetlust, muutes elektroonilise teabeedastuse standardiks ja teavitusformaalsused selgemaks.
2. Käesolevat direktiivi kohaldatakse meretranspordi valdkonnas liikmesriikide sadamatesse sisenevate ja neist väljuvate laevade teavitusformaalsuste suhtes.
3. Käesolevat direktiivi ei kohaldata teavitusformaalsustest vabastatud laevade suhtes.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „teavitusformaalsused”- lisas sätestatud teave, mida liikmesriigis kohaldatavate õigusaktide kohaselt tuleb haldus- ja menetluseesmärkidel anda laeva sadamasse sisenemisel ja sealt väljumisel;
b) „FAL konventsioon”- 9. aprillil 1965 vastu võetud Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni rahvusvahelise mereliikluse hõlbustamise konventsioon muudetud kujul;
c) „FAL vormid”- FAL konventsiooniga ette nähtud ühtlustatud vormid;
d) „laev”- mis tahes meresõiduk või mereveovahend;
e) „SafeSeaNet”- direktiivis 2002/59/EÜ määratletud liidu meresõiduohutuse teabevahetussüsteem;
f) „andmete elektrooniline edastamine”- digitaalselt kodeeritud teabe edastamine muudetavas struktureeritud formaadis, mida saab arvutites kasutada andmete salvestamiseks ja töötlemiseks.
Artikkel 3
Teavitusformaalsuste ühtlustamine ja kooskõlastamine
1. Iga liikmesriik võtab meetmed tagamaks, et selles liikmesriigis nõutakse teavitusformaalsuste täitmist ühtlustatud ja kooskõlastatud viisil.
2. Komisjon töötab koostöös liikmesriikidega välja teavitusformaalsuste liidus ühtlustamiseks ja koordineerimiseks vajalikud mehhanismid.
Artikkel 4
Teatamine enne sadamatesse sisenemist
Tulenevalt kohaldatavate liidu õigusaktide või rahvusvaheliste meretranspordile kohaldatavate ja liikmesriikidele siduvate õigusaktide kohastest teatamist käsitlevatest erisätetest, sealhulgas isikute ja kaupade kontrolli käsitlevatest sätetest, tagavad liikmesriigid, et kapten või laeva operaatori poolt nõuetekohaselt volitatud isik edastab enne liikmesriigi sadamasse sisenemist liikmesriigi määratud pädevale ametiasutusele teavitusformaalsuste kohase teabe
a)
vähemalt 24 tundi enne sisenemist või
b)
hiljemalt laeva eelmisest sadamast väljumise ajal, kui sõiduaeg on lühem kui 24 tundi, või
c)
kui külastatav sadam ei ole teada või kui seda sõidu ajal muudetakse, siis niipea, kui vastav teave on kättesaadav.
Artikkel 5
Andmete elektrooniline edastamine
1. Liikmesriigid aktsepteerivad teavitusformaalsuste täitmist elektroonilises vormis ja nende edastamist ühtse liidese kaudu niipea kui võimalik ja igal juhul hiljemalt 1. juunil 2015.
See ühtne liides, mis seob SafeSeaNet’i, e-tolli ja muud elektroonilised süsteemid, on koht, mille kaudu kooskõlas käesoleva direktiiviga esitatakse korra kogu teave ning tehakse see kättesaadavaks mitmesugustele pädevatele ametiasutustele ja liikmesriikidele.
2. Ilma et see mõjutaks FAL konventsioonis sätestatud asjaomaseid vorme, vastab lõikes 1 osutatud vorm artiklile 6.
3. Juhul kui liidu õigusaktides nõutakse teavitusformaalsusi ning sellises ulatuses, mis on vajalik lõikes 1 nimetatud ühtse liidese heaks toimimiseks, peavad lõikes 1 osutatud elektroonilised süsteemid toimima koos, olema juurdepääsetavad ja vastavuses direktiiviga 2002/59/EÜ loodud süsteemiga SafeSeaNet ning rakendamise korral olema vastavuses Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta otsusega nr 70/2008/EÜ (tolli ja kaubanduse paberivaba keskkonna kohta) (16) ettenähtud arvutisüsteemidega.
4. Ilma et see piiraks määruse (EMÜ) nr 2913/92 ja määruse (EÜ) nr 562/2006 tolli- ja piirikontrolli käsitlevate erisätete kohaldamist, konsulteerivad liikmesriigid majandustegevuses osalejatega ja teavitavad komisjoni saavutatud edusammudest otsusega nr 70/2008/EÜ ettenähtud korra kohaselt.
