ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. července 2011
o poplatcích ve prospěch organizace InterDev
(oznámeno pod číslem C(2011) 4923)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2012/131/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy (1),
poté, co v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek a vzhledem k těmto připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Poté, co obdržela informace týkající se předmětného opatření, se Komise dopisem ze dne 2. října 2001 obrátila na francouzské orgány s dotazy ohledně tohoto opatření. Stálé zastoupení Francouzské republiky při Evropské unii odpovědělo Komisi dopisem ze dne 9. listopadu 2001.
(2)
Jelikož toto opatření začalo být uskutečňováno bez předchozího schválení Komise, bylo zaevidováno v registru neoznámených podpor pod číslem NN 39/03.
(3)
Komise zahájila řízení ohledně předmětné podpory podle čl. 108 odst. 2 SFEU dopisem č. K(2003) 2057 v konečném znění ze dne 9. července 2003.
(4)
Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala ostatní členské státy a zúčastněné třetí strany k podání připomínek k dotčeným podporám. Komise neobdržela žádné připomínky třetích stran. Francouzské orgány zaslaly své komentáře dopisy ze dne 8. a 10. října 2003, 13. září a 29. listopadu 2005.
(5)
Dne 25. února 2011 byla Francii zaslána žádost o doplňující informace a dne 29. března 2011 proběhlo jednání.
(6)
Francouzské orgány odpověděly dopisem ze dne 24. května 2011.
II. POPIS DOTČENÉ PODPORY
1. POPLATKY VE PROSPĚCH ORGANIZACE INTERBEV
1.1 MEZIODVĚTVOVÉ ORGANIZACE (INTERPROFESSIONS - „IPO“) A SYSTÉM DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ ZMĚNĚNÝCH NA POVINNÉ
(7)
Meziodvětvové organizace („IPO“) jsou seskupení, v jejichž rámci jsou sdruženy podle odvětví různé nejreprezentativnější profesní skupiny zemědělské produkce a případně zpracování, uvádění do oběhu a distribuce, která byla uznána příslušným správním orgánem jako meziodvětvová organizace. Jejich existenci, úkoly a fungování regulují články L.631-1 a následující zemědělského zákoníku. Aby podobné seskupení bylo uznáno, musí příslušné orgány ověřit, zda jsou splněna různá kritéria, a to zejména že jeho stanovy jsou v souladu s právními předpisy (článek L.632-1 zemědělského zákoníku) a že organizace, jež tvoří dotčenou IPO, jsou reprezentativní.
(8)
IPO mají za cíl vyvíjet činnost v zájmu všech článků daného odvětví a za tímto účelem mohou uzavírat dohody. Tyto dohody a výběr dobrovolných poplatků za účelem financování činnosti stanovené v těchto dohodách se potom mohou stát na základě meziministerské vyhlášky povinnými („být rozšířeny na“) pro všechny subjekty daného odvětví bez ohledu na to, zda jsou či ne členy určité profesní organizace, jež je členem IPO, pokud jsou v souladu s cíli uvedenými na seznamu stanoveném právním předpisem. Tyto dohody jsou hlavně zaměřeny na lepší znalost trhu, lepší vztahy mezi subjekty z oboru, lepší kvalitu a propagaci produktů. Zemědělský zákoník povoluje rozšíření dohod, pouze pokud tyto dohody mají za cíl „společný zájem“ založený na opatřeních „v souladu s obecným zájmem a slučitelných s pravidly společné zemědělské politiky“ (viz článek L.632-3 zemědělského zákoníku).
(9)
Způsoby výběru a rozdělení dobrovolných poplatků, které se stanou povinnými, jsou stanoveny jednotlivě každou dohodou IPO.
1.2 ÚLOHA STÁTU
(10)
Ačkoliv jsou IPO soukromoprávními právnickými osobami a jejich financování je zajišťováno příspěvky dotčeného odvětví, fungování systému povinných dobrovolných poplatků vyžaduje zásah státu, a to zejména následujícími způsoby:
a)
před každou žádostí o rozšíření musí být IPO předem uznána orgány veřejné moci a musí se podřídit cílům vnitrostátní a společné zemědělské politiky (viz body odůvodnění 7 a 8);
b)
po svém uznání mohou IPO požádat stát, aby meziministerskou vyhláškou o rozšíření učinil jejich dohody povinné. Každý hospodářský subjekt v oblasti dané produkce se tak stane osobou povinnou k povinnému dobrovolnému poplatku placenému reprezentativní IPO (viz bod odůvodnění 8);
c)
podle článku L.632-8-1 zemědělského zákoníku se příslušným orgánům zasílají zprávy o činnosti každé IPO a výsledky provádění každé rozšířené dohody.
2. CÍL PODPORY
(11)
Cílem předmětné podpory je podporovat činnosti v oblasti výzkumu, vývoje, technické pomoci a propagace (reklamy) ve prospěch odvětví chovatelství.
2.1 POPLATKY ZAVEDENÉ ORGANIZACÍ INTERBEV
(12)
Toto rozhodnutí se týká dvou druhů meziodvětvových poplatků, které orgány veřejné moci učinily povinnými. Na jedné straně se jedná o poplatek z hovězího a skopového masa a vnitřností určených k lidské spotřebě a z živých kusů hovězího dobytka a ovcí odesílaných do zemí EU nebo vyvážených („poplatek z masa“) a na druhé straně o poplatek ve prospěch Fonds National de l’Élevage (Národní chovatelský fond) („poplatek FNE“).
(13)
Meziodvětvové dohody, kterými se zavádějí poplatky ve prospěch organizace Interbev a které jsou předmětem tohoto rozhodnutí, jsou následující:
Poplatky z masa
Poplatky ve prospěch Fond National de l’Elevage - FNE (Národní chovatelský fond)
Dohody IPO
Vyhláška o rozšíření
Dohoda IPO
Vyhláška o rozšíření
25.7.1995
18.12.1995
15.6.1994
18.12.1995
12.6.2001
19.9.2001
19.4.2001
(14)
Národní meziodvětvové sdružení dobytka a masa (Association nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes - Interbev) je francouzská meziodvětvová organizace pro odvětví dobytka a masa. Byla založena dne 9. října 1979 z podnětu reprezentativních organizací oboru dobytka a masa odvětví skotu, ovcí a koní a je uznána na základě vyhlášky ze dne 18. listopadu 1980 (3). Jejím úkolem je hájit a zhodnocovat společné zájmy chovatelů a obchodních, řemeslných a průmyslových činností oboru. Interbev byla uznána v roce 1980 za meziodvětvovou organizaci odvětví dobytka a masa. Tvoří ji třináct vnitrostátních profesních organizací zastupujících různé obory hospodářského odvětví dobytka a masa: chovatele, obchodníky s živými kusy, jatka, velkoobchodníky, průmyslové subjekty, distributory.
(15)
Její hlavní dva úkoly spočívají ve vypracování meziodvětvových dohod a ve společné komunikaci. K tomu se dále připojují výzkumné programy v odvětví masa. Meziodvětvové dohody podepsané v rámci organizace stanoví pravidla, jimiž se řídí činnost oboru. Tyto dohody mohou být předloženy orgánům veřejné moci v rámci řízení o rozšíření. Po vyhlášení rozšíření společnou vyhláškou ministerstva zemědělství a ministerstva hospodářství se opatření stanovená meziodvětvovou dohodou stávají povinnými pro všechny subjekty oboru.
2.2 POPLATEK Z MASA
(16)
Meziodvětvovou dohodou ze dne 25. července 1995, jež byla předmětem rozšíření na základě vyhlášky ze dne 18. prosince 1995 (4), zavedla organizace Interbev poplatek z masa a vnitřností určených k lidské spotřeby a pocházejících z hovězího dobytka a ovcí a ze živých kusů hovězího dobytka a ovcí odesílaných do zemí EU nebo vyvážených.
(17)
Poplatek se týkal tří kategorií masa a/nebo zvířat a byl stanoven následovně:
a)
poplatek z masa a vnitřností určených k lidské spotřebě u zvířat poražených ve Francii: stanoven na 0,084 francouzských franků („FRF“) (5) za kilogram jatečně upraveného těla a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla majitelem nebo spolumajitelem zvířete v okamžiku jeho porážky;
b)
poplatek z masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii: stanoven na 0,042 FRF/kg a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla prvním majitelem nebo spolumajitelem masa na vnitrostátním území;
c)
poplatek z živých kusů hovězího dobytka nebo ovcí odesílaných do jiné země EU nebo vyvážených: stanoven na 7 FRF/kus a hrazený právnickou nebo fyzickou osobou, jež byla posledním majitelem nebo spolumajitelem zvířat na vnitrostátním území.
(18)
Meziodvětvová dohoda ze dne 25. července 1995 byla nahrazena jinou meziodvětvovou dohodou ze dne 12. června 2001, jež byla rozšířena vyhláškou ze dne 19. září 2001 (6). Článek 1 vyhlášky stanoví, že se dohoda rozšiřuje na období, jež končí tři roky po dni zveřejnění uvedené vyhlášky, což znamená dne 30. září 2004.
(19)
Meziodvětvová dohoda ze dne 12. června 2001 stanovila pokračování předchozího stavu, pokud jde o dotčené kategorie masa a/nebo zvířat, a to se zvýšením poplatku: 0,1574 FRF (0,024 EUR) u masa a vnitřností určených k lidské spotřebě ze zvířat poražených ve Francii, 0,0656 FRF (0,010 EUR) u masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii a 11,15 FRF (1,7 EUR) u živých kusů hovězího dobytka nebo ovcí odesílaných do jiné země EU nebo vyvážených.
(20)
Dohoda ze dne 12. června 2001 zavedla také možnost částečného vrácení poplatku z masa v okamžiku jeho odeslání do jiné země EU nebo jeho vyvezení do třetích zemí. Výše vracení byla 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
Rozšíření, k nimž došlo v roce 1995 a 2001, vyloučila ze systému poplatek z masa dopraveného nebo dovezeného za účelem jeho spotřeby ve Francii. Tyto produkty tak nepodléhají povinnému poplatku z masa.
2.3 POPLATEK FNE
(22)
Meziodvětvovou dohodou ze dne 15. června 1994, jež byla rozšířena vyhláškou ze dne 18. prosince 1995 (7) a vyhláškou ze dne 19. září 2001 (8), zavedla organizace Interbev poplatek ve prospěch Fonds national de l’élevage (Národního chovatelského fondu). Poslední vyhláška stanoví, že se dohoda rozšiřuje na období, jež končí tři roky po dni zveřejnění uvedené vyhlášky, což znamená dne 30. září 2004.
(23)
Tento profesní fond, který spravuje Confédération Nationale de l’Élevage (Národní konfederace chovatelství - CNE), byl vytvořen, aby plnil následující dva hlavní cíle: na jedné straně podněcoval k restrukturalizaci organizací služeb a přispíval k jejich přizpůsobení budoucím potřebám chovatelů, kteří jsou stále méně početní a čelí politikám Společenství v oblasti zvládání výroby, a na druhé straně přispíval k udržitelnosti společných prostředků v oblasti genetického vývoje a aplikovaného výzkumu, které budou v budoucnu představovat klíčový faktor konkurenceschopnosti chovatelství.
(24)
Poplatek určený na financování tohoto fondu se vybírá od právnických nebo fyzických osob, které jsou majiteli nebo spolumajiteli hovězího dobytka nebo ovcí poražených ve Francii. Podle posledních údajů sdělených francouzskými orgány byl tento poplatek stanoven na 0,02 FRF (0,003 EUR) za kilo čistého poraženého masa (nebo 7 FRF za kus u dospělých kusů hovězího dobytka, 2,40 FRF za kus u telat a 0,36 FRF za kus u ovcí, což činí 1,05, 0,36 a 0,054 EUR).
(25)
Podle francouzských orgánů byly příjmy z tohoto poplatku použity na genetická vylepšování, systém genetických informací, biotechnologii a hospodářské studie.
2.4 ČINNOSTI FINANCOVANÉ Z TĚCHTO POPLATKŮ
(26)
Příjmy organizace Interbev pocházející z poplatků z masa byly použity na tři druhy činností, a to zejména:
a)
komunikaci a propagaci ve prospěch odvětví;
b)
technickou pomoc;
c)
výzkum a pokusy.
(27)
Pokud jde o komunikaci a propagaci, jedná se zejména o financování kampaní na různá témata ve spojení s kvalitními masnými výrobky nebo obecnějších kampaní v televizi a rozhlase ve prospěch hovězího masa, jakož i opatření v oblasti vztahů s veřejností. Financují se také propagační opatření na vnějších trzích, jakož i účast na profesních a propagačních veletrzích.
(28)
Činnosti v oblasti technické pomoci jsou spojeny zejména s osvědčováním a kvalifikací chovů, a to hlavně s cílem odstranit překážky, jimž čelí subjekty zapojené do těchto postupů. Interbev vypracovává také kolektivní specifikace pro jednotlivé obory a podílí se na šíření a zavádění kodexu osvědčených postupů v chovatelství a osvědčených pracovních postupů při produkci masa a podílí se konečně na vyjasňování transakcí po celém řetězci.
(29)
Činnosti v oblasti výzkumu a pokusů odpovídají činnostem, jež jsou nejvíce přizpůsobeny potřebám odvětví v tom smyslu, že se zabývají zejména bezpečností potravin, řízením kvality a dobrými životními podmínkami zvířat.
(30)
Prostředky organizace Interbev pocházející z poplatků FNE se používají na následující činnosti:
a)
společné činnosti v oblasti genetického vylepšování;
b)
informatizovaný systém správy informačních systémů chovů;
c)
práce v oblasti aplikovaného výzkumu;
d)
hospodářské studie;
e)
různé činnosti.
3. DOBA TRVÁNÍ DOTČENÉHO OPATŘENÍ
(31)
Toto rozhodnutí se týká období od roku 1996 do roku 2004, kdy skončila platnost poslední meziodvětvové dohody, jež je předmětem tohoto řízení.
4. PŘÍJEMCI
(32)
Příjemci dotčeného opatření podpory jsou chovatelé hovězího dobytka a ovcí.
(33)
Hlavními konečnými adresáty dotčeného opatření podpory jsou producenti, zpracovatelé a distributoři zemědělských produktů. Počítá se s tím, že některé činnosti mohou vykonávat pro tyto subjekty soukromé podniky.
(34)
Toto rozhodnutí nepředjímá stanovisko Komise, pokud jde o slučitelnost výběrového řízení poskytovatelů služeb pověřených prováděním činností organizace Interbev s pravidly zadávání veřejných zakázek.
5. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ (9)
(35)
Pokud jde nejprve o povahu poplatků v tomto konkrétním případě, Komise zaznamenala, že francouzská vláda je v rámci postupu rozšíření meziodvětvových dohod učinila povinnými. Rozšíření dohod proběhlo přijetím vyhlášky zveřejněné v Úředním věstníku Francouzské republiky. Z toho plyne, že bylo zapotřebí aktu orgánu veřejné moci, aby byly tyto poplatky plně účinné. Na základě této skutečnosti Komise ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení soudila, že se v tomto konkrétním případě jedná o parafiskální zdanění, tzn. o veřejné prostředky, a že tyto podpory jsou protiprávní, protože nebyly oznámeny.
(36)
Podle bodu 194 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (10) (dále jen „zemědělské pokyny“) musí být každá protiprávní podpora posuzována podle pravidel a pokynů platných v okamžiku jejího poskytnutí. Zemědělské pokyny platí od 1. ledna 2007. Předchozí pokyny, to znamená pokyny Společenství týkající se státních podpor v odvětví zemědělství (2000-2006), platily od 1. ledna 2000 (11). Každou podporu poskytnutou po tomto dnu je proto nutno posuzovat podle pokynů z roku 2000. A naopak každou podporu poskytnutou před tímto dnem je nutno posuzovat podle ustanovení a postupů platných před 1. lednem 2000. Dotčené podpory byly poskytovány od roku 1996.
(37)
Jelikož se jedná o státní podpory financované pomocí parafiskálního poplatku, Komise musela přezkoumat jak opatření financovaná podporami, tak financování samotných podpor.
5.1 PODPORY
5.1.1 Propagační činnosti
(38)
Komise připomněla, že slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2002 je nutno ověřovat podle rámce pro státní podpory v oblasti propagace zemědělských produktů a některých produktů neuvedených v příloze II Smlouvy o založení EHS (12) a že slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu je nutno ověřovat podle pokynů Společenství ke státním podporám v oblasti propagace produktů uvedených v příloze i Smlouvy o ES a některých produktů neuvedených v příloze I (13). Oba dokumenty v podstatě sdílejí stejné zásady a stanoví zejména negativní a pozitivní kritéria, jež je nutno dodržet. Pokud jde o strop podpor, musí být tyto činnosti financovány odvětvím v minimální výši 50 % nákladů. V tomto konkrétním případě byla opatření plně financována parafiskálními poplatky, a finanční úsilí subjektů z oboru tak dosahuje této úrovně. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.2 Činnosti v oblasti technické pomoci
(39)
Komise připomněla, že slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno ověřovat podle postupů Komise vycházejících z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých státem v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (14) a že slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu je nutno ověřovat podle zemědělských pokynů. Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Pro tento typ podpor jsou tak povoleny podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých nákladů. Podpory kromě toho musí být přístupné všem subjektům z oboru, které by případně mohly projevit zájem. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.3 Činnosti v oblasti výzkumu a pokusů
(40)
Komise připomněla, že slučitelnost těchto podpor je nutno ověřovat podle rámce Společenství pro poskytování státních podpor na výzkum a vývoj (15) a sdělení Komise týkající se změny tohoto rámce (16). S vnitřním trhem je tak slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout výše 100 %, pokud jsou splněny následující čtyři podmínky: podpora představuje pro odvětví obecný zájem; informace je uveřejněna v příslušném tisku; výsledky prací jsou poskytnuty na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času; podpora splňuje mezinárodní obchodní kritéria odsouhlasená EU. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise soudila, že platné podmínky byly splněny.
5.1.4 Činnosti financované z poplatku FNE
(41)
Komise si kladla otázky o přesné povaze činností financovaných z poplatku FNE, jejichž předmětem bylo podněcovat k restrukturalizaci organizací služeb a přispívat k jejich přizpůsobení budoucím potřebám chovatelů a k udržitelnosti společných prostředků v oblasti genetického vývoje a aplikovaného výzkumu. Podle francouzských orgánů byly příjmy z tohoto poplatku údajně použity na genetická vylepšování, systém genetických informací, biotechnologii a hospodářské studie. Tyto dílčí informace byly nedostatečné k tomu, aby Komisi umožnily konstatovat slučitelnost těchto činností s případně použitelnými ustanoveními Společenství. Ve fázi zahájení vyšetřovacího řízení tak Komise nebyla schopna dospět k závěru, že činnosti financované z poplatku FNE byly slučitelné se Smlouvou o ES (17).
5.2 FINANCOVÁNÍ PODPOR
5.2.1 Poplatek z masa
(42)
Od 1. ledna 1996 podléhají tomuto poplatku mimo jiné živé kusy hovězího dobytka a ovcí odesílané do jiných členských států a také produkty z hovězího a skopového masa odesílané do jiných členských států, ačkoliv pro tyto produkty bylo v roce 2001 zavedeno částečné vracení tohoto poplatku. Podle rozsudku Soudního dvora Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr“) (18) je nutno určitou daň považovat za porušení zákazu diskriminace stanoveného v článku 110 SFEU, pokud výhody z přidělení příjmu ze zdanění využívají obzvláště ty ze zdaněných vnitrostátních produktů, které jsou zpracovávány nebo uváděny do oběhu na vnitrostátním trhu, a tyto výhody částečně vyrovnávají náklady, jež jsou s nimi spojeny, a tak znevýhodňují vyvážené vnitrostátní produkty.
(43)
Ve fázi vyšetřovacího řízení se Komise domnívala, že příjmy z poplatku z produktů a živých zvířat odesílaných do jiných členských států, jenž byly určeny na financování činností prováděných organizací Interbev v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů, mohou představovat financování podpory neslučitelné s vnitřním trhem z hlediska Smlouvy, a to zejména jejího článku 107, a že tak státní podpory financované tímto způsobem nebyly zřejmě slučitelné s uvedenou Smlouvou. Poplatek totiž mohl znevýhodňovat produkci těchto zvířat za účelem jejich vývozu do jiných členských států, protože přidělení prostředků mohlo svou povahou zvýhodňovat vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii na úkor vyvážené vnitrostátní produkce a protože výše poplatku nezohledňovala různou míru zisku dosahovanou u vnitrostátních produktů podle toho, zda jsou uváděny do oběhu ve Francii nebo mimo ni.
5.2.2 Poplatek FNE
(44)
Na základě informací dostupných v okamžiku zahájení vyšetřovacího řízení neměla Komise ve fázi vyšetřovacího řízení k dispozici prvky, které by ukazovaly na to, že tomuto poplatku podléhala dovážená zvířata nebo zvířata odesílaná do jiných členských států.
6. SLUČITELNOST POVINNÝCH DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ SE SYSTÉMEM SPOLEČNÉ ORGANIZACE TRHŮ
(45)
Pokud jde o otázku slučitelnosti povinných dobrovolných poplatků se systémem společné organizace trhů (dále jen „SOT“) v souvislosti s rozsudkem ze dne 22. května 2003 ve věci Freskot (19), Komise se domnívala, že v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné příspěvky zřejmě nezasahují přímo nebo nepřímo do cen dotčených konečných produktů, protože vybírání poplatků nemá vliv na cenu produktů, které jsou určovány volným trhem. Zatížení uzenářských výrobků a chovaných zvířat je tak zrušeno výhodou představovanou financovanými činnostmi. Je proto možno soudit, že účinky výběru poplatků na ceny jsou omezené nebo neexistují.
III. KOMENTÁŘE FRANCIE
(46)
Dopisy ze dne 8. a 10. října 2003 předložily francouzské orgány své připomínky k rozhodnutí Komise o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ohledně dotčeného opatření podpory.
(47)
Dopisy ze dne 13. září a 29. listopadu 2005 předložily francouzské orgány další připomínky jako odpověď na žádosti o dodatečně informace, jež jim zaslala Komise.
(48)
Po žádosti o dodatečné informace zaslané Komisí dne 25. února 2011 a jednání, jež proběhlo dne 29. března 2011, francouzské orgány předložily další připomínky dopisem ze dne 24. května 2011.
(49)
Francouzské orgány berou na vědomí, že se Komise domnívá, že lze prostředky pocházející z takovýchto meziodvětvových poplatků, které se staly povinnými, přirovnat k parafiskálním poplatkům, které by mohly vést k narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu. Francouzské orgány berou také na vědomí, že opatření měla být oznámena. Poté podávají následující sdělení:
1. ROZSAH PŘEZKUMU KOMISE PODLE FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ
(50)
Pokud jde o poplatky vybírané podle meziodvětvových dohod ze dne 15. června 1994 ve prospěch fondu chovatelství a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev, francouzské orgány měly za to, že Komise zahájila jejich přezkum dopisy ze dne 16. ledna 1995 (podpora NN 34/95) a ze dne 18. března 1996 a uzavřela jej dopisem (SG (96) D/6396) ze dne 15. července 1996, přičemž dospěla k závěru, že „předmětná opatření spadají výlučně do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 2328/91 a musí být předmětem přezkumu podle tohoto nařízení. Čl. 35 odst. 2 tohoto nařízení přitom vylučuje použití článků 92 a 93 Smlouvy“.
(51)
Jako odpověď Komisi, která zdůraznila, že se v té době nevyjádřila k ostatním činnostem prováděným organizací Interbev (protože věc NN 34/95 se týkala pouze investic do restrukturace chovu skotu bez tržní produkce mléka), francouzské orgány tvrdily, že se k tomu vyjádřily v odpovědi na dopis Komise ze dne 18. března 1996 těmito slovy: „národní fond chovatelství je skutečně určen k tomu, aby vylepšoval výběr v chovatelství a podporoval výzkum, a to zejména v oblasti genetiky. […]“ (dopis ze dne 13. září 2005).
(52)
Francouzské orgány se domnívají, že Komise byla plně informována o existenci činností v oblasti komunikace, propagace, výzkumu a pokusů financovaných organizací Interbev a že v rámci této věci mohla zaslat francouzským orgánům žádosti o dodatečné informace. Jelikož Komise na toto sdělení nereagovala, francouzské orgány dospěly k závěru, že sdělené informace Komisi uspokojují.
(53)
V pozdější odpovědi Komisi, která připomněla zaslání žádosti o dodatečné informace (30. května 1996) následkem výše uvedeného dopisu, francouzské orgány na jedné straně tvrdily, že nikdy žádosti o dodatečné informace neobdržely, a na druhé straně, že se domnívaly, že nečinnost Komise mezi 30. květnem 1996 a 2. říjnem 2001 představovala nevyslovený souhlas se slučitelností činností, o nichž věděla.
(54)
Francouzské orgány navíc tvrdí, že Komise byla informována o činnostech v oblasti komunikace prováděných organizací Interbev v rámci věci C-18/95, která se týkala opatření ve prospěch odvětví chovu ovcí.
(55)
Jelikož Komise od té doby nepokračovala v přezkumu těchto dohod, francouzské orgány se domnívají, že oprávněně usoudily, že Komise nemá námitky proti jejich provádění.
(56)
Za těchto podmínek se francouzské orgány domnívaly, že toto řízení se týká pouze meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001.
