ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. července 2010
o státní podpoře C 27/09 (dříve N 34/B/09) Rozpočtová podpora ve prospěch France Télévisions, kterou Francouzská republika hodlá poskytnout ve prospěch France Télévisions
(oznámeno pod číslem K(2010) 4918)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2011/140/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedenými články podaly své připomínky (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 23. ledna 2009 oznámila Francouzská republika Komisi, že zamýšlí poskytnout rozpočtovou podporu na rok 2009 ve výši 450 milionů EUR ve prospěch France Télévisions, začleněnou již do rozpočtového zákona. Komise ji dopisem ze dne 13. března 2009 požádala o doplňující informace, které Francouzská republika poskytla dne 25. května 2009. V tomto dopisu Francouzská republika rozšířila předmět oznámení a současně dala najevo záměr zavést dlouhodobý víceletý mechanismus veřejného financování France Télévisions, jehož součástí bude roční podpora.
(2)
Komise v dopisu ze dne 1. září 2009 jednak usoudila, že rozpočtová podpora schválená na rok 2009 je slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), jednak informovala Francouzskou republiku o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ohledně nového mechanismu veřejného financování France Télévisions v následujících letech.
(3)
Francouzská republika předložila své komentáře dne 7. října 2009.
(4)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k dotčené podpoře.
(5)
Komise v této věci obdržela připomínky od zúčastněných stran. Předala je Francouzské republice a umožnila jí, aby se k nim vyjádřila, a její připomínky obdržela dopisem ze dne 15. ledna 2010.
(6)
Ve dnech 23. dubna, 19. května a 22. června 2010 zaslala Francouzská republika Komisi upřesnění nebo doplňující informace.
II. PODROBNÝ POPIS MECHANISMU FINANCOVÁNÍ
(7)
Víceletý mechanismus financování, který je předmětem tohoto rozhodnutí, souvisí s financováním poslání veřejné služby France Télévisions, které Komise zkoumala ve svých rozhodnutích ze dne 10. prosince 2003 (3), 20. dubna 2005 (4), 16. července 2008 (5) a 1. září 2009 (6). Představuje nicméně opatření odlišné od opatření, která byla předmětem rozhodnutí z let 2003, 2005 a 2008. Tedy konkrétněji: rozpočtové podpory, jež jsou podrobněji popsány níže, doplní veřejné zdroje přidělované France Télévisions v rámci příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání, dříve nazývaného poplatek, který byl předmětem rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2005 a který není jakožto stávající podpora pozměněn novými ustanoveními. Účelem těchto dvou veřejných zdrojů bude pokrýt náklady na poslání veřejné služby France Télévisions, snížené o nadále existující čisté příjmy z obchodních činností.
II.1 Hlavní právní základy
(8)
Hlavní ustanovení nového mechanismu veřejného financování jsou obsažena v zákoně č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 o audiovizuální komunikaci a nové veřejné službě televize. Oznámená podpora je součástí širší reformy struktur a poslání obecného hospodářského zájmu veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, kterou zákon zavádí. Zákon tak pozměňuje zákonná ustanovení, jimiž se řídí poslání veřejné služby France Télévisions, zejména zákon č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků. Tato poslání jsou dále upřesněna v seznamu úkolů a povinností a ve smlouvě o cílech a prostředcích France Télévisions, které byly schváleny prováděcími předpisy k zákonu o svobodě sdělovacích prostředků. Zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 obsahuje rovněž finanční ustanovení, jimiž se na jednu stranu mění daňový zákoník, na druhou stranu stanoví zásada rozpočtové podpory pro France Télévisions začleněné v rozpočtovém zákoně.
II.2 Činnost a financování příjemce: France Télévisions
(9)
France Télévisions je akciová společnost založená podle článku 44-I zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků. Tento pozměněný zákon zřizuje jediný podnik, France Télévisions, který seskupuje dříve samostatné právnické subjekty různých televizních kanálů. Podléhá hospodářské a finanční kontrole francouzského státu. Její akciový kapitál je rozdělen na akcie na jméno, které smí vlastnit pouze stát. V její správní radě zasedá kromě předsedy čtrnáct členů s pětiletým mandátem, a sice dva členové parlamentu jmenovaní kulturními komisemi národního shromáždění a senátu, pět zástupců státu, pět osobností jmenovaných Nejvyšší radou pro audiovizuální vysílání a dva zástupci zaměstnanců.
(10)
France Télévisions je přední francouzskou audiovizuální skupinou. Zaměstnává zhruba 11 000 pracovníků a zahrnuje televizní kanály France 2, France 3, France 4, France 5 a France Ô vysílající na území francouzské metropole, jakož i RFO, společnost zahrnující veřejnoprávní televizní a rádiové stanice vysílající v zámořských departementech a územích. Skupina zahrnuje rovněž reklamní agenturu, ačkoli se v současnosti zkoumá možnost osvobození od tohoto závazku, a společnosti věnující se diverzifikačním činnostem. Některé kanály France Télévisions vysílají ve velkém rozsahu v několika členských státech, zejména v Belgii a v Lucembursku.
(11)
Obrat France Télévisions za rok 2007, což bylo poslední finanční období před oznámením reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, činil 2 927 milionů EUR, z toho 64,2 % pocházelo z poplatků, 28,1 % z příjmů z reklamy (reklama a sponzorování) a 7,7 % z jiných příjmů. V letech 2003 až 2007 zůstával podíl jednotlivých složek obratu relativně stálý, přičemž příjmy z reklamy a sponzorování se pohybovaly v rozmezí 30 % a 28 %. V letech 2003 až 2007 vykazovala celá skupina každoročně lehce plusový čistý výsledek, jehož souhrnná výše za toto období činí 99 milionů EUR.
(12)
Tento trend se změnil po oznámení reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání v lednu 2008, která zahrnuje zejména budoucí ztrátu příjmů z reklamních spotů. Finanční období 2008 bylo pro France Télévisions ztrátové s čistým minusovým výsledkem [50-100] (7) milionů EUR (z toho [50-100] milionů EUR za oblast veřejné služby) způsobeným zejména značným poklesem příjmů z reklamy, kterému úplně nezabránila ani výjimečná kapitálová dotace ve výši 150 milionů EUR schválená rozhodnutím Komise ze dne 16. července 2008. V roce 2009, jakmile vstoupila v platnost reforma veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, umožnila poskytnutá rozpočtová podpora ve výši 415 milionů EUR, kterou Komise schválila svým rozhodnutím ze dne 1. září 2009, téměř vykompenzovat snížení příjmů z reklamy a skupina France Télévisions vykázala lehce přebytkový čistý výsledek ([10-20] milionů EUR). Oblast veřejné služby však zůstala lehce ztrátová ve výši [0-5] milionů EUR, přičemž plusového výsledku dosáhly obchodní společnosti skupiny.
(13)
Činnosti a řízení skupiny France Télévisions v těchto posledních letech 2004-2008 a postavení podniku v perspektivě reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání byly předmětem relativně kritické zprávy francouzského Účetního dvora „France Télévisions a nová veřejnoprávní televize“. Zpráva, na niž se odvolávají jisté třetí zúčastněné strany ve svých připomínkách, byla schválena na jednání a zveřejněna dne 14. října 2009, tedy po rozhodnutí o zahájení řízení. Zpráva odkrývá dosavadní nevyužité možnosti pokroku v řízení a ve výsledcích France Télévisions a obsahuje doporučení k budoucímu zlepšení v novém kontextu reformy.
II.3 Poslání veřejné služby France Télévisions
II.3.1 Definice poslání veřejné služby v zákoně
(14)
Pozměněný článek 43-11 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 formuluje poslání veřejné služby France Télévisions a stanoví, že veřejnoprávní kanály „sledují poslání veřejné služby v obecném zájmu. Poskytují všem složkám veřejnosti souhrn programů a služeb, které se vyznačují rozmanitostí a pluralismem, požadavky na kvalitu a inovaci, dodržování ústavně zakotvených lidských práv a demokratických zásad. Předkládají rozmanitou nabídku analogových i digitálních programů v oblastech informací, kultury, vědy, zábavy a sportu. Podporují demokratickou diskuzi, výměnu názorů mezi různými částmi obyvatelstva, jakož i sociální začlenění a občanské povědomí. Vyvíjejí činnost ve prospěch sociální soudržnosti, kulturní rozmanitosti a boje proti diskriminaci a navrhují programovou tvorbu odrážející rozmanitost francouzské společnosti. Zajišťují šíření francouzského jazyka, popřípadě regionálních jazyků, a zdůrazňují rozmanitost kulturního a jazykového dědictví Francie. Přispívají k rozvoji a šíření intelektuální a umělecké tvorby a občanských, hospodářských, sociálních, vědeckých a technických znalostí, jakož i ke vzdělávání v oblasti audiovizuálního odvětví a médií. Podporují výuku cizích jazyků. Podílejí se na výchově v oblasti životního prostředí a trvalého rozvoje. Vhodnými prostředky podporují přístup neslyšících a osob s poruchou sluchu k programům, které vysílají. Zajišťují solidnost, nezávislost a pluralismus informací, jakož i pluralistický výklad myšlenkových proudů a názorů za dodržení zásady rovného zacházení a doporučení Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Subjekty veřejného sektoru audiovizuální komunikace při výkonu svých poslání přispívají k vnější audiovizuální činnosti, k šíření frankofonie a kultury a francouzského jazyka ve světě. Snaží se o rozvíjení nových služeb, které by obohatily a doplnily jejich nabídku programů, jakož i nové techniky výroby a vysílání programů a služeb audiovizuální komunikace. Každý rok je parlamentu předkládána zpráva za účelem vykázání, jak jsou prováděna ustanovení tohoto článku“.
II.3.2 Promítnutí povinností veřejné služby do činnosti France Télévisions
(15)
Pokud jde o konkrétní promítnutí těchto poslání, část I článku 44 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 uvádí, že France Télévisions je pověřena sestavováním a plánováním televizních programů a služeb audiovizuální komunikace, jež odpovídají posláním veřejné služby vymezeným v článku 43-11 a v seznamu úkolů a povinností podle článku 48 uvedeného zákona.
(16)
Nařízení č. 2009-796 ze dne 23. června 2009 nyní stanoví jednotný seznam úkolů a povinností skupiny France Télévisions. V seznamu úkolů a povinností je vymezena činnost kanálů France Télévisions se závaznými programovými úkoly vysílání, často v době vysoké sledovanosti, každodenních kulturních pořadů, hudebních pořadů, zejména klasické hudby, za současného střídání evropských nebo regionálních orchestrů, divadelních představení nebo populárně vědeckých pořadů (články 4 až 7 seznamu úkolů a povinností). France Télévisions je rovněž povinna začlenit do souhrnu svých programů evropský rozměr, zejména vysíláním reportáží o životním stylu nebo kulturním životě v ostatních členských státech a vysíláním pořadů náboženského zaměření věnovaným hlavním náboženským vyznáním zastoupeným ve Francii (články 14 a 15 seznamu úkolů a povinností). Uvedena je rovněž povinnost sdružovat širokou a vyváženou diváckou veřejnost (článek 18).
(17)
Kromě toho jsou podle článku 53 zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků uzavírány víceleté smlouvy o cílech a prostředcích mezi státem a France Télévisions na dobu tří až pěti let. Smlouvy o cílech a prostředcích stanoví za dodržení poslání veřejné služby France Télévisions zejména:
-
prioritní směry jejího rozvoje,
-
závazky přijaté se zřetelem na tvůrčí rozmanitost a inovaci,
-
minimální výši investic France Télévisions - v procentech jejích příjmů a v absolutní hodnotě - do produkce evropských filmových a audiovizuálních děl a původní tvorby ve francouzském jazyce,
-
závazky umožňující zajistit účast a občanské povědomí znevýhodněných osob, přizpůsobení všech televizních programů neslyšícím osobám nebo osobám s poruchou sluchu,
-
závazky umožňující zajistit vysílání televizních programů, které budou pomocí vhodného zařízení přístupné nevidomým nebo zrakově postiženým osobám,
-
předpokládané náklady na její činnost v každém dotyčném roce a kvantitativní i kvalitativní ukazatele plnění a zjištěných výsledků,
-
výši veřejných prostředků, které jí mají být přiděleny, a stanovení prostředků přednostně určených na rozvoj programových rozpočtů,
-
výši očekávaného výnosu z vlastních příjmů s odlišením příjmů z reklam a sponzorování,
-
hospodářský výhled v případě placených služeb,
-
popřípadě výhled v oblasti obnovení finanční rovnováhy.
(18)
V současnosti jsou povinnosti veřejné služby France Télévisions předmětem smlouvy o cílech a prostředcích na léta 2007-2010 „France Télévisions, první soubor bezplatných televizních kanálů v éře digitálního vysílání“ ze dne 24. dubna 2007, kterou podepsali odpovědní ministři a prezident France Télévisions. V oddílu cíle I.2 „Podporovat hodnoty identity veřejné služby“ smlouva stanoví cíle konkrétní činnosti provázené kvalitativními nebo kvantitativními ukazateli, jichž má být dosaženo v těchto oblastech:
-
vysíláním kulturních programů alespoň v době vysoké sledovanosti napomáhat přístupu širší veřejnosti ke kulturním programům i z hlediska demokratizace kultury,
-
odrážet pluralismus v informacích a občanskou debatu,
-
nabízet širokou škálu sportovních disciplín s důrazem na sporty méně exponované na soukromých televizních kanálech,
-
odrážet rozmanitost a zlepšovat zviditelnění složek francouzské společnosti,
-
podporovat obranu francouzské a evropské kulturní identity, chápání fungování Evropské unie a její přínosy, jakož i výuku cizích jazyků.
(19)
Smlouva rovněž stanoví víceletý finanční plán, který obsahuje opravnou doložku, jež stanoví, že stát a skupina se v závislosti na vývoji příjmů z reklamy shodnou na úpravě potřeby veřejných zdrojů, přičemž přebytky nevyčleněné na snížení této potřeby veřejných zdrojů budou přednostně vyčleněny na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby.
(20)
Po reformě byl k platné smlouvě o cílech a prostředcích připojen dodatek na léta 2009-2012. Tento dodatek, který je co do finančního plánu podrobněji popsán níže, ještě posiluje hodnoty identity veřejné služby poskytované France Télévisions a stanoví nové kvantitativní ukazatele, jichž má být každoročně dosahováno v určitých oblastech uvedených v 18. bodě odůvodnění.
II.3.3 Zavedení nových inovativních audiovizuálních služeb
(21)
Nový seznam úkolů a povinností France Télévisions stanoví zavedení řady inovativních služeb určených k obohacení redakční nabídky, například zavedení komunikačních služeb, audiovizuálních mediálních služeb na požádání nebo doplňkových obsahů obohacujících její programy. V dodatku smlouvy o cílech a prostředcích se plánuje také zavedení inovativních služeb, zejména bezplatného nebo zpoplatněného videa na vyžádání, osobní mobilní televize, vysílání na internetu, mobilní aplikace, regionální nebo tematické WebTV.
II.3.4 Externí kontrola povinností veřejné služby, včetně zavedení nových služeb
(22)
Správní rada France Télévisions schvaluje podle článku 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 návrh smlouvy o cílech a prostředcích této společnosti a projednává její každoroční plnění, přičemž výsledek projednávání je veřejně dostupný. Smlouvy o cílech a prostředcích, jakož i případné dodatky k těmto smlouvám, se před podpisem zašlou kulturním a finančním výborům národního shromáždění, senátu a Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Výbory mohou vyslovit stanovisko ve lhůtě šesti týdnů.
(23)
Prezident France Télévisions navíc kulturním a finančním výborům národního shromáždění a senátu předloží výroční zprávu o plnění smlouvy o cílech a prostředcích. Při příležitosti předložení zprávy o plnění smlouvy o cílech a prostředcích příslušným výborům národního shromáždění a senátu prezident France Télévisions podá zprávu i o činnosti a práci interního poradního výboru odpovědného za programy, který je složen z diváků a pověřen vydáváním stanovisek a doporučení k programům.
(24)
Stejně tak se stal předběžný návrh seznamu úkolů a povinností France Télévisions, jenž byl stanoven nařízením, předmětem veřejné konzultace ve dnech 10. až 24. listopadu 2008, kdy zhruba patnáct subjektů předložilo příspěvky, jež daly podnět ke změnám původního znění, a po konzultaci bylo vydáno stanovisko Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání. Pokud jde o externí kontrolu jeho plnění, článek 48 zákona ze dne 30. září 1986 stanoví předkládání roční zprávy Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání kulturním výborům národního shromáždění a senátu. Zpráva bude předkládána rovněž ministerstvu kultury a komunikací.
(25)
Tyto parlamentní výbory, stejně jako Nejvyšší rada pro audiovizuální vysílání, mohou vyslechnout třetí strany. Ve skutečnosti jsou zúčastněné strany pravidelně vyslechnuty na této půdě a oznamují svá stanoviska k otázkám, které se týkají veřejnoprávního audiovizuálního vysílání.
II.4 Finanční vyrovnání postupného úbytku až úplného zániku reklamních spotů
(26)
Aby programová tvorba veřejnoprávního vysílání byla svobodnější a méně závislá na obchodních hlediscích, čl. 53 pododstavec VI pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků počítá s úbytkem a později úplným zánikem reklamních spotů: „Programy státních televizních služeb uvedených v části I článku 44, s výjimkou jejich regionálních a místních programů, vysílané mezi dvacátou a šestou hodinou, neobsahují jiné reklamní spoty než ty, které se týkají výrobků a služeb prezentovaných pod jejich obecným označením. Toto ustanovení platí rovněž pro programy, které tyto služby vysílají mezi šestou a dvacátou hodinou od ukončení analogového pozemního vysílání televizních služeb uvedených v téže části I na celém území metropole. Netýká se kampaní obecného zájmu“.
(27)
Ukončení analogového pozemního vysílání televizních služeb je stanoveno nejpozději na 30. listopad 2011. Kromě výjimky týkající se reklamy na výrobky nebo služby bez obchodní značky jsou stanoveny odchylky u vysílání reklamních spotů pro zámořské departementy a společenství nebo pro Novou Kaledonii, neexistuje-li nabídka soukromé televize s nekódovaným pozemním vysíláním.
(28)
Jak stanoví článek 53 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků, úbytek a poté zánik reklamních spotů vyplývající z provádění zákona vede k finančnímu vyrovnání od státu, které je poskytnuto France Télévisions za podmínek stanovených každým rozpočtovým zákonem. Za tímto účelem Francouzský stát vytvořil v rubrice „Média“ souhrnného státního rozpočtu nový program nazvaný „Podíl na financování veřejnoprávního audiovizuálního vysílání“. Čistě pro informaci: francouzské orgány mají za to, že podíl veřejné dotace, který doplňuje výnos z příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání, bude činit v roce 2010 přibližně 460 milionů EUR, v roce 2011 to bude 500 milionů EUR a v roce 2012 650 milionů EUR.
(29)
Francouzská republika prohlašuje, že veřejné financování z rozpočtové podpory bude každoročně stanoveno v závislosti na nákladech na výkon veřejné služby France Télévisions a připočteno k výnosu z příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání za současného odečtení nadále existujících příjmů z obchodní činnosti. Francouzské orgány v tomto ohledu předložily odhad nákladů a příjmů veřejné služby France Télévisions sestavený podle obchodního plánu na léta 2009-2012 a shrnutý níže:
Tabulka 1
Odhad příjmů a nákladů France Télévisions v souvislosti s poskytováním veřejné služby v letech 2010-2012
(v mil. EUR)
2010
2011
2012
Rozpočet
Rozp. odh.
Rozp. odh.
A/Veřejné zdroje
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
B/Jiné zdroje (reklama, sponzorování atd.)
[300-600]
[300-600]
[300-600]
C/Hrubé náklady veřejné služby
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
D/Čisté náklady veřejné služby (C + B)
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
Rozdíl čisté náklady veřejné služby - veřejné zdroje (D + A)
[- 50-50]
[- 50-50]
[- 50-50]
Zdroj: Připomínky Francie ze dne 15. ledna 2010.