Artikkel 6
Andmete vahetamine
1. Liikmesriigid tagavad, et teave, mida kogutakse kooskõlas liidu õigusaktides sätestatud teavitusformaalsustega, sisestatakse riigi SafeSeaNet’i süsteemi, ja teevad sellise teabe asjakohased osad selle süsteemi kaudu kättesaadavaks teistele liikmesriikidele. Kui liikmesriik ei sätesta teisiti, ei kohaldata seda määruse (EMÜ) nr 2913/92, määruse (EMÜ) nr 2454/93, määruse (EÜ) nr 562/2006 ja määruse (EÜ) nr 450/2008 kohaselt saadud teabele.
2. Liikmesriigid tagavad, et lõike 1 kohaselt saadud teave on vastava taotluse korral kättesaadav liikmesriigi asjakohastele asutustele.
3. Lõike 1 kohastes riiklikes SafeSeaNet’i süsteemides kasutatavate sõnumite digitaalsed vormid kehtestatakse kooskõlas direktiivi 2002/59/EÜ artikliga 22a.
4. Liikmesriigid võivad lubada asjakohast juurdepääsu lõikes 1 nimetatud teabele kas riigisisese ühtse liidese kaudu, kasutades elektroonilist andmevahetussüsteemi, või riikide SafeSeaNet’i süsteemide kaudu.
Artikkel 7
FAL vormides sisalduv teave
Liikmesriigid tunnustavad teavitusformaalsuste täitmiseks FAL vorme. Liikmesriigid võivad ainult 1. juunini 2015 lubada liidu õigusakti kohaselt nõutava teabe esitamist paberkandjal.
Artikkel 8
Ametisaladuse hoidmise kohustus
1. Liikmesriigid võtavad kooskõlas liidu kohaldatavate õigusaktide ja siseriiklike õigusaktidega vajalikke meetmeid, et tagada vastavalt käesolevale direktiivile vahetatava ärialase ja muu konfidentsiaalse teabe konfidentsiaalsus.
2. Liikmesriigid pööravad erilist tähelepanu käesoleva direktiivi alusel kogutava ärialase teabe kaitsele. Isikuandmete puhul tagavad liikmesriigid direktiivi 95/46/EÜ täitmise. Liidu institutsioonid ja organid tagavad määruse (EÜ) nr 45/2001 täitmise.
Artikkel 9
Erandid
Liikmesriigid tagavad, et direktiivi 2002/59/EÜ reguleerimisalasse kuuluvad laevad, mis liiklevad liidu tolliterritooriumil asuvate sadamate vahel, kuid mille lähte- või sihtsadamaks või külastatavaks sadamaks ei või olla ükski sadam, mis asub väljaspool seda tolliterritooriumi või I kontrollitüübile vastavat vabatsooni tollialaste õigusaktide tähenduses, vabastatakse erandina FAL vormides osutatud teabe saatmise kohustusest, ilma et see piiraks asjakohaste liidu õigusaktide kohaldamist ja võimalust, et liikmesriigid võivad FAL vormides nõuda käesoleva direktiivi lisa B osa punktides 1-6 osutatud teavet, mis on vajalik riigisisese korra ja julgeoleku tagamiseks ning tolli-, maksu-, sisserände-, keskkonna- või tervishoiuvaldkonna õigusaktide täitmiseks.
Artikkel 10
Muutmise kord
1. Komisjon võib Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 290 sätestatud korras võtta vastu delegeeritud õigusakte seoses käesoleva direktiivi lisadega, et tagada Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni poolt FAL vormides tehtavate mis tahes muudatuste arvessevõtmist. Nendel muudatustel ei ole käesoleva direktiivi reguleerimisala laiendavat mõju.
2. Käesolevas artiklis osutatud delegeeritud õigusaktide puhul kohaldatakse artiklites 11, 12 ja 13 sätestatud menetlust.
Artikkel 11
Delegeeritud volituste rakendamine
1. Artiklis 10 osutatud delegeeritud õigusaktide vastuvõtmise volitused antakse komisjonile viieks aastaks alates 18. novembrist 2010. Komisjon esitab delegeeritud volituste kohta aruande hiljemalt kuus kuud enne viieaastase ajavahemiku möödumist. Volituste delegeerimist uuendatakse automaatselt samaks ajavahemikuks, välja arvatud juhul, kui Euroopa Parlament või nõukogu selle kooskõlas artikliga 12 tagasi võtab.