(57)
Dopisem ze dne 24. května 2011 a během jednání, jež se konalo dne 29. března 2011, francouzské orgány nakonec Komisi předaly údaje za celé dotčené období.
2. DŮVODY OPRAVŇUJÍCÍ PODLE FRANCOUZSKÝCH ORGÁNŮ NEOZNÁMENÍ PODPORY
(58)
Pokud jde o činnosti prováděné díky příjmům z poplatků vybíraných na základě nových meziodvětvových dohod z 12. června 2001 ve prospěch organizace Interbev a FNE, francouzským orgánům se nejevilo jako nutné je oznamovat, protože jsou financovány výlučně ze soukromých prostředků vybíraných v dotčeném odvětví.
3. ČINNOSTI PROVÁDĚNÉ ORGANIZACÍ INTERBEV
(59)
Pokud jde o činnosti prováděné organizací Interbev, francouzské orgány berou na vědomí, že je Komise po analýze informací, které jí byly předány dopisem ze dne 9. listopadu 2001, považuje za slučitelné s pokyny Společenství týkajícími se státních podpor v odvětví zemědělství (2000-2006) a s pokyny Společenství týkajícími se státní podpory na propagaci zemědělských produktů a některých produktů neuvedených v příloze I. Potvrzují, že během období dotčeného tímto rozhodnutím, Interbev financovala tyto činnosti v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů za stejných podmínek jako činnosti dříve popsané v dopisu ze dne 9. listopadu 2001.
4. ČINNOSTI V OBLASTI VÝZKUMU A TECHNICKÉ POMOCI PROVÁDĚNÉ PROSTŘEDNICTVÍM FNE
(60)
Pokud jde o FNE, francouzské orgány poskytly v odpovědi na rozhodnutí o zahájení řízení (dne 8. a 10. října 2003) následující vysvětlení.
(61)
U činností prováděných díky prostředkům FNE se jedná o činnosti v oblasti technické pomoci a aplikovaného výzkumu. Francouzské orgány potvrdily, že tyto činnosti byly koncipovány při dodržení bodů 14 a 17 pokynů Společenství týkajících se státních podpor v oblasti zemědělství (2000-2006).
(62)
Nejprve je upřesněno, že prostředky shromážděné FNE sloužily k následujícím činnostem:
a)
společné činnosti v oblasti genetického vylepšování;
b)
informatizovanému systému správy informačních systémů chovů;
c)
pracím v oblasti aplikovaného výzkumu;
d)
hospodářským studiím;
e)
různým činnostem.
4.1 OBLAST GENETIKY
(63)
V oblasti genetiky se účast FNE přísně omezuje na provázení některých společných činností prováděných v rámci vnitrostátního opatření na genetické vylepšování (Dispositif National d’Amélioration Génétique) a definovaných Národní komisí pro genetické vylepšování (Commission Nationale d’Amélioration Génétique - CNAG), jež sdružuje zástupce státu, oboru, výzkumu a školství.
(64)
Financování poskytovaná FNE jsou hlavně věnována na provázení činností oboru genetiky Institutu chovatelství, jehož úkolem je zejména: podpora organizacím v terénu, které přispívají ke genetickému pokroku u přežvýkavců; vypracování, údržba a vývoj specifikací, kterými se stanoví postupy v terénu; kontrola postupů zhodnocení a evidování údajů nutných pro genetické posouzení reprodukčních zvířat ve společných informačních systémech; přizpůsobení postupů indexace ve spolupráci s ústavem INRA; zavedení postupů výměny informací na mezinárodní úrovni a šíření úředních rejstříků ve Francii.
4.2 OBNOVA A ROZVOJ INFORMAČNÍCH SYSTÉMŮ V ODVĚTVÍ CHOVATELSTVÍ
(65)
V rámci své činnosti v oblasti obnovy a rozvoje informačních systémů v odvětví chovatelství se FNE podílí na obnově systému genetických informací (système d’information génétique - SIG). Tato obnova byla zahájena v roce 1995 a prosadila se při modernizaci společného informačního systému zavedeného před více než 20 lety a jeho sjednocení za účelem účinnější správy genetických údajů a zároveň umožnila zahrnutí nových funkcí nutných pro indexaci a snížení nákladů.
(66)
FNE se mimo to podílel na studii právní, technické a hospodářské proveditelnosti projektu profesionálního informačního systému v odvětví chovatelství (SPIE), jehož cílem je zajistit odvětvové a meziodvětvové zhodnocení úředních identifikačních údajů a dalších údajů, které lze zajistit.
4.3 ZÁSAHY V OBLASTI APLIKOVANÉHO VÝZKUMU
(67)
FNE podporuje několik programů aplikovaného výzkumu a má v úmyslu pokračovat ve své účasti na studiích věnovaných otázkám, jež pro odvětví chovatelství představují předmět obecného zájmu, jako je např. podpora programu aplikovaného výzkumu a přenosu biotechnologií reprodukce (přenos embryí, zjišťování pohlaví, oplodnění in vitro, klonování). Tyto práce se týkají nových postupů vycházejících z embryologie, které jsou mimořádně zajímavé z hlediska budoucího používání molekulárních indikátorů a výběru pomocí indikátorů. Program vedl ke konkrétním výsledkům, a to značnému zlepšení úspěšnosti klasického přenosu embryí, vypracování a optimalizaci francouzské metody zjišťování pohlaví u embryí, vypracování metody punkcí vaječných buněk v růstové fázi a zlepšení techniky oplodnění in vitro.
(68)
FNE se také podílel na pilotním výzkumném programu v oblasti homologní rekombinace. Tento projekt, který vedl ústav INRA, se týkal kontrolované modifikace genomu zvířat za použití metody transgeneze a byl zaměřen na zavedení transgenu na určité místo v DNA. Toto cílené zavedení genu má umožnit nahrazení jednoho genu druhým bez použití geneticky modifikovaných organizmů.
(69)
FNE se vedle toho podílel na programu IDEA, pokud jde o identifikaci skotu a ovcí. Přispěl rovněž na financování vnitrostátních programů vybraných v rámci programu Společenství IDEA věnovaného zlepšení spolehlivosti identifikace zvířat za použití nových postupů při využití elektroniky.
4.4 PRÁCE V OBLASTI HOSPODÁŘSKÝCH STUDIÍ
(70)
FNE se podílel na financování hospodářských studií, které potřebovaly chovatelské organizace, aby mohly zejména reagovat na otázky vyvolané jednotlivými reformami SZP, rozšířením Evropy, krizemi posledních let a vývojem na mezinárodním poli.
(71)
Všechny tyto studie byly vypracovány pod vedením tzv. „Hospodářské skupiny pro dobytek“ („Groupe Économique du Bétail“ - GEB) řízené Chovatelským ústavem (Institut de l’Élevage), který zaručuje propojení různých prací požadovaných oborem a jejich komplementaritu s jinými stávajícími studiemi.
(72)
Prováděné práce mají za konkrétní výsledek monitorování hospodářské situace v odvětvích mléka a masa ve Francii a v Evropě, vypracování měsíčních hospodářských podkladů, v nichž jsou do hloubky analyzovány aspekty hospodářství v oblasti živočišné produkce ve Francii, v Evropě a ve světě, a specificky zaměřené činnosti jako monitorování cen, výrobních nákladů a jednání na úrovni Společenství a Mezinárodní obchodní organizace.
(73)
Hospodářské monitorovací středisko vytvořené v rámci GEB shromažďuje konkrétní znalosti o fungování podniků, jimiž disponuje chovatelská síť, a zajišťuje součinnost mezi přístupy na mikroúrovni a makroúrovni.
4.5 RŮZNÉ ČINNOSTI
(74)
FNE jednorázově podporuje zahájení nových stmelujících programů určených ke snadnějšímu přizpůsobení chovatelství novým vývojům v sociální a hospodářské oblasti, jako je zavedení kodexu správných chovatelských postupů, který se prosazuje jako nejvýznamnější společný postup tohoto typu v Evropě, a zahájení projektu komunikace o povolání chovatele následkem druhé krize BSE s cílem obnovit vzájemné pochopení mezi chovateli a občany.
4.6 RÁMEC SPOLEČENSTVÍ
(75)
Francouzské orgány zdůraznily, že všechny financované činnosti mají pro všechny chovatele skotu a ovcí skutečně povahu obecného zájmu a že se nikdy nejedná o činnosti, jež by přinášely prospěch pouze jednotlivým subjektům nebo zvláštním skupinám subjektů.
(76)
U těchto prací a výzkumu finanční účast FNE nejčastěji nepřesahuje 50 % nákladů. U některých jednorázových projektů může být sice vyšší než 50 %, ale míra podpory nikdy nepřesahuje 100 %.
4.6.1 Technická pomoc
(77)
Hospodářské studie jsou financovány za dodržení na jedné straně stropu ve výši 100 000 EUR na chovatele a období tří let a na druhé straně pravidla přístupu všech chovatelů k jejich výsledkům.
4.6.2 Aplikovaný výzkum
(78)
Francouzské orgány potvrdily, že údaje z každé hospodářské studie stejně jako údaje shromážděné na konci každého výzkumného programu, jakmile jsou konečné, jsou šířeny v širokém měřítku. Výsledky všech prací podporovaných fondem jsou systematicky zveřejňovány a šířeny, aby jich chovatelé a jejich organizace v terénu mohly využívat a mít k nim přístup bez diskriminace.
(79)
Používají se dva hlavní kanály šíření: profesní chovatelské organizace a ústav chovatelství, a to prostřednictvím technických a hospodářských publikací široce šířených mezi chovateli a praktickými odbornými pracovníky.
(80)
Vzhledem k povaze obecného zájmu prací se nepočítá s žádným výdělečným využitím výsledků. Skutečnými příjemci činností jsou skutečně všichni chovatelé skotu a ovcí, mezi kterými jsou šířeny teoretické a praktické výsledky prací.
(81)
Financované studie neposkytují producentům a zpracovatelům žádné přímé platby.
5. POPLATKY Z DOVÁŽENÝCH ZVÍŘAT A MASA
5.1 POPLATKY ORGANIZACI INTERBEV
(82)
Pokud jde o zdanění masa dovezeného do Francie z chovů jiných členských států nebo třetích zemí, Komise byla schopna na základě informací, které francouzské orgány postupně předkládaly, dojít ke zjištění, že meziministerské vyhlášky z roku 1995 a 2001 o rozšíření meziodvětvových dohod vždy z oblasti působení vyjímaly poplatky z dováženého masa.
5.2 POPLATKY FNE
(83)
Komise dále zjistila skutečnost, že poplatek vybíraný ve prospěch FNE mohl být uplatněn na zvířata chovaná mimo vnitrostátní území, ale dovezená do Francie za účelem jejich porážky.
(84)
V dopise ze dne 6. října 2003 francouzské orgány vzaly na vědomí důležitost této námitky, pokud jde o zásady právních předpisů Společenství. Zavázaly se proto ke změně znění dohody tak, aby se vyloučil jakýkoliv poplatek u zvířat chovaných mimo vnitrostátní území, ale dovezených do Francie za účelem jejich porážky. Francouzské orgány vyjádřily svůj záměr doručit Komisi nové znění, jakmile bude nová dohoda dokončena a podepsána.
(85)
Dodaly k tomu, že dovoz živých zvířat je ve skutečnosti okrajovou záležitostí a nepředstavuje riziko narušení hospodářské soutěže. Podle celních orgánů představoval dovoz „velkých vykrmených kusů hovězího dobytka“ v roce 200 124 933 kusů a 22 250 kusů v roce 2002. Jelikož vnitrostátní porážky dosahují řádově 4 milionů kusů, dovoz živých zvířat tak přestavuje pouze 0,58 % všech poražených kusů. Více než 70 % tohoto dovozu navíc představují drahá zvířata s vysokou zmasilostí určená zvláštní skupině spotřebitelů na severu Francie. Vzhledem k průměrným dovozním cenám těchto zvířat (podle celní správy: 1,50 EUR/kg živé hmotnosti, tzn. 2,5 EUR za kilogram čisté hmotnosti) by poplatek FNE vybíraný z těchto zvířat musel představovat řádově tisícinu hodnoty zvířete.
(86)
Podle francouzských orgánů byly vybrané povinné dobrovolné poplatky na jedné straně minimální, protože neplacení poplatku z dovezených zvířat bylo časté a nakonec se stalo systematické, a na druhé straně byla výše dotčených povinných dobrovolných poplatků v poměru k hodnotě zvířat tak nízká, že nemohla vést k narušení hospodářské soutěže. V dopise ze dne 24. května 2011 francouzské orgány předložily vytištěné příklady výpočtu poplatků a prohlášení podniků, které prokazují, že v některých případech mohlo docházet k vracení, aniž by toto bylo povinné.
(87)
Dopisy ze dne 13. září 2005 a 24. května 2011 francouzské orgány potvrdily, že se poplatek FNE týká od roku 2003 pouze zvířat chovaných a poražených ve Francii (20).
6. POPLATKY ZE ZVÍŘAT A MASA ODESLANÝCH DO JINÝCH ČLENSKÝCH STÁTŮ
6.1 POPLATKY ORGANIZACI INTERBEV
(88)
Pokud jde o poplatek vybíraný u masa odesílaného do jiných členských států, Komise zmínila riziko diskriminace spojené se systémem poplatků, který by nezohledňoval odeslání některých produktů podléhajících poplatku mimo vnitrostátní území, a vyjádřila obavu, že podobné opatření upřednostňuje vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii.
(89)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 16 a následujících, maso odesílané do jiných členských států podléhalo povinnému dobrovolnému poplatku ve výši 0,0126 EUR/kg a ve výši 0,024 EUR/kg od meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001. Od zmíněné dohody se k tomu počítalo se systémem vracení ve výši 0,010 EUR/kg.
(90)
Pokud jde o povinné dobrovolné poplatky, jimž podléhala zvířata odesílaná do jiných členských států, francouzské orgány v dopise ze dne 24. května 2011 podaly vysvětlení, aby prokázaly, že tyto povinné dobrovolné poplatky byly přiměřené přínosu plynoucímu z činností financovaných těmito poplatky.
(91)
Francouzské orgány vysvětlily, že odesílání živých zvířat se týkalo odstávčat skotu. Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 17 a následujících, tato zvířata podléhala povinnému dobrovolnému poplatku počítaného z kusu a ne z kilogramu masa.
(92)
Francouzské orgány předložily výpočet umožňující posoudit rovnocennost mezi hmotností za kus a za kilogram. Meziodvětvová dohoda ze dne 25. července 1995 totiž uváděla, že povinný dobrovolný poplatek je u porážky ve výši 0,084 FRF za kilogram jatečně upraveného těla a u odeslání živých zvířat ve výši 7 FRF za kus dospělého dobytka (článek 4). Ovšem odstávče váží řádově 250 až 280 kg živé hmotnosti, což se přemění na průměrnou hmotnost masa (poměr 65 %) ve výši 163 kg. Poplatek ve výši 7 FRF za kus tak odpovídal poplatku ve výši 0,042 FRF za kilogram, což představuje polovinu poplatku z masa.
(93)
Meziodvětvová dohoda ze dne 12. června 2001 převzala tento systém při dodržení stejné rovnocennosti. Částky (vyjádřené v EUR) byly následující: povinný dobrovolný poplatek u porážky ve výši 0,024 EUR za kilogram jatečně upraveného těla (článek 2) a povinný dobrovolný poplatek při odeslání živých zvířat ve výši 1,7 EUR za kus dospělého skotu (článek 4). Poplatek ve výši 1,7 EUR za kus dospělého skotu tak odpovídal poplatku ve výši 0,0104 EUR za kilogram, což představuje polovinu poplatku z masa.
(94)
Francouzské orgány se domnívají, že celkové příjmy (38 136 670 EUR) z povinného dobrovolného poplatku vybíraného u produktů odesílaných do jiných členských států (živá zvířata a maso) představovaly 15 % celkových příjmů ze všech povinných dobrovolných příspěvků vybíraných organizací Interbev v období 1995 až 2004 (tzn. 252 855 282 EUR). Za použití komplexního přístupu k období 1995-2004 se francouzské orgány domnívají, že uvedené příjmy jsou správně nastaveny úměrně k činnostem, z nichž měly údajně prospěch produkty odeslané do jiných členských států.
(95)
Francouzské orgány dále uvádějí, že zvířata a maso odeslaná mimo Francii měla na jedné straně prospěch z činností prováděných mimo vnitrostátní území v celkové výši 21 490 848 EUR a na druhé straně z činností, jež byly přínosné pro všechna zvířata a produkty bez ohledu na jejich místo určení. Francouzské orgány se domnívají, že u všech těchto činností prospěšných pro všechna zvířata a produkty, které představují celkovou částku 91 231 075 EUR, lze oprávněně odhadovat, že pouze 28 280 000 EUR bylo použito na financování činností prováděných mimo vnitrostátní území.
(96)
U činností, které se týkaly konkrétně vyvážených zvířat a produktů, se jednalo zejména o propagační akce (např. mezinárodní veletrhy, oborové informační akce a akce v oblasti vztahů s veřejností, zelený týden v Berlíně, kurzy školení v bourání organizované v zahraničí). U činností, které se týkaly všech zvířat a produktů bez ohledu na to, zda se jejich trh nachází ve Francii nebo mimo ni, se jednalo zejména o reklamní akce jako kampaně o „kvalitním evropském hovězím mase“, vnitřnostech, „plemenech chovaných na maso“ a určitý počet výzkumných činností věnovaných bezpečnosti potravin, dobrým životním podmínkám zvířat, řízení kvality, charakterizaci produktu, postupům při osvědčování a zpětné vysledovatelnosti u hovězího masa, jejichž výsledky byly široce šířeny jak ve Francii, tak mimo ni.
(97)
Francouzské orgány soudí, že produkty odesílané mimo Francii měly prospěch z činností prováděných meziodvětvovou organizací v celkové výši 49 770 000 EUR. Tuto částku je nutno srovnat s povinnými dobrovolnými poplatky, které se u nich musely uhradit, to znamená 38 136 670 EUR. Podíl povinných dobrovolných poplatků z francouzské produkce vyvezené v období 1995-2004 byl vyrovnaný v poměru k přínosu, který měla tato produkce z činností financovaných organizací Interbev.
6.2 POPLATKY FNE
(98)
V dopise ze dne 13. září 2005 francouzské orgány potvrdily, že odesílané produkty nepodléhaly jako takové poplatku FNE.
IV. POSOUZENÍ PODPORY
(99)
Články 107 a 108 SFEU se vztahují na všechny zemědělské produkty uvedené v její příloze I a podléhající jedné ze společných organizací trhu (všechny zemědělské produkty, kromě koňského masa, medu, kávy, líhu zemědělského původu, octu vyrobeného z lihu a korku) podle různých předpisů, kterými se řídí příslušné společné organizace trhu.
1. EXISTENCE PODPORY VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(100)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
(101)
Ve zvažované době byly články 107 až 109 SFEU použitelné na odvětví hovězího masa na základě článku 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 (21) o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem. Před přijetím tohoto nařízení byly použitelné na stejné odvětví na základě článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím masem (22). Na odvětví skopového a kozího masa byly použitelné na základě článku 23 nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (23). Před přijetím tohoto nařízení byly použitelné na stejné odvětví na základě článku 22 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (24) a před jeho přijetím na základě článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (25).
(102)
V současné době jsou články 107 až 109 použitelné na obě odvětví uvedená v bodě odůvodnění 32 a následujících tohoto rozhodnutí na základě článku 180 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (26) (27).
1.1 EXISTENCE SELEKTIVNÍ VÝHODY
(103)
Podle Soudního dvora se za podpory považují zásahy, které mohou v jakékoli formě přímo nebo nepřímo zvýhodňovat podniky nebo které musejí být považovány za hospodářské zvýhodnění, které by podnik-příjemce za obvyklých tržních podmínek nezískal (28). V tomto konkrétním případě poskytnutá podpora zvýhodnila některé podniky činné v odvětví chovu skotu a ovcí, a to prováděním činností, jež mohly přinést prospěch producentům nebo odvětvím oborů zastupovaných organizací Interbev.
(104)
Kromě toho jsou, stále podle ustálené judikatury Soudního dvora, považovány za podpory zásahy, které v různých formách snižují výdaje běžně zatěžující rozpočet podniku a které, aniž by byly dotacemi v přesném slova smyslu, jsou ve skutečnosti stejné povahy a mají stejné dopady (29).
(105)
Pokud jde o existenci zvýhodnění, je nutno jej prokázat na úrovni možných příjemců činností ve prospěch odvětví masa a také na úrovni dotčených meziodvětvových poplatků a jejich financování. V tomto konkrétním případě poskytnutá podpora zvýhodnila některé podniky činné v odvětví chovu skotu nebo ovcí, a to prováděním činností, jež mohly přinést prospěch producentům odvětví.
1.2 PODPORA POSKYTNUTÁ STÁTEM NEBO ZE STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ
(106)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora je pro to, aby bylo možno označit výhodu za státní podporu, zaprvé nutno, aby byla poskytnuta přímo nebo nepřímo ze státních prostředků, a zadruhé, aby byla přičitatelná státu (30).
(107)
Pokud jde o povahu poplatků v tomto konkrétním případě (povinné dobrovolné poplatky), Komise soudí, že se jedná o parafiskální poplatky, tzn. o veřejné prostředky. Komise založila své posouzení na následujících úvahách.
(108)
Nejprve je nutno zdůraznit, že podle ustálené judikatury a zejména bodu odůvodnění 139 rozsudku ve věci Salvat (31) není rozlišení mezi soukromým a veřejným subjektem „rozhodujícím prvkem pro uplatnění Smlouvy na státní podpory“. Rozsudek ve věci Ladbroke (32) navíc jasně potvrzuje, že čl. 107 odst. 1 SFEU „zahrnuje veškeré finanční prostředky, které může veřejný sektor ve skutečnosti použít k podpoře podniků, aniž by bylo rozhodné, zda tyto prostředky trvale patří k majetku veřejného sektoru. V důsledku toho, i když částky (…) nejsou trvale ve vlastnictví státní pokladny, skutečnost, že zůstávají neustále pod veřejnou kontrolou, a tudíž jsou k dispozici příslušným státním orgánům, je postačující k tomu, aby byly kvalifikovány jako státní prostředky a dotčené opatření spadalo do pole působnosti čl. 107 odst. 1 Smlouvy“.
(109)
Na základě této judikatury Komise soudí, že skutečnost, že dotčené povinné dobrovolné poplatky spočívají v příspěvcích soukromého sektoru a že nejsou státu trvale k dispozici, nestačí, aby bylo možno dojít závěru, že nespadají do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU. Komise musí v tomto ohledu také přezkoumat míru kontroly vykonávané státem ohledně příjmů z dotčených povinných dobrovolných příspěvků a jeho možnosti směrovat použití prostředků na financování opatření podpory.
(110)
Ve zkoumaném případě Komise zaznamenává, že schválení vládou v podobě uznání přiznané organizaci Interbev je předběžnou podmínkou k zavedení povinných dobrovolných poplatků. I když je organizace Interbev soukromoprávním subjektem, znamená to, že její schopnost zavést ve svém odvětví činnosti povinné dobrovolné poplatky je podřízena souhlasu státu s jejím fungováním a jejími cíli (viz bod odůvodnění 14 tohoto rozhodnutí).
(111)
Zemědělský zákoník také stanoví, že poplatky se stávají povinnými pro všechny členy dotčeného oboru, jakmile je jejich platnost rozšířena meziministerskou vyhláškou (viz bod odůvodnění 10 tohoto rozhodnutí). Z uvedeného vyplývá, že tento typ poplatků vyžaduje, aby mohl plně projevit svůj účinek, akt orgánu veřejné moci (33).
(112)
Na základě těchto skutečností Komise zjišťuje, že zkoumané povinné dobrovolné poplatky lze považovat za poplatky pod kontrolou státu a představující státní prostředky.
(113)
Zadruhé, využití příjmů z povinných dobrovolných příspěvků je určeno cíli a rámcem fungování meziodvětví v podobě stanovené v zemědělském zákoníku (viz body odůvodnění 7 až 10). Stát tím má možnost směrovat použití příjmů z povinných dobrovolných poplatků na financování opatření podpory prováděných organizací Interbev. Výhody poskytované organizací Interbev tak lze považovat za přičitatelné státu.
(114)
Kromě toho je nutno připomenout, že Soudní dvůr ve věci C-345/02 Pearle (34) určil určité ukazatele, které umožňují stanovit či ne, zda je nutno považovat či ne parafiskální poplatky za státní prostředky přičitatelné státu, pokud jsou vybírány v hlavní míře meziodvětvovou organizací ve prospěch svých členů.
(115)
Podle zkoušky navržené Soudním dvorem v této věci se povinné poplatky shromažďované zprostředkujícím subjektem, který zastupuje podniky určitých hospodářských odvětví, nepovažují za státní prostředky, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
dotčené opatření je zavedeno profesním orgánem, který zastupuje podniky a zaměstnance odvětví a neslouží jako nástroj k provádění politik stanovených státem;
b)
cíle dotčeného opatření jsou v plné míře financovány z příspěvků podniků daného odvětví;
c)
o způsobu financování a míře/výši příspěvků rozhodují v profesním orgánu daného odvětví zástupci zaměstnavatelů a zaměstnanců bez jakéhokoliv zasahování státu;
d)
poplatky jsou povinně používány k financování opatření bez možnosti zásahu státu.