(30)
Výše uvedená tabulka ukazuje odhad schodku odpovídajícího nekrytým čistým nákladům k tíži veřejné služby France Télévisions v letech 2010 a 2011. Tento schodek by měl být částečně snížen v roce 2012, kdy se počítá s mírným přebytkem ve výši [30-50] milionů EUR, čili [0-5] % čistých nákladů veřejné služby. Tento odhad přebytku na rok 2012 (pokud by se ve skutečnosti potvrdil, což předpokládá, že se příjmy a náklady budou vyvíjet přesně podle odhadu) zůstane nižší než kumulovaný schodek plánovaný na roky 2010 a 2011. Podle stávající smlouvy o cílech a prostředcích budou muset být přebytky nepřidělené na snížení potřeb veřejných zdrojů přednostně přiděleny na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby. Ta je běžně určena k tvorbě programů, případným přebytkem by se tedy neměla financovat obchodní činnost.
(31)
Je třeba poznamenat, že obchodní plán na léta 2009-2012 převzatý v kapitole V dodatku ke stávající smlouvě o cílech a prostředcích nahrazuje finanční složku smlouvy, která byla uzavřena v dubnu 2007, s ohledem na nový rámec stanovený reformou a na související finanční důsledky. Obchodní plán počítá se snížením celkových hrubých nákladů na poskytování veřejné služby za období 2010-2012, se současným snížením provozních nákladů ve srovnání s původní smlouvou, snížením nákladů na vysílání a využitím synergických účinků vyplývajících ze společného podniku, a to navzdory zavedení nových nákladových položek spojených s reformou.
(32)
Pokud jde o příjmy: ačkoli plánované veřejné příjmy rostou, úplně nezajišťují vyrovnanost účtů v období 2010-2012 a jak je uvedeno v tabulce 1, jsou stále nižší než hrubé náklady veřejné služby, takže odhadovaná finanční rovnováha závisí na příjmech z obchodní činnosti, které budou každoročně přetrvávat. Z obchodního plánu je také zřejmé, že podnik i stát mají zájem na rychlejším dosažení rovnováhy, než bylo původně plánováno. Dále je v něm upřesněna potřeba přesného a pravidelného monitorování s ohledem na pozitivní nebo negativní události.
II.5 Určení maximální výše veřejných zdrojů
(33)
Článek 44 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků upřesňuje také, že: „Veřejné zdroje přidělené subjektům veřejnoprávního audiovizuálního vysílání náhradou za povinnosti veřejné služby, které jim byly uloženy, nepřesáhnou výši nákladů na plnění uvedených povinností“. Toto ustanovení vyplývá ze závazků Francouzské republiky výslovně začlenit do zákona zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb za povinnosti veřejné služby v rámci řízení, jež vedlo k rozhodnutí Komise o slučitelnosti ze dne 20. dubna 2005, které se týká použití zdrojů z televizních poplatků (8).
(34)
Podle výše uvedeného závazku převzalo nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a subjekty veřejného sektoru audiovizuální komunikace ve svém článku 2 doslovné znění článku 53 zákona ze dne 30. září 1986 s přihlédnutím k „přímým nebo nepřímým příjmům získaným z poslání veřejné služby“ a upřesňuje, že náklady na plnění povinností veřejné služby byly určeny pomocí oddělených účtů. Nařízení ukládá ve svém článku 3 skupině France Télévisions a jejím dceřiným společnostem povinnost, aby při všech obchodních činnostech dodržovala tržní podmínky a aby nezávislý subjekt vypracoval výroční zprávu o plnění této povinnosti, která bude předána odpovědnému ministrovi, národnímu shromáždění a senátu.
(35)
Komise obdržela a prozkoumala zprávy o provádění článků 2 a 3 nařízení, které se týkají finančních období 2007 a 2008 (zprávy vypracované podle článku 3 nařízení byly schváleny za rok 2007 auditory společností PriceWaterhouseCoopers a KPMG a za rok 2008 společností Cabinet Rise), jakož i návrh zprávy za rok 2009 podle článku 2.
II.6 Nové poplatky stanovené reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání
(36)
Zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 rovněž pozměnil daňový zákon za účelem zavedení nových poplatků z reklamy a elektronických komunikací.
II.6.1 Poplatek z reklamních spotů
(37)
V oddílu II první části knihy I všeobecného daňového zákoníku je nyní zařazena kapitola VIIf, která zavádí poplatek, jemuž podléhají všichni poskytovatelé televizních služeb se sídlem ve Francii. Základem poplatku jsou celkové částky (bez DPH) placené inzerenty za vysílání jejich reklamních spotů dotyčným poplatníkům nebo produkčním vedoucím reklamních spotů, po odečtení částek zaplacených v rámci daně stanovené v článku 302a KC všeobecného daňového zákoníku, kterou musí zaplatit poskytovatelé a distributoři televizních služeb vysílající audiovizuální díla, jež jsou způsobilá k čerpání podpory ze Státního filmového centra. Tyto částky jsou předmětem paušálního snížení o 4 %. Poplatek je vypočten tak, že se uplatní sazba 3 % na část ročních plateb (bez DPH) připadající na každou televizní službu, která převyšuje 11 milionů EUR.
(38)
Pro jiné televizní služby než ty, které jsou šířeny pozemním analogovým vysíláním, je však tato sazba stanovena pro rok 2009 na 1,5 %, pro rok 2010 na 2 % a pro rok 2011 na 2,5 %. Až do roku ukončení pozemního analogového vysílání televizních služeb na metropolitním území je pro všechny poplatníky přechodně stanovena maximální výše poplatku na 50 % zvýšení jeho základu oproti roku 2008, zjištěného v kalendářním roce, za nějž bude poplatek splatný. Částka poplatku v žádném případě nesmí být nižší než 1,5 % základu. V případě poskytovatelů televizních služeb, jejichž dosažená každodenní sledovanost mimo metropolitní Francii je vyšší než 90 % jejich celkové sledovanosti, je částka pro výpočet poplatku snížena o částky zaplacené za vysílání reklamních spotů určených pro evropský nebo světový trh, vynásobené podílem celkové roční sledovanosti dosažené mimo metropolitní Francii.
II.6.2 Poplatek z elektronických komunikací
(39)
V oddílu II první části knihy I všeobecného daňového zákoníku je nyní zařazena kapitola VIIg, jež zavádí poplatek, který musí zaplatit každý subjekt elektronických komunikací, jenž poskytuje službu ve Francii a který byl předem přihlášen u Regulačního úřadu pro elektronické komunikace (Autorité de régulation des communications électroniques). Tento poplatek se vyměřuje z částky (bez DPH) předplatného a jiných částek zaplacených uživateli za služby elektronických komunikací, které poskytují subjekty elektronických komunikací, po odečtení částky odpisů účtovaných v průběhu uzavřeného účetního období za rok, v němž se poplatek stal splatným, pokud se vztahují na materiál a vybavení, jež subjekty získaly po nabytí účinnosti zákona pro potřeby infrastruktur a sítí elektronických komunikací zřízených na území státu a jejichž doba odpisování činí nejméně deset let. Poplatek je vypočten tak, že se uplatní sazba 0,9 % na část základu poplatku, jež převyšuje 5 milionů EUR.
III. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(40)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení měla za to, že vyrovnávací platba zamýšlená počínaje rokem 2010 může představovat státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jejíž slučitelnost s vnitřním trhem je podle čl. 106 odst. 2 SFEU třeba prozkoumat podle zásad a prováděcích předpisů pro veřejné služby rozhlasového vysílání.
(41)
Pokud jde o existenci činnosti veřejné služby, jejíž poslání byla jasně stanovena úředním aktem a jež podléhá přiměřeným kontrolním mechanismům, Komise bez pochybností dospěla k závěru, stejně jako ve svých rozhodnutích z prosince 2003, dubna 2005, července 2008 a září 2009, že poslání veřejné služby France Télévisions jsou jasně stanovena úředními akty vydanými nebo schválenými francouzským státem podle pravidel, kterými se stanoví nezávislá kontrola France Télévisions.
(42)
Naproti tomu, pokud jde o zkoumání přiměřenosti zamýšleného finančního vyrovnání v porovnání s čistými náklady na poskytování veřejné služby, Komise mimo jiné s přihlédnutím k účinkům podpory vyjádřila pochybnosti ohledně dvou otázek:
-
na jednu stranu ohledně rizika nadměrného vyrovnání čistých nákladů veřejné služby za rok 2012 a pravděpodobně i za roky 2010 a 2011, zatímco Komise k těmto rokům neměla k dispozici tak podrobné informace jako ty, které francouzské orgány poskytly za rok 2009, a
-
na druhou stranu ohledně možné existence vztahu závazného určení mezi příjmy z poplatků z reklamy a elektronických komunikací a podporou určenou pro France Télévisions, a pokud by bylo možno takový vztah prokázat, ohledně jejich negativních dopadů a jejich slučitelnosti se Smlouvou, zejména v rámci hodnocení reformy financování skupiny France Télévisions z hlediska hospodářské soutěže, které chybělo.
(43)
Komise kromě toho francouzské orgány upozornila na přijetí svého sdělení dne 2. července 2009 o použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání (9) (dále jako „sdělení o vysílání“), jež je použitelné na podporu oznámenou již po jeho zveřejnění, a francouzské orgány vyzvala, aby k tomuto revidovanému sdělení přihlédly ve svých připomínkách.
IV. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(44)
Společnost Société des auteurs et compositeurs dramatiques (SACD) ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 upozorňuje Komisi na význam povinností, které musí France Télévisions plnit, aby podporovala národní audiovizuální tvorbu. Tento význam byl koncem roku 2008 údajně posílen mezioborovou dohodou, která má být zahrnuta do budoucí smlouvy o cílech. France Télévisions tak bude muset v roce 2010 vynaložit na národní audiovizuální tvorbu 19 % z obratu zahrnutého do základu za rok 2009 a tento podíl bude muset být v roce 2012 zvýšen na 20 %, tedy na 420 milionů EUR. Stejný podíl v případě TF1 je naopak omezen na 12,5 % a u stanice M6 a u pozemních digitálních televizních kanálů nepřekročí 11 %. Závazek ve prospěch filmové tvorby rovněž poroste každoročně v průměru o více než 1,2 % až do roku 2012. Současně se zrušením reklamy by došlo k růstu nákladů na programovou skladbu v oblasti děl z vlastní a nedovážené produkce, o čemž svědčí závazek ve prospěch inovativní a kvalitní veřejné služby.
(45)
Svaz La Fédération Française des Télécommunications et des Communications Électroniques (FFTCE) se ve svých připomínkách ze dne 30. října 2009, k nimž se připojila Iliad jakožto nečlen FFTCE, domnívá, že zrušení komerční reklamy jako takové nepřispívá k poslání veřejné služby France Télévisions. Vzhledem k tomu, že reklama není nedílnou součástí tohoto poslání, jakákoli dotace, cílená výhradně na vyrovnání ušlého zisku bez ohledu na skutečné poslání, by byla sama o sobě státní podporou v rozporu s čl. 106 odst. 2 a článkem 107 SFEU. Tato vyrovnávací platba musí krýt vlastní náklady veřejné služby, které se musí objevit v oddělených účtech. Výše dotace je ovšem zřejmě stanovena pro nadcházející roky na základě odhadu ztráty příjmů z obchodní činnosti, což za zhoršené situace na trhu vážně narušuje hospodářskou soutěž se soukromými provozovateli vysílání. Zatímco celkový obrat z reklamy France Télévisions by za zhoršené situace na trhu bezpochyby nedosáhl 500 milionů EUR, francouzské orgány se zavázaly zaplatit v roce 2009 450 milionů EUR pouze za zrušení reklamy po 20 hodině. V budoucnosti budou údajně příjmy z dotace také mnohem vyšší než příjmy z reklamních spotů, jichž by bylo dosaženo bez uskutečnění reformy.
(46)
Pokud jde o poslání služby obecného hospodářského zájmu, FFTCE poznamenává, že povinnosti, které France Télévisions ukládají stanovy Evropské vysílací unie (Union Européenne de Radiotélévision - UER) jakožto jejímu členu, již existovaly a budou pro ni použitelné, ačkoli nejsou začleněny do francouzského zákona. Omezení uložená zákonem, ostatně velmi neurčitá, se podstatně neliší od omezení vyplývajících ze stanov UER, jimž podléhají rovněž stanice TF1 a Canal + jakožto členové, takže vyrovnávací dotace podle zákona musí být označena za státní podporu.
(47)
FTTCE má nakonec za to, že nový poplatek z obratu subjektů elektronické komunikace zavedený reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání je určen k financování France Télévisions. Kromě vztahu závazného určení, který orgány ve svých prohlášeních potvrdily, ovlivňují změny v jeho základě a sazbě výši dotace. Zavedení takového poplatku však porušuje článek 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (10), neboť členské státy nemohou subjektům ukládat žádný další poplatek z obratu, než je stanoveno touto směrnicí.
(48)
Svaz Association des chaînes privées (Sdružení soukromých televizních kanálů) se ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 domnívá, že špatné řízení France Télévisions, na jehož četné příklady poukázal Účetní dvůr, zhoršuje zjištěný inflační dopad na trh programové tvorby a nákup vysílacích práv. V případě, že se nevede analytické účetnictví, vyvolá absence kontroly nákladů nejistoty, pokud jde o vymezení nákladů na výkon poslání veřejné služby, jež mají být financována, a tím vznikne i vážné riziko nadměrné vyrovnávací platby. Jelikož řada náznaků nasvědčuje tomu, že nový audiovizuální poplatek bude určen pro France Télévisions, jeho odvod do státního rozpočtu nesleduje jiný účel než uniknout kontrole Komise. Tento poplatek nutí konkurenty France Télévisions, aby financovali podporu, přičemž způsobuje narušení, které je ještě zhoršeno nedostatečnou diferenciací mezi programy jednotlivých kanálů v historii televize.
(49)
Evropská vysílací unie (UER) ve svých komentářích ze dne 2. listopadu 2009 zdůrazňuje nevyhnutelně výhledový charakter všech víceletých odhadů nákladů a příjmů provozovatele veřejnoprávního vysílání, které Francie předložila. Tyto odhady musí zajistit dlouhodobý finanční výhled, a danému subjektu tak umožnit zabezpečení zcela nezávislé nepřetržité služby. Korekci případných odchylek v odhadech mají zajistit mechanismy vytvořené ex post. Rozhodnutí Komise se musí týkat výpočetních parametrů ex ante a těchto mechanismů, aniž by omezovalo skutečnou výši budoucí vyrovnávací platby schválením pouze odhadovaných nákladů a příjmů, jinak by Komise stanovila a kontrolovala roční výše režimu podpor spíše než režim samotný. UER také vyjadřuje obavu, že se Komise snaží zjistit odhadovanou výši synergických účinků a zvýšení účinnosti v budoucích letech, neboť účinnost, s níž se služba obecného hospodářského zájmu poskytuje, uniká kontrole Komise podle čl. 106 odst. 2 SFEU.
(50)
Sdružení evropských komerčních televizních společností - Association des Télévisions Commerciales européennes (ACT) - ve svých komentářích ze dne 2. listopadu 2009 podporuje rozhodnutí Francouzské republiky podstatně omezit komerční reklamu u svého provozovatele veřejnoprávního vysílání. ACT poznamenává, že v daném případě nebyly splněny dvě podmínky judikatury Altmark (11), takže zamýšlený rozpočtový příspěvek představuje podporu. ACT má nicméně za to, že je-li systém financování podpory prostřednictvím poplatku vybíraného z reklamních příjmů konkurentů považován za slučitelný s právem Unie, výhody ze stažení z trhu by byly značně sníženy, zatímco takový systém by mohl v určitých ohledech způsobit větší narušení než tradiční podvojné systémy veřejného a komerčního financování.
(51)
ACT má za to, že povinnosti veřejné služby France Télévisions se údajně od roku 1994 podstatně nezměnily a jsou obdobné jako povinnosti jiných soukromých provozovatelů vysílání. Rovněž odhady vyrovnání ztráty příjmů z reklamy jsou až do roku 2012 neurčité a neberou v úvahu ani snížení s nimi spojených investičních nákladů, ani možné snížení nákladů na programovou tvorbu, která méně podléhá omezením kladeným inzerenty, ani očekávané zisky ze synergických účinků. Mechanismus přizpůsobení veřejných příjmů a příjmů z obchodní činnosti nákladům, stanovený ve smlouvě o cílech a prostředcích, by měl být přezkoumán, zejména s ohledem na proměnlivost příjmů z obchodní činnosti, jinak by Komise neměla k dispozici důvěryhodné informace, aby mohla určit skutečné náklady na poskytovanou službu a případnou nadměrnou vyrovnávací platbu. Toto ověření by bylo provedeno, aniž by podnik vedl analytické účetnictví, jak zjistil Účetní dvůr.
(52)
Nakonec má ACT za to, že podpora je fakticky financována novými poplatky, které zavádí reforma, a že pokud jde o poplatek z audiovizuální reklamy, tento poplatek zavádí ve Francii model financování veřejné služby konkurenty, od něhož bylo jinde upuštěno. Mechanismus podpory však chrání zdroje France Télévisions, ačkoli je čím dál zjevnější, že inzerenti nepřenesou celou svoji poptávku na konkurenční kanály. Kromě toho by takový mechanismus zvětšil překážky vstupu na francouzský trh.
(53)
France Télévisions se ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 domnívá, že oznámený mechanismus jí neposkytuje žádné hospodářské zvýhodnění vůči jejím konkurentům, neboť i když je chráněna před ztrátou příjmů z obchodní činnosti, stát jí na druhé straně uložil omezení v jiné oblasti, kde není omezen žádný ze soukromých objektů na trhu: ukončení vysílání reklamy. Až nabude ukončení vysílání reklamních spotů účinnosti, zmizí jakékoli narušení hospodářské soutěže na tomto trhu, zatímco tlak na konkurenty v oblasti sponzorování bude vzhledem k omezené existenci skupiny France Télévisions nulový. Pokud jde o nákup audiovizuálních práv zvaných „premiums“, zatímco kanál TF1 dosáhl 96 nejvyšších sledovaností ze 100 a v roce 2008 18 z 20 nejvyšších sledovaností, France Télévisions nemá žádnou výhradní smlouvu s velkými americkými distribučními společnostmi. Kromě toho musí investovat do audiovizuální tvorby s požadavky na kvalitu, jež jsou neslučitelné s cíli sledovanosti komerčních televizních kanálů. Pokud jde o prodej programů, domnívá se, že je zastoupena pouze okrajově.
(54)
France Télévisions má navíc za to, že jelikož částka, která jí bude přidělena, závisí každý rok předběžně, konkrétně a objektivně na nákladech na její poslání, s korekcí ex post v případě odchylky od skutečných nákladů, splňuje oznámený mechanismus druhou podmínku judikatury Altmark. Čtvrtá podmínka této judikatury by byla rovněž splněna, neboť synergických účinků, kterých v minulosti nebylo možno využít, bude možné využít po právní reorganizaci a změně stanov; tato čtvrtá podmínka nevyžaduje, aby byla služba poskytována za co nejnižší náklady, ale aby tyto náklady odpovídaly nákladům průměrného a řádně řízeného podniku.
(55)
Pokud jde o podmínky slučitelnosti oznámeného mechanismu s vnitřním trhem: jelikož má tento mechanismus nadále existovat ještě mnoho let, nebude podle France Télévisions možné s dostatečnou jistotou zjistit čisté náklady veřejné služby tak, aby mohla Komise provést kontrolu ex ante a ověřit, zda nedošlo k nadměrné vyrovnávací platbě. Zatímco informativní odhady na léta 2010 až 2012 nejsou neslučitelné s možností dosáhnout přiměřeného zisku nebo s možností vytvořit rezervu omezenou na 10 % ročních výdajů na veřejnou službu, zákonná ustanovení a právní předpisy zřizující kontrolu ex post umožní v každém případě zajistit přiměřené financování. France Télévisions se domnívá, že - vzhledem k tomu, že kolísání nákladů na její programovou skladbu závisí na jejích redakčních výběrech - je povinna plnit pouze zákonem uložené povinnosti veřejné služby a že má Francouzská republika naprostou volnost při vymezování jejich obsahu. Tyto povinnosti se kromě toho projevují v požadavku na sledovanost, který se ukončením vysílání reklamních spotů nezmírnil. Naopak bude muset být získán větší počet programů.