2. Niipea kui komisjon on delegeeritud õigusakti vastu võtnud, teeb ta selle samal ajal teatavaks Euroopa Parlamendile ja nõukogule.
3. Delegeeritud aktide vastuvõtmise volitused antakse komisjonile artiklites 12 ja 13 sätestatud tingimustel.
Artikkel 12
Delegeerimise tagasivõtmine
1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad artiklis 10 osutatud volituste delegeerimise igal ajal tagasi võtta.
2. Institutsioon, kes on algatanud sisemenetluse, et otsustada, kas volituste delegeerimine tuleks tagasi võtta, püüab sellest teavitada teist institutsiooni ja komisjoni mõistliku aja jooksul enne lõpliku otsuse tegemist, nimetades delegeeritud volitused, mille suhtes võidakse kohaldada tagasivõtmist, ja tagasivõtmise võimalikud põhjused.
3. Tagasivõtmise otsusega lõpetatakse otsuses nimetatud volituste delegeerimine. Otsus jõustub kohe või otsuses nimetatud hilisemal kuupäeval. See ei mõjuta juba jõustunud delegeeritud õigusaktide kehtivust. Otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 13
Delegeeritud õigusaktide suhtes vastuväidete esitamine
1. Euroopa Parlament ja nõukogu võivad delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid esitada kahe kuu jooksul alates õigusakti teatavakstegemisest.
Euroopa Parlamendi või nõukogu algatusel võib seda tähtaega pikendada kahe kuu võrra.
2. Kui pärast algse kahe kuu pikkuse või, kui see on asjakohane, pikendatud perioodi möödumist ei ole Euroopa Parlament ega nõukogu delegeeritud õigusaktile vastuväiteid esitanud, avaldatakse see Euroopa Liidu Teatajas ning delegeeritud õigusakt jõustub selles sätestatud kuupäeval.
Delegeeritud õigusakti võib avaldada Euroopa Liidu Teatajas ja see võib jõustuda enne algse kahe kuu pikkuse või, kui see on asjakohane, pikendatud perioodi lõppu, kui nii Euroopa Parlament kui ka nõukogu on komisjonile teatanud, et nad ei kavatse vastuväiteid esitada.
3. Kui Euroopa Parlament või nõukogu esitab delegeeritud õigusakti suhtes vastuväiteid, õigusakt ei jõustu. Vastuväiteid esitanud institutsioon põhjendab delegeeritud õigusakti suhtes esitatud vastuväiteid.
Artikkel 14
Ülevõtmine
1. Liikmesriigid võtavad vastu ja avaldavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid 19. maiks 2012. Nad edastavad kõnealuste normide teksti viivitamata komisjonile.
Liikmesriigid kohaldavad neid sätteid alates 19. maist 2012.
Kui liikmesriigid need normid vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga hõlmatud valdkonnas nende poolt vastuvõetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
Artikkel 15
Aruandlus
Komisjon annab Euroopa Parlamendile ja nõukogule aru käesoleva direktiivi toimimise kohta 19. novembriks 2013, käsitledes muu hulgas järgmist:
a)
käesoleva direktiiviga kehtestatud lihtsustuste võimalik laiendamine siseveetranspordile;
b)
jõeteabeteenuste (River Information Services) ühilduvus käesolevas direktiivis osutatud elektroonilise andmeedastuse protsessiga;
c)
teavitusformaalsuste ühtlustamise ja koordineerimise edenemine vastavalt artiklile 3;
d)
kolmandas riigis või vabatsoonis asuvat sadamat külastanud laevade suhtes rakendatavate lisaformaalsuste vältimise või lihtsustamise võimalikkus;
e)
kasutada olevad andmed liidusisese laevaliikluse / laevade liikumise kohta ja/või kolmandate riikide sadamaid või vabatsoone külastavate laevade kohta.
Vajaduse korral lisatakse aruandele õigusakti ettepanek.
Artikkel 16
Direktiivi 2002/6/EÜ kehtetuks tunnistamine
Direktiiv 2002/6/EÜ tunnistatakse kehtetuks alates 19. maist 2012. Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile käsitatakse viidetena käesolevale direktiivile.
Artikkel 17
Adressaadid
Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.
Strasbourg, 20. oktoober 2010