(116)
Je zřejmé, že dotčené opatření nesplňuje všechny podmínky rozsudku ve věci Pearle. Zaprvé, existence, úkoly a fungování organizace Interbev jsou regulovány vnitrostátními právními předpisy (viz body odůvodnění 10 a 14) a její financování z povinných dobrovolných příspěvků vyžaduje zásah státu (viz bod odůvodnění 10). Článek 632-2-1 zemědělského zákoníku navíc stanoví, že meziodvětvové organizace přispívají k provádění vnitrostátních hospodářských politik a politik Evropské unie a mohou být upřednostňovány při přidělování veřejných podpor. Interbev lze proto považovat za nástroj k provádění politiky podporované státem a provádějící činnosti v obecném zájmu meziodvětvové organizace (viz body odůvodnění 40, 61 a následující). K tomu stanovy organizace Interbev uvádějí, že rozpočty meziodvětvové organizace mohou přijímat přímou dotaci od státu. Pokud jde potom o obecný zájem financovaných výzkumných činností (viz bod odůvodnění 10), nelze s jistotou zjistit, že v tomto konkrétním případě jsou příjemci podpor vždy subjekty povinné k poplatkům.
(117)
Vzhledem k výše uvedeným úvahám dospívá Komise k závěru, že dotčená opatření jsou přičitatelná státu a jsou financována ze státních prostředků.
1.3 OVLIVNĚNÍ OBCHODU A NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
(118)
Aby podpory spadaly do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, musí kromě toho ovlivňovat hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy. Toto kritérium předpokládá, že příjemci podpor vykonávají hospodářskou činnost.
(119)
Za účelem zjištění, zda tato podpora spadá do pole působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU, je nutno závěrem určit, jestli tato podpora může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(120)
Soudní dvůr rozhodl, že obchod mezi členskými státy je nutno považovat za ovlivněný výhodou (35), pokud tato výhoda poskytnutá členským státem posílí postavení určité kategorie podniků v obchodě mezi členskými státy vůči jiným konkurenčním podnikům, což stačí na prokázání existence narušení hospodářské soutěže.
(121)
Skutečnost, že mezi členskými státy existuje v odvětví masa obchod, je dostatečně prokázána existencí společné organizace trhu v tomto odvětví (36). Například obchod v rámci Společenství s masnými produkty ve Francii představoval přibližně 15 % všech obchodů Unie s těmito produkty (37).
(122)
Poskytnuté podpory tak mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy tím, že upřednostňují vnitrostátní výrobu na úkor výroby ostatních členských států. V době skutkového stavu, jehož se týká toto rozhodnutí, bylo odvětví masa mimořádně otevřené hospodářské soutěži na úrovni Společenství, a tím velmi citlivé na každé opatření ve prospěch výroby jednoho nebo jiného členského státu.
1.4 ZÁVĚR OHLEDNĚ POVAHY „PODPORY“ VE SMYSLU ČL. 107 ODST. 1 SFEU
(123)
Na základě předchozích úvah Komise soudí, že opatření zavedená v tomto konkrétním případě ve prospěch příjemců jim poskytují zvýhodnění, jehož nemohou využít ostatní subjekty, a narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, protože mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(124)
Z těchto důvodů dochází Komise k závěru, že dotčené opatření spadá pod čl. 107 odst. 1 SFEU a představuje státní podporu.
2. PŘEZKUM SLUČITELNOSTI PODPOR
2.1 ROZSAH PŮSOBNOSTI ROZHODNUTÍ
(125)
Jak je vysvětleno výše (viz bod odůvodnění 56), francouzské orgány se domnívají, že předmětné rozhodnutí by se mělo týkat pouze meziodvětvové dohody ze dne 12. června 2001.
(126)
V rámci podpory NN 34/95 neměla Komise informace o poplatcích FNE nebo o systému financování podpor spadajících do této záležitosti (38). Její stanovisko se kromě toho týkalo pouze podpor na investice ve prospěch některých chovatelů, a to zejména pokud jde o první nabytí zvířat. Komise také nezaujala stanovisko vůči systému povinných dobrovolných poplatků nebo vůči podporám na genetické vylepšení, systém genetických informací, biotechnologii či hospodářské studie, nebo vůči činnostem v oblasti propagace, technické pomoci, výzkumu a pokusů, jež byly financovány z poplatků organizaci Interbev a nebyly předmětem oznámení ve smyslu čl. 108 odst. 3 SFEU.
(127)
Francie se o těchto činnostech zmínila v rámci záležitosti NN 49/96 v dopise ze dne 29. dubna 1996, a to pouze o činnostech spadajících pod FNE.
(128)
V odpovědi na tento dopis si Komise přesto dopisem ze dne 30. května 1996 (VI/021559) vyžádala doplňující informace, aby pochopila povahu a rozsah finančních nástrojů usnadňujících restrukturalizaci chovatelských subjektů, které byly zapojeny do identifikace a výběru zvířat a činností v oblasti rozvoje. Komise také požádala o vyplnění popisujícího přehledu. Francouzské orgány ovšem na tento dopis nereagovaly a Komise se nikdy nevyslovila ke slučitelnosti dotčených činností s vnitřním trhem. Dopisem ze dne 9. července 2003 (39) Komise zahájila řízení ohledně předmětné podpory podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
(129)
Meziodvětvové dohody ze dne 15. června 1994 ve prospěch fondu chovatelství a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev a státní podpory financované těmito dohodami by se proto měly nadále přezkoumávat podle pravidel o státních podporách, protože je Komise neschválila.
(130)
Toto rozhodnutí se proto týká také dohod ze dne 15. června 1994 ve prospěch FNE a ze dne 18. prosince 1995 ve prospěch organizace Interbev. Při analýze těchto dohod se Komise nevyslovila k činnostem financovaným uvedenými meziodvětvovými poplatky.
(131)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 57, francouzské orgány s tímto výkladem implicitně souhlasily.
2.2 POUŽITÍ ČL. 107 ODST. 3 SFEU
(132)
Článek 107 SFEU uvádí výjimky z obecné zásady neslučitelnosti státních podpor se SFEU, ačkoliv některé z nich nejsou prokazatelně použitelné, a to zejména výjimky podle jeho odstavce 2. Ostatně se na ně neodvolávaly ani francouzské orgány.
(133)
Pokud jde o odchylky stanovené v čl. 107 odst. 3, je nutno během posuzování každého regionálního nebo odvětvového programu podpor a v případě každého jednotlivého provádění režimu podpor použít jejich přesný výklad. Mohou být především poskytnuty pouze v případě, kdy Komise může stanovit, že podpora je nutná k uskutečnění jednoho z dotčených cílů. Přiznat tyto odchylky podporám, které nezahrnují podobnou protihodnotu, by znamenalo umožnit nepříznivé ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže bez odůvodnění z hlediska zájmu Společenství a současně neoprávněně zvýhodnit subjekty určitých členských států.
(134)
Komise se domnívá, že dotčené podpory nejsou určeny k tomu, aby napomáhaly hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. a). Nejsou také určeny k tomu, aby napomohly uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo aby napravily vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. b). Tyto podpory nejsou určené ani k tomu, aby propagovaly kulturu a zachování kulturního dědictví ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. d).
(135)
Čl. 107 odst. 3 písm. c) ale stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby podpory mohly využít odchylky stanovené ve výše citovaném článku, musí přispívat k rozvoji dotyčného odvětví.
2.3 URČENÍ POKYNŮ POUŽITELNÝCH NA NEOZNÁMENÁ OPATŘENÍ
(136)
Podle bodu 194 pokynů Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví a sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (40) je nutno posuzovat každou protiprávní podporu ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (41) podle pravidel a pokynů platných v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta (42).
(137)
Zvláštní pokyny pro odvětví zemědělství platí od 1. ledna 2000. Každou podporu poskytnutou po tomto dnu je proto nutno posuzovat podle pokynů použitelných na zvažované období. Mezi 1. lednem 2000 a 31. prosincem 2006 platily pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětví zemědělství. Od 1. ledna 2007 platí pokyny Společenství ke státním podporám v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013.
(138)
Naopak každou podporu poskytnutou před tímto dnem je nutno posuzovat podle ustanovení a postupů platných před 1. lednem 2000.
2.4 SLUČITELNOST POVINNÝCH DOBROVOLNÝCH POPLATKŮ SE SYSTÉMEM SPOLEČNÉ ORGANIZACE TRHU
(139)
Pokud jde o otázku slučitelnosti povinných dobrovolných poplatků se systémem společné organizace trhů v souvislostech s rozsudkem ze dne 22. května 2003 ve věci Freskot (43), Komise se domnívá, že v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné poplatky zřejmě nezasahují přímo nebo nepřímo do cen dotčených konečných produktů, protože vybírání poplatků nemá vliv na cenu produktů, které jsou určovány volným trhem. Zatížení uzenářských výrobků a chovaných zvířat je tak zrušeno výhodou představovanou financovanými činnostmi. Je proto možno soudit, že účinky výběru poplatků na ceny jsou velmi omezené.
(140)
Na základě poskytnutých informací nevyvolává financování tohoto režimu žádné námitky.
2.5 ANALÝZA ČINNOSTÍ NA ZÁKLADĚ POUŽITELNÝCH USTANOVENÍ
2.5.1 Činnosti prováděné pomocí poplatků z masa
2.5.1.1 Propagace
(141)
Pokud jde o podpory na propagaci, je nutno ověřovat slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2002 podle rámce pro státní podpory v oblasti propagace zemědělských produktů a určitých produktů neuvedených v příloze II Smlouvy o založení EHS (44) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle pokynů Společenství ke státním podporám v oblasti propagace produktů uvedených v příloze i Smlouvy o ES a některých produktů neuvedených v příloze I (45).
(142)
Rámec z roku 1987 a pokyny z roku 2002 sdílejí v podstatě stejné zásady. Stanoví negativní a pozitivní kritéria, která musí splňovat všechny režimy vnitrostátních podpor. Nesmí se tak jednat o reklamní činnosti v rozporu s článkem 34 SFEU a odvozenými právními předpisy Společenství, ani o činnosti zaměřené podle daných podniků. Na základě informací zaslaných francouzskými orgány je možno dojít k závěru, že tato opatření budou mít cíle slučitelné s několika pozitivními kritérii stanovenými výše uvedeným rámcem a pokyny, protože některé z nich budou spadat do rámce cíle odstraňování přebytkových zemědělských produktů a jiné do rámce cíle rozvoje vysoce kvalitních produktů a zdravých potravin.
(143)
Francouzské orgány kromě toho vysvětlily, že sdělení předávaná reklamními činnostmi nebudou mít za cíl zrazovat spotřebitele od nákupu produktů z jiných členských států nebo je pomlouvat a nebude z nich mít prospěch určitá značka určitého podniku nebo jednotlivého producenta.
(144)
Pokud jde o strop podpor, reklamní činnosti mohou být financovány ze státních prostředků do výše 50 % a zůstatek musí být poskytnut odvětvovými a meziodvětvovými organizacemi buď v podobě dobrovolných příspěvků nebo shromažďováním parafiskálních poplatků či povinných příspěvků. V tomto konkrétním případě jsou opatření financována v plné míře z parafiskálních poplatků a finanční přispění subjektů z oboru dosahuje v těchto kampaních výše 50 % jejich nákladů.
(145)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování propagačních činností splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.1.2 Technická pomoc
(146)
Slučitelnost podpor na technickou pomoc poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno analyzovat podle praxe Komise vycházející z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých státem v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (46) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů (47).
(147)
Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Povoleny jsou tak podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých výdajů, které se týkají zejména technické pomoci poskytováním informací a pomoci v oblasti účetnictví, činností v oblasti popularizace nových technik a v oblasti vzdělávání zemědělských pracovníků.
(148)
Přijetím pokynů z roku 2000 byla přidána nová podmínka v tom smyslu, že podpory musí být dostupné všem způsobilým osobám, které vyvíjejí činnost v dotčené oblasti za objektivně stanovených podmínek, a že celková výše poskytnuté podpory nesmí přesáhnout částku 100 000 EUR na příjemce a období tří let nebo, v případě malých a středních podniků, 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka. Francouzské orgány vysvětlily, že kritérium přístupu k uskutečněným pracím všech subjektů z oboru, které by případně mohly projevit zájem, je splněno v plné míře. Na základě informací předaných francouzskými orgány Komise soudí, že kritérium stropu podpory je splněno, a to zejména vzhledem k velmi vysokému počtu příjemců.
(149)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti technické pomoci splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.1.3 Výzkum a pokusy
(150)
Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu a pokusů, je nutno slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 ověřovat podle rámce Společenství pro státní podporu výzkumu a vývoje a sdělení Komise o změně uvedeného rámce a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů, které ve svém bodě 17 na uvedený rámec odkazují.
(151)
Rámec Společenství upřesňuje, že s vnitřním trhem je slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout až 100 %, a to i v případě, že výzkum a vývoj provádějí podniky, pokud jsou v každém případě splněny následující čtyři podmínky:
a)
podpora představuje pro dotčené konkrétní odvětví obecný zájem, aniž by vyvolala nepatřičné narušení hospodářské soutěže v jiných odvětvích;
b)
informace musí být zveřejněna ve vhodných novinách s alespoň jedním celostátním vydáním a distribucí neomezenou na členy určité organizace, aby se zaručilo, že každý subjekt, který by případně mohl projevit zájem o tuto činnost, mohl být snadno informován o tom, že je nebo bylo její provádění zahájeno a že výsledky jsou nebo budou na požádání poskytnuty všem stranám, které projeví zájem. Tato informace nebude zveřejněna až po dni, kdy by mohla být poskytnuta jakákoliv informace členům určité organizace;
c)
výsledky prací budou poskytnuty k využití všem dotčeným stranám, včetně příjemce podpory, na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času;
d)
podpora splňuje podmínky stanovené v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání (48).
(152)
Francouzské orgány v tomto ohledu vysvětlily, že činnosti prováděné organizací Interbev v oblasti výzkumu a technických pokusů jsou uskutečňovány ve prospěch všech členů odvětví. Sdružení k tomu šíří získané znalosti a technická doporučení organizováním školení a šířením dokumentace, návodů, shrnutí, informačních brožurek a na elektronických nosičích. Každý chovatel, jatka, řezník, zpracovatel nebo prodejce v odvětví skotu a ovcí může být informován o výsledcích a mít přístup ke shrnutím výzkumných prací, a to bez diskriminace, ve stejný okamžik jako každý ostatní a na pouhou žádost. Francouzské orgány ujišťují, že dotčené činnosti neposkytují producentům nebo zpracovatelům žádné přímé platby a splňují mezinárodní obchodní kritéria odsouhlasená Evropskou unií.
(153)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti výzkumu a pokusů splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.2 Činnosti prováděné FNE
2.5.2.1 Technická pomoc
(154)
Pokud jde o podpory na technickou pomoc, slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 je nutno ověřovat podle praxe Komise vycházející z návrhu vhodných opatření týkajících se podpor poskytnutých členskými státy v odvětví chovatelství a produktů chovatelství (49) a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů (50).
(155)
Postupy Komise použitelné před rokem 2000 a zemědělské pokyny v podstatě sdílejí stejné zásady. Povoleny jsou tak podpory poskytnuté ve výši 100 % způsobilých výdajů, které se týkají zejména technické pomoci poskytováním informací a pomoci v oblasti účetnictví, činností v oblasti popularizace nových technik a v oblasti vzdělávání zemědělských pracovníků.
(156)
Přijetím pokynů z roku 2000 byla přidána nová podmínka v tom smyslu, že podpory musí být dostupné všem způsobilým osobám, které vyvíjejí činnost v dotčené oblasti za objektivně stanovených podmínek, a že celková výše poskytnuté podpory nesmí přesáhnout částku 100 000 EUR na příjemce a období tří let nebo, v případě malých a středních podniků, 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka.
(157)
Francouzské orgány zdůraznily, že všechny financované činnosti mají pro všechny chovatele skotu a ovcí skutečně povahu obecného zájmu a že se nikdy nejedná o činnosti, jež by přinášely prospěch pouze jednotlivým subjektům nebo zvláštním skupinám subjektů.
(158)
U těchto prací a výzkumu finanční účast FNE nejčastěji nepřesahuje 50 % nákladů. U některých jednorázových projektů může být sice vyšší než 50 %, ale míra podpory nikdy nepřesahuje 100 %.
(159)
Hospodářské studie jsou financovány za dodržení na jedné straně stropu ve výši 100 000 EUR na chovatele a období tří let a na druhé straně pravidla přístupu všech chovatelů k jejich výsledkům.
(160)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti technické pomoci splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.5.2.2 Výzkum a pokusy
(161)
Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu a pokusů, je nutno slučitelnost podpor poskytnutých před 1. lednem 2000 ověřovat podle rámce Společenství pro státní podporu výzkumu a vývoje a sdělení Komise o změně uvedeného rámce a slučitelnost podpor poskytnutých po tomto dnu podle zemědělských pokynů, které ve svém bodě 17 na uvedený rámec odkazují.
(162)
Rámec Společenství upřesňuje, že s vnitřním trhem je slučitelná míra podpory, jež může dosáhnout až 100 %, a to i v případě, že výzkum a vývoj provádějí podniky, pokud jsou v každém případě splněny následující čtyři podmínky:
a)
podpora představuje pro dotčené konkrétní odvětví obecný zájem, aniž by vyvolala nepatřičné narušení hospodářské soutěže v jiných odvětvích;
b)
informace musí být zveřejněna ve vhodných novinách s alespoň jedním celostátním vydáním a distribucí neomezenou na členy určité organizace, aby se zaručilo, že každý subjekt, který by případně mohl projevit zájem o tuto činnost, mohl být snadno informován o tom, že je nebo bylo její provádění zahájeno a že výsledky jsou nebo budou na požádání poskytnuty všem stranám, které projeví zájem. Tato informace nebude zveřejněna až po dni, kdy by mohla být poskytnuta jakákoliv informace členům určité organizace;
c)
výsledky prací budou poskytnuty k využití všem dotčeným stranám, včetně příjemce podpory, na rovném základě jak z hlediska nákladů, tak z hlediska času;
d)
podpora splňuje podmínky stanovené v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(163)
V tomto konkrétním případě jsou údaje z každé hospodářské studie stejně jako údaje shromážděné na konci každého výzkumného programu, jakmile jsou konečné, šířeny v širokém měřítku. Výsledky všech prací podporovaných fondem jsou systematicky zveřejňovány a šířeny, aby jich chovatelé a jejich organizace v terénu mohly využívat a mít k nim přístup bez diskriminace.
(164)
Používají se dva hlavní kanály šíření: profesní chovatelské organizace a ústav chovatelství, a to prostřednictvím technických a hospodářských publikací široce šířených mezi chovateli a praktickými odbornými pracovníky.
(165)
Vzhledem k povaze obecného zájmu prací se nepočítá s žádným výdělečným využitím výsledků. Otázka ceny postoupení práva na využití nebo podmínek přístupu k právu na využití je tím bezpředmětná. Skutečnými příjemci činností jsou skutečně všichni chovatelé skotu a ovcí, mezi kterými jsou šířeny teoretické a praktické výsledky prací.
(166)
Financované studie neposkytují producentům a zpracovatelům žádné přímé platby. Splňují obecná a zvláštní kritéria uvedená v příloze II „Domácí podpory: základ pro osvobození od závazku snížení“ dohody o zemědělství uzavřené v Marakéši během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(167)
Komise soudí, že veřejné podpory vyplacené na financování činností v oblasti výzkumu a pokusů splnily v tomto konkrétním případě kritéria stanovená právními předpisy Společenství platnými v této oblasti.
2.6 FINANCOVÁNÍ PODPORY
(168)
Jelikož je státní podpora financována parafiskálním poplatkem (povinnými dobrovolnými poplatky), musí Komise přezkoumat jak financovaná opatření, tzn. podporu, tak způsob, jakým jsou tato opatření financována. Pokud je podle Soudního dvora (51) způsob financování podpory, a to zejména pokud se jedná o povinné poplatky, nedílnou součástí opatření podpory, musí Komise vzít v úvahu při přezkumu podpory tento způsob financování.
(169)
Při stanovení, zda způsob financování je nedílnou součástí opatření podpory, je nutno vzít na zřetel několik prvků: výnos z poplatku musí být vyhrazen na financování podpory a musí být nezbytně přidělen na financování podpory (52), poplatek musí být přidělen na opatření podpory při dodržení dotčených vnitrostátních předpisů (53) a výše poplatku musí mít přímý vliv na výši státní podpory (54).
(170)
Při uplatnění těchto kritérií na dotčená opatření zaznamenává Komise následující skutečnosti. Zaprvé, právní základ dotčených opatření, tzn. meziodvětvové dohody rozšířené vyhláškou, stanoví povinné poplatky. To znamená, že každý poplatek je proveden výlučně ve prospěch dotčeného fondu, aniž by byl přidělen do obecného rozpočtu organizace Interbev nebo státu. Poplatek je tedy nutno považovat za poplatek vyhrazený na financování podpory a přidělený na financování podpory na základě platných vnitrostátních předpisů. Zadruhé, opatření podpory jsou financována výlučně z odvětvových poplatků. Organizace Interbev nevyužívá žádných jiných zdrojů financování, aby doplnila financování plánovaných činností. Lze proto dojít k závěru, že výše poplatku má přímý vliv na výši státní podpory.
(171)
Na základě těchto prvků dochází Komise k závěru, že způsob financování podpory, tzn. v tomto konkrétním případě povinné dobrovolné příspěvky, je nedílnou součástí opatření podpory, a musí proto být při přezkumu slučitelnosti podpory zohledněn. Jelikož tento způsob financování může být v rozporu s článkem 110 SFEU, Komise nemůže prohlásit režim podpory za slučitelný, pokud zjistí existenci diskriminace mezi dováženými a vnitrostátními produkty (55) nebo mezi vyváženými a vnitrostátními produkty (56).
(172)
V tomto konkrétním případě byl poplatek vybírán u vnitrostátní produkce a také u vyvážených zvířat a masa (v rámci povinných dobrovolných poplatků z masa) a dovážených zvířat a masa (v rámci povinných dobrovolných poplatků vybíraných FNE).
(173)
Přezkum Komise se týká některých aspektů poplatků z masa a poplatku FNE, protože uvedené poplatky by mohly ovlivnit obchod uvnitř Společenství.
2.6.1 Poplatky z masa (poplatky organizaci Interbev)
2.6.1.1 Dovážené maso
(174)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 82, v období od roku 1996 do roku 2004 nestanovily francouzské právní předpisy poplatek z dováženého masa jako povinný. Nespadá proto do pole působnosti tohoto rozhodnutí, protože jako takový nepředstavuje státní podporu. Chybí totiž jeho závaznost jako jeden z rozhodujících prvků uvedených v bodě odůvodnění 10. Na základě výše uvedeného proto opatření financovaná poplatkem z dovážených produktů nepředstavují státní podporu, a nejsou tak předmětem tohoto rozhodnutí.
2.6.1.2 Vyvážené produkty
(175)
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 16 a následujících (57), od 1. ledna 1996 podléhají poplatku produkty odesílané do jiných členských států, přičemž bylo v roce 2001 zavedeno částečné vracení tohoto poplatku. Z hlediska judikatury Soudního dvora by tento poplatek mohl vyvolat diskriminaci vývozců, pokud jim činnosti financované poplatkem nejsou určeny a nevyrovnávají náklady, které mají (58). Je proto nutno prokázat, že přidělení příjmů z tohoto poplatku neupřednostňovalo vnitrostátní produkci uváděnou do oběhu ve Francii na úkor vnitrostátní produkce vyvážené.
(176)
U činností, které se týkaly konkrétně vyvážených zvířat a produktů, se jednalo zejména o propagační akce (např. mezinárodní veletrhy, oborové informační akce a akce v oblasti vztahů s veřejností, zelený týden v Berlíně, kurzy školení v bourání organizované v zahraničí).
(177)
U činností, které se týkaly všech zvířat a produktů bez ohledu na to, zda se jejich trh nachází ve Francii nebo mimo ni, se jednalo zejména o reklamní akce jako kampaně o „kvalitním evropském hovězím mase“, vnitřnostech, „plemenech chovaných na maso“ a určitý počet výzkumných činností věnovaných bezpečnosti potravin, dobrým životním podmínkám zvířat, řízení kvality, charakterizaci produktu, postupům při osvědčování a zpětné vysledovatelnosti u hovězího masa, jejichž výsledky byly široce šířeny jak ve Francii, tak mimo ni.
i) Maso a zvířata odesílaná do jiných členských států
(178)
Podle francouzských orgánů nepředstavovaly činnosti, z nichž měly užitek, výlučně nebo společně s vnitrostátními produkty, produkty a zvířata odesílaná do jiných členských států, všechny činnosti financované povinnými dobrovolnými poplatky.
(179)
Je nutno určit rok po roce a celkově, zda produkty odesílané do jiných členských států měly užitek z činností meziodvětvové organizace.
(180)
Následující tabulka uvádí rozdělení příjmů v EUR z povinných dobrovolných poplatků mezi různé činnosti organizace Interbev rok po roce a podíl činností určených pro vyvážené maso a zvířata výlučně nebo společně s vnitrostátními produkty a zvířaty.