(56)
Televizní kanál Métropole Télévisions (M6) má ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 za to, že zamýšlený systém financování představuje státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU, zejména pokud by nebyly splněny druhá a čtvrtá podmínka judikatury Altmark: vyrovnávací platbu založenou na odhadu ztráty obchodních příjmů, které jsou svou povahou (a v praxi) proměnlivé, nelze považovat za vycházející z objektivních a transparentních výpočetních parametrů nákladů veřejné služby. Základem pro výpočet kromě toho nejsou náklady průměrného a řádně řízeného podniku tohoto odvětví, nýbrž náklady skupiny France Télévisions, která je podle četných informací řízena neefektivně, což zvyšuje náklady veřejné služby, které společenství nese.
(57)
Pokud jde o slučitelnost opatření s vnitřním trhem, M6 má za to, že zamýšlený systém financování je nezákonný, neboť strukturálně vede k nadměrné vyrovnávací platbě za náklady veřejné služby. Směrnice Komise (ES) č. 2006/111/ES ze dne 16. listopadu 2006 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř jednotlivých podniků (12) ukládá Francii, aby veškeré náklady a výnosy služby obecného zájmu byly správně přičteny na základě důsledně uplatňovaných zásad analytického účetnictví. Jak však zdůraznil Účetní dvůr, France Télévisions takové účetní nástroje nemá. K výpočtu výše vyrovnávací platby by tedy nemohl sloužit žádný objektivní údaj. K nadměrné vyrovnávací platbě by nevyhnutelně došlo, neboť dotace je vypočtena na základě příjmů z obchodní činnosti, které nespadají do poslání veřejné služby, ani nemohou být zohledněny v jejích nákladech. Nahodilá povaha odhadů ušlých příjmů a neexistence analýzy nákladů by nevyhnutelně způsobily také nadměrnou vyrovnávací platbu.
(58)
Zahrnutí nových poplatků do mechanismu financování zhoršuje negativní dopady podpor na trhy, na nichž se nakupují audiovizuální práva a kde špatné řízení France Télévisions zaštítěné veřejnými podporami zvyšuje náklady konkurentů, a na reklamní činnost, kterou France Télévisions přenese do oblasti sponzorování, aniž by kanál M6 s ohledem na svůj odlišný profil sledovanosti mohl obsadit prostor, který France Télévisions opustila. Za těchto podmínek by mohlo být oprávněné pouze financování ex post. Mechanismus by byl tudíž strukturálně nezákonný, pokud by nebyly zavedeny mechanismy nezávislé kontroly ex post, která by zaručila, že nedojde k nadměrné vyrovnávací platbě na základě reálných číselných údajů, přičemž podle M6 by zavedení těchto mechanismů ve Francii by bylo neúčinné.
(59)
Ve svých připomínkách ze dne 2. listopadu 2009 staví televizní kanál Télévision Française 1 (TF 1) reformu financování France Télévisions do kontextu strukturálních změn ovlivňujících trh s reklamou, na němž dochází k silnému rozvoji internetu. Televize představovala v roce 2008 pouze asi 11 % z 33 miliard EUR výdajů na komunikace inzerentů. Obrat z reklamy televizních kanálů vysílajících pozemní digitální cestou vzrostl od ledna do září 2009 o 60 % oproti poklesu o 8 % v případě všech tří soukromých kanálů v historii televize. Daně a poplatky odvedené TF1 za rok 2008 představují 60 % jeho výsledku. Víceleté smlouvy o nabývání vysílacích práv, cenová inflace a nepružnost nákladů včetně nákladů na programovou skladbu, jež jsou způsobeny právními požadavky v oblasti produkce a vysílání francouzských a evropských děl, jež představují 30 % z celkového objemu poplatků, zmenšují podle TF1 jeho manévrovací prostor. Skutečnost, že bude podléhat novému audiovizuálnímu poplatku, by posílila narušení hospodářské soutěže na trhu.
(60)
Možný přesun poptávky inzerentů na TF1 je veřejně oznámeným předmětem poplatku z audiovizuální reklamy. Nejenže k očekávanému přesunu obratu ve výši 350 milionů EUR na všechny tři pozemní televizní kanály v roce 2009 nedošlo, tyto kanály dokonce vykázaly pokles o 450 milionů EUR oproti odhadům. Kromě toho by byl rozsah tohoto přesunu každopádně omezen právními předpisy, které při provádění práva Evropské unie omezují čas vysílání reklam na maximálně dvanáct minut za jednu vysílací hodinu, pokud se nepřekročí celodenní průměr šesti minut za hodinu.
(61)
TF1 se domnívá, že poplatek představuje státní podporu ze dvou důvodů: tím, že France Télévisions již ve skutečnosti nebude povinna platit poplatek po 30. listopadu 2011 (k tomuto datu bude povinna ukončit vysílání reklamních spotů a částky za ně inkasované tvoří základ poplatku), a za druhé tím, že France Télévisions obdrží zdroje takto získané, neboť z četných vládních a parlamentních prohlášení při debatách o návrhu zákona vyplývá, že tento poplatek je určen na financování podpory. Při posuzování podpory by tedy měl být vzat v úvahu režim zdanění určený na financování podpory, a to nezávisle na jeho zákonnosti.
(62)
Kanál TF1 se domnívá, že jeho povinnosti jsou srovnatelné a s povinnostmi skupiny France Télévisions, jejíž programy se takřka neliší od jejích. I když TF1 vítá přepracování smlouvy o cílech a prostředcích a seznamu úkolů a povinností v důsledku reformy veřejnoprávního audiovizuálního vysílání, má s odvoláním na stanovisko Účetního dvora za to, že nabídka veřejnoprávního vysílání je nedostatečně individualizována. Tak je zdůrazněno, že v dřívějších seznamech úkolů a povinností představovaly kvantitativní povinnosti vysílání 10 % programové skladby.
(63)
Stejně tak nedostatečná je kontrola nákladů a kvalita řízení France Télévisions, jež způsobují, že veřejná služba není poskytována za nejnižší náklady pro společenství a vzniká riziko nadměrné vyrovnávací platby. Komise by také v tomto ohledu měla prověřit růst zisků z obchodních činností, synergické účinky, které by měly po roce 2009 vyplynout ze založení jediného podniku France Télévisions, a sebemenší tlak na náklady na programovou skladbu vyplývající z menší závislosti inzerentů.
V. PŘIPOMÍNKY FRANCOUZSKÉ REPUBLIKY
(64)
Pokud jde o použití čl. 106 odst. 2 SFEU, Francouzská republika se ve svých připomínkách předaných dne 7. října 2009 a následně upřesněných odvolává zejména na pochybnosti Komise vyjádřené na jednu stranu ohledně přiměřenosti veřejného financování a rizika nadměrné vyrovnávací platby, na stranu druhou ohledně zohlednění nových poplatků zavedených reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání za účelem posouzení slučitelnosti oznámeného opatření s vnitřním trhem.
V.1 Přiměřenost financování a kontrola ex-post rizika nadměrné vyrovnávací platby
(65)
Francouzská republika upřesňuje, že oznámené opatření není vyrovnávací platbou za ztrátu příjmů skupiny France Télévisions z reklamy, i když odhadované částky uvedené pro informaci k tomu přihlížejí, nýbrž jde o financování určené ke krytí nákladů na plnění poslání veřejné služby. Potřeby financování se budou muset vyvíjet v závislosti na změnách nákladů na programovou skladbu, na kolísání příjmů z obchodní činnosti nebo na vysílacích prostředcích.
(66)
Francouzská republika zdůrazňuje, že potvrzení ex ante týkající se neexistence rizika nadměrné vyrovnávací platby je nutno provést ověřením existence kontrolních mechanismů stanovených právními a správními předpisy v souladu s judikaturou a prováděcí praxí Komise, a nikoli s ohledem na uvedené odhadované orientační částky dotace a budoucích nákladů. Orientační částky jsou uvedeny pro ilustraci na základě obchodního plánu schváleného orgány dozoru a France Télévisions. Metoda výpočtu dotace nespočívá v odhadu snížení příjmů France Télévisions z reklamy. Výpočet bude spočívat v obecném vzorci: pro každý rok bude kombinovaná částka příspěvku na veřejnoprávní audiovizuální vysílání a rozpočtové dotace - při dodržení závazků Francouzské republiky a kontrolních mechanismů ex post stanovených právními a správními předpisy - úměrná nákladům na poslání veřejné služby France Télévisions sníženým o příjmy z obchodní činnosti.
(67)
Kromě toho, pokud jde o nové inovativní audiovizuální služby uvedené ve sdělení o vysílání, Francouzská republika zdůrazňuje, že některé jsou již uvedeny v novém seznamu úkolů a povinností France Télévisions a v pozměněné smlouvě o cílech a prostředcích, které byly a budou předmětem předběžných a pravidelných kontrol a konzultací, jež jsou popsány výše. Pokud jde o budoucí vývoj, Francie se domnívá, že zavedení každé významné nové služby musí být zapracováno do smlouvy o cílech a prostředcích, na niž se budou vztahovat tytéž kontroly.
(68)
Kromě toho, vzhledem k nabytí účinnosti sdělení o vysílání po zahájení tohoto řízení se Francouzská republika zavazuje ke zdokonalení svého systému finanční kontroly ex post, aby vyhověla nově upřesněným pravidlům tohoto sdělení ve věci mechanismu finanční kontroly. Bylo tak stanoveno, že se změní článek 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007. Účelem této změny je:
-
zajistit, aby zpráva o oddělených účtech - což je požadavek umožňující zajistit kontrolu, zda nedošlo k nadměrné vyrovnávací platbě - byla, podobně jako zpráva podle článku 3, kontrolována externím subjektem, jehož výběr podléhá schválení ministra odpovědného za komunikace, předána tomuto ministrovi, jakož i národnímu shromáždění a senátu, a vyhotovena na náklady France Télévisions,
-
zdokonalit funkční mechanismus schopný zajistit skutečné navrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo křížových dotací, které by tyto oddělené účty odhalily a které by nebyly slučitelné s článkem 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, jakož i se sdělením Komise o vysílání.
(69)
Francouzské orgány se za účelem zdokonalení informovanosti Komise v průběhu prvních let reformy, která byla zahájena zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009, rovněž zavazují sdělovat Komisi v letech 2010 až 2013:
-
zprávy vypracované podle článků 2 a 3 výše uvedeného pozměněného nařízení ve lhůtě nejpozději šesti měsíců po schválení účtů valnou hromadou, včetně údajů týkajících se vývoje podílů na trhu s reklamou od roku 2007,
-
veřejné údaje o monitoringu plnění poslání veřejné služby France Télévisions, jako je výroční zpráva o televizních kanálech vypracovaná Nejvyšší radou pro audiovizuální vysílání (ustanoveno článkem 18 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986) a zápis ze slyšení prezidenta France Télévisions před parlamentními výbory (kulturní a finanční výbory národního shromáždění a senátu) ohledně ročního plnění smlouvy o cílech a prostředcích (jak stanoví článek 53 výše uvedeného zákona).
V.2 Zohlednění nových poplatků zavedených reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání
(70)
Francouzská republika má za to, že ve svém oznámení nepřihlédla k novým poplatkům z reklamy a elektronických komunikací. I když byly tyto poplatky zavedeny stejným legislativním nástrojem, kterým byla zavedena reforma, nespadají do oznámeného opatření.
(71)
Francouzská republika upřesňuje, že veřejná prohlášení před hlasováním o zákonu, o němž se zmiňuje rozhodnutí o zahájení řízení, později popřená ustanoveními tohoto zákona, nepostačují ke zjištění vztahu závazného určení mezi poplatky a financováním podpory podle práva Evropské unie. Podle francouzského práva jsou tyto poplatky vybírány ve prospěch souhrnného státního rozpočtu, přispívají k financování veškerých veřejných výdajů a odpovídají zásadám rozpočtové univerzálnosti a jednotnosti, které jsou součástí ústavnosti veřejných financí jako celku. Podle článku 36 ústavního zákona ze dne 1. srpna 2001 o rozpočtových zákonech může částečné nebo úplné přidělení zdroje určeného ve prospěch státu právnické osobě vyplývat pouze z výslovného ustanovení rozpočtového zákona, který v daném případě neexistuje.
(72)
Francouzská republika kromě toho zdůrazňuje, že neexistuje návrh směřující k vytvoření vztahu závazného určení mezi uvedenými poplatky a financováním France Télévisions. Upřesňuje, že pokud by měla být zvažována změna struktury režimu, francouzské orgány by přikročily k novému oznámení Komisi podle ustanovení čl. 108 odst. 3 SFEU.
VI. POSOUZENÍ PODPORY
VI.1 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
(73)
Článek 107 odst. 1 SFEU stanoví, že: „Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak“. Tyto prováděcí podmínky jsou zkoumány níže:
VI.1.1 Státní zdroje
(74)
Rozpočtové podpory, které jsou předmětem tohoto oznámení, budou každoročně začleněny do rozpočtového zákona stanovujícího rozpočet francouzského státu. Jedná se tedy o opatření poskytnutá prostřednictvím státních zdrojů.
VI.1.2 Selektivní hospodářské zvýhodnění
(75)
Mechanismus rozpočtové podpory doplňující veřejné zdroje poskytnuté skupině France Télévisions je selektivní, neboť z něho bude mít výhody pouze France Télévisions. Roční rozpočtová podpora provozu, která má zejména umožnit, aby podnik pokračoval v činnosti, jej ochrání před ztrátou obchodních příjmů z reklamy, které až dosud částečně financovaly jeho výdaje a investice. France Télévisions tak bude moci dosáhnout takového podílu sledovanosti, který by bez rozpočtové podpory nemohla očekávat. Dostává se jí tak hospodářského zvýhodnění, jehož by nemohla dosáhnout jiným způsobem, nebo v tomto případě podpory, kterou by za jiných tržních podmínek, to znamená takových, za nichž působí její soukromí konkurenti, nezískala.
(76)
Komise kromě toho poznamenává, že Francouzská republika nevyslovila připomínky zpochybňující hodnocení Komise v rozhodnutí o zahájení řízení v tom ohledu, že by plánované dotace nesplňovaly kumulativní kritéria judikatury Altmark, a poskytovaly by tudíž hospodářské zvýhodnění představující státní podporu (13). Kromě toho poznamenává, že bez újmy na pozdějším vývoji řízení a výsledků France Télévisions v budoucích letech, zpráva francouzského Účetního dvora o France Télévisions - která byla zveřejněna v říjnu 2009 po rozhodnutí o zahájení řízení - podporuje její argumentaci, podle níž čtvrtá podmínka nebyla splněna.
(77)
Z předchozího zkrátka vyplývá, že rozpočtové podpory pouze pro skupinu France Télévisions prostřednictvím finančních zdrojů francouzského státu poskytují tomuto podniku selektivní zvýhodnění.
VI.1.3 Narušení hospodářské soutěže a nepříznivý vliv na obchod mezi členskými státy
(78)
France Télévisions působí v oblasti produkce a vysílání programů, které komerčně využívá, a to zejména vysíláním placené reklamy inzerentů nebo sponzorovaných programů ve své programové tvorbě a prodejem svých vysílacích práv nebo nákupem takových práv. Tyto obchodní činnosti jsou prováděny v konkurenci s jinými televizními kanály, jako například TF1, M6 a Canal+, zejména ve Francii, kde France Télévisions, jak zdůrazňují francouzské orgány, představuje čelní audiovizuální skupinu. Podíl France Télévisions by v roce 2010 měl činit asi 10 %, což by z ní stále činilo třetího nejvýznamnějšího dodavatele na francouzském trhu.
(79)
Až do termínu zrušení komerční reklamy koncem roku 2011 bude France Télévisions nadále působit na francouzském trhu televizní komerční reklamy v konkurenci s jinými provozovateli vysílání, i když vysílací časy budou omezeny. France Télévisions bude moci i po roce 2011 nabízet své služby inzerentům v oblasti reklamy na výrobky pod jejich obecným označením nebo v oblasti sponzorování pořadů v konkurenci s ostatními provozovateli vysílání působícími ve Francii. I když konkurenti France Télévisions plně využijí téměř úplného ústupu France Télévisions z trhu s reklamou, ke kterému došlo následkem reformy, France Télévisions bude na tomto trhu přesto nadále působit. Na základě odhadů příjmů z reklamy a sponzorování France Télévisions, které předložily francouzské orgány, si France Télévisions co do obratu a tržního podílu stálých konkurentů ve srovnání s rokem 2007 udrží v roce 2012 ještě 3,3 % trhu oproti více než zhruba 50 % v případě TF1 a 20 % v případě M6.
(80)
France Télévisions bude moci dosáhnout podílu na sledovanosti, kterého by nemohla dosáhnout bez dotčené rozpočtové podpory, což může mít dopad na sledovanost jiných provozovatelů vysílání, a tudíž na jejich obchodní činnost, čímž by došlo k porušení podmínek hospodářské soutěže. France Télévisions každopádně bude také nadále působit na trzích nákupu a prodeje audiovizuálních práv, její vyjednávací možnosti zůstanou díky uvedené podpoře zachovány. Pokračující investování do programové tvorby, které rozpočtové podpory umožňují, ovlivňuje tudíž míru, v níž může France Télévisions na těchto trzích nakupovat nebo prodávat.
(81)
Z výše uvedeného vyplývá, že rozpočtové podpory prostřednictvím finančních zdrojů francouzského státu pouze ve prospěch skupiny France Télévisions narušují nebo přinejmenším ohrožují hospodářskou soutěž v komerčním provozování vysílání ve Francii a v určité míře v jiných členských státech, kde se programy France Télévisions vysílají.
(82)
Trhy prodeje a nákupu audiovizuálních programů a vysílacích práv, na nichž France Télévisions působí, mají mezinárodní rozměr, i když nabytí práv je obvykle územně omezeno hranicemi členského státu. Kromě toho je vysílání programů France Télévisions, které může pokračovat díky státní podpoře, přijímáno v dalších členských státech, například v Belgii a v Lucembursku. France Télévisions vysílá také programy prostřednictvím internetu, které jsou dostupné i mimo území Francie.
(83)
Za těchto podmínek mohou zamýšlené rozpočtové podpory porušit podmínky hospodářské soutěže a nepříznivě ovlivnit obchod mezi členskými státy.
VI.1.4 Závěr ohledně existence státní podpory
(84)
Vzhledem k výše uvedenému představují rozpočtové podpory, které Francouzská republika zamýšlí poskytnout France Télévisions, státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jejíž slučitelnost s vnitřním trhem je nutno posoudit.
VI.2 Slučitelnost podle čl. 106 odst. 2 SFEU
(85)
Ustanovení čl. 106 odst. 2 SFEU stanoví, že „podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu nebo ty, které mají povahu fiskálního monopolu, podléhají pravidlům obsaženým ve Smlouvách, zejména pravidlům hospodářské soutěže, pokud uplatnění těchto pravidel nebrání právně nebo fakticky plnění zvláštních úkolů, které jim byly svěřeny. Rozvoj obchodu nesmí být dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem Unie“.
(86)
Komise ve svém sdělení o vysílání formuluje zásady, jimiž se řídí při uplatňování článku 107 a čl. 106 odst. 2 SFEU o financování organizací veřejnoprávního vysílání státem. Posouzení Komise se v tomto ohledu týká obou následujících hledisek:
-
existence přesné a jasné definice poslání veřejné služby v úředním aktu, včetně poskytování významných nových služeb, podléhající mechanismům účinné kontroly subjektem nezávislým na provozovateli vysílání,
-
přiměřenost a transparentnost veřejného financování vyrovnávacích plateb nezbytných k tomuto poslání, aniž by vyrovnávací platby převýšily částku čistých nákladů poslání veřejné služby, které také podléhá účinným kontrolám.
VI.2.1 Přesná a jasná definice poslání veřejné služby v úředním aktu podléhající účinným kontrolám
(87)
Jak bylo upřesněno výše, Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení a z důvodů v něm uvedených nevyslovila pochybnosti ani ohledně přiměřenosti definice poslání veřejné služby a zmocnění k němu, které bylo France Télévisions uloženo úředními akty, ani ohledně přiměřenosti prováděných externích kontrol způsobu, jímž France Télévisions plní uložené povinnosti, jak byly popsány výše. Komise má tudíž za to, že příslušná ustanovení pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 (články 43-11, 44, 48 a 53) a jeho prováděcí nařízení nebo úřední akty týkající se zejména seznamu úkolů a povinností (nařízení č. 2009-796 ze dne 23. června 2009) a smlouvy o cílech a prostředcích jsou v souladu s prováděcími pravidly čl. 106 odst. 2 SFEU, která se týkají posuzování podpor, jež jsou poskytovány službám veřejnoprávního vysílání a uvedeny ve sdělení o vysílání.