Rok
Činnosti ve prospěch všech produktů
Činnosti pouze ve prospěch produktů ve Francii
Činnosti pouze ve prospěch vyvážených produktů
Celkem činností za rok
Podíl (v %) na všech financovaných činnostech
(zaokrouhleno)
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
Z tabulky vyplývá, že za celé zvažované období využívaly vyvážené produkty v průměru 44 % všech činností financovaných z povinných dobrovolných poplatků. Je nutno upřesnit, že francouzské orgány uvedly, že celkové příjmy z poplatků vybraných u vyvážených produktů dosáhly za stejné období výše 15 % (59). Francouzské orgány dále uvedly, že uvedených 15 % představuje průměrnou hodnotu, a předložily číselné údaje za každý rok, z nichž vyplývá, že celková částka poplatků vybraných u vyvážených produktů nikdy nepřesáhla 18 %.
ii) Slučitelnost s článkem 110 SFEU
(182)
Vzhledem k důsledkům rozsudku Soudního dvora ve věci Nygard (60) a skutečnosti, že opatření financovaná poplatkem představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU a že poplatek nemá diskriminační povahu, jež by byla v rozporu s článkem 110 SFEU, protože byl uplatněn také na vyvážené produkty a zvířata, které úměrně využívaly výhod, jež z něj plynuly, Komise soudí, že příjmy z poplatku z vyvážených produktů určené na financování činností organizace Interbev představují financování podpory, jež je z hlediska pravidel SFEU, a zejména jejího článku 107, slučitelné, a že tak státní podpory financované tímto způsobem jsou slučitelné s touto Smlouvou.
2.6.2 Poplatky FNE
2.6.2.1 Dovážená zvířata
(183)
Podle francouzských orgánů mohl být až do roku 2003 uplatňován poplatek vybíraný ve prospěch FNE také na zvířata chovaná mimo francouzské vnitrostátní území a dovážená do Francie za účelem jejich porážky.
(184)
Po pochybách vyjádřených Komisí francouzské orgány tvrdily, že znění meziodvětvové dohody změnily tak, aby se vyloučil jakýkoliv poplatek ze zvířat dovezených nebo dopravených do Francie. Podle francouzských orgánů platí tyto poplatky pouze pro zvířata chovaná a poražená ve Francii.
(185)
Změny této meziodvětvové dohody nebyly Komisi předloženy. Předán byl pouze pokyn ze dne 2. února 2005 (viz bod odůvodnění 87), který upřesňuje, že poplatky ve prospěch FNE platí pouze pro maso pocházející ze všech porážek zvířat chovaných ve Francii, které byly provedeny na jejím evropském území.
(186)
V období mezi 1. lednem 1996 a 30. zářím 2004 tak bylo poplatkem zatíženo také maso zvířat poražených ve Francii ale chovaných mimo vnitrostátní území.
(187)
Francouzské orgány nebyly schopny prokázat, že z činností financovaných těmito poplatky měli prospěch chovatelé, kteří vyvíjí svou činnost mimo vnitrostátní území. Subjekty povinné k povinnému dobrovolnému poplatku, které své produkty vyvážely, neměly nárok na žádné zpětné vracení nebo slevu, ačkoliv nebyly příjemci veškerého přínosu dotčených činností. Pokud jde o činnosti v oblasti výzkumu, vývoje a technické pomoci, mohou těchto činností v zásadě využívat pouze vnitrostátní produkty (maso z hovězího dobytka chovaného a poraženého ve Francii).
(188)
Skutečnost, že dovoz živých zvířat byl v té době okrajovou záležitostí (61) a že dovozci živých zvířat měli v praxi možnost, pokud chtěli, nahlásit celkovou hmotnost dovážených zvířat za účelem jejího odečtení ze základu poplatku a požádat o vrácení, nemá přímý vliv na věcné posouzení prováděné Komisí. Do pole působnosti článku 110 SFEU navíc spadá i ta nejmenší diskriminace.
(189)
Vzhledem k důsledkům rozsudku Soudního dvora ve věci Nygard (62) a skutečnosti, že opatření financovaná poplatkem představují státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU a že poplatek má diskriminační povahu, jež je v rozporu s článkem 110 SFEU, protože byl uplatněn také na produkty pocházející z jiných členských států, které ale plně nevyužívaly výhod, jež z něj plynuly, Komise soudí, že příjmy z poplatku ze zvířat dovážených z jiných členských států určené na financování činností FNE představují financování podpory, jež je z hlediska Smlouvy, a zejména jejího článku 107, neslučitelné s vnitřním trhem, a že tak státní podpory financované tímto způsobem jsou neslučitelné s touto Smlouvou.
2.6.2.2 Vyvážená zvířata
(190)
Jelikož poplatky FNE platí pro zvířata chovaná nebo poražená ve Francii, Komise může dojít k závěru, že odesílané produkty nejsou poplatkem ve prospěch FNE jako takové zatíženy, a že jsou tak vyloučeny z pole působnosti tohoto rozhodnutí.
3. PROTIPRÁVNOST PODPOR
(191)
Jak je již uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, Komise zdůrazňuje, že ji Francie neinformovala v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU o vyhláškách o rozšíření, jimiž se dobrovolné poplatky staly povinnými, a o činnostech, jež tyto poplatky financují, před tím, než je začala provádět (viz bod odůvodnění 2 tohoto rozhodnutí).
(192)
Čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 přesně definuje protiprávní podporu jako novou podporu uskutečňovanou v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU. Článek 2 tohoto nařízení potom stanoví povinnost státní podporu oznámit.
(193)
Pokud jde o povahu zde dotčených poplatků, Komise zaznamenává, že tyto poplatky vyžadují akt orgánu veřejné moci k tomu, aby mohly plně projevit svůj účinek. Komise proto soudí, že se v tomto konkrétním případě jedná o parafiskální poplatky, to znamená o veřejné prostředky.
(194)
Jelikož se u povinných dobrovolných poplatků jedná o veřejné prostředky (jak je uvedeno v bodě odůvodnění 106 a následujících), které jsou nedílnou součástí podpory (bod odůvodnění 171 a následující) a které jsou používány na financování výhod ve prospěch podniků odvětví masa, představuje jejich oznámení Komisi povinnost vyplývající z čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
(195)
Jak je uvedeno v bodech odůvodnění 123 a 124, vzhledem ke skutečnosti, že opatření prováděná Francií obsahují prvky státní podpory, jedná se o nové podpory, které nebyly Komisi oznámeny a které jsou z toho důvodu ve smyslu Smlouvy protiprávní.
(196)
Podle sdělení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení protiprávně poskytnuté státní podpory (63) musí být každá protiprávní podpora ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 posuzována podle pravidel a pokynů platných v okamžiku jejího poskytnutí.
V. ZÁVĚR
(197)
Na základě předchozího Komise soudí, že financování tohoto režimu povinnými dobrovolnými poplatky nevyvolává námitky, protože se tyto poplatky uplatňují na vnitrostátní produkty a na vyvážené produkty a zvířata (v tomto konkrétním případě se jedná o „poplatky z masa“ vybírané v období mezi rokem 1996 a rokem 2004).
(198)
Jakmile jsou tyto poplatky vybírány také z dovážených zvířat (v tomto konkrétním případě se jedná o poplatky ze zvířat ve prospěch FNE vybírané v období mezi rokem 1996 a rokem 2004), z výše uvedeného vyplývá, že je systém povinných dobrovolných poplatků neslučitelný s vnitřním trhem kvůli porušení článku 110 SFEU, protože Francie nedokázala prokázat, že dovážené produkty využívaly podpor ve stejné míře jako vnitrostátní produkty.
(199)
Zde dotčené podpory navíc nebyly oznámeny Komisi v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU, a představují proto protiprávní podpory ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999.
(200)
Komise vyjadřuje politování nad tím, že Francouzská republika provedla tyto podpory v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU.
(201)
Pokud jde o podpory, s jejichž prováděním se začalo před tím, než Komise vydala konečné rozhodnutí, je nutno připomenout, že vzhledem k závazné povaze procedurálních pravidel uvedených v čl. 108 odst. 3 SFEU, jimž Soudní dvůr přiznal v několika rozsudcích (64) přímý účinek, nelze protiprávnost zvažované podpory napravit se zpětným účinkem (65).
(202)
Soudní dvůr připomenul, že v případě, kdy bylo opatření podpory, jehož způsob financování je nedílnou součástí této podpory, zavedeno při porušení povinnosti jeho oznámení, musí v zásadě vnitrostátní soudy nařídit zpětné proplacení daní nebo poplatků, které byly zvlášť vybrány za účelem financování této podpory. Soud připomíná, že vnitrostátním soudům přináleží ochrana práv jednotlivců před případným porušením ze strany vnitrostátních orgánů zákazu provádění podpor, který je uveden v čl. 108 odst. 3 poslední věta SFEU a který má přímý účinek. U takového porušení, na které se odvolají jednotlivci, jenž ho mohou využít, a které konstatují vnitrostátní soudy, musí soudy vyvodit v souladu s vnitrostátním právním řádem veškeré důsledky, pokud jde jak o platnost aktů souvisejících se zavedením dotčených opatření podpory, tak o vrácení poskytnuté finanční pomoci (66).
(203)
V tomto konkrétním případě považuje Komise za vhodné přijmout podmínečné rozhodnutí při využití možnosti, již nabízí čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle nějž může Komise připojit ke svému rozhodnutí podmínky, za kterých může podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem, a stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí.
(204)
Za účelem napravení porušení článku 110 SFEU, a tím zpětného odstranění diskriminace, musí Francie přistoupit k vrácení té části poplatku, kterou byly zatíženy dovážené produkty (poplatky ze zvířat ve prospěch FNE vybírané v období od roku 1996 do roku 2004), a to poměrně k výhodám podpor, z nichž tyto produkty neměly žádný užitek. Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými s článkem 107 SFEU.
(205)
Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit. Francie tak musí vrátit subjektům povinným k poplatku tu část poplatku, kterou byly zatíženy výše uvedené dovážené produkty mezi dnem zavedení poplatku a dnem 30. září 2004, a to za plného dodržení následujících podmínek:
a)
pokud subjekty povinné k poplatku a odpovědné za jeho placení mohou předložit důkaz o tom, že povinné dobrovolné poplatky byly uloženy na dovážené produkty, mohou požadovat vrácení části poplatku úměrné výnosu poplatku určeného na financování služeb, jichž využívaly výlučně vnitrostátní produkty, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátním právním řádem, která nesmí být v žádném případě kratší než šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí;
b)
Francie stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Francie během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako zvažovaný poplatek za vnitrostátní produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují;
c)
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
d)
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb;
e)
francouzské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž budou dokázány částky, které uhradili v rámci poplatku, jímž byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států;
f)
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
g)
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, francouzské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení;
h)
v případě, že o to Komise požádá, zavazuje se Francie předložit komplexní zprávu, kterou prokáže řádné provedení opatření k refundaci;
i)
pokud byl v jiném členském státě zaveden poplatek na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem ve Francii, francouzské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
j)
Francie se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Státní podpory na propagaci, reklamu, technickou pomoc, výzkum a vývoj prováděné Francií protiprávně při porušení čl. 108 odst. 3 SFEU a financované parafiskálním poplatkem (povinným dobrovolným poplatkem z masa a živých zvířat odesílaných do ostatních členských států v období mezi rokem 1996 a rokem 2004 a z živých zvířat dovezených mezi rokem 1996 a rokem 2004) představují státní podpory slučitelné s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, pokud jde o období mezi dnem zavedení poplatku a 30. zářím 2004, za podmínky, že Francie dodrží podmínky uvedené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Francie musí vrátit subjektům povinným k poplatku tu část poplatku, kterou byly zatíženy dovážené produkty mezi dnem zavedení poplatku a dnem 30. září 2004, a to za plného dodržení následujících podmínek:
a)
pokud poplatníci odpovědní za placení poplatku mohou předložit důkaz o tom, že povinné dobrovolné poplatky byly uloženy na dovážené produkty, mohou požadovat vrácení části poplatku úměrné výnosu poplatku určeného na financování služeb, jichž využívaly výlučně vnitrostátní produkty, a to ve lhůtě stanovené v souladu s vnitrostátním právním řádem, která nesmí být v žádném případě kratší než šest měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí;
b)
Francie stanoví míru případné diskriminace, kterou jsou zatíženy dovážené produkty. Za tímto účelem ověří Francie během referenčního období peněžní rovnocennost mezi částkami celkově vybranými jako zvažovaný poplatek za vnitrostátní produkty a výhodami, které se na tyto produkty výlučně vztahují;
c)
navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti;
d)
navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky. Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb;
e)
francouzské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž budou dokázány částky, které uhradili v rámci poplatku, jímž byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států;
f)
právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení poplatku;
g)
v případě, kdy poplatník poplatek ještě nezaplatil, francouzské orgány se formálně zřeknou požadavku na zaplacení úměrné části poplatku uvaleného na produkty dovážené z jiných členských států, u které je prokázáno, že slouží k financování té části podpory, jež je určena výlučně pro vnitrostátní produkty. Zřeknou se rovněž případných souvisejících úroků z prodlení;
h)
v případě, že o to Komise požádá, zavazuje se Francie předložit komplexní zprávu, kterou prokáže řádné provedení opatření k refundaci;
i)
pokud byl v jiném členském státě zaveden poplatek na stejné produkty, které byly zatíženy poplatkem ve Francii, francouzské orgány se zavazují navrátit poplatníkům část poplatku, která zatížila produkty pocházející z tohoto členského státu;
j)
Francie se zavazuje seznámit s tímto rozhodnutím všechny potenciální poplatníky dotčeného poplatku.
Článek 2
Francie bude informovat Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která provedla, aby vyhověla tomuto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 13. července 2011.
KOMISJONI OTSUS,
13. juuli 2011,
Interbevile makstavate maksude kohta
(teatavaks tehtud numbri C(2011) 4923 all)
(Ainult prantsuskeelne tekst on autentne)
(2012/131/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku (1),
olles palunud huvitatud isikutel vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 2 esimesele lõigule esitada oma märkused ja võttes neid märkusi arvesse,
ning arvestades järgmist:
I. MENETLUS
(1)
Kõnealuse meetme kohta saadud teabe alusel esitas Euroopa Komisjon 2. oktoobri 2001. aasta kirjas Prantsusmaa ametiasutustele selle kohta küsimusi. Prantsusmaa alaline esindus Euroopa Liidu juures vastas komisjonile 9. novembri 2001. aasta kirjas.
(2)
Et meede viidi ellu ilma komisjoni eelneva loata, kanti see numbri NN 39/03 all teatamata abimeetmete registrisse.
(3)
9. juuli 2003. aasta kirjaga nr K(2003) 2057 (lõplik) alustas komisjon kõnealuse abi suhtes ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetlust.
(4)
Komisjoni otsus menetluse alustamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas (2). Komisjon kutsus muid liikmesriike ja kolmandaid huvitatud isikuid üles esitama kõnealuste abimeetmete kohta oma märkusi. Komisjonile ei laekunud kolmandate isikute märkusi. Prantsusmaa ametiasutused edastasid oma kommentaarid 2003. aasta 8. ja 10. oktoobri ning 2005. aasta 13. septembri ja 29. novembri kirjades.
(5)
25. veebruaril 2011. aastal edastati Prantsusmaale lisateabe esitamise nõue ja 29. märtsil 2011. aastal toimus asjakohane koosolek.
(6)
Prantsusmaa ametiasutused vastasid 24. mai 2011. aasta kirjas.
II. KÕNEALUSTE MEETMETE KIRJELDUS
1. INTERBEVILE MAKSTAVAD MAKSUD
1.1. TOOTMISHARUDEVAHELISED ORGANISATSIOONID JA KOHUSTUSLIKUKS MUUDETUD VABATAHTLIKE MAKSUDE SÜSTEEM
(7)
Tootmisharudevahelised organisatsioonid on ühendused, mis koondavad tootmisharude kaupa põllumajandustootmise eri valdkondi, mis on kõige arvukamalt esindatud; need võivad sõltuvalt konkreetsest juhust hõlmata töötlemist, turustamist või jaotusvõrku ning pädevad haldusasutused on neid tootmisharudevahelise organisatsioonina tunnustanud. Kõnealuste organisatsioonide loomist, ülesandeid ja tegevust reguleerivad põllumajandusseadustiku artikkel L.631-1 ja sellele järgnevad artiklid. Sellise organisatsiooni tunnustamiseks peavad pädevad ametiasutused kontrollima mitmesuguste kriteeriumide täitmist, eeskätt seda, kas organisatsiooni põhikiri on seadusega kooskõlas (põllumajandusseadustiku artikkel L.632-1) ning kas tootmisharudevahelise organisatsiooni juhtorganitel on piisav esindusõigus.
(8)
Tootmisharudevaheliste organisatsioonide ülesanne on tegutseda teatava valdkonna kõikide lülide huvides ning neil on õigus sõlmida selleks kokkuleppeid. Sellised kokkulepped ja nendega ette nähtud tegevuse rahastamiseks kehtestatud vabatahtlikud maksud võib seejärel muuta ministeeriumidevahelise korraldusega kohustuslikuks (toimub kokkulepete „laiendamine”) tootmisharu kõikidele ettevõtetele, mille tegevus vastab seaduse alusel koostatud nimekirjas toodud eesmärkidele, sõltumata sellest, kas need ettevõtted on tootmisharudevahelisse organisatsiooni kuuluva kutseühenduse liikmed või mitte. Kõnealuste kokkulepete põhiline eesmärk on soodustada turu tundmaõppimist, kutseala esindajate vahelist suhtlemist, toodangu kvaliteedi parandamist ja toodete tutvustamist. Põllumajandusseadustik võimaldab kokkuleppeid laiendada vaid juhul, kui tegemist on „ühise huviga”, mis põhineb tegevusel, mis „vastab üldisele ja ühise põllumajanduspoliitika eeskirjadega kooskõlas olevale huvile” (vt põllumajandusseadustiku artikkel L.632-3).
(9)
Kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude kogumise ja tulu kasutamise kord määratakse kindlaks iga konkreetse tootmisharudevahelise organisatsiooni puhul sõlmitud kokkuleppega.
1.2. RIIGI ROLL
(10)
Kuigi tootmisharudevahelised organisatsioonid on eraõiguslikud juriidilised isikud ning neid rahastatakse asjaomase sektori tasutavate maksude abil, eeldab kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude süsteemi toimimine ka riigi sekkumist, eeskätt järgmises ulatuses:
a)
enne laiendamistaotluse esitamist peab tootmisharudevaheline organisatsioon saama riiklike ametiasutuste tunnustuse ning tema tegevuse eesmärgid peavad vastama riikliku põllumajanduspoliitika ja ühise põllumajanduspoliitika eesmärkidele (vt põhjendused 7 ja 8);
b)
pärast tunnustuse saamist võivad tootmisharudevahelised organisatsioonid esitada riigile taotluse, et muuta kokkulepped laienemist käsitleva ministeeriumidevahelise korraldusega kohustuslikuks. Nii muutub ettevõtteid esindava tootmisharudevahelise organisatsiooni kehtestatud vabatahtlik maks kõikide asjaomase tootmispiirkonna ettevõtjate jaoks kohustuslikuks (vt põhjendus 8);
c)
põllumajandusseadustiku artikli L.632-8-1 kohaselt peavad kõik tootmisharudevahelised organisatsioonid esitama pädevatele ametiasutustele oma tegevusaruande ja kõikide laiendatud kokkulepete rakendamise aruande.
2. ABI EESMÄRK
(11)
Kõnealuse abi eesmärk on toetada tegevust, mis on seotud teadusuuringute ja arendusega, tehnilise abi ja toodete tutvustamisega (reklaamiga) loomakasvatussektori huvides.
2.1. INTERBEVI KEHTESTATUD MAKSUD
(12)
Käesolev otsus hõlmab kaht liiki tootmisharudevahelisi makse, mille riiklikud ametiasutused on kohustuslikuks muutnud. Esiteks on tegemist maksuga, mida võetakse inimtoiduks mõeldud veise- ja lambaliikide liha ja rupsi ning Euroopa Liitu suunatavate või eksporditavate elusate veiste ja lammaste pealt („liha pealt võetav maks”), ja teiseks Riikliku Loomakasvatusfondi (FNE) jaoks võetava maksuga („FNE maks”).
(13)
Käesoleva otsusega hõlmatavad tootmisharudevahelised kokkulepped, millega on kehtestatud Interbevile makstavad maksud, on järgmised:
Liha pealt võetavad maksud
Riikliku Loomakasvatusfondi (FNE) maksud
Tootmisharudevaheline kokkulepe
Laiendamiskorraldus
Tootmisharudevaheline kokkulepe
Laiendamiskorraldus
25.7.1995
18.12.1995
15.6.1994
18.12.1995
12.6.2001
19.9.2001
19.4.2001
(14)
Riiklik Tootmisharudevaheline Kariloomade ja Liha Ühing (Association Nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes, Interbev) on karilooma- ja lihasektoris tegutsev Prantsusmaa tootmisharudevaheline organisatsioon. See asutati 9. oktoobril 1979 kariloomade, veise- ja vasikaliha ning lamba- ja hobuseliha sektori esindusorganisatsioonide algatusel ning organisatsioon sai riikliku tunnustuse 18. novembri 1980. aasta korraldusega (3). Organisatsiooni ülesanne on kaitsta ja väärtustada loomakasvatuse ühiseid huve ja kõnealuse tegevusvaldkonnaga seotud tööstuslikke, käsitöönduslikke ja kaubanduslikke huve. 1980. aastal tunnustati Interbevi karilooma- ja lihasektori tootmisharudevahelise organisatsioonina. Sellesse kuulub kolmteist Prantsusmaa kutseorganisatsiooni, mis esindavad kariloomade ja lihaga tegeleva majandussektori eri valdkondi - loomakasvatajaid, elusloomadega kauplejaid, tapakeskusi, hulgikaupmehi, tööstusettevõtteid ja jaekaubandusettevõtteid.
(15)
Organisatsiooni tegevuse kaks peaeesmärki on tootmisharudevaheliste kokkulepete sõlmimine ja ühise teabe levitamine. Sellele lisanduvad lihasektoris ellu viidavad teadusuuringute programmid. Organisatsiooni tegevuse raames sõlmitud tootmisharudevaheliste kokkulepetega määratakse kindlaks tootmisharus rakendatavad tegevuseeskirjad. Kõnealuseid kokkuleppeid võib esitada laiendamismenetluse käigus riiklikele ametiasutustele. Pärast laiendamise kinnitamist põllumajandusministeeriumi ja majandusministeeriumi ühiskorraldusega muutuvad tootmisharudevahelise kokkuleppega ette nähtud meetmed kõikide kõnealuse tootmisvaldkonna ettevõtjate jaoks kohustuslikuks.
2.2. LIHA PEALT VÕETAV MAKS
(16)
25. juuli 1995. aasta tootmisharudevahelise kokkuleppega, mida laiendati 18. detsembri 1995. aasta korraldusega, (4) kehtestas Interbev maksu, mida võetakse inimtoiduks mõeldud veise ja lambaliikide liha ja rupsi ning Euroopa Liitu suunatavate või eksporditavate elusate veiste ja lammaste pealt.
(17)
Maks kehtestati kolme liiki liha ja/või elusloomade suhtes ning selle suurus määrati kindlaks järgmiselt:
a)
Prantsusmaal tapetud loomadelt pärineva ning inimtoiduks mõeldud liha ja rupsi pealt võetav maks - 0,084 Prantsuse franki (FRF) (5) rümba ühe kilogrammi kohta; selle maksab füüsiline või juriidiline isik, kes on looma omanik või kaasomanik looma tapmise hetkel;
b)
sissetoodud või imporditud ja Prantsusmaal tarbimiseks mõeldud liha - 0,042 FRF/kg; selle maksab füüsiline või juriidiline isik, kes on liha esimene omanik või kaasomanik Prantsusmaa territooriumil;
c)
Euroopa Liidu liikmesriiki suunatud või eksporditud elusad veised ja lambad - 7 FRF ühe looma kohta; selle maksab füüsiline või juriidiline isik, kes on looma viimane omanik või kaasomanik Prantsusmaa territooriumil.
(18)
25. juuli 1995. aasta tootmisharudevaheline kokkulepe asendati uue, 12. juuni 2001. aasta tootmisharudevahelise kokkuleppega, mida laiendati 19. septembri 2001. aasta korraldusega (6). Kõnealuse korralduse artiklis 1 on sätestatud, et kokkulepet laiendatakse ajavahemikuks, mis lõpeb kolm aastat pärast korralduse avaldamise kuupäeva, st 30. septembril 2004.
(19)
12. juuni 2001. aasta tootmisharudevahelise kokkuleppega nähti asjaomast liiki liha ja elusloomade jaoks ette varasema olukorra jätkumine, kuid suurendati maksude määra - 0,1574 FRF (0,024 eurot) Prantsusmaal tapetud loomadelt pärineva ja inimtoiduks mõeldud liha ja rupsi pealt, 0,0656 FRF (0,010 eurot) sissetoodud või imporditud ja Prantsusmaal tarbimiseks mõeldud liha pealt, 11,15 FRF (1,7 eurot) Euroopa Liidu liikmesriiki suunatavate või eksporditavate elusate veiste ja lammaste pealt.
(20)
12. juuni 2001. aasta kokkuleppega nähti ette ka võimalus liha pealt võetav maks Euroopa Liidu liikmesriiki suunamise või kolmandasse riiki eksportimise hetkel osaliselt hüvitada. Hüvitamise määr oli 0,0656 FRF/kg (0,010 eurot).
(21)
1995. ja 2001. aasta laiendamiskorraldused ei hõlmanud enam Prantsusmaal tarbimiseks mõeldud või imporditava liha pealt võetavat maksu. Seega ei kohaldatud selliste toodete suhtes liha pealt võetavat kohustuslikku maksu.
2.3. RIIKLIKU LOOMAKASVATUSFONDI (FNE) MAKS
(22)
15. juuni 1994. aasta tootmisharudevahelise kokkuleppega, mida laiendati 18. detsembri 1995. aasta korraldusega (7) ja 19. septembri 2001. aasta korraldusega, (8) kehtestas Interbev Riikliku Loomakasvatusfondi jaoks võetava maksu. Osutatud korralduses on sätestatud, et kokkulepet laiendatakse ajavahemikuks, mis lõpeb kolm aastat pärast korralduse avaldamise kuupäeva, st 30. septembril 2004.
(23)
Kõnealune kutsefond, mida haldab Riiklik Loomakasvatuse Konföderatsioon (Confédération Nationale de l’Élevage, CNE), rajati kahel peamisel eesmärgil - esmalt selleks, et aidata kaasa teenindavate organisatsioonide ümberstruktureerimisele, toetada nende kohanemist järjest väiksemaarvuliste ja ühenduse tootmishaldusstrateegiatega kokku puutuvate loomakasvatajate tulevaste vajadustega, ning teiseks selleks, et soodustada geneetika arengu ja rakendusuuringute valdkonnas loodud ühisvahendite kindlustamist, sest need jäävad tulevikus loomakasvatuse konkurentsivõime võtmeteguriteks.
(24)
Kõnealuse fondi rahastamiseks kehtestatud maksu tasuvad füüsilised ja juriidilised isikud, kes on Prantsusmaal tapetud veiste ja lammaste omanikud või kaasomanikud. Prantsusmaa ametiasutuste edastatud viimaste andmete kohaselt määrati selle maksu suuruseks 0,02 FRF/kg (0,003 eurot) liha netotapakaalust (või 7 FRF ühe suurveise, 2,40 FRF ühe vasika ja 0,36 FRF ühe lamba pealt - vastavalt 1,05, 0,36 ja 0,054 eurot).
(25)
Prantsusmaa ametiasutuste teatel kasutati sellest maksust saadavat tulu geneetilise tõuaretuse, geeniinfosüsteemi, biotehnoloogia ja majandusuuringute vajadusteks.
2.4. MAKSUDE ABIL RAHASTATAVAD MEETMED
(26)
Vahendeid, mida Interbevi poolt liha pealt võetavate maksude abil saadakse, kasutatakse kolme liiki meetmete rahastamiseks:
a)
teavitamine ja reklaam majandussektori vajadusteks,
b)
tehniline abi,
c)
teadusuuringud ja katsed.
(27)
Teavitamise ja reklaami puhul on tegemist eeskätt kvaliteetlihatoodetega seotud eri valdkondade kampaaniatega, sealhulgas härjaliha hõlmavate üldisema suunitlusega tele- ja raadiokampaaniate ning avalike suhete alase tegevusega. Rahastatakse ka reklaamitegevust välisturgudel, sealhulgas osalemist kutseala messidel ja reklaamiüritustel.
(28)
Tehnilise abi meetmed on seotud eeskätt loomakasvatusettevõtete sertifitseerimise ja kvalifitseerimisega ning need on suunatud eelkõige sellele, et kõrvaldada ettevõtjate ees selles valdkonnas esinevad piirangud. Interbev töötab sektori jaoks välja ka ühisspetsifikaate, osaleb heade loomakasvatustavade ja heade töötavade koonddokumentide levitamises ja rakendamises ning kogu tootmisprotsessi tehingute läbipaistvuse suurendamises.
(29)
Teadusuuringute ja katsetega seotud meetmete puhul on tegemist kõnealuse toomisharu vajadustele kõige paremini kohandatud meetmetega, mis on seotud eeskätt toiduohutuse, kvaliteedijuhtimise ja loomade heaoluga.
(30)
FNE maksudest saadavaid Interbevi vahendeid kasutatakse järgmiste meetmete rahastamiseks:
a)
geneetilise tõuaretusega seotud ühismeetmed;
b)
haldusinfosüsteem ja loomakasvatuse infosüsteem;
c)
rakendusuuringutega seotud tööd;
d)
majandusuuringud;
e)
muud meetmed.
3. KÕNEALUSE MEETME KESTUS
(31)
Otsus hõlmab ajavahemikku 1996. aastast 2004. aastani, mil lõpeb viimane käesoleva menetlusega hõlmatav tootmisharudevaheline kokkulepe.
4. ABISAAJAD
(32)
Kõnealuse abimeetme puhul on abisaajateks veise- ja lambakasvatajad.
(33)
Abimeetme peamised sihtrühmad on põllumajandustoodete tootjad, töötlejad ja turustajad. Abi puhul on ette nähtud, et teatavaid meetmeid võivad osutatud sihtrühmade huvides ellu viia eraettevõtjad.
(34)
Käesolev otsus ei piira komisjoni seisukohta selle suhtes, mis puudutab Interbevi meetmete elluviimisega tegelevate teenusepakkujate valikumenetluse kokkusobivust riigihangete korraldamise eeskirjadega.
5. MENETLUSE ALUSTAMISE PÕHJUSED (9)
(35)
Kõnealuste maksude olemuse kohta märkis komisjon esmalt, et need maksud on muutnud kohustuslikuks Prantsusmaa valitsus tootmisharudevaheliste kokkulepete laiendamise menetluse käigus. Kokkuleppeid laiendati vastuvõetud korraldusega, mis avaldati Prantsuse Vabariigi Teatajas. Sellest järeldub, et kõnealuste maksude kogu mõju avaldumise eeldus oli see, et nende kohta tuli vastu võtta riikliku ametiasutuse dokument. Sellest lähtuvalt oli komisjon uurimismenetluse alustamise hetkel seisukohal, et antud juhul on tegemist maksutaoliste lõivudega, see tähendab riigi ressurssidega, ning kuna abist ei olnud teatatud, oli tegemist ebaseadusliku abiga.
(36)
Ühenduse suuniste (riigiabi kohta põllumajandus- ja metsandussektoris aastateks 2007-2013, edaspidi „põllumajandussuunised”) (10) punkti 194 alusel tuleb kõiki ebaseaduslikke abimeetmeid hinnata vastavalt abi andmise hetkel kehtivatele eeskirjadele ja suunistele. Põllumajandussuuniseid on kohaldatud alates 1. jaanuarist 2007. Eelmisi suuniseid (ühenduse suunised riigiabi kohta põllumajandussektoris (2000-2006)) (11) kohaldati alates 1. jaanuarist 2000. Seetõttu tuleb kõiki pärast seda kuupäeva võetud abimeetmeid hinnata vastavalt 2000. aasta suunistele. Seevastu kõiki abimeetmeid, mida võeti enne osutatud kuupäeva, tuleb hinnata enne 1. jaanuari 2000 kohaldatud õigussätete ja menetluskorra kohaselt. Kõnealuseid abimeetmeid võeti alates 1996. aastast.
(37)
Et tegemist on maksutaolise lõivu kaudu rahastatava riigiabiga, peab komisjon uurima nii rahastatavat tegevust kui ka abi rahastamise mehhanismi ennast.
5.1. ABIMEETMED
5.1.1. Tutvustamistegevus
(38)
Komisjon meenutas, et enne 1. jaanuari 2002 antud abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt põllumajandustoodete ja teatavate EMÜ asutamislepingu II lisas loetlemata toodete reklaamimiseks antava riigiabi raamistikule (12) ning pärast kõnealust kuupäeva antud abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt ühenduse suunistele EÜ asutamislepingu I lisas loetletud ja teatavate I lisas loetlemata toodete reklaamimiseks antava riigiabi kohta (13). Osutatud kaks õigusakti lähtuvad üldjoontes samadest põhimõtetest, sätestades eeskätt positiivsed ja negatiivsed kriteeriumid, millele abi peab vastama. Abi ülempiiri kohta on sätestatud, et sektoripoolne rahastamine peab ulatuma vähemalt 50 protsendini kuludest. Antud juhul rahastati meetmeid täies ulatuses maksutaoliste lõivude abil ning kutseala esindajate rahaline osalus ületas seetõttu selle taseme põhimõtteliselt. Seetõttu leidis komisjon, et uurimismenetluse alustamise hetkel olid vajalikud kohaldatavad tingimused täidetud.
5.1.2. Tehniline abi
(39)
Komisjon meenutas, et enne 1. jaanuari 2000 antud abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt komisjoni menetluskorrale, mis põhineb ettepanekul loomakasvatuse ja loomakasvatussaaduste sektoris liikmesriikide antava riigiabiga seotud vajalike meetmete kohta, (14) ning pärast kõnealust kuupäeva antud abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt põllumajandussuunistele. Enne 2000. aastat kohaldatud komisjoni menetluskord ja põllumajandussuunised lähtuvad põhiosas samadest põhimõtetest. Nii on selle abiliigi korral lubatud abi, mis ulatub kuni 100 protsendini halduskuludest. Lisaks peavad abimeetmed olema kättesaadavad kõikidele võimalikele kutseala huvitatud esindajatele. Seetõttu leidis komisjon, et uurimismenetluse alustamise hetkel olid vajalikud kohaldatavad tingimused täidetud.
5.1.3. Teadusuuringud ja katsed
(40)
Komisjon meenutas, et nende abimeetmete kokkusobivust tuleb hinnata lähtuvalt ühenduse raamistikust teadus- ja arendustegevuseks antava riigiabi kohta (15) ning komisjoni teatisest kõnealuse raamistiku muutmise kohta (16). Sellest tulenevalt võib pidada ühisturuga kokkusobivaks abi, mille osatähtsus ulatub 100 protsendini, kui seejuures on täidetud neli tingimust: abi pakub sektorile üldist huvi; teave avaldatakse asjakohastes ajakirjades; meetmete võtmise tulemused jagatakse võrdsetel alustel nii rahalises kui ka ajalises plaanis; abi vastab ELi allkirjastatud rahvusvahelistele kaubandustingimustele. Seetõttu leidis komisjon, et uurimismenetluse alustamise hetkel olid vajalikud kohaldatavad tingimused täidetud.
5.1.4. FNE maksu abil rahastatavad meetmed
(41)
Komisjon tundis huvi, millist konkreetset laadi on FNE maksu abil rahastatavad meetmed, mille peamine eesmärk oli aidata kaasa teenindavate organisatsioonide ümberstruktureerimisele, toetada nende kohanemist loomakasvatajate tulevaste vajadustega ning ühtlasi soodustada geneetika arengu ja rakendusuuringute valdkonnas loodud ühisvahendite kindlustamist. Prantsusmaa ametiasutuste väitel kasutati sellest maksust saadud tulu geneetilise tõuaretuse, geeniinfosüsteemi, biotehnoloogia ja majandusuuringute vajadusteks. Saadud teabest ei piisanud komisjonile selleks, et tuvastada kõnealuste meetmete kokkusobivust võimalike kohaldatavate ühenduse õigusaktide sätetega. Seetõttu ei olnud komisjonil võimalik uurimismenetluse alustamise hetkel järeldada, et FNE maksu abil rahastatavad meetmed on EÜ asutamislepinguga kooskõlas (17).
5.2. ABIMEETMETE RAHASTAMINE
5.2.1. Liha pealt võetav maks
(42)
Alates 1. jaanuarist 1996 on maksu võetud muu hulgas teistesse liikmesriikidesse suunatud veiste ja lammaste pealt ning teistesse liikmesriikidesse suunatud veise- ja lambaliha pealt, kuigi liha pealt võetava maksu jaoks kehtestati 2001. aastal osalise hüvitamise võimalus. Vastavalt Euroopa Liidu Kohtu (edaspidi „Euroopa Kohus”) otsusele (18) tuleb makse pidada ELi toimimise lepingu artiklis 110 sätestatud diskrimineerimiskeelu rikkumiseks, kui maksutulu lõppkasutusest tulenevad eelised tulevad kasuks spetsiaalselt nendele maksustatud omamaistele toodetele, mida töödeldakse või turustatakse riigisisesel turul, kompenseerides osaliselt nendele toodetele määratud maksukoormust ja seades halvemasse olukorda eksporditavad omamaised tooted.
(43)
Uurimismenetluse läbiviimise ajal oli komisjon seisukohal, et teistesse liikmesriikidesse suunatavate toodete ja elusloomade pealt võetav lõiv, mille abil rahastatakse Interbevi võetavaid reklaami-, tehnilise abi ning teadusuuringu- ja katsemeetmeid, võib kujutada endast niisugust abimeetme rahastamist, mis on asutamislepinguga ja eeskätt selle artikliga 107 kokkusobimatu, ning et seetõttu on ka kõnealune riigiabi asutamislepinguga kokkusobimatu. Kõnealune lõiv võis kahjustada osutatud loomade kasvatamist teistesse liikmesriikidesse eksportimise eesmärgil, kuivõrd lõivust saadava tulu kasutamine võis põhimõtteliselt anda eelise Prantsusmaal turustatud riiklikule toodangule eksporditud riikliku toodangu arvel, sest lõivumäära kohaldamisel ei võetud arvesse riikliku toodangu pealt saadavat erinevat kasumit, mis sõltus sellest, kas turustamine toimus Prantsusmaal või väljaspool Prantsusmaad.
5.2.2. FNE maks
(44)
Uurimismenetluse alustamise hetkel komisjoni valduses olnud teabe põhjal ei olnud võimalik uurimismenetluse käigus kindlaks teha, kas kõnealust maksu kohaldati imporditavate või teistesse liikmesriikidesse suunatavate loomade suhtes.
6. KOHUSTUSLIKUKS MUUDETUD VABATAHTLIKE MAKSUDE KOKKUSOBIVUS ÜHISE TURUKORRALDUSEGA
(45)
Kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude ühise turukorraldusega kokkusobivuse kohta leidis komisjon, pidades silmas 22. mai 2003. aasta otsust Freskot’ kohtuasjas C-355/00, (19) et kõnealusel juhul ei mõjutanud kohustuslikuks muudetud vabatahtlikud maksud otseselt või kaudselt asjaomaste lõpptoodete hindu, sest hinnad määratakse kindlaks vabaturu tingimustes ja maksud toodete hinda ei mõjuta. Lihatoodete ja elusloomadega seotud suuremad kulud tasakaalustatakse rahastatavate meetmete abil saadavate eelistega. Seetõttu võib järeldada, et maksude mõju hindadele on ülimalt piiratud või puudub täiesti.
III. PRANTSUSMAA MÄRKUSED
(46)
8. ja 10. oktoobri 2003. aasta kirjades esitasid Prantsusmaa ametiasutused oma märkused komisjoni otsuse kohta alustada kõnealuse abimeetme suhtes ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetlust.
(47)
13. septembri ja 29. novembri 2005. aasta kirjades esitasid Prantsusmaa ametiasutused komisjoni saadetud lisateabenõude kohta oma täiendavad märkused.
(48)
Vastuseks 25. veebruaril 2011 saadetud komisjoni lisateabenõudele ja 29. märtsi 2011. aasta koosolekul esitatud nõudele edastasid Prantsusmaa ametiasutused 24. mai 2011. aasta kirjas veel märkusi.
(49)
Prantsusmaa ametiasutused märkisid ära komisjoni seisukoha, et vaadeldavatest tootmisharudevahelistest ja kohustuslikuks muudetud maksudest pärinevaid rahalisi vahendeid tuleb käsitada maksutaoliste lõivudena, mis võivad moonutada konkurentsi siseturul. Samuti märkisid Prantsusmaa ametiasutused, et kõnealustest meetmetest oleks tulnud teatada. Ametiasutused tõid välja järgmised asjaolud.
1. KOMISJONI UURIMISE ULATUS PRANTSUSMAA AMETIASUTUSTE HINNANGUL
(50)
15. juuni 1994. aasta tootmisharudevahelise kokkuleppe alusel loomakasvatusfondile ja 18. detsembri 1995. aasta tootmisharudevahelise kokkuleppe alusel Interbevile makstud maksude kohta ütlevad Prantsuse ametiasutused, et komisjon alustas uurimist 16. jaanuari 1995. aasta (abimeede NN 34/95) ja 18. märtsi 1996. aasta kirjadega ning lõpetas uurimise 15. juuli 1996. aasta kirjaga (SG (96) D/6396), jõudes järeldusele, et „kõnealused meetmed kuuluvad täiel määral nõukogu määruse (EMÜ) nr 2328/91 kohaldamisalasse ja nende suhtes tuleb viia läbi kõnealuses määruses sätestatud uurimismenetlus. Määruse artikli 35 lõikes 2 on ette nähtud, et asutamislepingu artikleid 92 ja 93 ei kohaldata.”
(51)
Vastuseks komisjoni väitele, et sel ajajärgul ei esitanud komisjon seisukohta muude Interbevi elluviidavate meetmete kohta (sest uurimine NN 34/95 hõlmas üksnes piimalehmamajandite ümberstruktureerimiseks tehtavaid investeeringuid), kinnitasid Prantsusmaa ametiasutused, et komisjoni 18. märtsi 1996. aasta kirjale olid nad vastanud järgmiselt: „riikliku loomakasvatusfondi tegevuse eesmärk […] on arendada loomakasvatuses tõuaretust ja toetada teadusuuringuid eeskätt geneetika valdkonnas. […]” (13. septembri 2005. aasta kiri).
(52)
Prantsusmaa ametiasutused olid seega seisukohal, et komisjon oli Interbevi rahastatavatest teavitus-, reklaami- ning teadusuuringu- ja katsemeetmetest teadlik ning oleks võinud kõnealuse menetluse raames pöörduda lisateabe nõuetega Prantsusmaa ametiasutuste poole. Et komisjon mingeid lisanõudmisi ei esitanud, eeldasid ametiasutused, et edastatud teave oli komisjoni jaoks piisav.
(53)
Hilisemas vastuses komisjoni (30. mai 1996. aasta) kirjale, milles korrati lisateabe saatmise nõuet, kinnitasid Prantsusmaa ametiasutused, et nad ei ole lisateabe esitamise nõuet saanud ning et komisjoni reaktsiooni puudumist ajavahemikul 30. maist 1996 kuni 2. oktoobrini 2001 võis pidada vaikivaks nõusolekuks komisjonile teada olevate meetmete kokkusobivusega.
(54)
Lisaks väidavad Prantsusmaa ametiasutused, et komisjon oli teadlik Interbevi teavitusmeetmetest seoses uurimismenetlusega C 18/95, mis käsitles lambalihasektori heaks võetavaid meetmeid.
(55)
Kuna komisjon ei alustanud kõnealuste kokkulepetega seotud uurimist, leiavad Prantsusmaa ametiasutused, et neil oli õiguspärane alus eeldada, et komisjon ei ole kõnealuste meetmete võtmise vastu.
(56)
Seda silmas pidades on Prantsusmaa ametiasutused seisukohal, et kõnealune menetlus hõlmab üksnes 12. juuni 2001. aasta tootmisharudevahelist kokkulepet.
(57)
Prantsusmaa ametiasutused esitasid 24. mai 2011. aasta kirjas ja 29. märtsil 2011 toimunud koosoleku käigus komisjonile lõpuks kõik vaadeldavat ajavahemikku hõlmavad andmed.
2. PRANTSUSMAA AMETIASUTUSTE ESITATUD PÕHJENDUS MEETMETEST TEATAMATA JÄTMISE KOHTA
(58)
Meetmetest, mida rahastati uute, 12. juuni 2001. aasta tootmisharudevaheliste kokkulepete alusel Interbevile ja FNE-le makstavate maksude abil, ei pidanud Prantsusmaa ametiasutused vajalikuks teatada, sest neid meetmeid rahastati üksnes tootmisharu esindajatelt võetavate eraõiguslike ressursside abil.
3. INTERBEVI POOLT ELLU VIIDAVAD MEETMED
(59)
Seoses Interbevi poolt ellu viidavate meetmetega märgivad Prantsusmaa ametiasutused, et komisjon on talle 9. novembri 2001. aasta kirjas saadetud teabe analüüsimise tulemusel jõudnud seisukohale, et need meetmed on kooskõlas ühenduse suunistega põllumajandussektoris antava riigiabi kohta (2000-2006) ning ühenduse suunistega põllumajandustoodete ja teatavate I lisas loetlemata toodete reklaamimiseks antava riigiabi kohta. Ametiasutused kinnitavad, et käesoleva otsusega hõlmatud ajavahemikul rahastas Interbev oma reklaami-, tehnilise abi ning teadusuuringu- ja katsemeetmeid samadel alustel kui meetmeid, millele osutati varem 9. novembri 2001. aasta kirjas.
4. FNE KAUDU ELLU VIIDAVAD TEADUSUURINGUTE JA TEHNILISE ABI MEETMED
(60)
FNE meetmete kohta andsid Prantsusmaa ametiasutused menetluse alustamise kirjale vastuseks saadetud kirjas (8. ja 10. oktoobri 2003. aasta kirjad) järgmised selgitused.
(61)
FNE vahendite abil rahastatavate meetmete puhul on tegemist tehnilist abi ja rakendusuuringuid hõlmavate meetmetega. Prantsusmaa ametiasutused kinnitasid, et need meetmed olid vastavuses ühenduse suuniste (riigiabi kohta põllumajandussektoris) (2000-2006) punktidega 14 ja 17.
(62)
Esmalt täpsustati, et FNE vahendusel kogutud rahalisi vahendeid kasutati järgmiste meetmete rahastamiseks:
a)
geneetilise tõuaretusega seotud ühismeetmed;
b)
haldusinfosüsteem ja loomakasvatuse infosüsteem;
c)
rakendusuuringutega seotud tööd;
d)
majandusuuringud;
e)
muud meetmed.
4.1. GENEETIKA VALDKOND
(63)
Geneetika valdkonnas on FNE osalus rangelt piiratud teatavate geneetilise tõuaretuse riikliku meetme raamesse kuuluvate, riiklike ametiasutuste, kutseala ning teadus- ja haridussüsteemi esindajatest koosneva Riikliku Geneetilise Tõuaretuse Komisjoni (CNAG) poolt kindlaks määratud ühismeetmete toetamisega.
(64)
FNE rahastatavate meetmetega toetati eeskätt Loomakasvatusinstituudi geneetikaosakonna tegevust, mille peamised eesmärgid on mäletsejate geneetilise aretusega tegelevate kohalike organisatsioonide toetamine, kohalike toodete tootmise meetodeid piiritlevate spetsifikaatide väljatöötamine, haldus- ja arendustöö, järelevalve tõuloomade geneetiliseks tõuaretuseks vajalike andmete töötlemise ja ühisandmekogumites salvestamise menetluse üle, koostöös Riikliku Põllumajandusuuringute Instituudiga indekseerimismenetluste kohandamine, rahvusvaheliste andmevahetusmenetluste täitmine ja ametlike registrite Prantsusmaal levitamine.
4.2. LOOMAKASVATUSE INFOSÜSTEEMIDE UUENDAMINE JA ARENDUS
(65)
Loomakasvatuse infosüsteemide uuendamise ja arendusega seotud meetmete raames osaleb FNE geeniinfosüsteemi (SIG) uuendamises. Kõnealune uuendamine algas 1995. aastal ja selle tingis vajadus ajakohastada ja ühtlustada enam kui 20 aastat tagasi loodud ühist infosüsteemi, et tagada geeniinfo tõhusam haldus, võimaldada indekseerimiseks vajalike uute funktsioonide rakendamist ja vähendada süsteemiga seotud kulusid.
(66)
Lisaks osales FNE loomakasvatuse kutseala infosüsteemi (SPIE) kava tehniliste, õiguslike ja majanduslike tasuvusuuringute läbiviimises; kõnealuse süsteemi eesmärk on tagada ametlike registreerimisandmete ja muude kogutavate andmete levitamine kogu kutseala ulatuses ja tootmisharude vahel.
4.3. RAKENDUSUURINGUTE VALDKONNAS VÕETAVAD MEETMED
(67)
FNE eesmärk on osaleda uuringutes, mille valdkonnaks on kogu loomakasvatussektori üldised huvid; seetõttu on fond toetanud mitmeid rakendusuuringuprogramme, näiteks andnud abi paljunemise biotehnoloogiaga seotud siirdamiste ja rakendusuuringute programmile (embrüo siirdamine, soo määramine, in vitro viljastamine, kloonimine). Need tööd hõlmavad uusi embrüoloogias rakendatavaid meetodeid, mis on eriti huvipakkuvad märgistatud molekulide võimaliku tulevase kasutamise seisukohast, ja märgistatud molekulide abil tehtava selektsiooni meetodeid. Programmi tulemusena paranes märkimisväärselt tavapärase embrüosiirdamise tulemuslikkus, kujundati välja Prantsusmaal kasutusel olev embrüote soo valimise meetod ja optimeeriti seda, töötati välja meetod munaraku punkteerimiseks ultraheli all, täiustati in vitro viljastamise metoodikat.
(68)
FNE osales ka katseprojektis, kus uuriti homoloogset rekombinatsiooni. Selles INRA juhtimisel ellu viidud projektis kasutati transgeneesi meetodit, projekt seisnes loomade genoomi juhitud muundamisel ja selle eesmärk oli transgeeni viimine soovitud kohta DNA ahelas. Sellise eesmärgipüstituse kaudu kavatsetakse jõuda ühe geeni asendamiseni teisega geneetiliselt muundatud organisme kasutamata.