(88)
Tento závěr se shodoval s dřívějšími závěry Komise v této věci podle tehdy platného sdělení, v jejích rozhodnutích z let 2003 a 2005 o France 2 a France 3 a z let 2008 a 2009 o France Télévisions.
(89)
Proto je zbytečné zkoumat celkem obecné připomínky, kterými se určité zúčastněné strany snaží potvrdit údajnou podobnost programové tvorby veřejnoprávních televizí a konkurentů, které jsou ve skutečnosti v rozporu s připomínkami jiných zúčastněných stran a které nemohou toto hodnocení změnit.
(90)
Pozměněný zákon č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků definuje rozsáhle, kvalitativně, avšak přesně povinnosti veřejné služby France Télévisions. Ta se musí zejména zaměřit na širokou veřejnost a předkládat různorodou nabídku odpovídající uloženému cíli při zohlednění hledisek pluralismu a demokratických, sociálních, občanských a kulturních potřeb společnosti. To, že jsou určití konkurenti z důvodu svého členství v Evropské vysílací unii povinni (UER) dodržovat stanovy této unie, jak zdůrazňuje FFTCE, nevytváří překážku zvláštním povinnostem veřejné služby uvedeným v úředních aktech Francouzské republiky, které jsou na rozdíl od povinností vyplývajících z členství v UER uloženy pouze France Télévisions.
(91)
Povinnosti France Télévisions jsou kromě toho v případě potřeby upřesněny ještě v seznamu úkolů a povinností a smlouvě o cílech a prostředcích a doplněny přesnými a kvantifikovanými ukazateli, jichž má být dosaženo v jejich programové skladbě a jimiž se nemusí konkurenční provozovatelé vysílání řídit. Veřejné prostředky jsou přidělovány France Télévisions proto, aby mohla dosáhnout cílů a splnit povinnosti veřejné služby, které jsou stanoveny právními a správními předpisy v obecném zájmu, kdežto soukromé zdroje jsou přidělovány konkurenčním provozovatelům vysílání za čistě výdělečným účelem. Stejně tak existence omezení stanovených předpisy nebo dobrovolně přijatých subjekty při provozování vysílání sama o sobě neznamená, že nabídka veřejnoprávních a soukromých provozovatelů vysílání je nerozlišená. Plnění těchto povinností veřejné služby vyplývajících ze zákona kromě toho podléhá - na rozdíl od povinností vyplývajících z členství v UER - pravidelným externím kontrolám, zejména parlamentním.
(92)
Mimo to SACD zdůrazňuje intenzivní angažování France Télévisions ve prospěch původní francouzské audiovizuální a filmové tvorby ve srovnání s konkurenty, na něž se vztahují mnohem menší povinnosti. Je jisté, že SACD ve svých připomínkách nijak nepodporuje ani nevysvětluje důvody, proč by měla být dovážená nefrancouzská díla, případně díla z jiných členských států, méně kvalitní než ta, která bude financovat France Télévisions. Pevné angažování ve prospěch původní tvorby, zvýšené výslovně i ve srovnání s konkurenty, totiž přispívá k uspokojení sociálních a kulturních potřeb francouzské společnosti, které musí programová tvorba France Télévisions vzhledem ke svým povinnostem služby obecného zájmu uspokojovat, a je s těmito potřebami přímo spojeno.
(93)
S ohledem na informace, které poskytla Francouzská republika, musí být toto kladné hodnocení definice a kontroly poslání veřejné služby France Télévisions rozšířeno na mechanismy určené k zavedení nových významných audiovizuálních služeb ve smyslu sdělení o vysílání, které nabylo účinnosti po rozhodnutí o zahájení tohoto řízení. Tyto služby, které rozšiřují programovou nabídku vysílání na jiné nosiče nebo formáty, jsou začleněny do seznamů úkolů a povinností a do smluv o cílech a prostředcích France Télévisions, které mimo jiné upřesňují a tlumočí zákonem stanovená poslání služby obecného hospodářského zájmu. Tyto dokumenty byly přijaty nařízením, jak je uvedeno výše, takže nové, již plánované služby a případné budoucí služby jsou předmětem stejných specifických postupů konzultace ex ante a kontroly ex post každoročního plnění, jako je tomu u uvedených poslání.
(94)
Je tedy vcelku zřejmé, že definice poslání veřejné služby, jíž byla pověřena France Télévisions, jakož i příslušné mechanismy kontroly, jsou v souladu s pravidly a zásadami stanovenými sdělením o vysílání, které samotné vycházejí z judikatury soudů Evropské unie.
VI.2.2 Přiměřenost a transparentnost veřejného financování
(95)
Mechanismus financování, který oznámila Francouzská republika a jehož součástí je každoroční dotace na vyrovnání úbytku a poté zániku reklamních spotů, má být víceletý a má tudíž fungovat i po zákonem stanoveném datu ukončení vysílání reklamních spotů; ve skutečnosti se jedná o listopad 2011.
(96)
Každoroční veřejné financování bude zahrnovat přidělení části zdrojů z příspěvku na veřejnoprávní vysílání, dříve poplatku, a roční dotaci podle zákona č. 2009-258 ze dne 5. března 2009. Ke stávající podpoře schválené Komisí rozhodnutím ze dne 20. dubna 2005, kterou plánovaný mechanismus nemění, se tudíž připojí rozpočtová podpora, jejíž přesnou výši stanoví každoročně rozpočtový zákon pro běžné finanční období. Francouzská republika ve svých připomínkách upřesňuje, že výše roční dotace bude stanovena ex ante před každým finančním obdobím na základě odhadovaných čistých nákladů veřejné služby.
(97)
To ostatně vyplývá z odhadů, které pro ilustraci poskytly francouzské orgány jako odpověď na pochybnosti Komise vyslovené v rozhodnutí o zahájení řízení. Komise bere na vědomí orientační charakter, který francouzské orgány přisuzují odhadům v obchodním plánu, a uznává, že pro podnik pověřený posláním veřejné služby, který za tím účelem musí nést víceleté náklady, je prospěšné, aby měl k dispozici finanční rámec stanovený obchodním plánem zahrnutým do dodatku smlouvy o cílech a prostředcích. Z výše uvedeného vyplývá, že orientační celkové veřejné zdroje, které jsou v něm uvedeny, souvisejí i přes jejich nižší hodnotu s položkami hrubých nákladů na poskytování této služby plánovaných pro období let 2010 až 2012.
(98)
Vzhledem k relativní předvídatelnosti hrubých nákladů, které jsou méně proměnlivé než příjmy z obchodní činnosti sloužící ke stanovení čistých nákladů, orientační číselné údaje v obchodním plánu podporují apriori tvrzení Francouzské republiky ohledně rozhodující povahy kritéria čistých nákladů na veřejnou službu pro stanovení roční částky budoucí dotace. Povinnost finančního vyrovnání od státu, jež stanoví zákon č. 2009-258 ze dne 5. března 2009, vyvolá oznámenou rozpočtovou podporu, aniž by podmínila její výši ve srovnání s případným odhadem ušlých příjmů z reklamy z důvodu zániku reklamních spotů.
(99)
Takový přístup je zřejmě objektivně oprávněný. Vzhledem k dlouhodobé povaze dotace by ke stanovení její výše v poměru k tomu, jaké by byly příjmy z reklamy, kdyby reklamní spoty nebyly zákonem zrušeny, například stanovením její výše podle příjmů před oznámením a zavedením reformy, a případně upravené v závislosti na vývoji trhu s televizní reklamou, docházelo čím dále tím svévolněji. Kdyby výše dotace byla takto vypočtena v poměru k předpokládaným příjmům, výraznější snížení hrubých nákladů na veřejnou službu, než se plánovalo, vyplývající například z budoucích synergických účinků při založení jediného podniku France Télévisions by mohlo vyvolat riziko nadměrné vyrovnávací platby z veřejných zdrojů.
(100)
Způsob výpočtu roční dotace v poměru k nákladům na poslání veřejné služby sníženým o nadále existující čisté příjmy z obchodní činnosti je mimo jiné v souladu se závazkem Francouzské republiky vyjádřeným nyní v článku 44 pozměněného zákona č. 86-1067 o svobodě sdělovacích prostředků a v článku 2 nařízení o finančních vztazích mezi francouzským státem a subjekty odvětví veřejnoprávního vysílání, aby veřejné zdroje přidělené France Télévisions nepřevýšily čisté náklady na plnění povinností veřejné služby, jimiž byla pověřena. Jak připomínají francouzské orgány, tento závazek a výše uvedená ustanovení jsou plně použitelná pro oznámenou rozpočtovou podporu a pro mechanismus ročního veřejného financování, jehož bude od nynějška nedělitelnou částí.
(101)
V důsledku toho se způsob výpočtu každoroční dotace v poměru k čistým nákladům poslání veřejné služby - a tudíž sníženým o nadále existující čisté příjmy z obchodní činnosti - jeví jako přiměřený ve smyslu sdělení Komise o vysílání.
(102)
V tomto ohledu nemohou protichůdné připomínky určitých zúčastněných stran tento závěr vyvrátit:
-
připomínky FFTCE prohlašující, že vyrovnávací platba za ušlý zisk z příjmů z reklamy, které nejsou součástí poslání veřejné služby, nespadá do financování tohoto poslání, nelze brát v úvahu, stejně jako připomínky M6 ohledně proměnlivosti, a tudíž nepřesnosti odhadů ztráty příjmů z obchodní činnosti; roční výše dotace musí být stanovena ex ante v závislosti na čistých nákladech veřejné služby France Télévisions, odhady výše dotace, které poskytla Francouzská republika na roky 2010, 2011 a 2012, jsou mimo jiné čistě orientační,
-
připomínky kanálu M6 potvrzující, že údajná neexistence nástrojů analytického účetnictví ve France Télévisions, na niž poukázal francouzský Účetní dvůr, strukturálně vede k nadměrné vyrovnávací platbě tím, že se dotace zakládá na neobjektivních složkách nákladů, nejsou stejně jako připomínky TF1 ohledně nadměrné vyrovnávací platby za nekontrolované nebo nesprávně řízené náklady odůvodněné; za prvé, Účetní dvůr poukázal v září 2009 na neexistenci kontrolních řídících nástrojů, které by na úrovni skupiny France Télévisions integrovaly nástroje analytického účetnictví dceřiných společností, a nikoli na neexistenci jakýchkoli řídících nástrojů analytického účetnictví; každá společnost skupiny France Télévisions analytické účetnictví vede.
-
Za druhé, posuzování slučitelnosti vyrovnávací platby s vnitřním trhem se na rozdíl od posuzování existence hospodářského zvýhodnění France Télévisions netýká nákladů, které by v odvětví vynaložil průměrný a řádně řízený podnik při poskytování služby obecného zájmu, nýbrž nákladů, které skutečně vynaloží France Télévisions, a to včetně stanoveného budoucího snížení; jak bylo ovšem uvedeno výše, celková výše veřejných zdrojů, která má být vyplacena France Télévisions, bude a priori nižší než náklady vynaložené na poskytování veřejné služby a bude určena tak, aby po odečtení čistých příjmů z obchodní činnosti nedošlo k nadměrným vyrovnávacím platbám.
(103)
Tyto neopodstatněné připomínky, pokud jde o předběžné stanovení výše každoročních dotací, mimo jiné neberou v úvahu existenci mechanismů kontroly ex post. Jak se uvádí níže, po každoročním předběžném stanovení výše dotace v rozpočtovém zákoně pro dané finanční období totiž následují mechanismy kontroly ex post, popřípadě vrácení dotace.
(104)
Sdělení o vysílání stanoví, že členské státy musejí zavést vhodné mechanismy k zamezení jakékoli nadměrné vyrovnávací platby a pravidelně kontrolovat využívání veřejného financování. Účinnost kontroly, jak byla upřesněna ve sdělení, by měla vyplynout z jejího pravidelného provádění nezávislým subjektem ve spojení s mechanismy pro vrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo pro správné určení případných rezerv v následujícím období, které nepřevyšují 10 % každoročních nákladů veřejné služby na jedné straně, nebo případných křížových dotací na straně druhé.
(105)
Článek 44 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 upřesňuje, že „veřejné zdroje přidělené subjektům veřejnoprávního audiovizuálního odvětví jako vyrovnání za povinnosti veřejné služby, které jim byly uloženy, nepřesahují výši nákladů na plnění uvedených povinností“. Toto ustanovení vyplývá ze závazků Francouzské republiky výslovně začlenit do zákona zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb za povinnosti veřejné služby stanovenou v rámci řízení, které vedlo k rozhodnutí Komise o slučitelnosti ze dne 20. dubna 2005 týkajícím se použití zdrojů z televizních poplatků (14).
(106)
Nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a organizacemi veřejného sektoru audiovizuální komunikace zahrnuje do svého článku 2 stejná ustanovení jako článek 53 zákona ze dne 30. září 1986 s přihlédnutím k „přímým nebo nepřímým příjmům získaným z poslání veřejné služby“ a upřesňuje, že náklady na výkon veřejné služby byly určeny pomocí oddělených účtů. Nařízení v článku 3 stanoví, že France Télévisions a její dceřiné společnosti musí dodržovat při všech obchodních činnostech obvyklé tržní podmínky a že externí subjekt vypracuje roční zprávu o plnění této povinnosti, která bude předávána odpovědnému ministrovi, národnímu shromáždění a senátu. Na toto poslední ustanovení se odkazovalo také v závazcích Francouzské republiky uvedených v rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2005, které je ve výše zmíněno v 7. bodě odůvodnění.
(107)
Tribunál Evropské unie rozhodl, že jak ustanovení potvrzující zásadu neposkytování nadměrných vyrovnávacích plateb, tak kontrola a prověrky podmínek, jimiž se France Télévisions řídí při svých obchodních činnostech, plně reagují na obavy, které Komise vyjádřila v průběhu řízení, jež vedlo k rozhodnutí ze dne 20. dubna 2005 (15). Tribunál ostatně potvrdil přiměřenost kontrol prováděných ex post a týkajících se dodržování těchto závazků (16).
(108)
Komise obdržela a prozkoumala zprávy o provádění článků 2 a 3 nařízení, které se týkají finančních období 2007 a 2008 (zprávy vypracované podle článku 3 nařízení, které byly za rok 2007 schváleny auditory společností PriceWaterhouseCoopers a KPMG a za rok 2008 společností Cabinet Rise), jakož i návrh zprávy za rok 2009 podle článku 2. V dostupných zprávách se dospělo k závěru, že veřejné zdroje přidělené skupině France Télévisions nepřesáhly čisté náklady na plnění povinností veřejné služby, jež byly France Télévisions uloženy, a že France Télévisions dodržovala obvyklé tržní podmínky při všech svých obchodních činnostech. Což tedy vylučuje případné křížové dotace mezi obchodními činnostmi a činnostmi veřejné služby. Na rozdíl od toho, co tvrdí zejména M6, z dotyčných zpráv mimo jiné vyplývá, že je pomocí stávajících účetních nástrojů možné zřídit nákladové a příjmové účty veřejné služby jednotlivých kanálů France Télévisions.
(109)
Podmínky kontroly ex post veřejných zdrojů stanovené nařízením č. 2007-958 se použijí na oznámenou rozpočtovou podporu. Celkové veřejné zdroje přidělené France Télévisions nepostačovaly od zavedení kontroly ke krytí čistých nákladů na plnění povinností veřejné služby, takže otázka poskytnutí případné nadměrné vyrovnávací platby nevyvstala. Ze střednědobých odhadů nákladů a příjmů uvedených v obchodním plánu a shrnutých pro ilustraci ve výše uvedené tabulce 1 vyplývá, že se v roce 2012 počítá s mírným přebytkem, který by měl být v případě, že se potvrdí a že není nezbytný ke snížení plánovaných schodků v letech 2010 a 2011, za běžných podmínek přednostně určen na výdaje ve prospěch audiovizuální tvorby.
(110)
Francouzská republika se v každém případě zavázala ke změně článku 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007, aby uvedla stávající mechanismus do souladu s upřesněními, které byly v roce 2009 nově zavedeny sdělením o vysílání. Cílem takového postupu je, aby:
-
se zajistilo, že roční zpráva o oddělených účtech bude, podobně jako zpráva podle článku 3, zkontrolována externím subjektem, jehož výběr podléhá schválení ministra odpovědného za komunikace, předána tomuto ministrovi, jakož i národnímu shromáždění a senátu, a vyhotovena na náklady France Télévisions,
-
se zdokonalil funkční mechanismus schopný zajistit skutečné navrácení případných nadměrných vyrovnávacích plateb nebo křížových dotací, které by tyto oddělené účty odhalily a které by nebyly slučitelné s článkem 53 zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, jakož i se sdělením o vysílání.
(111)
Za těchto podmínek je zřejmé, že Francouzská republika zavede vhodné mechanismy pravidelné a účinné kontroly využívání veřejného financování, aby předešla jakékoli nadměrné vyrovnávací platbě nebo křížové dotaci, jak stanoví sdělení o vysílání.
(112)
Vzhledem k předchozímu je zřejmé, že možná konkurenční omezení vyplývající z působení France Télévisions na komerčních trzích budou i po úplném zavedení reformy celkem limitována. Toto působení bude pravděpodobně velmi omezené a předvídatelným účinkem reformy bude byť částečné přesunutí poptávky po televizní reklamě na konkurenty France Télévisions.
(113)
Jak totiž upozorňuje dopis, který zveřejnilo sedm soukromých televizních nebo rozhlasových stanic, dovedení reformy do konce až do zániku reklamních spotů France Télévisions by mohlo: „poskytnout soukromým médiím možnosti oživení, které potřebují“, kdežto zachování reklamních spotů: „by mělo neblahý dopad na všechna francouzská média a podstatně by změnilo hospodářské vyhlídky účastníků…“ (17).
(114)
Jinak řečeno, částečný ústup France Télévisions a změna orientace struktury jejích příjmů (obchodních nebo z veřejných vyrovnávacích plateb) na vysílání programů odpovídajících jejímu poslání obecného zájmu, bez přímého finančního vyrovnání za sledovanost, zmenšují možná konkurenční omezení na konkurenčních trzích, na nichž France Télévisions působí. Tento ústup otevírá prostor, který by mohly obsadit nově příchozí subjekty nebo subjekty, jejichž působení na trhu s reklamou je v současnosti omezené, čímž by do budoucna došlo k oživení hospodářské soutěže.
(115)
Z toho vyplývá, že s ohledem na poskytnutou informaci a závazky Francouzské republiky bude cílem veřejného financování umožnit France Télévisions, aby pokryla vynaložené čisté náklady na plnění povinností, které jí byly uloženy, a toto financování se bude muset omezit na uvedené náklady a bude nadále podléhat kontrolám ex post, které splňují kritéria platného sdělení o vysílání. Jelikož France Télévisions mimo jiné omezí své působení na konkurenčních trzích, zamýšlená podpora neohrozí rozvoj obchodu v rozsahu, který by byl v rozporu se zájmy Evropské unie, čímž splní prováděcí podmínky čl. 106 odst. 2 SFEU.
(116)
Kromě toho se Francouzská republika zavazuje, že bude předávat Komisi roční zprávy až do roku 2013, kdy bude reforma veřejnoprávního vysílání dovršena, což umožní monitorovat nejpodstatnější aspekty provádění reformy se zřetelem k pravidlům v oblasti státních podpor, tedy roční vyrovnávací platby a mechanismy kontroly ex post, podmínky, které France Télévisions uplatňuje na své obchodní činnosti, a vývoj jejího postavení na tomto trhu, jakož i každoroční plnění smluv o cílech a prostředcích.
(117)
Vzhledem k rozsahu reformy, k inovacím ve financování poslání veřejné služby France Télévisions, které reforma zavádí, k jejím důsledkům pro vývoj nákladů a příjmů France Télévisions a k nejistému hospodářskému prostředí na trzích, nepříznivě ovlivňujícímu příjmy z obchodní činnosti France Télévisions a jejích konkurentů, může tento závazek umožnit Komisi, aby kontrolovala a blíže monitorovala provádění reformy, stejně jako plnění závazků, které Francouzská republika přijala v rámci tohoto řízení.