(69)
Samuti osales FNE programmis IDEA, mille eesmärk on veiste ja lammaste elektrooniline identifitseerimine. Peale selle osales ta ühenduse programmi IDEA raames ellu viidud riiklike projektide rahastamises; nendes projektides keskendutakse uusi elektroonilisi vahendeid hõlmavate meetoditega loomade identifitseerimise täiustamisele.
4.4. MAJANDUSUURINGUTEGA SEOTUD TÖÖD
(70)
FNE eesmärk oli osaleda selliste majandusuuringutega seotud tööde rahastamises, mida tehti loomakasvatusorganisatsioonide vajaduste rahuldamiseks, eeskätt selleks, et pakkuda lahendusi ühise põllumajanduspoliitika järjestikuste reformide, Euroopa Liidu laienemise, viimaste aastate kriiside ja rahvusvaheliste sündmustega seotud probleemidele.
(71)
Kõiki neid töid tehti Loomakasvatusinstituudi hallatava töörühma - loomakasvatuse majandusrühma (GEB) - juhtimisel, millega tagati loomakasvatussektori vajadustele vastavate eri meetmete sidusus ja täiendavus mujal tehtavate uuringutega.
(72)
Töödes keskenduti Prantsusmaa, Euroopa ja kogu maailma loomakasvatussaaduste tootmise majandusküsimusi põhjalikult analüüsivate majandusväljaannete alusel piima- ja lihatootmise konjunktuuri jälgimisele Prantsusmaal ja kogu Euroopas ning need hõlmasid ka mitmeid spetsiifilisi meetmeid, nagu hindade ja tootmiskulude seire ning ühenduse ja WTO läbirääkimiste jälgimine.
(73)
GEB tegevuse käigus rajatud majandusseirekeskus kogub kokku loomakasvatusvõrgustiku kaudu levitatavad konkreetsed andmed põllumajandusettevõtete tegevuse kohta ning võimaldab saada makro- ja mikroökonoomika meetodite rakendamisest maksimaalset kasu.
4.5. MUUD MEETMED
(74)
FNE tegevuse eesmärk on muu hulgas toetada konkreetseid uusi ühisprojekte, mis hõlbustavad põllumajandusettevõtete kohanemist sotsiaal-majanduslike olude muutumisega; see hõlmab näiteks heade loomakasvatustavade koonddokumendi koostamist, mis on kõige olulisem selle valdkonna ühisprojekt Euroopas, ning loomakasvataja elukutset käsitleva teavitusprogrammi alustamist eesmärgiga taastada loomakasvatajate ja ülejäänud kodanike vastastikune mõistmine pärast teist veiste spongioosse entsefalopaatia kriisi.
4.6. ÜHENDUSE RAAMISTIK
(75)
Prantsusmaa ametiasutused rõhutasid, et kõikide rahastatavate meetmete mõte oli kaitsta kõikide veise- või lambakasvatajate üldisi huve ning et ühelgi juhul ei olnud tegemist meetmetega, millest saadav kasu oleks piiratud konkreetsete ettevõtjate või konkreetsete ettevõtjarühmadega.
(76)
FNE rahalise abi osatähtsus jäi tavaliselt alla 50 % tööde ja uuringute maksumusest. Abi osatähtsus võis üksikute projektide puhul tõusta üle 50 %, kuid see ei ületanud ühelgi juhul 100 %.
4.6.1. Tehniline abi
(77)
Majandusuuringute rahastamisel jälgiti ühelt poolt 100 000 euro piiri ühe loomakasvataja kohta kolme aasta jooksul ning teiselt poolt seda, et peetaks kinni nõudest abi kättesaadavuse kohta kõikidele loomakasvatajatele.
4.6.2. Rakendusuuringud
(78)
Prantsusmaa ametiasutused kinnitasid, et kõikide majandusuuringute lõplikke tulemusi, nagu ka uurimisprogrammide elluviimisel kogutud andmeid, levitati laialdaselt. Kõik fondi rahastatud tööde tulemusena saadud andmed avaldati ja neid levitati süsteemselt, et loomakasvatajad ja nende piirkondlikud organisatsioonid saaksid neid kasutada ja nendega võrdsetel alustel tutvuda.
(79)
Saadud tulemuste laialdaseks levitamiseks loomakasvatajate ja tehniliste töötajate seas kasutati kaht peamist kanalit - loomakasvatajate kutseorganisatsioonide ja Loomakasvatusinstituudi tehnika- ja majandusväljaandeid.
(80)
Võttes arvesse tööde seotust üldiste huvidega, ei nähtud kõnealuste andmete jaoks ette mingeid ärilisi rakendusi. Nende meetmete puhul olid tegelikud abisaajad kõik veise- ja lambakasvatajad, kellele edastati tehtud tööde teoreetilised ja praktilised tulemused.
(81)
Rahastatud uuringutega seoses ei nähtud ette mingeid tootjatele või töötlejatele tehtavaid otsemakseid.
5. IMPORDITAVATE ELUSLOOMADE JA LIHA PEALT VÕETAVAD MAKSUD
5.1. INTERBEVI MAKSUD
(82)
Teiste liikmesriikide või kolmandate riikide põllumajandusettevõtetest pärineva Prantsusmaale imporditud liha maksustamise puhul võis komisjon Prantsusmaa ametiasutuste poolt mitmel korral edastatud teabe põhjal järeldada, et imporditava liha pealt võetavad maksud jäid 1995. ja 2001. aasta tootmisharudevaheliste kokkulepete kohta tehtud ministeeriumidevaheliste korralduste kohaldamisalast välja.
5.2. FNE MAKSUD
(83)
Komisjon jõudis lõpuks järeldusele, et FNE-le makstavat maksu oli võimalik kohaldada elusloomade suhtes, kes kasvatati väljaspool Prantsusmaa territooriumi, kuid kes toodi tapmiseks Prantsusmaale.
(84)
Prantsusmaa ametiasutused võtsid 6. oktoobri 2003. aasta kirjas teadmiseks, et ühenduse õigusest lähtudes on see väide põhjendatud. Sellest tulenevalt muudeti kokkuleppe teksti, et vältida maksu kohaldamist elusloomadele, keda kasvatati väljaspool Prantsusmaa territooriumi, kuid kes toodi tapmiseks Prantsusmaale. Prantsusmaa ametiasutused lubasid edastada kokkuleppe uue teksti komisjonile kohe pärast uue kokkuleppe koostamist ja allkirjastamist.
(85)
Seejuures märkisid ametiasutused, et tegelikkuses oli imporditud elusloomade arv marginaalne ega saanud põhjustada konkurentsi moonutamist. Tolliameti andmete põhjal oli imporditud suurte lihaveiste arv 2001. aastal 24 933 ja 2002. aastal 22 250. Prantsusmaal tapetud veiste arv oli ligikaudu neli miljonit, seega moodustas elusloomade import vaid 0,58 % tapetud veiste arvust. Lisaks moodustasid enam kui 70 % osutatud impordist suure lihakusega ja kõrge hinnaga loomad, kes imporditi Prantsusmaa põhjaosa spetsiifilise tarbimisniši vajadusteks. Arvestades nende loomade keskmist impordihinda (tolliameti andmete kohaselt 1,50 eurot/kg looma eluskaalu kohta, mis vastab netohinnale 2,5 eurot/kg), võib eeldada, et nende loomade pealt tasutav FNE maks ulatub vaid tuhandikuni looma koguväärtusest.
(86)
Prantsusmaa ametiasutuste väitel oli sel puhul tegemist väga väikeste kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksudega, sest ühelt poolt jäeti imporditavate elusloomade pealt tihtipeale maksud tasumata ja hiljem muutus selline mittemaksmine üldiseks, teiselt poolt aga oli maksu osatähtsus looma väärtusega võrreldes nii väike, et ei saanud põhjustada konkurentsi moonutamist. Prantsusmaa ametiasutused esitasid 24. mai 2011. aasta kirjas näiteid maksude arvestamise kohta ning ettevõtjate deklaratsioone, millest ilmnes, et teatavatel juhtudel võis esineda maksude hüvitamist, kuid tegemist ei olnud kohustusliku hüvitamisega.
(87)
Prantsusmaa ametiasutused kinnitasid 13. septembri 2005. aasta ja 24. mai 2011. aasta kirjades, et alates 2003. aastast kohaldati FNE maksu vaid Prantsusmaal kasvatatud ja tapetud loomade suhtes (20).
6. TEISTESSE LIIKMESRIIKIDESSE SUUNATAVATE ELUSLOOMADE JA LIHA PEALT VÕETAVAD MAKSUD
6.1. INTERBEVI MAKSUD
(88)
Teistesse liikmesriikidesse suunatava liha pealt võetava maksu puhul tõi komisjon välja ohu, et maksusüsteem võib olla diskrimineeriv, sest ei võeta arvesse asjaolu, et teatavad maksustatavad tooted saadetakse Prantsusmaalt välja, ning komisjon avaldas kahtlust, et selline meede seab Prantsusmaal turustatavad tooted ebasoodsamasse olukorda.
(89)
Nagu põhjenduses 16 ja sellele järgnevates põhjendustes on osutatud, kohaldati teistesse liikmesriikidesse suunatava liha suhtes kohustuslikuks muudetud vabatahtlikku maksu 0,0126 eurot/kg ja alates 12. juuni 2001. aasta tootmisharudevahelisest kokkuleppest kohustuslikuks muudetud vabatahtlikku maksu 0,024 eurot/kg. Lisaks nähti alates viimati nimetatud lepingu sõlmimisest ette hüvitussüsteem, kus sätestati summaks 0,010 eurot/kg.
(90)
Teistesse liikmesriikidesse suunatavate elusloomade pealt võetava kohustuslikuks muudetud vabatahtliku maksu kohta esitasid Prantsusmaa ametiasutused 24. mai 2011. aasta kirjas selgitusi, tõendamaks, et kõnealused kohustuslikuks muudetud vabatahtlikud maksud olid proportsionaalsed hüvedega, mida nende abil rahastatavate meetmete võtmisega saadi.
(91)
Prantsusmaa ametiasutused selgitasid, et teistesse liikmesriikidesse suunatud elusloomad olid veisemullikad. Põhjenduses 17 ja sellele järgnevates põhjendustes on näidatud, et selliste loomade pealt tasutavat kohustuslikuks muudetud vabatahtlikku maksu arvestati loomade arvu, mitte liha kilogrammide järgi.
(92)
Prantsusmaa ametiasutused esitasid arvestuse, mis võimaldas hinnata loomade arvu järgi ja liha kilogrammi järgi makstava maksu vastavust. 25. juuli 1995. aasta tootmisharudevahelises kokkuleppes on sätestatud, et looma tapmisel tasutav kohustuslikuks muudetud vabatahtlik maks on 0,084 FRF rümba kilogrammi kohta ning teistesse liikmesriikidesse suunatavate elusloomade pealt tasutav kohustuslikuks muudetud vabatahtlik maks on 7 FRF ühe suurlooma kohta (artikkel 4). Mullika eluskaal on ligikaudu 250-280 kg, mis annab teisendatuna liha keskmiseks kaaluks (suhtarv 65 %) 163 kg. Seega vastab maks, mille suurus on 7 FRF, maksule 0,042 FRF/kg, mis on ligikaudu pool liha pealt makstavast maksust.
(93)
12. juuni 2001. aasta tootmisharudevahelisse kokkuleppesse võeti kõnealune säte üle sama proportsiooniga. Maksude suurus eurodes oli järgmine: tapmisel makstav kohustuslikuks muudetud vabatahtlik maks 0,024 eurot rümba kilogrammi kohta (artikkel 2) ja teise liikmesriiki suunatava eluslooma pealt tasutav maks 1,7 eurot ühe suurlooma kohta (artikkel 4). Maks, mille suurus on 1,7 eurot, vastab maksule 0,0104 eurot ühe kilogrammi kohta, mis on ligikaudu pool liha pealt makstavast maksust.
(94)
Prantsusmaa ametiasutuste hinnangul moodustab ajavahemikul 1995-2004 teistesse liikmesriikidesse suunatud toodete (liha ja elusloomade) pealt võetud kohustuslikuks muudetud vabatahtlikest maksudest saadud kogutulu (38 136 670 eurot) ligikaudu 15 % kõikidest Interbevile sel ajavahemikul makstud kohustuslikuks muudetud vabatahtlikest maksudest (kokku 252 855 282 eurot). Üldises plaanis leiavad Prantsusmaa ametiasutused ajavahemiku 1995-2004 kohta, et kõnealustest maksudest saadava tulu suurus oli kindlaks määratud proportsionaalsena nende meetmetega, mis võeti teistesse liikmesriikidesse suunatud toodete toetamiseks.
(95)
Lisaks märgivad Prantsusmaa ametiasutused, et väljapoole Prantsusmaad suunatud elusloomade ja liha tootmist toetasid ühelt poolt väljaspool Prantsusmaad võetud meetmed, mis ulatusid kokku 21 490 848 euroni, ja teiselt poolt kõikide elusloomade kasvatamise ja kogu lihatootmise toetamiseks võetud meetmed sõltumata tarbimise sihtriigist. Prantsusmaa ametiasutused leiavad, et pidades silmas elusloomade kasvatamise ja lihatootmise toetuseks võetud meetmete kogusummat 91 231 075 eurot, tuleb märkida, et vaid 28 280 000 euro ulatuses rahastati väljaspool Prantsusmaad võetavaid meetmeid.
(96)
Eksporditavaid elusloomi ja eksporditavat liha hõlmavateks konkreetseteks meetmeteks olid eeskätt reklaamiüritused (näiteks rahvusvahelised messid, kutsealase teabe levitamise ja avalike suhete alased meetmed, Berliini Roheline Nädal, välismaal toimunud lihatükeldamiskoolitus). Elusloomi ja liha hõlmavateks üldise ulatusega ja lihaturust sõltumata meetmeteks olid nii Prantsusmaal kui ka väljaspool Prantsusmaad toimunud reklaamiüritused, näiteks kampaaniad, mis olid seotud Euroopa kvaliteetveisega, tapakeskustega ja „lihatõugudega”, ning teatavad uuringud toiduohutuse, loomade heaolu, kvaliteedijuhtimise, toodete kirjeldamise, sertifitseerimise ning veise- ja vasikaliha päritolu jälgitavuse valdkonnas, mille tulemusi levitati laialdaselt nii Prantsusmaal kui ka väljaspool Prantsusmaad.
(97)
Prantsusmaa ametiasutuste hinnangul võeti väljapoole Prantsusmaad suunatud toodete toetuseks tootmisharudevahelisi meetmeid kokku 49 770 000 euro ulatuses. See summa on samas suurusjärgus kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude kogusummaga 38 136 670 eurot, mis maksti samade toodete pealt. Prantsusmaalt ajavahemikul 1995-2004 eksporditud toodangu pealt võetud kohustuslikuks muudetud vabatahtlikke makse tasakaalustasid toetusmeetmed, mida rahastati Interbevi kaudu.
6.2. FNE MAKSUD
(98)
Prantsusmaa ametiasutused kinnitasid 13. septembri 2005. aasta kirjas, et riigist välja suunatud toodete kui selliste suhtes FNE maksu ei kohaldatud.
IV. HINNANG ABIMEETMETELE
(99)
Põllumajandustoodete turgude ühist korraldust reguleerivate eri eeskirjade järgi kohaldatakse ELi toimimise lepingu artikleid 107 ja 108 kõikide selle lepingu I lisas nimetatud põllumajandustoodete suhtes, mida hõlmab ühine turukorraldus (kõik põllumajandustooted, välja arvatud hobuseliha, mesi, kohv, põllumajandusliku päritoluga alkohol, alkoholipõhine äädikas ja korgitamme koor).
1. RIIGIABI OLEMASOLU ELI TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 107 LÕIKE 1 TÄHENDUSES
(100)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 on öeldud, et kui aluslepingutes ei ole sätestatud teisiti, on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
(101)
Vaadeldaval ajajärgul kohaldati ELi toimimise lepingu artikleid 107-109 veise- ja vasikalihasektoris nõukogu määruse (EÜ) nr 1254/99 (veise- ja vasikalihaturu ühise korralduse kohta) (21) artikliga 40. Enne viimati nimetatud määruse vastuvõtmist kohaldati neid artikleid kõnealuses sektoris nõukogu 27. juuni 1968. aasta määruse (EMÜ) nr 805/68 (veise- ja vasikalihaturu ühise korralduse kohta) (22) artikliga 24. Lamba- ja kitselihasektoris kohaldati kõnealuseid artikleid nõukogu 19. detsembri 2001. aasta määruse (EÜ) nr 2529/2001 (lamba- ja kitselihaturu ühise korralduse kohta) (23) artikliga 23. Enne viimati nimetatud määruse vastuvõtmist kohaldati neid artikleid selles sektoris nõukogu 3. novembri 1998. aasta määruse (EÜ) nr 2467/98 (lamba- ja kitselihaturu ühise korralduse kohta) (24) artikliga 22 ja enne selle määruse vastuvõtmist nõukogu 25. septembri 1989. aasta määruse (EMÜ) nr 3013/89 (lamba- ja kitselihaturu ühise korralduse kohta) (25) artikliga 27.
(102)
ELi toimimise lepingu artikleid 107-109 kohaldatakse praegu käesoleva otsuse põhjenduses 32 ja sellele järgnevates põhjendustes nimetatud kahes sektoris nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1234/2007 (millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus)) (26) artikliga 180 (27).
1.1. VALIKULISE EELISE OLEMASOLU
(103)
Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt loetakse riigiabiks selline sekkumine, mis oma vormist sõltumata võib otseselt või kaudselt ettevõtjaid soodustada või mida tuleb käsitada majandusliku eelisena, mida abisaajast ettevõtja tavalistes turutingimustes ei oleks saanud (28). Käesoleval juhul soodustas antud abi teatavaid veise- või lambakasvatussektoris tegutsevaid ettevõtjaid sellega, et rakendati meetmeid, millest võisid kasu saada Interbevi esindatud tootmisharud või neis tegutsevad ettevõtjad.
(104)
Lisaks käsitatakse Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt abina ka meetmeid, mis eri viisil kergendavad ettevõtjal tavaliselt lasuvat maksukoormust ja mis seetõttu, ehkki tegemist ei ole otseses mõttes subsiidiumidega, on samalaadsed ja samasuguse mõjuga (29).
(105)
Eelise olemasolu tuleb kindlaks määrata lihatööstuse toetuseks võetavatest meetmetest kasu saavate isikute puhul ning kõnealuste tootmisharudevaheliste maksude ja meetmete rahastamise tasandil. Käesoleval juhul soodustas antud abi teatavaid veise- või lambakasvatussektoris tegutsevaid ettevõtjaid sellega, et rakendati meetmeid, millest võisid kasu saada kõnealustes tootmisharudes tegutsevad tootjad.
1.2. RIIGI POOLT VÕI RIIGI RESSURSSIDEST ANTAV ABI
(106)
Euroopa Kohtu kohtupraktika kohaselt peab selleks, et abi saaks käsitada riigiabina, see esiteks olema otseselt või kaudselt antud riigi ressurssidest ning teiseks peab selle abi andjaks olema riik (30).
(107)
Kõnealuste maksude (kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude) puhul on komisjon seisukohal, et tegemist on maksutaoliste lõivudega, st riigi ressurssidega. Komisjoni hinnang põhineb järgmistel asjaoludel.
(108)
Esmalt tuleb rõhutada, et Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ja eeskätt Salvat’ kohtuasjas tehtud otsuse (31) punkti 139 järgi ei ole eraõiguslike ja avalik-õiguslike isikute eristamine „riigiabi käsitlevate asutamislepingu normide kohaldamisel määrava tähtsusega”. Lisaks on Ladbroke’i kohtuasjas tehtud otsuses (32) sõnaselgelt väljendatud, et ELi toimimise lepingu artikli 107 lõige 1 „hõlmab kõiki rahalisi vahendeid, mida avalik sektor võib reaalselt ettevõtjate toetamiseks kasutada, ilma et oleks oluline, kas need vahendid kuuluvad või ei kuulu püsivalt selle sektori omandisse. Sellest tuleneb, et isegi juhul, kui […] summad ei ole alaliselt avaliku sektori käsutuses, piisab asjaolust, et need on pidevalt avaliku kontrolli all ja seega pädevatele riigiasutustele kättesaadavad, et need kvalifitseerida riigi ressurssideks ning kohaldada nende suhtes asutamislepingu artikli 107 lõike 1 sätteid.”.
(109)
Esiteks leiab komisjon osutatud kohtupraktika alusel, et asjaolu, et kõnealuste kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude puhul on tegemist eraõiguslike maksudega ning need ei ole pidevalt riigi käsutuses, ei ole piisav järeldamiseks, et nende suhtes ei kohaldata ELi toimimise lepingu artikli 107 lõiget 1. Sellega seoses peab komisjon uurima ka seda, millisel tasemel tegi riik kontrolli kõnealustest kohustuslikuks muudetud vabatahtlikest maksudest saadava tulu üle ja millises ulatuses sai riik suunata neid ressursse abimeetmete rahastamiseks.
(110)
Vaadeldaval juhul märgib komisjon, et nõusolek, mida valitsus Interbevile antud tunnustuse kaudu avaldas, on kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude kehtestamise eeltingimus. Niisiis eeldab see, et Interbev saab kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude kehtestamise õigust oma tegevusvaldkonnas rakendada, selle organisatsiooni tegevuse ja eesmärkide tunnustamist riigiasutuste poolt, vaatamata sellele, et tegemist on eraõigusliku üksusega (vt käesoleva otsuse põhjendus 14).
(111)
Põllumajandusseadustikus on samuti sätestatud, et maksud muudetakse kõikide asjaomase valdkonna osaliste jaoks kohustuslikuks ministeeriumidevahelise maksude laiendamise korraldusega (vt käesoleva otsuse põhjendus 10). Sellest ilmneb, et selliste maksude täieliku õigusliku mõju aluseks on riikliku ametiasutuse akti vastuvõtmine (33).
(112)
Neist asjaoludest lähtuvalt leiab komisjon, et vaadeldavaid kohustuslikuks muudetud vabatahtlikke makse võib käsitada riigi kontrolli all olevatena ja riigi ressursside hulka kuuluvatena.
(113)
Teiseks tuleb märkida, et kohustuslikuks muudetud vabatahtlikest maksudest saadava tulu kasutamine on kindlaks määratud põllumajandusseadustiku alusel tootmisharudevaheliste raamide ja eesmärkide põhjal (vt põhjendused 7-10). Seega on riigil võimalik suunata kohustuslikuks muudetud vabatahtlikest maksudest saadav tulu Interbevi võetavate abimeetmete rahastamiseks. Niisiis võib Interbevi antavat abi käsitada riigi antava abina.
(114)
Lisaks tuleb meenutada, et Pearle’i kohtuasjas C-345/02 (34) tehtud otsuses määras Euroopa Kohus kindlaks teatavad parameetrid, mis võimaldavad otsustada, kas maksutaoliste lõivude puhul on tegemist riigi poolt ja riigi ressurssidest antava abiga, juhul kui neid lõivusid kogub eeskätt tootmisharudevaheline organisatsioon ja neid kasutatakse kõnealuse organisatsiooni liikmete hüvanguks.
(115)
Kõnealuses kohtuasjas Euroopa Kohtu poolt tehtud kontrollimise põhjal ei käsitata teatava majandussektori esindajaid koondava tootmisharudevahelise organisatsiooni võetavaid kohustuslikke makse riigi ressurssidena, kui seejuures on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
kõnealuse meetme on kehtestanud kutseorganisatsioon, mis esindab teatava majandussektori ettevõtjaid ja töövõtjaid, ning see meede ei kujuta endast riikliku poliitika elluviimise vahendit;
b)
kõnealuse meetme eesmärkide täitmist rahastatakse täies ulatuses selle majandussektori ettevõtjatelt võetavate maksudega;
c)
rahastamise korra ja maksude määra/summad määrab kindlaks tööandjate ja töövõtjate esindajaid hõlmav kutseorganisatsioon, ilma et riik sekkuks;
d)
maksudest saadud vahendeid kasutatakse ainult kõnealuse meetme rahastamiseks, ilma et riik võiks sekkuda.
(116)
Seejuures on ilmselge, et kõnealune meede ei vasta kõikidele Pearle’i kohtuasjas tehtud otsuses toodud tingimustele. Esiteks reguleerivad Interbevi loomist, ülesandeid ja tegevust riiklikud õigusaktid (vt põhjendused 10 ja 14) ning organisatsiooni tegevuse rahastamine kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude abil eeldab riigi sekkumist (vt põhjendus 10). Lisaks on põllumajandusseadustiku artiklis 632-2-1 sätestatud, et tootmisharudevahelised organisatsioonid toetavad riiklike ja Euroopa Liidu põllumajandusstrateegiate elluviimist ning võivad saada eeliseid riigiabi andmise korral. Seega võib Interbevi vaadelda riigi toetatava poliitika elluviimise vahendina, mille tegevust saab seostada mitme tootmisharu üldiste huvidega (vt põhjendused 40 ning 61 ja sellele järgnevad põhjendused). Samuti võib Interbevi põhikirja kohaselt tootmisharudevahelise organisatsiooni eelarvesse maksta riiklikke otsetoetusi. Ja lõpuks, pidades silmas rahastatud teadusuuringute alase tegevuse eesmärke, mis on seotud üldiste huvidega (vt põhjendus 10), ei ole võimalik kindlalt väita, et käesoleval juhul on abisaajateks üksnes maksukohustuslased.