(118)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila pochybnosti ohledně existence případného vztahu závazného určení mezi příjmy z nových poplatků z reklamy a elektronických komunikací a roční dotací, která se má vyplácet France Télévisions od roku 2010. Kdyby takový vztah byl zjištěn, musely by být tyto poplatky považovány za nedílnou součást podpory a musely by se stát předmětem přezkumu slučitelnosti podpory s vnitřním trhem. Přestože bylo možno v roce 2009 existenci takového vztahu vyloučit, zejména vzhledem k datu nabytí účinnosti a provádění zákona č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 o veřejnoprávním vysílání, do budoucna přetrvávala pochybnost s ohledem na dosavadní prohlášení nejvyšších francouzských orgánů.
(119)
Z judikatury Soudního dvora potvrzené rozsudkem ze dne 22. prosince 2008 o předběžné otázce ve věci Régie Networks (C-333/07), (bod 99) vyplývá následující: „Aby mohl být poplatek považován za nedílnou součást opatření podpory, musí na základě relevantní vnitrostátní právní úpravy existovat vztah závazného určení mezi dotčeným poplatkem a dotčenou podporou v tom smyslu, že výnos z poplatku je nezbytně určen k financování podpory a přímo ovlivňuje její výši, a v důsledku toho i posouzení slučitelnosti této podpory se společným trhem“ (18). Obě prováděcí podmínky stanovené Soudním dvorem, to znamená platné vnitrostátní předpisy a přímý vliv na výši podpory, jsou zkoumány dále.
(120)
Ve francouzském právu podle článku 36 ústavního zákona ze dne 1. srpna 2001 o rozpočtových zákonech může přidělení zdroje, jenž je určen francouzskému státu, jiné právnické osobě vyplývat pouze z výslovného ustanovení rozpočtového zákona. Rozpočtový zákon by měl tudíž výslovně stanovit, že výnos z poplatků z reklamy a elektronických komunikací zavedených zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 bude v úplnosti nebo zčásti určen na financování France Télévisions. Takové ustanovení nebylo dodnes přijato. Francouzská republika se do budoucna zavazuje, že v souladu s ustanoveními čl. 108 odst. 3 SFEU přikročí k novému oznámení jakéhokoli návrhu struktury režimu Komisi. Za těchto podmínek nelze stanovit vztah závazného určení mezi oznámenou podporou a novými poplatky podle vnitrostátního práva ve smyslu judikatury Soudního dvora.
(121)
Nadto je zřejmé, že rozhodujícím kritériem pro stanovení roční výše rozpočtové podpory, kumulované s plánovanou výší přidělených zdrojů z audiovizuálních poplatků, bude výše čistých nákladů na povinnosti veřejné služby uložené France Télévisions, a nikoli výše příjmů z nových poplatků. Odhadované náklady na veřejnou službu však jsou a budou předmětem odhadů ex ante ve smlouvě o cílech a prostředcích podle článku 53 pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, roční výše podpory plánovaná v návrhu rozpočtového zákona bude vyměřena v závislosti na plánovaných čistých nákladech a shodnost odhadů a výsledků bude muset být zjištěna a podle potřeby upravena ex post v rámci plánované zprávy podle článku 2 nařízení č. 2007-958 ze dne 15. května 2007 o finančních vztazích mezi státem a subjekty veřejného audiovizuálního odvětví. Jelikož jsou náklady vynakládány nezávisle na zdrojích vybraných z poplatků, výnos z poplatků nemůže přímo ovlivnit výši podpory. Kromě toho je zřejmé, že sazby poplatků, které původně stanovila francouzská vláda, byly v konečném znění zákona odhlasovaném parlamentem sníženy, aniž by se to projevilo v současném a úměrném snížení dotace, jež má být vyplacena France Télévisions.
(122)
Vzhledem k předchozímu nejsou poplatky z reklamy a elektronických komunikací zavedené zákonem č. 2009-258 ze dne 5. března 2009 nedílnou součástí podpory, a nemají být tudíž zahrnuty do posuzování její slučitelnosti s vnitřním trhem, na rozdíl od tvrzení určitých dalších zúčastněných stran, tedy ACT, FFTCE, Association des chaînes privées, M6 a TF1.
(123)
Tento závěr se nedotýká slučitelnosti uvedených poplatků a jejich specifických ustanovení jakožto odlišných opatření s právem Evropské unie, zejména pokud se jedná o poplatky z elektronických komunikací, pokud jde o otázky zkoumané v rámci řízení o porušení předpisů č. 2009/5061 s ohledem na směrnici 2002/20/ES nebo směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (19).
(124)
Komise mimo jiné bere na vědomí prohlášení Francie vylučující uvedené poplatky z jejího oznámení, které je předmětem tohoto rozhodnutí.
VII. ZÁVĚRY
(125)
Vzhledem k předchozímu dospěla Komise k závěru, že roční rozpočtovou podporu ve prospěch France Télévisions, uplatněnou jak uvedeno výše, lze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem podle čl. 106 odst. 2 SFEU, podle zásad a prováděcích pravidel stanovených pro veřejnoprávní vysílání,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Francouzská republika hodlá poskytnout ve prospěch France Télévisions v podobě roční rozpočtové podpory podle čl. 53 pododstavce VI pozměněného zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě sdělovacích prostředků, je slučitelná s vnitřním trhem v souladu s čl. 106 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
Poskytnutí této podpory je tudíž povoleno.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 20. července 2010.
KOMISJONI OTSUS,
20. juuli 2010,
riigiabi C 27/09 (ex N 34/B/09) kohta Eelarvetoetus, mida Prantsuse Vabariik kavatseb anda ettevõtjale France Télévisions
(teatavaks tehtud numbri K(2010) 4918 all)
(Ainult prantsuskeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2011/140/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama oma märkusi vastavalt eespool nimetatud sätetele (1) ja võttes neid märkusi arvesse
ning arvestades järgmist:
I. MENETLUS
(1)
Prantsuse Vabariik teavitas 23. jaanuari 2009. aasta kirjas komisjoni oma kavatsusest anda ettevõtjale France Télévisions 2009. aastal 450 miljoni euro ulatuses eelarvetoetust, mis on juba eelarveseaduses sätestatud. Komisjon küsis 13. märtsi 2009. aasta kirjaga täiendavat teavet, mille Prantsuse Vabariik esitas 25. mail 2009. Oma kirjas täiendas Prantsuse Vabariik esitatud teatist, teavitades komisjoni oma kavatsusest luua ettevõtja France Télévisions riiklikuks rahastamiseks püsiva ja mitmeaastase finantsmehhanismi, mille alla iga-aastase toetus kuulub.
(2)
Komisjon väljendas 1. septembri 2009. aasta kirjas oma seisukohta, et aastaks 2009 eraldatud eelarvetoetus on siseturuga kokkusobiv Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELi toimimise leping”) artikli 106 lõike 2 alusel, ja teavitas Prantsuse Vabariiki oma otsusest algatada seoses järgnevateks aastateks kavandatud France Télévisions’i suhtes rakendatava uue riikliku finantsmehhanismiga ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikega 2 ettenähtud menetlus.
(3)
Prantsuse Vabariik esitas oma märkused 7. oktoobril 2009.
(4)
Komisjoni menetluse algatamise otsus avaldati Euroopa Liidu Teatajas (2). Komisjon kutsus huvitatud isikuid üles esitama oma märkusi kõnealuse abi kohta.
(5)
Huvitatud isikud esitasid komisjonile oma märkused kõnealusel teemal. Komisjon edastas need Prantsuse Vabariigile, andes talle võimaluse esitada omapoolsed kommentaarid, mis saabusid komisjonile 15. jaanuari 2010. aasta kirjas.
(6)
Prantsuse Vabariik saatis 23. aprillil, 19. mail ja 22. juunil 2010 komisjonile veel täpsustusi ja täiendavat teavet.
II. FINANTSMEHHANISMI ÜKSIKASJALIK KIRJELDUS
(7)
Käesolevas otsuses käsitletav mitmeaastane rahastamise mehhanism on seotud France Télévisions’i avaliku teenuse osutamise ülesannete rahastamisega, mida komisjon analüüsis oma 10. detsembri 2003. aasta, (3)20. aprilli 2005. aasta, (4)16. juuli 2008. aasta (5) ja 1. septembri 2009. aasta (6) otsustes. Tegemist on siiski meetmega, mis on erinev 2003., 2005. ja 2008. aasta otsustes käsitletud meetmetest. Allpool põhjalikumalt kirjeldatud eelarvetoetused lisanduvad France Télévisions’ile TV-litsentsi tasu (mida varem nimetati litsentsitasuks) alusel eraldatavatele riigieelarvelistele vahenditele, mida käsitleti komisjoni 20. aprilli 2005. aasta otsuses ja mida olemasoleva riigiabina uued õigusnormid ei mõjuta. Need kaks riigieelarvelist vahendit peavad katma France Télévisions’i avaliku teenuse osutamise ülesandega seotud kulud, millest on maha arvatud allesjäävad neto äritulud.
II.1. Peamised õiguslikud alused
(8)
Uue riikliku finantsmehhanismi põhisätted sisalduvad 5. märtsi 2009. aasta seaduses nr 2009-258, milles käsitletakse audiovisuaalset kommunikatsiooni ja uut avalikku televisiooniteenust. Teatatud abi on osa seadusega ettenähtud üldist majandushuvi esindavate riikliku audiovisuaalsektori struktuuride ja ülesannete ulatuslikust ümberkorraldamisest. Seadusega muudetakse seega õigusnorme, mis reguleerivad France Télévisions’i avaliku teenuse osutamise ülesandeid ja konkreetsemalt 30. septembri 1986. aasta kommunikatsioonivabadust käsitlevat seadust nr 86-1067. Avaliku teenuse osutamise ülesanded on täpsustatud France Télévisions’i kohustuste kirjelduses ning eesmärke ja vahendeid käsitlevas kokkuleppes, mis on kinnitatud kommunikatsioonivabadust käsitleva seaduse rakendusaktidega. 5. märtsi 2009. aasta seadus nr 2009-258 sisaldab ka rahandusalaseid sätteid, millega muudetakse ühelt poolt maksuseadustikku ja teiselt poolt sätestatakse eelarveseaduse alusel France Télévisions’ile eelarvetoetuse eraldamise põhimõtted.
II.2. Abisaaja France Télévisions tegevus ja rahastamine
(9)
France Télévisions on aktsiaselts, mis on asutatud 30. septembri 1986. aasta kommunikatsioonivabadust käsitleva seaduse nr 86-1067 artikli 44-I alusel. Nimetatud seaduse muudetud redaktsiooniga asutatakse ühtne ettevõte France Télévisions, millega koondatakse varem erinevaid telekanaleid omanud eraldiseisvad juriidilised isikud. Loodud ettevõttes teostab majandus- ja finantskontrolli Prantsuse riik. Ettevõtte aktsiakapital koosneb nominaalaktsiatest, mis võivad kuuluda üksnes riigile. Ettevõtte nõukogusse kuulub peale esimehe neliteist liiget, kelle ametiaeg on viis aastat ning kellest kaks liiget nimetavad rahvusassamblee ja senati kultuurikomisjonid, viis liiget on riigi esindajad, viis liiget nimetab audiovisuaalvaldkonna ülemnõukogu (Conseil Supérieur de l’Audiovisuel) ja kaks liiget on töötajate esindajad.
(10)
France Télévisions on juhtiv kontsern Prantsusmaa audiovisuaalsektoris. Ettevõttes töötab umbes 11 000 inimest ja talle kuuluvad telekanalid France 2, France 3, France 4, France 5 ja France Ô, mis levivad Prantsuse emamaa territooriumil, ning RFO, mis koondab riiklikke telekanaleid ja raadiojaamu, mis teevad ülekandeid ülemeredepartemangudes ja -territooriumidel. Kontserni kuulub ka reklaamimüügiosakond, kuigi kaalutakse selle kaotamist, ning mitmekesistamisega tegelevad ettevõtted. Teatavaid France Télévisions’i kanaleid levitatakse ka mitmes teises liikmesriigis, näiteks Belgias ja Luksemburgis.
(11)
France Télévisions’i käive oli 2007. majandusaastal enne riikliku audiovisuaalsektori reformi väljakuulutamist 2 927 miljonit eurot, millest 64,2 % saadi litsentsitasudest, 28,1 % reklaamimüügist (reklaam ja sponsorlus) ning 7,7 % muudest tuludest. Aastatel 2003-2007 on käibe jaotus olnud suhteliselt stabiilne: reklaami- ja sponsorlustulude osakaal on jäänud 28 % ja 30 % vahele. Kogu kontsern on ajavahemikus 2003-2007 igal aastal jõudnud väikse puhaskasumini, mille kumulatiivne summa nimetatud ajavahemikus moodustas 99 miljonit eurot.
(12)
Selline trend muutus pärast riikliku audiovisuaalsektori reformi väljakuulutamist 2008. aasta jaanuaris, mil kaotati lõplikult reklaamimüügist saadavad tulud. France Télévisions’i kontserni majandustulemus oli 2008. aastal negatiivne ning ettevõtte puhaskahjum oli [50-100] (7) miljonit eurot (millest [50-100] miljonit eurot tekkis avaliku teenuse osutamisest), mis oli tingitud eelkõige märkimisväärsest reklaamitulude langusest, mida ei oleks saanud täielikult ära hoida ka komisjoni 16. juuli 2008. aasta otsusega lubatud erakorraline finantsabi summas 150 miljonit eurot. Pärast riikliku audiovisuaalsektori reformi jõustumist 2009. aastal aitas lõpuks komisjoni 1. septembri 2009. aasta otsusega lubatud ja eraldatud eelarvetoetus summas 415 miljonit eurot peaaegu hüvitada reklaamimüügist saadava tulu langust ning France Télévisions’i kontsern saavutas kergelt positiivse majandustulemuse ([10-20] miljonit eurot). Siiski jäi avaliku teenuse osutamine väiksesse kahjumisse summas [0-5] miljonit eurot, kusjuures positiivse tulemuse andsid kontserni äriettevõtted.
(13)
France Télévisions’i tegevus ja juhtimine aastatel 2004-2008 ja ettevõtte olukord riikliku audiovisuaalsektori reformi arvestades ajendasid Prantsuse kontrollikoda koostama suhteliselt kriitilist aruannet „France Télévisions ja uus riigitelevisioon”. Aruanne, millele viitavad oma märkustes teatavad kolmandad huvitatud isikud, võeti vastu ja avaldati 14. oktoobril 2009 pärast menetluse algatamise otsuse tegemist. Aruandes tuvastati tõsiseid puudujääke France Télévisions’i senises juhtimises ja tulemustes ning anti soovitusi, kuidas reformijärgses uues olukorras tulevikus edu saavutada.
II.3. France Télévisions’i avaliku teenuse osutamise ülesanded
II.3.1. Avalike teenuste osutamise määratlus seaduses
(14)
30. septembri 1986. aasta seaduse nr 86-1067 muudetud redaktsiooni artiklis 43-11 on sätestatud France Télévisions’i avaliku teenuse osutamise ülesanded, mille kohaselt täidavad riiklikud telekanalid „üldistes huvides avaliku teenuse osutamisega seotud ülesandeid. Nad pakuvad avalikkusele tervikuna programme ja teenuseid, millele on iseloomulik mitmekesisus ja paljusus, kõrge kvaliteet ja uuenduslikkus ning üksikisikute õiguste ja põhiseadusest tulenevate demokraatia põhimõtete austamine. Telekanalid edastavad erinevaid programme analoog- ja digitaalteleringhäälinguvõrgu teel teabe, kultuuri, teaduse, meelelahutuse ja spordi vallas. Kanalid edendavad demokraatlikku debatti, mõttevahetusi erinevate elanikerühmade vahel ning sotsiaalset kaasatust ja kodanikuaktiivsust. Nad viivad ellu algatusi sotsiaalse ühtekuuluvuse, kultuurilise mitmekesisuse ning diskrimineerimisvastase võitluse soodustamiseks ning koostavad oma programmid nii, et nendes kajastuks Prantsuse ühiskonna mitmekesisus. Nad tagavad prantsuse keele ja vajadusel piirkondlike keelte propageerimise ning väärtustavad Prantsusmaa kultuuri- ja keelepärandi mitmekesisust. Nad aitavad kaasa intellektuaalse ja kunstilise loomingu ning ühiskonna-, majandus-, sotsiaal-, teadus- ja tehnikaalaste teadmiste arendamisele ja levitamisele ning audiovisuaalvaldkonna ja meediaalase hariduse edendamisele. Nad soodustavad võõrkeelte õppimist. Nad osalevad keskkonna ja säästva arengu alase hariduse andmises. Nad tagavad vastavate seadmete abil enda levitatavate programmide kättesaadavuse kurtidele ja vaegkuuljatele. Nad kindlustavad teabe terviklikkuse, sõltumatuse ja paljususe ning mõtete ja arvamuste väljendamise vabaduse, järgides võrdse kohtlemise põhimõtet ja audiovisuaalvaldkonna ülemnõukogu soovitusi. Avaliku sektori audiovisuaalse kommunikatsiooniga tegelevad asutused aitavad oma ülesannete täitmisel kaasa audiovisuaalloomingu levitamisele väljapoole, prantsuse keelt kõnelevate rahvaste valgustamisele ning prantsuse kultuuri ja keele levitamisele maailmas. Nad arendavad uusi teenuseid, mis rikastavad või täiendavad nende programmide pakkumist ning võtavad kasutusele uusi audiovisuaalse kommunikatsiooni programmide ja teenuste tootmise ja levitamise tehnoloogiaid. Igal aastal esitatakse parlamendile aruanne, mille eesmärk on anda ülevaade käesoleva artikli rakendamise seisust”.
II.3.2. France Télévisions’i tegevusvaldkonda kuuluva avaliku teenuse osutamise kohustuste olemus
(15)
France Télévisions’i ülesannete kohta on 30. septembri 1986. aasta seaduse nr 86-1067 artikli 44 lõikes I konkreetselt täpsustatud, et France Télévisions’i kohuseks on luua ja toota telesaateid ja pakkuda audiovisuaalse kommunikatsiooni teenuseid vastavalt avaliku teenuse osutamise ülesannetele, mis on määratletud artiklis 43-11 ning nimetatud seaduse artiklis 48 ettenähtud kohustuste kirjelduses.
(16)
23. juuni 2009. aasta dekreediga nr 2009-796 on kinnitatud seni ainulaadne France Télévisions’i kohustuste kirjeldus. Selles on määratletud France Télévisions’i kanalite tegevusraamistik ning programmide levitamisega seotud kohustused, mis hõlmavad sageli tipptunnil edastatavaid igapäevaseid kultuurisaateid, muusika ja eelkõige klassikalise muusika saateid erinevate üle-euroopaliste või kohalike orkestrite esituses, teatrietendusi või populaarteaduslikke saateid (kohustuste kirjelduse artiklid 4-7). France Télévisions peab oma programmidesse kaasama ka Euroopa mõõtme, eelkõige läbi teiste liikmesriikide kommete ja kultuuritavade kohta reportaažide levitamise, ning edastama Prantsusmaal levinud peamistele usutavadele pühendatud religioosse sisuga saateid (kohustuste kirjelduse artiklid 14 ja 15). Selles on sätestatud ka kohustus pakkuda saateid kogu ühiskonda hõlmavale suurele ja tasakaalustatud vaatajaskonnale (artikkel 18).
(17)
Lisaks sellele sõlmivad riik ja France Télévisions kolmeks kuni viieks aastaks eesmärke ja vahendeid käsitlevad mitmeaastased kokkulepped vastavalt kommunikatsioonivabadust käsitleva seaduse nr 86-1067 artiklile 53. Eesmärke ja vahendeid käsitlevates kokkulepetes on France Télévisions’i avaliku teenuse osutamise ülesandeid arvestades määratletud:
-
ettevõtte peamised arengusuunad;
-
kohustused tagada programmide mitmekesisus ja uuenduslikkus;
-
minimaalsed investeeringud, mis France Télévisions teeb Euroopa filmikunsti ja audiovisuaalsete teoste tootmisse ning Prantsuse originaalsaadete valmistamisse, väljendatuna nii protsendina ettevõtte tuludest kui ka absoluutväärtusena;
-
kohustused, mis võimaldavad tagada puuetega inimeste osaluse ja kodanikuaktiivsuse ning kõigi teleprogrammide kohandamise vastavalt kurtide või vaegkuuljate vajadustele;
-
kohustused, mis võimaldavad tagada selliste teleprogrammide levitamise, mis vastavate tehniliste vahendite abil on kättesaadavad pimedatele või nägemispuudega inimestele;
-
tegevuskulude eelarve iga aasta kohta ning kavandatavad kvantitatiivsed ja kvalitatiivsed tulemusmõõdikud;
-
eeldatav riigieelarvest eraldatav summa, mis on eelkõige suunatud programmide arendamise rahastamiseks;
-
prognoositav summa, mis saadakse omatuludest, tuues eraldi välja reklaamimüügist ja sponsorlusest saadava tulu;
-
tasulistelt teenustelt saadav prognoositav tulu;
-
vajaduse korral finantstasakaalu taastamise väljavaated.
(18)
France Télévisions’i praegu kehtivad avaliku teenuse osutamise kohustused on sätestatud 24. aprillil 2007. aastal sõlmitud eesmärke ja vahendeid käsitlevas kokkuleppes aastateks 2007-2010 „France Télévisions - esimene tasuta kanalite pakett digiajastul”, millele on alla kirjutanud vastutavad ministrid ja France Télévisions’i esimees. Eesmärgi I.2 „Edendada avalikule teenusele omaseid väärtusi” all nähakse kokkuleppes ette kvalitatiivsete või kvantitatiivsete tulemusmõõdikute saavutamiseks vajalike konkreetse tegevuse eesmärgid järgmistes valdkondades:
-
teha kultuuri demokratiseerimise eesmärgil kultuuriprogrammid kättesaadavaks laiemale vaatajaskonnale, näidates tipptunnil vähemalt ühte kultuuriprogrammi;
-
väljendada teabe edastamisel ja kodanike debattides pluralistlikke vaateid;
-
pakkuda suurt valikut spordialasid, pannes rõhku erakanalites vähem näidatavatele spordialadele;
-
kajastada Prantsuse ühiskonna erinevate gruppide mitmekesisust ja suurendada nende nähtavust;
-
tugevdada Prantsuse ja Euroopa kultuurilise identiteedi kaitset, Euroopa Liidu toimimise ja selle panuse mõistmist ning võõrkeelte õppimist.
(19)
Kokkuleppes nähakse ette ka mitmeaastane rahastamine, mis sisaldab ka korrigeerimise sätet, mille kohaselt nõustuvad riik ja kontsern reklaamimüügist saadava tulu suurenedes kooskõlastama riigieelarveliste vahendite vajaduse, leppides kokku, et summad, mida riigieelarveliste vahendite vähendamise käigus ei vähendata, suunatakse eelkõige audiovisuaalse loomingu rahastamiseks.
(20)
Pärast reformi lisati kehtivasse eesmärke ja vahendeid käsitlevasse kokkuleppesse täiendav klausel aastate 2009-2012 kohta. Nimetatud klausel, mille finantsaspekti on põhjalikumalt kirjeldatud allpool, rõhutab veelgi France Télévisions’i osutatava avaliku teenuse väärtusi ning selles on kinnitatud uued kvantitatiivsed tulemusmõõdikud, mis tuleb saavutada igal aastal põhjenduses 18 osutatud teatavates valdkondades.
II.3.3. Uute, innovatiivsete audiovisuaalsete teenuste kasutuselevõtmine
(21)
France Télévisions’i uues kohustuste kirjelduses on ette nähtud mitmete uuenduslike teenuste kasutuselevõtmine, mille eesmärk on mitmekesistada sisu pakkumist, näiteks pakkuda veebipõhiselt kommunikatsiooniteenuseid, audiovisuaalmeedia nõudeteenuseid või täiendavaid materjale, mis rikastavad programme. Eesmärke ja vahendeid käsitleva kokkuleppe lisaklauslis nähakse ka ette selliste uuenduslike teenuste kasutuselevõtmine nagu tasuta või tasuline nõudevideo, personaalne mobiilne televisioon, saadete levitamine internetis, mobiilirakendused, piirkondlikud või temaatilised veebitelevisioonid.
II.3.4. Avaliku teenuse kohustuste täitmise, sealhulgas uute teenuste käivitamise üle teostatav väline kontroll
(22)
Kooskõlas 30. septembri 1986. aasta seaduse nr 86-1067 artikliga 53 peab France Télévisions’i nõukogu kiitma heaks ettevõtte eesmärke ja vahendeid käsitleva kokkuleppe projekti ja arutama selle iga-aastase täitmise võimalusi, kusjuures arutelu tulemused avalikustatakse. Enne kokkuleppe allakirjutamist saadetakse eesmärke ja vahendeid käsitlev kokkulepe ja selle lisaklauslid rahvusassamblee ja senati kultuuri- ja rahanduskomisjonidele ning audiovisuaalvaldkonna ülemnõukogule. Komisjonidel on kuus nädalat aega oma arvamuse esitamiseks.
(23)
Lisaks sellele esitleb France Télévisions’i nõukogu esimees igal aastal rahvusassamblee ja senati kultuuri- ja rahanduskomisjonidele aruannet eesmärke ja vahendeid käsitleva kokkuleppe täitmise kohta. Rahvusassamblee ja senati pädevatele komisjonidele ettevõtte eesmärke ja vahendeid käsitleva kokkuleppe täitmise kohta aruande esitlemisel annab France Télévisions’i nõukogu esimees aru ka tegevustest ja töödest, mida on teostanud ettevõttes loodud televaatajatest koosnev programmide nõukoda, mille ülesandeks on avaldada arvamust ja anda soovitusi programmide kohta.
(24)
Dekreediga kinnitatud France Télévisions’i kohustuste kirjelduse projekt nägi ette ka avaliku arutelu läbiviimise ajavahemikul 10.-24. novembrini 2008, mille käigus esitasid oma seisukohad ligi viisteist asutust, kelle arvamuse põhjal tehti esialgsesse teksti muudatused. Avaliku arutelu järel esitas oma arvamuse audiovisuaalvaldkonna ülemnõukogu. 30. septembri 1986. aasta seaduse artiklis 48 on ette nähtud, et audiovisuaalvaldkonna ülemnõukogu on kohustatud esitama rahvusassamblee ja senati kultuurikomisjonidele igal aastal aruande kokkuleppe täitmise üle teostatud välise kontrolli kohta. Aruanne saadetakse ka kultuuri- ja kommunikatsiooniministeeriumisse.
(25)
Parlamentaarsetel komisjonidel ja audiovisuaalvaldkonna ülemnõukogul on õigus kuulata ära kolmandate poolte arvamused. Tegelikult tehakse seda nendes kogudes regulaarselt ja huvitatud isikud saavad väljendada oma seisukohti riiklikku audiovisuaalvaldkonda puudutavates küsimustes.
II.4. Rahaline hüvitis reklaami järk-järgulise vähendamise ja seejärel lõpliku kaotamise eest
(26)
Et muuta avalik-õigusliku ringhäälingu programmide tootmine vabamaks ja vähem sõltuvaks ärilistest piirangutest, nähakse kommunikatsioonivabadust käsitleva 30. septembri 1986. aasta seaduse nr 86-1067 muudetud redaktsiooni artikli 53 lõikes VI ette reklaami järk-järguline vähendamine ja seejärel selle lõplik kaotamine: „Artikli 44 lõikes I nimetatud riigitelevisiooni programmid, mida edastatakse õhtul kella kaheksa ja hommikul kella kuue vahel, välja arvatud nende televisioonide piirkondlikud ja kohalikud programmid, ei või edastada reklaami, välja arvatud reklaam kaupade ja teenuste kohta nende üldnimetuse all. See säte kehtib ka programmide kohta, mida riigitelevisioon edastab hommikul kella kuue ja õhtul kella kaheksa vahel, alates samas lõikes I mainitud televisiooniteenuste maapealse analooglevi kaudu edastamise kaotamisest kogu emamaa territooriumil. Sätet ei kohaldata avalikkuse huvides tehtavate kampaaniate suhtes”.
(27)
Maapealse analooglevi kaudu televisiooniteenuste edastamise kaotamine on kavandatud alles 30. novembriks 2011. Lisaks kaubamärgita kaupade või teenuste reklaami puudutavale erandile on ette nähtud erandid ka reklaami edastamiseks ülemeredepartemangude ja -territooriumidel ning Uus-Kaledoonias, kui seal puudub maapealse analooglevi kaudu kodeerimata kujul edastatav eratelevisioon.
(28)
Vastavalt kommunikatsioonivabadust käsitleva 30. septembri 1986. aasta seaduse nr 86-1067 muudetud redaktsiooni artiklile 53 makstakse seaduse rakendamise tulemusel reklaami järk-järgulise vähendamise ja seejärel lõpliku kaotamise eest France Télévisions’ile riigipoolset rahalist hüvitist tingimustel, mis on määratletud igas eelarveseaduses. Selleks on Prantsuse riik loonud uue programmi nimetuse all „Riikliku audiovisuaalvaldkonna rahastamine”, mis kuulub riigi üldeelarves meedia kategooriasse. Lihtsalt teadmiseks tuleb lisada, et Prantsuse ametivõimude hinnangul peaks TV-litsentsi tasule lisanduv riigipoolne toetus olema 2010. aastal 460 miljonit eurot, 2011. aastal 500 miljonit eurot ja 2012. aastal 650 miljonit eurot.
(29)
Prantsuse Vabariik teatab, et igal aastal määratakse riigieelarvest makstava toetuse suurus vastavalt France Télévisions’i avaliku teenuse osutamise ülesande täitmiseks vajalikele kuludele ja sellele lisandub TV-litsentsi tasu, millest on maha arvestatud saadud äritulud. Sellega seoses edastasid Prantsuse ametivõimud 2009.-2012. aasta äriplaani põhjal France Télévisions’i avaliku teenuse osutamisega seotud kulude ja tulude prognoosi, mille kokkuvõte on esitatud allpool.
Tabel 1
France Télévisions’i avaliku teenuse osutamisega seotud kulude ja tulude prognoos aastateks 2010-2012
(miljonit eurot)
2010
2011
2012
Eelarve
Esialgne eelarve
Esialgne eelarve
A/Riigieelarvelised vahendid
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
B/Muud tulud (reklaam, sponsorlus jne)
[300-600]
[300-600]
[300-600]
C/Avaliku teenuse osutamisega seotud brutokulud
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
D/Avaliku teenuse osutamisega seotud netokulud (C + B)
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
Avaliku teenuse osutamisega seotud netokulud - riigieelarvelised vahendid (D + A)
[(-50)-50]
[(-50)-50]
[(-50)-50]
Allikas: Prantsusmaa märkused, 15. jaanuar 2010
(30)
Esitatud tabel näitab eeldatavat puudujääki, mis tuleneb France Télévisions’i avaliku teenuse osutamisega seotud katmata netokuludest aastatel 2010 ja 2011. See puudujääk peaks osaliselt kaduma aastaks 2012, mil saavutatakse väike ülejääk eeldatavas summas [30-50] miljonit eurot, mis moodustab [0-5] % avaliku teenuse osutamisega seotud netokuludest. Aastaks 2012 prognoositav ülejääk, kui see reaalselt teostub, mis aga eeldab, et tulud ja kulud muutuvad täpselt vastavalt prognoositule, jääb väiksemaks kui aastateks 2010 ja 2011 prognoositav kogupuudujääk. Vastavalt kehtivale eesmärke ja vahendeid käsitlevale kokkuleppele tuleb ülejääk, mida ei vähendata riigieelarveliste vahendite vähendamise käigus, suunata eelkõige audiovisuaalse loomingu rahastamiseks. Sellise loomingu all mõeldakse eelkõige programmide tootmist ning seega ei saa võimalikku ülejääki kasutada äritegevuse rahastamiseks.
(31)
Tuleb märkida, et kehtiva eesmärke ja vahendeid käsitleva kokkuleppe lisaklausli V peatükis esitatud 2009.-2012. aasta äriplaan muudab 2007. aasta aprillis sõlmitud kokkuleppe finantsaspekti, võttes arvesse reformi tulemusel tekkinud uut olukorda ja selle rahanduslikke tagajärgi. Äriplaanis on ette nähtud avaliku teenuse osutamisega seotud kogukulude vähenemine aastatel 2010-2012, mis hõlmab tegevuskulude vähenemist algse kokkuleppega võrreldes, levikulude alanemist ja ühisettevõtte loomisest saadavat sünergiat, kusjuures kulud vähenevad vaatamata reformiga kaasnevate uute kululiikide tekkimisele.
(32)
Tulu poolel ei suuda prognoositavad riigieelarvelised vahendid, mis küll kasvavad, täielikult katta aastate 2010-2012 kulusid ja nagu on näidatud tabelis 1, on need väiksemad kui avaliku teenuse osutamisega seotud brutokulud. Seega sõltub esitatud prognoosides finantstasakaalu saavutamine igal aastal teenitavast äritulust. Äriplaanis on märgitud ka, et nii ettevõtte kui ka riigi huvides on saavutada tasakaal prognoositust kiiremini, ning on täpsustatud vajadust teostada täpselt ja regulaarselt järelevalvet positiivseid või negatiivseid muutusi silmas pidades.
II.5. Riigieelarveliste vahendite ülemmäär
(33)
Kommunikatsioonivabadust käsitleva seaduse nr 86-1067 muudetud redaktsiooni artiklis 44 on täpsustatud ka, et „Riikliku audiovisuaalsektori asutustele eraldatud riigieelarvelised vahendid, mis on ette nähtud neile asutustele pandud avaliku teenuse osutamise kohustuste täitmiseks, ei tohi ületada nende kohustuste täitmisega seotud kulude summat”. See säte tuleneb Prantsuse riigi võetud kohustustest viia seadusesse selgelt sisse põhimõte, mille kohaselt ei tohi avaliku teenuse osutamise eest maksta ülemäärast hüvitist. See põhimõte tuleneb menetlusest, mille tulemuseks oli komisjoni 20. aprilli 2005. aasta otsus litsentsitasu vahendite kasutamisega seotud abi kokkusobivuse kohta (8).
(34)
Eespool nimetatud kohustuse täitmisega seoses on 15. mai 2007. aasta dekreedi nr 2007-958 (mis käsitleb finantssuhteid riigi ja audiovisuaalse kommunikatsiooni valdkonna avaliku sektori asutuste vahel) artiklis 2 sätestatud samas sõnastuses nagu 30. septembri 1989. aasta seaduse artiklis 53, et tuleb arvesse võtta „avaliku teenuse ülesandega seotud otseseid või kaudseid tulusid” ning on täpsustatud, et avaliku teenuse kohustuse täitmisega seotud kulud määratakse eraldi arvestuse põhjal. Dekreedi artiklis 3 on sätestatud, et France Télévisions ja selle tütarettevõtjad on kohustatud teostama oma äritegevust tavapäraseid turutingimusi arvestades ning laskma ettevõttevälisel asutusel koostada igal aastal selle kohustuse täitmise kohta aruande, mis saadetakse vastutavale ministrile, rahvusassambleele ja senatile.
(35)
Komisjonile esitati aruanded dekreedi artiklite 2 ja 3 täitmise kohta 2007. ja 2008. aastal (dekreedi artikli 3 alusel koostatud aruanded on auditeerinud 2007. aasta osas audiitorfirmad PriceWaterhouseCoopers ja KPMG ning 2008. aasta osas Cabinet Rise) ning artiklis 2 ettenähtud aruande projekt 2009. aasta kohta. Komisjon on need ka läbi vaadanud.
II.6. Riikliku audiovisuaalsektori reformiga ettenähtud uued maksud
(36)
5. märtsi 2009. aasta seadusega nr 2009-258 muudeti ka maksuseadustikku ning kehtestati uued maksud reklaamile ja elektroonilisele sidele.
II.6.1. Reklaamimaks
(37)
Üldise maksuseadustiku esimese raamatu esimese osa II jaotisse lisati VIIf peatükk, millega kehtestati maks kõigile Prantsusmaal asutatud televisiooniteenuse osutajatele. Maks arvutatakse kõigilt summadelt, välja arvatud käibemaks, mis reklaamikliendid on tasunud oma reklaami edastamise eest asjaomastele maksukohustuslastele või reklaami valmistajatele, kusjuures nendelt summadelt on maha arvatud summad, mille tasumisel on kohaldatud üldise maksuseadustiku artikliga 302a KC ette nähtud maksu, mida peavad maksma televisioonisaadete edastajad ja levitajad, kes levitavad riiklikult kinematograafiakeskuselt (Centre National de la Cinématographie) toetust saavaid audiovisuaalseid teoseid. Nende summade puhul kohaldatakse 4 % vähendust. Maksu arvutamisel kohaldatakse aastas tasutud käibemaksuta summade suhtes 3 % maksumäära ning see kehtib kõigi üle 11 miljoni euro maksvate televisiooniteenuste suhtes.
(38)
Televisiooniteenuste, välja arvatud maapealse analooglevi kaudu edastatavate televisiooniteenuste puhul on nimetatud maksu määraks kehtestatud 2009. aastal 1,5 %, 2010. aastal 2 % ja 2011. aastal 2,5 %. Üleminekuajal kuni aastani, mil emamaal lõpeb televisiooniteenuste maapealse analooglevi kaudu edastamine, on kõigi maksukohustuslaste suhtes kehtestatud maksu ülemmääraks 50 %, mis arvutatakse maksukohustuslase poolt kalendriaasta kohta deklareeritud maksubaasi kasvult 2008. aasta maksubaasiga võrreldes. Igal juhul ei tohi maks olla alla 1,5 % maksubaasist. Televisiooniteenuse osutajate puhul, kelle igapäevane vaatajaskond väljaspool Prantsuse emamaad moodustab üle 90 % nende kogu vaatajaskonnast, arvatakse aga maksubaasiks võetavast summast maha Euroopa või maailma turu jaoks mõeldud reklaami edastamise eest tasutud summad, mis korrutatakse väljaspool Prantsuse emamaad asuva vaatajaskonna osaga kogu aasta vaatajaskonna arvus.
II.6.2. Elektroonilisele sidele kehtestatud maks
(39)
Üldise maksuseadustiku esimese raamatu esimese osa II jaotisse lisati VIIg peatükk, millega kehtestati maks kõigile Prantsusmaal teenust osutavatele elektroonilise side operaatoritele, kes on esitanud eelnevalt deklaratsiooni elektroonilise side reguleerimise ametile. Maks arvutatakse kõigilt käibemaksuta abonent- ja muudelt summadelt, mida kasutajad on tasunud elektroonilise side operaatorite pakutava elektroonilise side eest, millest on maha arvatud maksu määramise aruandeaastal tehtud kulumieraldised seaduse jõustumisest alates operaatorite poolt soetatud materjalidelt ja seadmetelt, mida kasutatakse riigi territooriumil rajatud elektroonilise side infrastruktuuride ja võrkude tarbeks ning mille amortisatsiooniperiood on vähemalt kümme aastat. Maksu arvutamisel kohaldatakse 0,9 % maksumäära 5 miljonit eurot ületava maksubaasi suhtes.
III. MENETLUSE ALGATAMISE PÕHJUSED
(40)
Komisjon leidis oma ametliku uurimismenetluse algatamise otsuses, et 2010. aastast alates kavandatav hüvitis võib kujutada endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses ning et tuleks uurida selle kokkusobivust siseturuga ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 alusel, arvestades avalik-õigusliku ringhäälingu suhtes kehtestatud põhimõtteid ja rakenduseeskirju.
(41)
Uurides avaliku teenuse olemasolu, mille ülesanded on selgelt määratletud ametlikus dokumendis ning esitatud asjaomastele kontrollorganitele kahtluste vältimiseks, leidis komisjon, nagu ka oma 2003. aasta detsembri, 2005. aasta aprilli, 2008. aasta juuli ja 2009. aasta septembri otsustes, et France Télévisions’i avaliku teenuse ülesanded on selgelt määratletud Prantsuse riigi poolt väljastatud või alla kirjutatud ametlikes dokumentides vastavalt korrale, mis näeb ette France Télévisions’i üle sõltumatu kontrolli teostamist.