(117)
Neist kaalutlustest lähtuvalt leiab komisjon, et kõnealuse abi puhul on tegemist riigi antava abiga ja et abi rahastatakse riigi ressurssidest.
1.3. KAUBANDUSE MÕJUTAMINE JA KONKURENTSI MOONUTAMINE
(118)
Et abi suhtes kohaldataks ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 sätteid, peab abi lisaks muule mõjutama konkurentsi ja liikmesriikidevahelist kaubandust. Selle kriteeriumi puhul eeldatakse, et abisaaja tegeleb majandustegevusega.
(119)
Et otsustada, kas kõnealuse abi suhtes kohaldatakse ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 sätteid, tuleb lõpuks kindlaks määrata, kas kõnealune abi võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ja moonutada konkurentsi.
(120)
Euroopa Kohus on sedastanud, et kui teatav liikmesriigi antav eelis parandab teatava ettevõtete kategooria positsiooni teiste, antud ettevõttega ühendusesisese kaubanduse alal konkureerivate ettevõtete suhtes, tuleb viimaseid käsitada kõnealusest eelisest mõjutatavatena, (35) millest piisab selleks, et tuvastada konkurentsi moonutamise olemasolu.
(121)
Seda, et lihasektoris toimub liikmesriikidevaheline kaubandus, tõendab piisavalt asjaolu, et kõnealuses sektoris on kehtestatud ühine turukorraldus (36). Näitena võib märkida, et Prantsusmaa lihatoodete osa ühendusesisesest kaubandusest moodustas ligikaudu 15 % kõnealuste toodete kaubandusest kogu Euroopa Liidus (37).
(122)
Seega võivad vaatlusalused meetmed mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, kuivõrd need soodustavad omamaist tootmist teistest liikmesriikidest pärinevate toodete arvel. Lihasektor oli käesoleva otsusega hõlmataval ajajärgul ühenduse tasandil konkurentsile äärmiselt avatud sektor, olles seega väga tundlik igasuguse meetme suhtes, millega soositi ühe või teise liikmesriigi toodangut.
1.4. OTSUS ELI TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 107 LÕIKE 1 TÄHENDUSES RIIGIABI LAADI KOHTA
(123)
Eelnenud kaalutlustest lähtuvalt leiab komisjon, et käesoleval juhul on abisaajatele suunatud meetmete tulemusena neile antud eeliseid, mida teistel ettevõtjatel ei ole, ning et kõnealused meetmed kahjustavad või ähvardavad kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, kuivõrd need võivad kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust.
(124)
Seetõttu järeldab komisjon, et kõnealuse meetme suhtes kohaldatakse ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 sätteid ning tegemist on riigiabiga.
2. ABI KOKKUSOBIVUSE UURIMINE
2.1. OTSUSE KOHALDAMISALA
(125)
Nagu eespool selgitatud, on Prantsusmaa ametiasutused seisukohal, et kõnealune otsus peaks hõlmama üksnes 12. juuni 2001. aasta tootmisharudevahelist kokkulepet (vt põhjendus 56).
(126)
Abimeetme NN 34/95 (38) käsitlemise raames ei olnud komisjonil teavet FNE maksude või nendega seotud meetmete rahastamise süsteemi kohta. Lisaks hõlmas komisjoni seisukoht üksnes teatavate loomakasvatajate investeeringutoetusi, eeskätt oli tegemist nende esimeste loomade hankimisega. Komisjon ei võtnud seisukohta ka kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude ega geneetilise tõuaretuse, geeniinfosüsteemi, biotehnoloogia ja majandusuuringute jaoks antava abi kohta, samuti Interbevi maksude abil rahastatavate reklaamikampaaniate, tehnilise abi meetmete, teadusuuringute ja katsete kohta, millest komisjonile ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 kohaselt ei teatatud.
(127)
Kõnealustele meetmetele osutasid Prantsusmaa ametiasutused 29. aprilli 1996. aasta kirjas seoses menetlusega NN 49/96, kuid selles toodi välja vaid FNEga seotud meetmed.
(128)
Vastuseks nimetatud kirjale küsis komisjon 30. mai 1996. aasta kirjas (VI/021559) siiski lisateavet, et saada aru, milline laad ja ulatus on loomade identifitseerimise ja valiku menetluste täiustamise ja arendustegevuse teel oma tegevust ümber struktureerivate loomakasvatusettevõtete toetuseks võetavatel finantsmeetmetel. Ühtlasi palus komisjon täita kõnealuseid meetmeid kirjeldava küsimustiku. Prantsusmaa ametiasutused ei vastanud sellele kirjale ning komisjon ei ole väljendanud oma seisukohta kõnealuste meetmete kokkusobivuse suhtes ühisturuga. Komisjon alustas 9. juuli 2003. aasta kirjas (39) kõnealuse abi suhtes ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetlust.
(129)
Põllumajandusfondi makse hõlmavat 15. juuni 1994. aasta tootmisharudevahelist kokkulepet ja Interbevi makse hõlmavat 18. detsembri 1995. aasta tootmisharudevahelist kokkulepet ning kõnealuste kokkulepete alusel rahastatavat riigiabi tuleb vaadelda riigiabi kohta kehtestatud eeskirjade põhjal niivõrd, kuivõrd sellise abi kohta puudub komisjoni kinnitus.
(130)
Sellest tulenevalt käsitleb käesolev otsus samaväärselt nii FNE makse hõlmavat 15. juuni 1994. aasta kokkulepet kui ka Interbevi makse hõlmavat 18. detsembri 1995. aasta kokkulepet. Nende kokkulepete analüüsi käigus ei võtnud komisjon niinimetatud tootmisharudevaheliste maksudega rahastatavate meetmete suhtes seisukohta.
(131)
Nagu nähtub põhjendusest 57, nõustusid Prantsusmaa ametiasutused sellise tõlgendusega vaikides.
2.2. ELI TOIMIMISE LEPINGU ARTIKLI 107 LÕIKE 3 KOHALDAMINE
(132)
ELi toimimise lepingu artikkel 107 hõlmab erandeid riigiabi ELi toimimise lepinguga kokkusobimatuse üldpõhimõttest, kuigi mõnda neist eranditest, nagu eeskätt kõnealuse artikli lõikes 2 nimetatud erandeid, ei saa ilmselgelt käesoleval juhul kohaldada. Neid erandeid ei nimetanud ka Prantsusmaa ametiasutused.
(133)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 3 sätestatud erandeid tuleb tõlgendada üksnes teatava piirkondliku või sektoripõhise abiprogrammi uurimise käigus või üldise abi kavade konkreetse kohaldamise korral. Neid erandeid on võimalik kohaldada vaid juhul, kui komisjon jõuab järeldusele, et abi on vajalik mõne asjakohase eesmärgi täitmiseks. Selliste erandite kohaldamine abimeetmete korral, mis ei vasta niisugusele määratlusele, häiriks ühenduse huvide seisukohalt põhjendamatult liikmesriikidevahelist kaubandust ja võiks moonutada konkurentsi ning seaks teatud liikmesriikide ettevõtjad ebaõiglaselt eelisolukorda.
(134)
Komisjon on seisukohal, et kõnealuse abi eesmärk ei ole edendada majandusarengut piirkondades, kus elatustase on erakordselt madal või kus valitseb tõsine tööpuudus, nagu on sätestatud artikli 107 lõike 3 punktis a. Samuti ei ole tegemist abiga üleeuroopalist huvi pakkuva tähtsa projekti elluviimiseks või mõne liikmesriigi majanduses tõsise häire kõrvaldamiseks artikli 107 lõike 3 punkti b tähenduses. Ka ei ole kõnealuse abi puhul tegemist abiga kultuuri edendamiseks ja kultuuripärandi säilitamiseks artikli 107 lõike 3 punkti d tähenduses.
(135)
Artikli 107 lõike 3 punktiga c on aga ette nähtud, et siseturuga võib kokkusobivaks pidada abi teatud majandustegevuse või teatud majanduspiirkondade arengu soodustamiseks, kui niisugune abi ei mõjuta ebasoovitavalt kaubandustingimusi määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega. Et kõnealuses artiklis sätestatud erandit oleks võimalik kohaldada, peab abi aitama kaasa kõnealuse sektori arengule.
2.3. TEATAMATA MEETMETE SUHTES KOHALDATAVATE SUUNISTE KINDLAKSMÄÄRAMINE
(136)
Ühenduse suuniste (riigiabi kohta põllumajandus- ja metsandussektoris) punkti 194 ja komisjoni teatise (kohaldatavate eeskirjade kindlaksmääramise kohta õigusvastase riigiabi hindamiseks) (40) alusel tuleb kõiki nõukogu määruse (EÜ) nr 659/1999 (41) artikli 1 punkti f kohaselt ebaseaduslikke abimeetmeid hinnata vastavalt abi andmise hetkel kehtivatele eeskirjadele ja suunistele (42).
(137)
Erisuuniseid põllumajandussektori jaoks on kohaldatud alates 1. jaanuarist 2000. Seega tuleb igasugust pärast seda kuupäeva antud abi hinnata asjaomasel ajal kohaldatud suuniste alusel. Ajavahemikul 1. jaanuarist 2000 kuni 31. detsembrini 2006 kohaldati ühenduse suuniseid põllumajandussektoris antava riigiabi kohta. Alates 1. jaanuarist 2007 on kohaldatud ühenduse suuniseid riigiabi kohta põllumajandus- ja metsandussektoris aastateks 2007-2013.
(138)
Seevastu enne osutatud kuupäeva antud abi tuleb käesoleval juhul hinnata enne 1. jaanuari 2000 kohaldatud õigussätete ja menetluskorra alusel.
2.4. KOHUSTUSLIKUKS MUUDETUD VABATAHTLIKE MAKSUDE KOKKUSOBIVUS ÜHISE TURUKORRALDUSEGA
(139)
Kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude ühise turukorraldusega kokkusobivuse kohta leidis komisjon, pidades silmas 22. mai 2003. aasta otsust Freskot’ kohtuasjas, (43) et kõnealusel juhul ei mõjutanud kohustuslikuks muudetud vabatahtlikud maksud otseselt või kaudselt asjaomaste lõpptoodete hindu, sest maksud ei mõjuta toodete hinda, vaid hinnad määratakse kindlaks vabaturu tingimustes. Lihatoodete ja elusloomadega seotud suuremad kulud tasakaalustatakse rahastatavate meetmete abil saadavate eelistega. Seetõttu võib järeldada, et maksude mõju hindadele on ülimalt piiratud või puudub täiesti.
(140)
Esitatud teabe põhjal ei ole komisjonil vastuväiteid kõnealuse abikava rahastamise suhtes.
2.5. MEETMETE ANALÜÜS KOHALDATAVATE ÕIGUSAKTIDE ALUSEL
2.5.1. Liha pealt võetavate maksude abil ellu viidud meetmed
2.5.1.1. Reklaam
(141)
Reklaamimeetmete elluviimiseks antava abi puhul tuleb enne 1. jaanuari 2002 antud abi kokkusobivust hinnata vastavalt põllumajandustoodete ja teatavate EMÜ asutamislepingu II lisas loetlemata toodete reklaamimiseks antava riigiabi raamistikule (44) ja pärast kõnealust kuupäeva antud abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt ühenduse suunistele EÜ asutamislepingu I lisas loetletud ja teatavate I lisas loetlemata toodete reklaamimiseks antava riigiabi kohta (45).
(142)
1987. aasta raamistik ja 2002. aasta suunised lähtuvad põhiosas samadest põhimõtetest. Neis nähakse ette positiivsed ja negatiivsed kriteeriumid, mida tuleb järgida kõikides riigiabikavades. Seega ei saa olla tegemist reklaamimeetmetega, mis on vastuolus ELi toimimise lepingu artikliga 34 või teisese ühenduse õigusega, ega selliste meetmetega, mis on suunatud konkreetsetele ettevõtjatele. Prantsusmaa ametiasutuste esitatud teabe alusel võib järeldada, et kõnealused meetmed vastavad mitmele osutatud raamistiku ja suuniste positiivsele kriteeriumile, kuivõrd need on kindlalt seotud põllumajandustoodangu ülejäägi realiseerimisega ning teiselt poolt kvaliteetsete toodete ja tervisliku toitumise arendamisega.
(143)
Prantsusmaa ametiasutused selgitasid lisaks, et reklaamimeetmete käigus edastatud sõnumite eesmärk ei olnud kallutada tarbijaid mitte ostma teiste liikmesriikide tooteid või neid tooteid halvustada ning et reklaamiks ei kasutatud konkreetse ettevõtja või üksiktootja tooteid.
(144)
Seoses abi maksimaalse määraga toodi esile asjaolu, et reklaamimeetmete puhul võib riikliku rahastamise osatähtsus ulatuda 50 protsendini, ülejäänu peavad eraldama kutseorganisatsioonid ja abisaajatest tootmisharudevahelised organisatsioonid vabatahtlike maksude, maksutaoliste lõivude või kohustuslike maksude kogumise teel. Käesoleval juhul rahastatakse meetmeid täies ulatuses maksutaolise lõivu vahenditega, kusjuures kampaaniates osalevate kutseala esindajate rahaline panus ulatub 50 protsendini nende kuludest.
(145)
Komisjon on seisukohal, et käesoleval juhul on reklaamimeetmete rahastamiseks kasutatavad riigiabimeetmed kehtestatud kooskõlas ühenduse kohaldatavate õigusaktidega.
2.5.1.2. Tehnilise abi meetmed
(146)
Enne 1. jaanuari 2000 antud abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt komisjoni menetluskorrale, mis põhineb ettepanekul loomakasvatuse ja loomakasvatussaaduste sektoris liikmesriikide antava riigiabiga seotud vajalike meetmete kohta, (46) ning pärast kõnealust kuupäeva antava abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt põllumajandussuunistele (47).
(147)
Enne 2000. aastat kohaldatud komisjoni menetluskord ja 2000. aastal vastu võetud põllumajandussuunised lähtuvad põhiosas samadest põhimõtetest. Nii on abimeetmed, mille osatähtsus ulatub kuni 100 protsendini abikõlblikest kuludest, lubatud vaid teavitamisega seotud tehnilise abi, raamatupidamisabi ja tehnikauudiste tutvustamise meetmete ning põllumajandustöötajate koolituse puhul.
(148)
Seoses suuniste vastuvõtmisega 2000. aastal lisandus uus tingimus, mille kohaselt abimeetmed peavad olema kättesaadavad kõikidele asjaomastele isikutele, kes tegutsevad kõnealuses piirkonnas ning vastavad objektiivselt määratletud kriteeriumidele, ning mille kohaselt antava abi kogusumma ei või ületada 100 000 eurot ühe abisaaja kohta kolmeaastase ajavahemiku kestel või VKE puhul 50 % abikõlblikest kuludest, kusjuures kohaldatakse suuremat osutatud summadest. Prantsusmaa ametiasutused selgitasid, et tingimus meetmete tulemuste kättesaadavuse kohta kõikidele võimalikele kutseala huvitatud esindajatele on täies ulatuses täidetud. Komisjon leidis Prantsusmaa ametiasutuste esitatud andmete alusel ning võttes arvesse abisaajate väga suurt arvu, et maksimaalse abisumma tingimus on täidetud.
(149)
Komisjon on seisukohal, et käesoleval juhul on tehnilise abi meetmete rahastamiseks kasutatavad riigiabimeetmed kehtestatud kooskõlas ühenduse kohaldatavate õigusaktidega.
2.5.1.3. Teadusuuringud ja katsed
(150)
Teadusuuringute ja katsetega seotud meetmete puhul tuleb enne 1. jaanuari 2000 antud abi kokkusobivust hinnata vastavalt ühenduse raamistikule teadus- ja arendustegevuseks antava riigiabi kohta ning komisjoni teatisele, millega muudeti kõnealust raamistikku, ning pärast osutatud kuupäeva antud abi kokkusobivust hinnata vastavalt põllumajandussuunistele, mille punktis 17 on osutatud kõnealusele raamistikule.
(151)
Ühenduse raamistikus on sätestatud, et siseturuga kokkusobivaks võib lugeda kuni 100 protsendini ulatuvat abi isegi juhul, kui teadusuuringute ja arendustegevusega tegeleb ettevõtja, kui seejuures on igal juhul täidetud neli tingimust:
a)
abi peab hõlmama asjaomase sektori üldist huvi ega tohi tekitada konkurentsimoonutusi teistes sektorites;
b)
teavet tuleb anda vähemalt üleriigilise levikuga asjakohastes väljaannetes, mitte piirduda üksnes erialaorganisatsioonide liikmetega; eesmärk on tagada, et kõik asjast tõenäoliselt huvitatud ettevõtjad saaksid uurimistegevuse alustamisest või elluviimisest kiiresti teada ja tulemused oleksid kõikidele huvitatud isikutele nõudmise korral kättesaadavad. Selline teave tuleb avaldada samal ajal koos muu erialaorganisatsioonide liikmetele antava teabega;
c)
töö tulemused tuleb teha kasutamiseks kättesaadavaks kõikidele asjaomastele isikutele, sealhulgas abisaajatele, võrdsetel hinna- ja ajatingimustel;
d)
abi peab vastama mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus sõlmitud põllumajanduskokkuleppe II lisas „Sisetoetused: vähendamiskohustusest vabastamise alus” (48) sätestatud tingimustele.
(152)
Prantsusmaa ametiasutused selgitasid seoses sellega, et Interbevi teadusuuringute ja tehniliste katsetega seotud meetmeid võeti kõikide kõnealuses valdkonnas tegutsevate isikute huvides. Lisaks jagas organisatsioon saadud tehnilisi teadmisi ja soovitusi, korraldades koolitusi ja levitades dokumente, teatisi, kokkuvõtteid, infovoldikuid ja elektroonilisi teavikuid. Kõik veise- ja lambalihasektori loomakasvatajad, tapakeskuste käitajad, töötlejad või turustajad võisid teistega samal ajal ja lihtsa sooviavalduse alusel ilma diskrimineerimata kasutada uuringute tulemusi ja kokkuvõtteid. Prantsusmaa ametiasutused teatasid samuti, et kõnealuste meetmetega seoses ei antud tootjatele või töötlejatele mingeid otsetoetusi ning et kõnealused meetmed vastavad Euroopa Liidu sõlmitud rahvusvahelistele kaubanduskokkulepetele.
(153)
Komisjon on seisukohal, et kõnealune teadusuuringute ja katsetega seotud meetmete rahastamiseks kasutatav riigiabi on kehtestatud kooskõlas ühenduse kohaldatavate õigusaktidega.
2.5.2. FNE võetud meetmed
2.5.2.1. Tehnilise abi meetmed
(154)
Tehnilise abi meetmete puhul tuleb enne 1. jaanuari 2000 antud abi kokkusobivust hinnata vastavalt komisjoni menetluskorrale, mis põhineb ettepanekul loomakasvatuse ja loomakasvatussaaduste sektoris liikmesriikide antava riigiabiga seotud vajalike meetmete kohta, (49) ning pärast kõnealust kuupäeva antava abi kokkusobivust tuleb hinnata vastavalt põllumajandussuunistele (50).
(155)
Enne 2000. aastat kohaldatud komisjoni menetluskord ja 2000. aastal vastu võetud põllumajandussuunised lähtuvad põhiosas samadest põhimõtetest. Nii on abimeetmed, mille osatähtsus ulatub kuni 100 protsendini abikõlblikest kuludest, lubatud vaid teavitamisega seotud tehnilise abi, raamatupidamisabi ja tehnikauudiste tutvustamise meetmete ning põllumajandustöötajate koolituse puhul.
(156)
Seoses suuniste vastuvõtmisega 2000. aastal lisandus uus tingimus, mille kohaselt abimeetmed peavad olema kättesaadavad kõikidele asjaomastele isikutele, kes tegutsevad kõnealuses piirkonnas ning vastavad objektiivselt määratletud kriteeriumidele, ning mille kohaselt antava abi kogusumma ei või ületada 100 000 eurot ühe abisaaja kohta kolmeaastase ajavahemiku kestel või VKE puhul 50 % abikõlblikest kuludest, kusjuures kohaldatakse suuremat osutatud summadest.
(157)
Prantsusmaa ametiasutused rõhutasid, et kõikide rahastatavate meetmete mõte oli kaitsta kõikide veise- või lambakasvatajate üldisi huve ning ühelgi juhul ei olnud tegemist selliste meetmetega, millest saadav kasu oleks piiratud konkreetsete ettevõtjate või konkreetsete ettevõtjarühmadega.
(158)
FNE rahalise abi osatähtsus jäi tavaliselt alla 50 % tööde ja uuringute maksumusest. Abi osatähtsus võis üksikute projektide puhul tõusta üle 50 %, kuid see ei ületanud ühelgi juhul 100 %.
(159)
Majandusuuringute rahastamisel jälgiti ühelt poolt 100 000 euro piiri ühe loomakasvataja kohta kolme aasta jooksul ning teiselt poolt seda, et peetaks kinni nõudest abi kättesaadavuse kohta kõikidele loomakasvatajatele.
(160)
Komisjon on seisukohal, et käesoleval juhul on tehnilise abi meetmete rahastamiseks kasutatavad riigiabimeetmed kehtestatud kooskõlas ühenduse kohaldatavate õigusaktidega.
2.5.2.2. Teadusuuringud ja katsed
(161)
Teadusuuringute ja katsetega seotud meetmete puhul tuleb enne 1. jaanuari 2000 antud abi kokkusobivust hinnata vastavalt ühenduse raamistikule teadus- ja arendustegevuseks antava riigiabi kohta ning komisjoni teatisele, millega muudeti kõnealust raamistikku, ning pärast osutatud kuupäeva antud abi kokkusobivust hinnata vastavalt põllumajandussuunistele, mille punktis 17 on osutatud kõnealusele raamistikule.
(162)
Ühenduse raamistikus on sätestatud, et siseturuga kokkusobivaks võib lugeda kuni 100 protsendini ulatuvat abi isegi juhul, kui teadusuuringute ja arendustegevusega tegeleb ettevõtja, kui seejuures on igal juhul täidetud neli tingimust:
a)
abi peab hõlmama asjaomase sektori üldist huvi ega tohi tekitada konkurentsimoonutusi teistes sektorites;
b)
teavet tuleb anda vähemalt üleriigilise levikuga asjakohastes väljaannetes, mitte piirduda üksnes erialaorganisatsioonide liikmetega; eesmärk on tagada, et kõik asjast tõenäoliselt huvitatud ettevõtjad saaksid uurimistegevuse alustamisest või elluviimisest kiiresti teada ja tulemused oleksid kõikidele huvitatud isikutele nõudmise korral kättesaadavad. Selline teave tuleb avaldada samal ajal koos muu erialaorganisatsioonide liikmetele antava teabega;
c)
töö tulemused tuleb teha kasutamiseks kättesaadavaks kõikidele asjaomastele isikutele, sealhulgas abisaajatele, võrdsetel hinna- ja ajatingimustel;
d)
abi peab vastama mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus sõlmitud põllumajanduskokkuleppe II lisas „Sisetoetused: vähendamiskohustusest vabastamise alus” sätestatud tingimustele.
(163)
Käesoleval juhul levitati kõikide majandusuuringute lõplikke tulemusi ja uurimisprogrammide elluviimise käigus kogutud andmeid laialdaselt. Kõik fondi rahastatud tööde tulemusena saadud andmed avaldati ja neid levitati süsteemselt, et loomakasvatajad ja nende piirkondlikud organisatsioonid saaksid neid kasutada ja nendega võrdsetel alustel tutvuda.
(164)
Saadud tulemuste laialdaseks levitamiseks loomakasvatajate ja tehniliste töötajate seas kasutati kaht peamist kanalit - loomakasvatajate kutseorganisatsioonide ja Loomakasvatusinstituudi tehnika- ja majandusväljaandeid.
(165)
Võttes arvesse tööde seotust üldiste huvidega, ei nähtud kõnealuste andmete jaoks ette mingeid ärilisi rakendusi. Seega ei teki küsimust kasutuslõivudega seotud kulude või kasutusõiguse saamise kohta. Nende meetmete puhul olid tegelikud abisaajad kõik veise- ja lambakasvatajad, kellele edastati tehtud tööde teoreetilised ja praktilised tulemused.
(166)
Rahastatud uuringutega seoses ei nähtud ette mingeid tootjatele või töötlejatele tehtavaid otsemakseid. Meetmed vastavad mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay voorus sõlmitud põllumajanduskokkuleppe II lisas „Sisetoetused: vähendamiskohustusest vabastamise alus” sätestatud tingimustele.
(167)
Komisjon on seisukohal, et kõnealune teadusuuringute ja katsetega seotud meetmete rahastamiseks kasutatav riigiabi on kehtestatud kooskõlas ühenduse kohaldatavate õigusaktidega.
2.6. ABIMEETMETE RAHASTAMINE
(168)
Et abimeetmeid rahastatakse maksutaolise lõivu (kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude) abil, peab komisjon vaatlema korraga nii rahastatavaid meetmeid, st antavat abi, kui ka selle abi rahastamise korda. Euroopa Kohtu kohtupraktikas (51) on sätestatud, et kui abimeetmete rahastamise viis - eeskätt kohustuslike maksude puhul - on abimeetme lahutamatu osa, peab komisjon abimeetme uurimisel võtma arvesse ka abi rahastamise viisi.