(42)
Seevastu uurides rahalise hüvitise proportsionaalsust võrreldes avaliku teenuse osutamisega seotud netokulude suurusega, arvestades seejuures ka abi mõju, tekkis komisjonil kahtlus seoses kahe küsimusega, nimelt:
-
ühelt poolt on oht, et avaliku teenuse osutamisega seotud netokulude eest võidakse maksta ülemäärast hüvitist 2012. aastal ning tõenäoliselt ka 2010. ja 2011. aastal, arvestades, et nende aastate kohta puudub komisjonil sama põhjalik teave, mis Prantsuse ametivõimud esitasid 2009. aasta kohta, ja
-
teiselt poolt puudub selgus võimaliku püsiva seose olemasolu kohta reklaami- ja elektroonilise side maksudest saadava tulu ning France Télévisions’ile makstava abi vahel ja kui selline seos on olemas, siis millised on selle negatiivsed mõjud ning kokkusobivus aluslepinguga, arvestades eelkõige France Télévisions’i rahastamise reformiga tekkinud konkurentsiolukorda.
(43)
Lisaks sellele juhtis komisjon Prantsuse ametivõimude tähelepanu 2. juulil 2009 vastu võetud komisjoni teatisele riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta avalik-õigusliku ringhäälingu suhtes (9) (edaspidi „ringhäälinguteatis”), mida kohaldatakse pärast teatise avaldamist teatatud abi suhtes, ning kutsus Prantsuse ametivõimusid võtma oma märkustes arvesse selle teatise läbivaadatud versiooni.
IV. HUVITATUD ISIKUTE MÄRKUSED
(44)
Draamaautorite ja -heliloojate ühendus (Société des auteurs et compositeurs dramatiques - SACD) juhib oma 2. novembri 2009. aasta märkustes komisjoni tähelepanu sellele, kui olulised on kohustused, mis France Télévisions on võtnud audiovisuaalse kultuuripärandi loomisel. Seda tähtsust tugevdas 2008. aasta lõpus sõlmitud majandusharusisene kokkulepe, mis peaks edaspidi olema lisatud eesmärkide kokkuleppesse. Seega peab France Télévisions suunama 2010. aastal 19 % ettevõtte 2009. aasta maksustatavast käibest audiovisuaalse kultuuripärandi loomisse, mida tuleks suurendada 20 %-ni ehk 420 miljoni euroni 2012. aastaks. TF1 vastav osa on seevastu kuni 12,5 % ning M6 ja maapealse digitaallevi kanalitel on see alla 11 %. Kinoga seoses võetud kohustused kasvavad samuti üle 1,2 % aasta keskmisest määrast kuni 2012. aastani. Reklaami kaotamisega võib kaasneda mitteimporditud omasaadete valmistamise kulude kasv, mis räägib selgelt uuendusliku ja kvaliteetse avaliku teenuse kasuks.
(45)
Prantsusmaa Telekommunikatsiooni ja Elektroonilise Side Föderatsioon (Fédération Française des Télécommunications et des Communications Électroniques - FFTCE) leiab oma 30. oktoobri 2009. aasta märkustes, millega on ühinenud ka Iliad, kes ei ole FFTCE liige, et reklaami kaotamine ei mõjuta iseenesest France Télévisions’i avaliku teenuse ülesande täitmist. Niipea kui reklaam lakkab olemast selle ülesande täitmise lahutamatu osa, on igasugune toetus, mille eesmärk on üksnes saamata jäänud tulu hüvitamine, arvestamata ülesande täitmisega seotud reaalsust, oma olemuselt riigiabi, mis on vastuolus ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikega 2 ja artikliga 107. Selline hüvitis peab katma avaliku teenusega seotud kulud, mille üle peab eraldi arvestust pidama. Seega on toetuse summa järgnevateks aastateks määratud tõenäoliselt saamata jäänud äritulude alusel, mis moonutab rikutud turutingimustes tõsiselt konkurentsi eraringhäälinguorganisatsioonidega. Kuigi France Télévisions’i reklaamimüügist saadav kogutulu ei oleks halvenenud turuolukorras mingil juhul ulatunud 500 miljoni euroni, kohustusid Prantsuse ametivõimud maksma 2009. aastal 450 miljonit eurot üksnes selleks, et hüvitada reklaami kaotamine pärast kella 20.00. Tulevikus ületaks toetusest saadav tulu selgelt reklaamimüügist saadavat tulu, mis oleks teenitud juhul, kui reformi poleks toimunud.
(46)
Seoses üldist majandushuvi pakkuva teenuse ülesannetega märgib FFTCE, et kohustused, mis France Télévisions võttis Euroopa Ringhäälingute Liidu liikmena selle staatusest tulenevalt, on juba olemas ja kehtiksid ka ilma Prantsuse seaduses sätestatud kohustusteta. Seadusega kehtestatud üsna ebamäärased piirangud ei erine oluliselt Euroopa Ringhäälingute Liidu liikmestaatusest tulenevatest piirangutest, mis kehtivad ka TF1 ja Canal + kui liikmete suhtes, nii et seaduse alusel makstav toetus tuleb kvalifitseerida riigiabiks.
(47)
FTTCE leiab lõpuks, et uut riikliku audiovisuaalsektori reformiga kehtestatud maksu, mida arvestatakse elektroonilise side operaatorite käibelt, kasutatakse France Télévisions’i rahastamiseks. Kuigi ametivõimud on kinnitanud sellise seose olemasolu, ei ole toetuse summa stabiilne maksubaasis ja maksumäärades esinevate erinevuste tõttu. Seega sellise maksu kehtestamisega rikutakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/20/EÜ (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta) (10) artiklit 12, kuna liikmesriigid ei või maksustada operaatorite käivet muude maksudega kui selles sätestatud.
(48)
Eravõrkude ühendus (Association des chaînes privées) leiab oma 2. novembri 2009. aasta märkustes, et France Télévisions’i nõrk juhtimine, mille kohta esitas mitmeid näiteid kontrollikoda, raskendab inflatsioonilist mõju, mida on täheldatud teleprogrammide tootmise ja teleülekandeõiguste soetamise turul. Analüütilise arvestussüsteemi puudumise tõttu tekitab suutmatus kulusid kontrollida ebakindlust seoses avaliku teenuse ülesannete täitmisega seotud kulude rahastamisvajaduste määramisega, millega kaasneb tõsine ülemäärase hüvitamise oht. Kui mitmed näitajad viitavad, et uut audiovisuaalsektori maksu kasutatakse France Télévisions’i rahastamiseks, siis ei ole maksu suunamisel riigieelarvesse mingit muud eesmärki kui vältida selle sattumist komisjoni kontrolli alla. See sunnib France Télévisions’i konkurente abi rahastama, moonutades konkurentsi nii, et erinevate kanalite programmide eristamine muutub veelgi raskemaks.
(49)
Euroopa Ringhäälingute Liit (Union Européenne de Radiotélévision - UER) rõhutab oma 2. novembri 2009. aasta märkustes, et Prantsusmaa esitatud avalik-õigusliku ringhäälingu mitme aasta kulude ja tulude näol on tahes-tahtmata tegemist prognoosidega. Nendega tuleb tagada, et ettevõttel oleks olemas pikaajaline finantsvisioon, mis on vajalik sõltumatu teenuse järjepidevaks osutamiseks. Järelmeetmed peavad tagama prognooside ja tegelike tulemuste erinevuste korrigeerimise. Komisjon peab oma otsuses lähtuma eelarvestuse parameetritest ning nende järelmeetmete mehhanismidest, määramata tegeliku hüvitise summat vaid prognoositud kulude ja tulude põhjal. Vastasel juhul määraks ja kontrolliks komisjon abikava raames igal aastal makstavaid summasid abikava enda kontrollimise asemel. UER väljendab ka oma muret seoses sellega, et komisjon püüab teada saada sünergia ja tõhususe kasvu tulemusel saavutatud prognoositavat summat järgnevateks aastateks, kuna üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise tõhususe kontrollimine ei kuulu Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 alusel komisjoni kontrolli alla.
(50)
Euroopa Kommertstelevisiooni Ühendus (Association des Télévisions Commerciales européennes - ACT) teatab oma 2. novembri 2009. aasta märkustes, et ta pooldab Prantsuse Vabariigi otsust vähendada oluliselt reklaami oma avalik-õiguslikus ringhäälingus. ACT märgib, et Altmarki kohtuotsuses (11) esitatud kaks tingimust ei ole käesoleval juhul täidetud, nii et kavandatav eelarvetoetus kujutab endast riigiabi. ACT leiab siiski, et kui konkurentide reklaamituludelt võetava maksu arvelt abi rahastamise süsteemi peetakse liidu õigusega kokkusobivaks, siis muutub turult lahkumisega seotud kasu väga väikseks ja selline süsteem võib teatavatel juhtudel tekitada rohkem konkurentsimoonutusi kui traditsioonilised paralleelselt nii riigi kui erasektori rahastamisel tuginevad süsteemid.
(51)
ACT leiab, et France Télévisions’i avaliku teenuse osutamise kohustused ei ole alates 1994. aastast oluliselt muutunud ja on jäänud sarnasteks eraringhäälinguorganisatsioonide kohustustega. Lisaks sellele on hinnang reklaamitulude kaotuse eest makstava hüvitise vajaduse kohta aastani 2012 ebamäärane ja selles ei võeta arvesse sellest tulenevat investeerimiskulude vähenemist ega võimalikku kulude alanemist seoses reklaamiklientide nõudmiste vähenemisega programmide koostamisel ega ka sünergiast saadavat loodetud kasu. Riigieelarveliste ja äritulude ning eesmärke ja vahendeid käsitlevas kokkuleppes ettenähtud kulude korrigeerimise mehhanismi tuleks kontrollida, võttes eelkõige arvesse äritulude muutlikkust, ilma milleta puudub komisjonil usaldusväärne teave, mille alusel määrata osutatud teenusega seotud tegelikke kulusid ning ülemäärase hüvitise olemasolu. Sellist kontrolli tuleks teha, kuigi ettevõttel puudub analüütiline arvestus, nagu kontrollikoda on märkinud.
(52)
Lõpuks leiab ACT, et abi rahastatakse tegelikult reformiga kehtestatud uutest maksudest ja mis puutub audiovisuaalse reklaami maksu, siis sellega võetakse Prantsusmaal kasutusele avaliku teenuse konkurentide poolt rahastamise mudel, millest on mujal loobutud. Seega säilitatakse abikavaga France Télévisions’i vahendid, samas kui on üha selgem, et reklaamiklientide kogunõudlus ei siirdu konkureerivatesse kanalitesse. Lisaks sellele suurendab selline mehhanism tõkkeid Prantsuse turule sisenemiseks.
(53)
France Télévisions leiab oma 2. novembri 2009. aasta märkustes, et teatatud mehhanism ei anna talle mingit majanduslikku eelist oma konkurentide ees, kuna kui ettevõttele hüvitatakse äritulude kaotus, siis on selle põhjuseks talle pandud riigipoolne piirang, mida ükski eraettevõte ei pea täitma, nimelt reklaami käsitlev otsus. Kui reklaami käsitlev otsus jõustub, kaob igasugune konkurentsi moonutamine turul, samal ajal kui otsuse surve konkurentidele sponsorlusega seoses on selle piiratust arvestades olematu. Mis puutub teleülekandeõiguste ehk nn preemiate ostmisse, ei olnud France Télévisions’il olukorras, kus TF1 näitas 96 saadet sajast vaadatuimast saatest ja 18 saadet 20 vaadatuimast saatest 2008. aastal, ühtegi ainuõiguslikku lepingut Ameerika Ühendriikide suurtootjatega. Lisaks sellele peab ettevõte investeerima audiovisuaalsesse loomingusse, millele kehtestatud kvaliteedinõuded on võrreldamatud erakanalite vaadatavuse eesmärkidega. Programmide müügi osas on ettevõtte hinnangul tal turul vaid väheoluline osa.
(54)
France Télévisions leiab lisaks, et kuna talle eraldatav summa sõltub igal aastal eelkõige, täpselt ja objektiivselt tema ülesannete täitmisega seotud kuludest, mida korrigeeritakse tagantjärele erinevuste korral tegelike kuludega võrreldes, siis vastab teatatud mehhanism Altmarki kohtuotsuses esitatud teisele tingimusele. Nimetatud kohtuotsuses nõutud neljas tingimus on samuti täidetud, kuna seoses õiguslike ja põhikirjaliste ümberkorraldustega tekkis sünergia, mida varem ei olnud võimalik kasutada, kusjuures see tingimus ei nõua, et teenust peaks osutama võimalikult madalate kuludega, vaid kulud peavad vastama keskmise hästi juhitud ettevõtte kulude tasemele.
(55)
Teatatud mitmeaastase mehhanismi kokkusobivuse kohta siseturuga leiab France Télévisions, et avaliku teenuse osutamisega seotud netokulusid ei ole võimalik piisavalt kindlalt prognoosida, et komisjon saaks teostada eelnevat kontrolli ülemäärase hüvitamise puudumise kohta. Kui aastate 2010-2012 kohta esitatud esialgsed hinnangud ei välista võimalust saada mõistlikku kasu või moodustada reserv kuni 10 % ulatuses avaliku teenuse osutamisega seotud aastastest kuludest, siis võimaldavad järelkontrolli käsitlevad õigusnormid tagada igal juhul rahastamise proportsionaalsuse. Seevastu France Télévisions’i saadete valmistamise kulude muutumine olenevalt nende valitud edastusviisile on ettevõtte hinnangul piiratud üksnes tema kohustusega täita seadusega kehtestatud avaliku teenuse osutamise kohustusi, arvestades Prantsuse Vabariigi vabadust määrata selle sisu. Lisaks sellele tulenevad need kohustused ka vaatajaskonna nõudmistest, mida reklaami käsitlev otsus ei vähenda. Vastupidi, sisse tuleb osta veelgi rohkem saateid.
(56)
Métropole Télévisions (M6) leiab oma 2. novembri 2009. aasta märkustes, et kavandatav rahastamismeede kujutab endast riigiabi ELi toimimise lepingu artikli 107 tähenduses, eelkõige kuna Altmarki kohtuotsuses esitatud teine ja neljas tingimus ei ole täidetud. Nimelt ei saa väita, et hüvitis, mille aluseks on kaotatavate äritulude eeldatav, kuid tegelikkuses muutuv summa, põhineb objektiivsetel ja läbipaistvatel avaliku teenuse osutamisega seotud kulude arvutuspõhimõtetel. Lisaks sellele ei ole arvutuste aluseks võetud sektori keskmise hästi juhitud ettevõtte kulud, vaid France Télévisions’i kulud, mille kohta viitavad mitmed märgid, et ettevõtet ei juhita tõhusalt, mis aga suurendab ühiskonna poolt toetatava avaliku teenuse osutamisega seotud kulusid.
(57)
Meetme kokkusobivuse kohta siseturuga leiab M6, et kavandatav rahastamismeede on ebaseaduslik, kuna ta tekitab struktuurselt avaliku teenuse osutamisega seotud kulude ülemäärase hüvitamise. Komisjoni 16. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/111/EÜ liikmesriikide ja riigi osalusega äriühingute vaheliste finantssuhete läbipaistvuse ning teatavate ettevõtjate finantsläbipaistvuse kohta (12) kohustab Prantsusmaad arvutama üldist huvi pakkuva teenuse kulusid ja tulusid analüütilise arvestussüsteemi ühtsete põhimõtete alusel. Kuid nagu rõhutab kontrollikoda, puuduvad France Télévisions’il sellised arvestusmeetodid. Seega ei saa ühtki objektiivset näitajat kasutada hüvitise summa arvutamiseks. Ülemäärane hüvitamine on vältimatu, kuna toetust arvutatakse äritulude põhjal, mis ei ole seotud avaliku teenuse osutamise ülesandega ning mida ei saa arvestada nende kulude hulka. Saamata jäänud tulude ebamäärane prognoos ja kulude analüüsi puudumine tekitab paratamatult ülemäärase hüvitamise.
(58)
Finantsmehhanismi uute maksude lisamine suurendab abi negatiivset mõju teleülekandeõiguste turule, kuna France Télévisions’i nõrk juhtimine, mida hüvitatakse riigiabiga, suurendab konkurentide kulusid. Samuti on mõju negatiivne reklaamitegevusele, kus France Télévisions kaldub pigem sponsorluse poole, ilma et M6, arvestades viimase erinevat vaatajaskonda, saaks kasu France Télévisions’ist vabanevast turust. Sellises olukorras võiks vaid tagantjärele rahastamine olla põhjendatud. Mehhanism on seega struktuurselt ebaseaduslik, kui ei rakendata sõltumatu järelkontrolli mehhanisme, mis aitaks tõhusalt vältida ülemäärast hüvitamist tegelike näitajate alusel ning mida M6 arvates Prantsusmaal tõhusalt ei rakendata.
(59)
Télévision Française 1 (TF 1) vaatleb oma 2. novembri 2009. aasta märkustes France Télévisions’i rahastamise reformi struktuursete muudatuste taustal, mis mõjutavad reklaamiturgu, kus interneti osakaal kasvab jõudsalt. Televisioon moodustab vaid umbes 11 % 33 miljardi euro suurustest reklaamiklientide kommunikatsioonikuludest 2008. aastal. Ajavahemikus jaanuarist kuni septembrini kasvas 2009. aastal maapealse digitaallevi kanalite reklaamimüügi käive 60 % võrreldes kolme analooglevi erakanali 8 % langusega. Aastal 2008 moodustasid TF1 tasutud maksud 60 % ettevõtte tuludest. Seega vähendavad mitmeaastaste õiguste omandamise kokkulepped, hindade tõus ja kulude, sealhulgas programmide valmistamise kulude jäikus, mida mõjutab kohustus, mille kohaselt 30 % toodetavatest ja levitatavatest saadetest peavad olema Prantsuse ja Euroopa teosed, TF1 arvates tema manööverdamisruumi. Samas suurendab uus, ettevõtte suhtes kohaldatav audiovisuaalvaldkonna maks konkurentsi moonutamist turul.
(60)
Reklaamiklientide nõudluse võimalik kaldumine TF1 poole on audiovisuaalse reklaami maksustamise väljakuulutatud eesmärk. Lisaks sellele, et 350 miljoni euro suuruse käibe eeldatavat üleminekut kolmele analoogkanalile 2009. aastal ei toimunud, teatavad need kanalid 450 miljoni euro suurusest langusest prognoosidega võrreldes. Lisaks sellele on selline käibe liikumine nagunii piiratud Euroopa Liidu õiguse ülevõtmisest tulenevate sätetega, millega on reklaamiaeg piiratud kuni kaheteistkümne minutiga ühe eetritunni kohta, tingimusel et igapäevane keskmine ei ületa kuut minutit tunnis.
(61)
TF1 leiab, et maks kujutab endast riigiabi kahel põhjusel. Esiteks ei pea France Télévisions enam pärast 30. novembrit 2011 (sellel kuupäeval peab ta lõpetama reklaami näitamise, mille eest makstavad summad moodustavad maksubaasi) makse maksma ja teiseks lähevad maksude arvelt kogutud vahendid France Télévisions’ile, kuna mitmetest seaduseelnõu arutamise ajal valitsuse ja parlamendi esitatud avaldustest ilmneb, et makse kasutatakse France Télévisions’i rahastamiseks. Kuigi see on õiguspärane, peab abi rahastamiseks kasutatavat maksustamiskorda abi hindamisel arvesse võtma.
(62)
TF1 leiab, et temale laienevad sarnased kohustused, nagu on pandud France Télévisions’ile, kelle programmid ei erine eriti tema omadest. Isegi kui pärast riikliku audiovisuaalsektori reformi muudetakse TF1-le soodsalt eesmärke ja vahendeid käsitlevat kokkulepet ja kohustuste kirjeldust, leiab ettevõte kontrollikoja arvamusele tuginedes, et avalik-õigusliku ringhäälingu teenuse pakkumine ei ole piisavalt individualiseeritud. Sellega seoses tuleb rõhutada, et vanades kohustuste kirjelduses moodustasid kvantitatiivsed leviga seotud kohustused 10 % kogu programmi mahust.