(169)
Kui rahastamisviis on abimeetme lahutamatu osa, tuleb silmas pidada mitmeid kriteeriume: maksutulu võib kasutada üksnes abi rahastamiseks ning see tuleb selleks ära kasutada, (52) maks peab olema abimeetmega seotud viisil, mis on kooskõlas asjaomase siseriikliku õigusega, (53) ning maksu suurus peab mõjutama otseselt antava riigiabi suurust (54).
(170)
Nimetatud kriteeriumide kohaldamise tulemusena tõi komisjon esile järgmised asjaolud. Esiteks märkis komisjon, et kohustuslikud maksud määratakse kindlaks asjaomaste meetmete õigusliku alusega, st korralduse alusel laiendatud tootmisharudevaheliste kokkulepetega. See tähendab, et kõik maksud tasutakse otse asjaomasesse fondi ning need ei kajastu Interbevi üldeelarves või riigieelarves. Seega tuleb maksusummasid käsitada abimeetmete rahastamiseks reserveeritutena ja kasutada neid kehtiva siseriikliku õiguse kohaselt abimeetme rahastamiseks. Teiseks märkis komisjon, et abimeetmeid rahastati üksnes asjaomasest sektorist pärinevate maksude abil. Interbevil puuduvad muud rahastamisallikad ettenähtud meetmete täiendavaks rahastamiseks. Sellest tulenevalt võib väita, et lõivusumma mõjutab antava riigiabi suurust otseselt.
(171)
Osutatud asjaoludest lähtuvalt jõudis komisjon järeldusele, et abi rahastamise viis, käesoleval juhul kohustuslikuks muudetud vabatahtlikud maksud, on abimeetme lahutamatu osa ning seega tuleb seda abi kokkusobivuse uurimisel arvesse võtta. Kuna kõnealune rahastamisviis võib olla vastuolus ELi toimimise lepingu artikliga 110, ei ole komisjonil võimalik kinnitada abikava kooskõla aluslepinguga, kui ta tuvastab diskrimineeriva olukorra imporditavate toodete ja omamaiste toodete vahel (55) või eksporditavate toodete ja omamaiste toodete vahel (56).
(172)
Antud juhul võetakse maksu nii omamaiste toodete, eksporditava liha ja eksporditavate elusloomade pealt (liha pealt võetavad kohustuslikuks muudetud vabatahtlikud maksud) kui ka imporditavate toodete pealt (FNE kohustuslikuks muudetud vabatahtlikud maksud).
(173)
Komisjon uurib teatavaid liha pealt võetavate maksudega ja FNE maksudega seotud asjaolusid niivõrd, kuivõrd need maksud võivad kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust.
2.6.1. Liha pealt võetavad maksud (Interbevi maksud)
2.6.1.1. Imporditav liha
(174)
Nagu põhjenduses 82 osutatud, ei olnud ajavahemikul 1996-2004 imporditava liha pealt maksu tasumine Prantsusmaa õigusaktide järgi kohustuslik. Seega jääb selline liha käesoleva otsuse kohaldamisalast välja, kuna tegemist ei ole riigiabi kui sellisega. Puudub üks põhjenduses 10 nimetatud nõutavatest tingimustest, st maksude tasumise kohustus. Sellest ja varem nimetatud asjaoludest tingituna ei ole imporditavatelt toodetelt võetava lõivu abil rahastatavate meetmete puhul tegemist riigiabiga ning seetõttu käesolev otsus nende kohta ei kehti.
2.6.1.2. Eksporditavad tooted
(175)
Nagu põhjenduses 16 ja sellele järgnevates põhjendustes (57) osutatud, on alates 1. jaanuarist 1996 maksu võetud teistesse liikmesriikidesse suunatavate toodete pealt, kuigi alates 2001. aastast on rakendatud kõnealuse maksu osalist hüvitamist. Selline maks võib Euroopa Kohtu kohtupraktikast lähtuvalt põhjustada diskrimineerivat suhtumist eksportijatesse, kui maksu abil rahastatavad meetmed neile ei laiene ega tasakaalusta eksportijate kantavat lisakoormust (58). Seega tuleb näidata, et kõnealusest maksust saadava tulu kasutamisega ei eelistatud Prantsusmaal turustatud omamaist toodangut eksporditud omamaise toodangu arvel.
(176)
Eksporditavaid elusloomi ja eksporditavat liha hõlmavateks konkreetseteks meetmeteks olid eeskätt reklaamiüritused (näiteks rahvusvahelised messid, kutsealase teabe levitamise ja avalike suhete alased meetmed, Berliini Roheline Nädal, välismaal toimunud lihatükeldamiskoolitus).
(177)
Elusloomi ja liha hõlmavateks üldise ulatusega meetmeteks sihtturust sõltumata olid nii Prantsusmaal kui ka väljaspool Prantsusmaad toimunud reklaamiüritused, näiteks kampaaniad, mis olid seotud Euroopa kvaliteetveisega, tapakeskustega ja „lihatõugudega”, ning teatavad uuringud toiduohutuse, loomade heaolu, kvaliteedijuhtimise, toodete kirjeldamise, sertifitseerimise ning veiseliha päritolu jälgitavuse valdkonnas, mille tulemusi levitati laialdaselt nii Prantsusmaal kui ka väljaspool Prantsusmaad.
i) Teistesse liikmesriikidesse suunatud liha ja elusloomad
(178)
Prantsusmaa ametiasutuste väitel ei hõlmanud meetmed, mille eesmärk oli toetada liha ja elusloomade viimist teistesse liikmesriikidesse, ei eraldi ega koos omamaiste toodetega kõiki kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude abil rahastatavaid meetmeid.
(179)
Seetõttu tuleks aastate kaupa ja kokkuvõtlikult vaadelda, kas tootmisharudevahelisi meetmeid kohaldati teistesse liikmesriikidesse suunatud toodete suhtes.
(180)
Järgnevas tabelis on eurodes väljendatuna aastate kaupa toodud kohustuslikuks muudetud vabatahtlikest maksudest saadud tulu jagunemine Interbevi eri meetmete vahel ning üksnes eksporditavatele toodetele või ühtaegu nii eksporditavatele kui ka omamaistele toodetele suunatud meetmete protsendimäär.
Aastad
Kõiki tooteid hõlmavad meetmed
Ainult Prantsusmaa tooteid hõlmavad meetmed
Ainult eksporditavaid tooteid hõlmavad meetmed
Meetmete maht aasta kohta
Protsent kõikidest rahastatavatest meetmetest
(ümardatud)
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
Tabelist ilmneb, et kogu vaadeldava ajavahemiku jooksul moodustasid imporditud toodetele suunatud meetmed keskmiselt ligikaudu 44 % kõikidest kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude abil rahastatavatest meetmetest. Tuleb täpsustada, et Prantsusmaa ametiasutuste väitel oli eksporditavate toodete pealt võetavatest maksudest saadava tulu osatähtsus sama ajavahemiku kestel 15 % (59). Lisaks väitsid Prantsusmaa ametiasutused, et 15 % suurune määr oli keskmine väärtus, ning edastasid arvandmed kõikide aastate kohta, millest ilmnes, et eksporditud toodete pealt võetud maksude osatähtsus ei ületanud kunagi 18 %.
ii) Kokkusobivus ELi toimimise lepingu artikliga 110
(182)
Võttes arvesse Euroopa Kohtu otsust Nygårdi kohtuasjas (60) ja asjaolu, et lõivu abil rahastatavate meetmete puhul on tegemist riigiabiga ELi toimimise lepingu artikli 107 tähenduses, ning asjaolu, et tegemist ei ole ELi toimimise lepingu artikliga 110 vastuolus oleva diskrimineerivat laadi lõivuga, sest seda kohaldati samamoodi ka eksporditavate toodete ja elusloomade suhtes, millele laienesid lõivust tulenevad eelised, on komisjon seisukohal, et eksporditavate toodete pealt võetavast ja Interbevi meetmete rahastamiseks kasutatavast lõivust saadav tulu kujutab endast ELi toimimise lepingu sätetega ja eeskätt selle artikliga 107 kooskõlas oleva abi rahastamist ning et sellest tulenevalt on sel viisil rahastatav riigiabi aluslepinguga kokkusobiv.
2.6.2. FNE maksud
2.6.2.1. Imporditavad elusloomad
(183)
Prantsusmaa ametiasutuste väitel oli kuni 2003. aastani FNE-le tasutavaid makse võimalik kohaldada elusloomade suhtes, kes kasvatati väljaspool Prantsusmaa territooriumi, kuid kes toodi tapmiseks Prantsusmaale.
(184)
Pärast komisjoni avaldatud kahtlusi kinnitasid Prantsusmaa ametiasutused, et nad on muutnud tootmisharudevahelise kokkuleppe teksti, välistades imporditavate või Prantsusmaale sissetoodavate elusloomade pealt võetava maksu. Prantsusmaa ametiasutuste väitel võeti kõnealuseid makse ainult Prantsusmaal kasvatatud ja tapetud loomade pealt.
(185)
Tootmisharudevahelise kokkuleppe muudatustest komisjonile ei teatatud. Edastati üksnes 2. veebruari 2005. aasta korraldus (vt põhjendus 87), milles täpsustatakse, et FNE makse võetakse ainult liha pealt, mis pärineb Prantsusmaal kasvatatud loomadelt, kes on tapetud Prantsuse emamaal.
(186)
Seega hõlmas ajavahemikul 1. jaanuarist 1996 kuni 30. septembrini 2004 liha pealt võetud maks ka Prantsusmaal tapetud, kuid väljaspool Prantsusmaa territooriumi kasvatatud loomi.
(187)
Prantsusmaa ametiasutused ei suutnud tõendada, et väljaspool Prantsusmaad tegutsevad loomakasvatajad oleksid kõnealuste maksude abil saadava tuluga rahastatud meetmetest kasu saanud. Maksukohustuslaste suhtes, kes tasusid kohustuslikuks muudetud vabatahtlikku maksu ja eksportisid oma toodangut, ei kohaldatud mingit hüvitist ega maksusoodustust ning nad ei saanud ka asjaomaste abimeetmetega võimaldatavaid eeliseid. Mis puutub uurimis- ja arendustegevuse ning tehnilise abiga seotud meetmetesse, siis nendest võisid põhimõtteliselt kasu saada üksnes Prantsusmaa tootjad (Prantsusmaal kasvatatud ja tapetud veistelt pärineva liha tootjad).
(188)
Asjaolu, et elusloomade import oli kõnealusel ajavahemikul vaid marginaalse tähtsusega (61) ning et tegelikkuses oli elusloomade importijatel soovi korral võimalus imporditavate elusloomade kaal deklareerida ja maksu aluseks olevast kaalust maha arvata ning taotleda maksusummade hüvitamist, ei mõjuta komisjoni põhimõttelist otsust. Liiatigi kohaldatakse ELi toimimise lepingu artiklit 110 igasuguse, sealhulgas väikese ulatusega diskrimineerimise korral.
(189)
Võttes arvesse Euroopa Kohtu otsust Nygårdi kohtuasjas (62) ja asjaolu, et lõivu abil rahastatavate meetmete puhul on tegemist riigiabiga ELi toimimise lepingu artikli 107 tähenduses, ning asjaolu, et tegemist on ELi toimimise lepingu artikliga 110 vastuolus oleva diskrimineerivat laadi lõivuga, sest seda kohaldati samamoodi ka teistest liikmesriikidest pärinevate toodete suhtes, millele ei laienenud lõivust tulenevad eelised, on komisjon seisukohal, et teistest liikmesriikidest imporditavate elusloomade pealt võetavast ja FNE meetmete rahastamiseks kasutatavast lõivust saadav tulu kujutab endast ELi toimimise lepingu sätetega ja eeskätt selle artikliga 107 vastuolus olevat abi rahastamist ning et sellest tulenevalt ei ole sel viisil rahastatav riigiabi aluslepinguga kokkusobiv.
2.6.2.2. Eksporditavad elusloomad
(190)
Kuna FNE makse kohaldati vaid Prantsusmaal kasvatatud või tapetud loomade suhtes, järeldas komisjon, et riigist välja suunatud toodete kui selliste pealt FNE maksu ei võetud, ning need jäävad käesoleva otsuse kohaldamisalast välja.
3. ABI EBASEADUSLIKKUS
(191)
Nagu menetluse alustamise otsuses on osutatud, rõhutab komisjon, et Prantsusmaa ei ole talle ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 kohaselt enne kõnealuste meetmete rakendamist teatanud laiendamiskorraldustest, millega muudeti vabatahtlikud maksud kohustuslikuks, ega meetmetest, mida nende maksude abil rahastati (vt käesoleva otsuse põhjendus 2).
(192)
Määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punktis f on ebaseaduslik abi täpselt määratletud kui uus abi, mis on kehtestatud vastuolus ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikega 3. Kohustus uuest riigiabist teatada on sätestatud kõnealuse määruse artiklis 2.
(193)
Komisjon märgib kõigepealt kõnealuste maksude olemuse kohta, et nende täiemahuline kehtestamine eeldab maksu kinnitava akti vastuvõtmist riigiasutuse poolt. Seda silmas pidades leiab komisjon, et antud juhul on tegemist maksutaolise lõivuga, see tähendab riigi ressurssidega.
(194)
Et kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude puhul on tegemist riigi ressurssidega (nagu on näidatud põhjenduses 106 ja sellele järgnevates põhjendustes), mis kuuluvad lahutamatult abikava juurde (põhjendus 171 ja sellele järgnevad põhjendused), ning et neid makse kasutati lihasektori ettevõtjatele teatavaid eeliseid andvate meetmete rahastamiseks, on sellistest meetmetest komisjonile teatamine asutamislepingu artikli 108 lõike 3 järgi kohustuslik.
(195)
Põhjendustes 123 ja 124 on näidatud, et kuna Prantsusmaa võetud meetmetel oli riigiabile iseloomulikke omadusi, on tegemist uue abiga, millest komisjonile ei ole teatatud, ja need on seega asutamislepingu kohaselt ebaseaduslikud.
(196)
Vastavalt komisjoni teatisele kohaldatavate eeskirjade kindlaksmääramise kohta õigusvastase riigiabi hindamiseks (63) tuleb kõiki määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti f kohaselt ebaseaduslikke abimeetmeid hinnata vastavalt abi andmise hetkel kehtivatele eeskirjadele ja suunistele.
V. KOKKUVÕTE
(197)
Eeltoodu põhjal leiab komisjon, et kõnealuse abikava rahastamine kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude abil ei anna alust vastuväideteks niivõrd, kuivõrd kõnealuseid makse kohaldati omamaiste toodete ning eksporditavate toodete ja elusloomade suhtes (käesoleval juhul ajavahemikul 1996-2004 liha pealt võetud maksud).
(198)
Kui makse kohaldati ka imporditavate elusloomade suhtes (käesoleval juhul ajavahemikul 1996-2004 elusloomade pealt võetud FNE maksud), tuleneb eelnevatest põhjendustest, et kohustuslikuks muudetud vabatahtlike maksude süsteem oli siseturuga vastuolus, kuivõrd sellega rikuti ELi toimimise lepingu artikli 110 sätteid, sest Prantsusmaa ei olnud suuteline tõendama, et abi kohaldati imporditud toodete suhtes samaväärselt nagu omamaiste toodete suhtes.
(199)
Lisaks ei olnud nendest abimeetmetest ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 kohaselt komisjonile teatatud; seega oli määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 1 punkti f alusel tegemist ebaseadusliku abiga.
(200)
Komisjon väljendab kahetsust, et Prantsuse Vabariik on asjaomase abi kehtestanud ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 sätteid rikkudes.
(201)
Kuna tegemist on abiga, mida rakendati enne komisjoni lõpliku otsuse vastuvõtmist, tuleb meenutada, et ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 sätted on korralduslikku laadi menetluseeskirjad, mille vahetut mõju on Euroopa Kohus tunnustanud mitmes kohtuotsuses, (64) seega ei ole kõnealuse abi ebaseaduslikkust võimalik heastada tagantjärele tehtava otsusega (65).
(202)
Euroopa Kohus on märkinud, et kui abimeede, mille rahastamisviis on selle lahutamatuks osaks, on ellu viidud teatamiskohustust rikkudes, peavad riiklikud kohtud põhimõtteliselt otsustama konkreetselt selle abi rahastamiseks kogutud maksude või maksete tagasimaksmise. Samuti on Euroopa Kohus märkinud, et riiklikud kohtud peavad kaitsma isikute õigusi juhul, kui riiklikud ametiasutused rikuvad abi andmise keeldu, mis on sätestatud ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 viimases lauses ja millel on vahetu õigusmõju. Kui õigustatud isikud, kes võivad nimetatud alusele tugineda, osutavad sellisele rikkumisele ning see on riikliku kohtu poolt tuvastatud, peab viimane tegema kõik asjakohased järeldused riikliku õiguse alusel, milles on käsitletud nii abi rakendusmeetmete kehtivust kui ka antud rahalise toetuse tagasinõudmist (66).
(203)
Komisjon peab kohaseks võtta käesoleval juhul vastu tingimuslik otsus, kasutades määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 7 lõikega 4 talle jäetud võimalust, mille järgi komisjon võib otsusele lisada tingimused, mille täitmisel võib abi lugeda siseturuga kokkusobivaks, ja sätestada kohustused, mis võimaldavad jälgida otsuse täitmist.
(204)
Et heastada ELi toimimise lepingu artikli 110 rikkumine ja kõrvaldada tagasiulatuvalt diskrimineerimine, peab Prantsusmaa tagasi maksma lõivu selle osa, mis võeti imporditud toodete pealt (ajavahemikul 1996-2004 elusloomade pealt võetud FNE maksud), proportsionaalselt abimeetmete eelistega, mis jäid maksukohustuslastel saamata. Kõnealuse rikkumise heastamine muudab asjaomased abimeetmed ELi toimimise lepingu artikliga 107 kokkusobivaks.
(205)
Komisjon määrab kindlaks tingimused, mille alusel tagasimaksmine peab toimuma. Prantsusmaa peab maksukohustuslastele tagasi maksma selle osa lõivust, mis võeti kõnealuste imporditud toodete pealt ajavahemikul lõivu kehtestamisest kuni 2004. aasta 30. septembrini, täites täieulatuslikult järgmisi tingimusi:
a)
kui maksukohustuslased on suutelised tõendama, et nende imporditud toodete pealt võeti kohustuslikuks muudetud vabatahtlikku maksu, võivad selle lõivu tasunud maksukohustuslased riiklikes õigusaktides sätestatud ajavahemiku, kuid mitte vähem kui kuue kuu jooksul alates käesolevast otsusest teatamisest nõuda üksnes omamaiste toodete heaks suunatud teenuste rahastamiseks määratud lõivust saadud tulust proportsionaalse osa tagasimaksmist;
b)
Prantsusmaa määrab kindlaks imporditud toodete suhtes rakendatud võimaliku diskrimineerimise ulatuse. Selleks kontrollib Prantsusmaa kontrollperioodi jooksul asjaomase lõivu abil kogu riigis omamaiste toodete pealt saadud vahendite suuruse ja üksnes kõnealuste toodete suhtes kohaldatavate eeliste rahalist tasakaalu;
c)
tagasimaksmine peab toimuma hiljemalt kuue kuu jooksul alates tagasimaksmistaotluse esitamisest;
d)
tagastatavad summad tuleb aktualiseerida, arvestades nende pealt intresse alates lõivu kasseerimise hetkest kuni tegeliku tagasimaksmise kuupäevani; intresside arvestamise aluseks on komisjoni poolt viite- ja diskontomäärade kehtestamise meetodi abil kinnitatud viitemäär;
e)
Prantsusmaa ametiasutused aktsepteerivad kõiki maksukohustuslaste esitatud mõistlikke tõendusmaterjale, mis tõendavad teistest liikmesriikidest pärit toodetelt makstud lõivuosa suurust;
f)
tagasimakseõigust ei saa seada sõltuvusse teistest tingimustest, eelkõige sellest, et lõivu ei ole edasi suunatud;
g)
juhul kui maksukohustuslane ei ole veel lõivu maksnud, loobuvad Prantsuse ametiasutused ametlikult lõivu sissenõudmisest proportsionaalses osas teistest liikmesriikidest pärit toodetelt võetud lõivuosaga, mille kasutamine üksnes omamaistele toodetele suunatud abi rahastamiseks on tõendatud. Ühtlasi loobutakse võimalike intresside sissenõudmisest hilinenud makse korral;
h)
kui komisjon seda nõuab, edastavad Prantsusmaa ametiasutused komisjonile täieliku aruande, mis tõendab tagasimaksemeetme nõuetekohast täideviimist;
i)
kui mõni teine liikmesriik on maksustanud samad tooted, mille pealt Prantsusmaa võttis lõivu, kohustuvad Prantsusmaa ametiasutused maksma maksukohustuslasele tagasi selle osa lõivust, mis võeti kõnealusest liikmesriigist pärit toodete pealt;
j)
Prantsusmaa kohustub teatama käesolevast otsusest kõikidele potentsiaalsetele kõnealuse lõivu maksukohustuslastele,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
1. Eeldusel, et Prantsusmaa täidab käesoleva artikli lõikes 2 sätestatud tingimused, on Prantsusmaa võetud maksutaolise lõivu (ajavahemikul 1996-2004 teistesse liikmesriikidesse suunatud liha ja elusloomade pealt ning ajavahemikul 1996-2004 imporditud elusloomade pealt võetud kohustuslikuks muudetud vabatahtliku maksu) abil rahastatud ning toodete tutvustamiseks, reklaamiks, tehniliseks abiks, uurimis- ja arendustegevuseks ELi toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 kohaselt ebaseaduslikult antud riigiabi puhul tegemist riigiabiga, mis on alates kõnealuse maksu kehtestamisest kuni 30. septembrini 2004 siseturuga kokkusobiv ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 3 punktis c toodud tähenduses.
2. Prantsusmaa peab maksukohustuslastele tagasi maksma selle osa lõivust, mis võeti kõnealuste imporditud toodete pealt ajavahemikul lõivu kehtestamisest kuni 2004. aasta 30. septembrini, täites täieulatuslikult järgmisi tingimusi:
a)
kui maksukohustuslased on suutelised tõendama, et nende imporditud toodete pealt võeti kohustuslikuks muudetud vabatahtlikku maksu, võivad selle lõivu tasunud maksukohustuslased riiklikes õigusaktides sätestatud ajavahemiku, kuid mitte vähem kui kuue kuu jooksul alates käesolevast otsusest teatamisest nõuda üksnes omamaiste toodete heaks suunatud teenuste rahastamiseks määratud lõivust saadud tulust proportsionaalse osa tagasimaksmist;
b)
Prantsusmaa määrab kindlaks imporditud toodete suhtes rakendatud võimaliku diskrimineerimise ulatuse. Selleks kontrollib Prantsusmaa kontrollperioodi jooksul asjaomase lõivu abil kogu riigis omamaiste toodete pealt saadud vahendite suuruse ja üksnes kõnealuste toodete suhtes kohaldatavate eeliste rahalist tasakaalu;
c)
tagasimaksmine peab toimuma hiljemalt kuue kuu jooksul alates tagasimaksmistaotluse esitamisest;
d)
tagastatavad summad tuleb aktualiseerida, arvestades nende pealt intresse alates lõivu kasseerimise hetkest kuni tegeliku tagasimaksmise kuupäevani; intresside arvestamise aluseks on komisjoni poolt viite- ja diskontomäärade kehtestamise meetodi abil kinnitatud viitemäär;
e)
Prantsusmaa ametiasutused aktsepteerivad kõiki maksukohustuslaste esitatud mõistlikke tõendusmaterjale, mis tõendavad teistest liikmesriikidest pärit toodetelt makstud lõivuosa suurust;
f)
tagasimakseõigust ei saa seada sõltuvusse teistest tingimustest, eelkõige sellest, et lõivu ei ole edasi suunatud;
g)
juhul kui maksukohustuslane ei ole veel lõivu maksnud, loobuvad Prantsuse ametiasutused ametlikult lõivu sissenõudmisest proportsionaalses osas teistest liikmesriikidest pärit toodetelt võetud lõivuosaga, mille kasutamine üksnes omamaistele toodetele suunatud abi rahastamiseks on tõendatud. Ühtlasi loobutakse võimalike intresside sissenõudmisest hilinenud makse korral;
h)
kui komisjon seda nõuab, edastavad Prantsusmaa ametiasutused komisjonile täieliku aruande, mis tõendab tagasimaksemeetme nõuetekohast täideviimist;
i)
kui mõni teine liikmesriik on maksustanud samad tooted, mille pealt Prantsusmaa võttis lõivu, kohustuvad Prantsusmaa ametiasutused maksma maksukohustuslasele tagasi selle osa lõivust, mis võeti kõnealusest liikmesriigist pärit toodete pealt;
j)
Prantsusmaa kohustub teatama käesolevast otsusest kõikidele potentsiaalsetele kõnealuse lõivu maksukohustuslastele.
Artikkel 2
Prantsusmaa teatab komisjonile kahe kuu jooksul pärast käesolevast otsusest teatamist, milliseid meetmeid selle otsusega vastavuse saavutamiseks on võetud.
Artikkel 3
Käesolev otsus on adresseeritud Prantsuse Vabariigile.
Brüssel, 13. juuli 2011