(63)
Ebapiisav on ka France Télévisions’i suutlikkus kulusid kontrollida ja ettevõtte juhtimine, mis tähendab, et avalikku teenust ei osutata ühiskonna jaoks võimalikult väikeste kuludega, millega kaasneb ülemäärase hüvitamise oht. Komisjon peaks sellega seoses kontrollima ka äritegevusest saadava tulu kasvu, sünergiat, mis peaks tekkima pärast 2009. aastal loodud ühtset ettevõtet France Télévisions ja väiksemat survet saadete valmistamise kuludele tänu reklaamiklientidest sõltumise vähenemisele.
V. PRANTSUSE VABARIIGI MÄRKUSED
(64)
7. oktoobril 2009. aastal saadetud märkustes ja sellele järgnenud täpsustustes ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 kohaldamise kohta viitab Prantsuse Vabariik komisjoni esitatud kahtlustele ühelt poolt seoses riigipoolse rahastamise proportsionaalsusega ja ülemäärase hüvitamise ohuga ning teiselt poolt seoses riikliku audiovisuaalsektori reformiga kehtestatud maksude arvestamisega teatatud meetme siseturuga kokkusobivuse hindamisel.
V.1. Rahastamise proportsionaalsus ja võimaliku ülemäärase hüvitamise järelkontroll
(65)
Prantsuse Vabariik täpsustab, et teatatud meetme puhul ei ole tegemist France Télévisions’i kontserni saamata jäänud reklaamitulude hüvitamisega, kuigi teavitamise eesmärgil esitatud prognoositud summade puhul on seda arvesse võetud, vaid rahastamisega, mille eesmärk on katta avaliku teenuse osutamise ülesande täitmisega seotud kulusid. Rahastamise vajadused peavad tegelikult muutuma vastavalt saadete valmistamisega seotud kulude muutumisele, äritulude kõikumisele või levivõimaluste arengule.
(66)
Prantsuse Vabariik rõhutab, et ülemäärase hüvitamise ohu puudumises tuleb veenduda kohtupraktika ja komisjoni tavade alusel eelnevalt kontrollides, et õiguslikud järelevalvemehhanismid on olemas, mitte selle alusel, milliseid toetuse summasid ja kulusid tulevikuks prognoositakse. Eeldatavad summad esitatakse näitlikustamiseks vastavalt äriplaanile, mis on kooskõlastatud järelevalveasutuste ja France Télévisions’iga. Toetuse arvutuse meetodi aluseks ei ole France Télévisions’i reklaamitulude prognoositav langus. Arvutuse aluseks on üldine valem, mille kohaselt peab iga-aastane summa, mis moodustub TV-litsentsi tasust ja eelarvetoetusest, arvestades Prantsuse Vabariigi kohustusi ja õigusaktidega kehtestatud järelkontrolli mehhanisme, olema proportsionaalne France Télévisions’i avaliku teenuse osutamise ülesande täitmisega seotud kuludega, millest on maha arvatud äritulud.
(67)
Lisaks sellele rõhutab Prantsuse Vabariik seoses ringhäälinguteatises nimetatud uute uuenduslike audiovisuaalteenustega, et mõned teenused on juba ette nähtud France Télévisions’i uues kohustuste kirjelduses ning muudetud eesmärke ja vahendeid käsitlevas kokkuleppes, mille suhtes on teostatud ja teostatakse ka edaspidi eespool kirjeldatud regulaarseid eelnevaid kontrolle ja konsultatsioone. Prantsusmaa leiab, et tulevikus tuleb iga uue olulise teenuse käivitamist käsitleda eesmärke ja vahendeid käsitlevas kokkuleppes, mille suhtes kohaldatakse samu kontrollinõudeid.
(68)
Võttes arvesse ringhäälinguteatise jõustumist pärast käesoleva menetluse algatamist, kohustub Prantsuse Vabariik täiendama oma rahastamise järelkontrolli käsitlevat õigusakti, et see vastaks nimetatud teatises hiljuti täpsustatud eeskirjadele finantsjärelevalve mehhanismide kohta. Seega on kavas muuta 15. mai 2007. aasta dekreedi nr 2007-958 artiklit 2. Selle muudatuse eesmärk on:
-
tagada, et aruannet eraldi arvestuse kohta - nõue, mis võimaldab tagada ülemäärase hüvitise puudumise üle kontrolli teostamise - kontrolliks sarnaselt artiklis 3 ettenähtud aruandega välisasutus, mille valiku peab heaks kiitma teatise eest vastutav minister, ning et see aruanne edastataks nimetatud ministrile ning rahvusassambleele ja senatile ning et see toimuks France Télévisions’ kulul;
-
täiustada mehhanisme, mille abil tagada selliste võimalike ülemääraste hüvitiste või risttoetuste tõhus tagasimaksmine, mis ilmnevad eraldi arvestusest ning ei ole kooskõlas 30. septembri 1986. aasta kommunikatsioonivabadust käsitleva dekreedi nr 86-1067 artikliga 53 ega komisjoni ringhäälinguteatisega.
(69)
Lisaks sellele, et täiustada komisjonile 5. märtsi 2009. aasta seadusega nr 2009-258 kehtestatud reformi esimestel aastatel esitatavat teavet, kohustuvad Prantsuse ametivõimud esitama komisjonile aastate 2010-2013 kohta:
-
aruanded, mis on koostatud eespool nimetatud dekreedi muudetud redaktsiooni artiklite 2 ja 3 alusel, kuni kuue kuu jooksul alates sellest, kui üldkoosolekud on heaks kiitnud aruande, mis sisaldab ka alates 2007. aastast reklaamiturul toimunud muutusi kajastavaid andmeid;
-
France Télévisions’i avaliku teenuse osutamise ülesannete täitmise kontrollaruande avalikud osad, milleks on telekanalite bilansid, mille koostab igal aastal audiovisuaalvaldkonna ülemnõukogu (vastavalt 30. septembri 1986. aasta seaduse nr 86-1067 artiklile 18) ning France Télévisions’i nõukogu esimehe ettekanne parlamendi komisjonidele (rahvusassamblee ja senati kultuuri- ja rahanduskomisjonidele) eesmärke ja vahendeid käsitleva kokkuleppe täitmise kohta (nagu on ette nähtud eespool nimetatud seaduse artiklis 53).
V.2. Riikliku audiovisuaalsektori reformiga kehtestatud uute maksudega arvestamine
(70)
Prantsuse Vabariik leiab, et oma teatises ei ole ta arvestanud uute reklaami- ja elektroonilise side maksudega. Kuigi need on kehtestatud sama õigusaktiga, millega reform, ei kuulu need maksud teatatud meetme kohaldamisalasse.
(71)
Prantsuse Vabariik täpsustab, et nimetatud seaduse vastuvõtmisele eelnenud avaldused, millele viidatakse menetluse algatamise otsuses ja mis on hiljem nimetatud seadusega ümber lükatud, ei ole piisavad selleks, et kinnitada püsiva seose olemasolu maksude ja abi rahastamise vahel liidu õiguses. Prantsuse õiguses kogutakse need maksud riigi üldisesse eelarvesse, need aitavad rahastada avaliku sektori kulusid ning vastavad eelarve universaalsuse ja ühtsuse põhimõtetele, mis sisalduvad riigieelarve põhiseaduslikkuse osas. 1. augusti 2001. aasta eelarveseadusi käsitleva alusseaduse artikli 36 alusel võib juriidilist isikut rahastada täielikult või osaliselt riiklike vahendite arvelt üksnes eelarveseaduse vastava sätte alusel, mida käesoleval juhul ei eksisteeri.
(72)
Lisaks rõhutab Prantsuse Vabariik, et ei ole olemas kava, mille eesmärk on luua püsiv seos nimetatud maksude ja France Télévisions’i rahastamise vahel. Ta täpsustab, et kui on ette näha muudatusi süsteemi struktuuris, siis saadavad Prantsuse ametivõimud komisjonile uue teatise vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõikele 3.
VI. ABI HINDAMINE
VI.1. Abi olemasolu ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike tähenduses
(73)
ELi toimimise lepingu artikli 107 lõikes 1 on sätestatud, et „kui EÜ asutamislepingus ei ole sätestatud teisiti, on igasugune liikmesriigi poolt või riigi vahenditest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatavaid ettevõtjaid või teatavate kaupade tootmist, ühisturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust”. Selle sätte kohaldamistingimusi vaadeldakse allpool.
VI.1.1. Riigi vahendid
(74)
Kõnealuses teatises käsitletud eelarvetoetused on sätestatud igal aastal eelarveseaduses, mille alusel koostatakse Prantsuse riigi eelarve. Järelikult on tegemist riigi vahenditest rahastatava meetmega.
VI.1.2. Valikuline majanduslik eelis
(75)
Eelarvetoetuse mehhanism, millega täiendatakse France Télévisions’i käsutusse antud riiklikke vahendeid, on valikuline, kuna France Télévisions on ainus sellest kasusaaja. Iga-aastane tegevuskuludeks eraldatav eelarvetoetus, mille eesmärk on võimaldada ettevõttel tegutseda, hüvitab ettevõttele reklaamitulude kaotuse, mis osaliselt katsid ettevõtte senised kulud ja investeeringud. France Télévisions jõuab seeläbi vaatajaskonnani, kellega ta ilma eelarvetoetuseta poleks saanud arvestada. Järelikult on tal tänu toetusele majanduslik eelis, mis tal puuduks, kui ta tegutseks erasektori konkurentidega võrreldes samadel turutingimustel.
(76)
Lisaks sellele märgib komisjon, et Prantsuse Vabariik ei ole oma märkustes seadnud kahtluse alla komisjoni poolt menetluse algatamise otsuses esitatud hinnangut, mille kohaselt ei vasta kavandatavad toetused kõikidele Altmarki kohtuotsuses esitatud kriteeriumidele ning annavad seega majandusliku eelise, mis kujutab endast riigiabi (13). Komisjon märgib ka, et soovimata mõjutada France Télévisions’i juhtimise ja tulemuste paranemist järgnevatel aastatel, kinnitab praegune Prantsusmaa kontrollikoja aruanne (mille 2009. aasta oktoobriks kavandatud avaldamine lükkus menetluse algatamise otsuse tõttu edasi) komisjoni seisukohta, mille kohaselt ei ole neljas tingimus täidetud.
(77)
Kokkuvõttes järeldub eespool kirjeldatust, et üksnes France Télévisions’i kontsernile Prantsuse riigi vahenditest eraldatavad eelarvetoetused annavad ettevõttele valikulise eelise.
VI.1.3. Konkurentsi moonutamine ja liikmesriikidevahelise kaubanduse kahjustamine
(78)
France Télévisions tegutseb programmide tootmise ja levitamise vallas ärilistel alustel, nimelt edastades oma saatekavas reklaamiklientide tasulist reklaami ja spondeeritavaid saateid, müües edasi oma teleülekandeõigusi või ostes neid õigusi. Sellises äritegevuses konkureerib France Télévisions teiste telekanalitega, nagu TF1, M6, Canal + eelkõige Prantsusmaal, kus France Télévisions on juhtiv kontsern audiovisuaalsektoris, nagu rõhutavad Prantsuse ametivõimud. France Télévisions’i turuosa peaks 2010. aastal olema umbes 10 %, mille järgi on ettevõte suuruselt kolmas teenuseosutaja Prantsuse turul.
(79)
Kuni reklaami kaotamise tähtajani 2011. aasta lõpus jätkab France Télévisions tegutsemist Prantsuse telereklaami turul, konkureerides teiste ringhäälinguorganisatsioonidega, kuigi tema suhtes kehtivad reklaamiaja piirangud. France Télévisions võib ka pärast 2011. aastat reklaamiklientidele teenust osutada, reklaamides kaupu nende üldnimetuse all või sponsorsaadete kaudu, konkureerides selles valdkonnas teiste Prantsusmaal tegutsevate ringhäälinguorganisatsioonidega. Isegi kui France Télévisions’i konkurendid kasutavad ära France Télévisions’i peaaegu täieliku lahkumise reklaamiturult reformi tulemusel, jääb France Télévisions siiski tegelikult turule alles. Arvestades mahtusid ja turuosa, mis on 2007. aastaga võrreldes konkurentide jaoks püsivad, jääb France Télévisions’ile vastavalt Prantsuse ametivõimude edastatud ettevõtte reklaamitulude ja sponsorluse prognoosidele tegelikult 2012. aastal 3,3 % suurune turuosa võrreldes TF1 üle 50 % ja M6 umbes 20 % suuruse turuosaga.
(80)
France Télévisions võib saada endale vaatajaskonna, kellega ta ei saaks arvestada kõnealuse eelarvetoetuse puudumisel, millel on mõju teiste ringhäälinguorganisatsioonide vaatajaskonnale ning seega ka nende äritegevusele. Sellega kahjustatakse konkurentsitingimusi. Igal juhul jätkab France Télévisions tegutsemist teleülekandeõiguste ostu ja müügi turul, säilitades tänu kõnealusele toetusele oma läbirääkimispositsiooni. Tänu eelarvetoetustele võimalikud investeeringud programmide tootmisse mõjutavad seda, mil määral saab France Télévisions turul osta või müüa.
(81)
Eespool kirjeldatust järeldub, et üksnes France Télévisions’i kontsernile Prantsuse riigi vahenditest makstavad eelarvetoetused moonutavad või vähemalt ähvardavad moonutada konkurentsi Prantsuse ringhäälinguturul ja teataval määral ka teiste liikmesriikide turul, kus edastatakse France Télévisions’i saateid.
(82)
Audiovisuaalprogrammide ja teleülekandeõiguste ostu ja müügi turud, kus France Télévisions tegutseb, on rahvusvahelised, isegi kui ostutehing toimub tavaliselt ühe liikmesriigi territooriumiga piiratud turul. Lisaks sellele on France Télévisions’i programmid, mille levitamist on võimalik säilitada tänu riigitoetusele, nähtavad ka teistes liikmesriikides, näiteks Belgias ja Luksemburgis. Pealegi levitab France Télévisions oma programme ka interneti vahendusel, mis on kättesaadav väljaspool Prantsusmaad.
(83)
Sellistel tingimustel võivad kavandatavad eelarvetoetused moonutada konkurentsitingimusi ja kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust.
VI.1.4. Järeldused riigiabi olemasolu kohta
(84)
Võttes arvesse eespool esitatud teavet, kujutavad eelarvetoetused, mida Prantsuse Vabariik kavandab maksta France Télévisions’ile, endast ELi toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabi, mille kokkusobivust siseturuga tuleb uurida.
VI.2. Kokkusobivus ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikega 2
(85)
ELi toimimise lepingu artikli 106 lõikes 2 on sätestatud, et „ettevõtjad, kellele on antud üldist majandushuvi esindavate teenuste osutamine või kes on fiskaalmonopolid, alluvad käesoleva lepingu eeskirjadele, eriti konkurentsieeskirjadele niivõrd, kuivõrd nimetatud eeskirjade kohaldamine juriidiliselt ega faktiliselt ei takista nendele määratud eriülesannete täitmist. Kaubanduse arengut ei tohi mõjutada määral, mis oleks vastuolus liidu huvidega”.
(86)
Ringhäälinguteatises esitab komisjon põhimõtted, millest ta lähtub ELi toimimise lepingu artikli 107 ja artikli 106 lõike 2 kohaldamisel riigieelarvest avalik-õiguslike ringhäälinguorganisatsioonide rahastamise puhul. Oma hinnangus käsitleb komisjon kahte järgmist aspekti:
-
avaliku teenuse osutamise ülesande, sealhulgas uute oluliste teenuste täpse ja selge määratluse olemasolu neid valdkondi reguleerivas ametlikus dokumendis ning tõhusate järelevalvemehhanismide teostamine nende suhtes ringhäälinguorganisatsioonist sõltumatu üksuse poolt;
-
kõnealuse ülesande täitmiseks vajalike hüvitiste riigieelarvest maksmise proportsionaalsus ja läbipaistvus, ilma et hüvitised ületaksid avaliku teenuse osutamisega seotud kulude netosummat, mille suhtes teostatakse samuti tõhusat järelevalvet.
VI.2.1. Avaliku teenuse osutamise ülesande täpse ja selge määratluse olemasolu ametlikus dokumendis ja selle suhtes tõhusa järelevalve teostamine
(87)
Nagu eespool täpsustatud, ei ole komisjon väljendanud menetluse algatamise otsuses kahtlust seal esitatud põhjustel ametlikes dokumentides France Télévisions’ile antud avaliku teenuse osutamise ülesande määratluse ega volituste sobivuse suhtes ega ka välise järelevalve sobivuse suhtes, mida teostatakse France Télévisions’ile pandud eespool kirjeldatud kohustuste täitmise üle. Komisjon leiab ka, et 30. septembri 1986. aasta seaduse nr 86-1067 muudetud redaktsioon (artiklid 43-11, 44, 48 ja 53) ja dekreetide või rakendusaktide sätted, milles käsitletakse kohustuste kirjeldust (23. juuni 2009. aasta määrus nr 2009-796), ning eesmärke ja vahendeid käsitlev kokkulepe on kooskõlas ringhäälinguteatises esitatud ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 kohaldamise eeskirjadega avalik-õigusliku ringhäälingu teenuste osutamiseks antava abi hindamise kohta.
(88)
See järeldus on analoogne komisjoni varem kõnealusel teemal esitatud ja sel ajal kehtivat teatist kohaldades tehtud järeldustega, mis on esitatud 2003. ja 2005. aasta otsustes France 2 ja France 3 kohta ning 2008. ja 2009. aasta otsustes France Télévisions’i kohta.
(89)
Seega tuleks uurida täiendavalt teatavate huvitatud isikute üldisi märkusi, milles kinnitatakse avalik-õiguslikelt ekraanidelt näidatava ja konkurentide edastatavate programmide näilist sarnasust, mis on vastuolus teiste huvitatud isikute esitatud faktidega, mis sisuliselt aga ei muudaks käesolevat hinnangut.
(90)
Kommunikatsioonivabadust käsitleva seaduse nr 86-1067 muudetud redaktsioonis on määratletud üldiselt, kvalitatiivselt, kuid täpselt France Télévisions’i avaliku teenuse osutamise kohustused. See teenus peab olema suunatud laiemale vaatajaskonnale ja pakkuma mitmekesist programmi vastavalt eesmärgile tagada ühiskonna mitmetahulisust arvestades ühiskonna demokraatlike, sotsiaalsete, kodanikega seotud ja kultuuriliste vajaduste rahuldamine. Asjaolu, et mõned konkurendid peavad oma UERi kuuluvuse tõttu arvestama liikmestaatusega, nagu rõhutab FFTCE, ei ole takistuseks konkreetsete avaliku teenuse osutamise kohustuste olemasoluks, mis on täpsustatud Prantsuse Vabariigi ametlikes dokumentides, mis vastupidiselt UERi kuuluvusest tulenevatele kohustustele, kehtivad üksnes France Télévisions’i suhtes.
(91)
Täiendavalt on France Télévisions’i kohustused täpsustatud ka kohustuste kirjelduses ning eesmärke ja vahendeid käsitlevas kokkuleppes, kus kasutatakse täpseid kvantitatiivseid näitajaid, mis France Télévisions peab oma programmides saavutama, mis ei kehti konkureerivate ringhäälinguorganisatsioonide suhtes. France Télévisions’ile eraldatud riiklikud vahendid on mõeldud selleks, et saavutada need eesmärgid ja täita avaliku teenuse osutamise kohustused, mis on avalikes huvides määratletud õigusnormides, samas kui konkureerivatele ringhäälinguorganisatsioonidele eraldab erasektor vahendeid üksnes tulu teenimise eesmärgil. Samuti ei tähenda õiguslike või ettevõtjate poolt oma levitegevuses vabatahtlikult omaksvõetud piirangute olemasolu, et avalik-õiguslike ja eraringhäälinguorganisatsioonide pakutav teenus oleks tegelikkuses ühesugune. Nende avaliku teenuse osutamise kohustuste täitmise üle, mis tulenevad seadusest erinevalt UERi liikmestaatusest tulenevatest kohustustest, teostatakse lisaks ka regulaarset välist parlamentaarset järelevalvet.
(92)
Lisaks sellele tõstab SACD esile France Télévisions’i suuremat panust Prantsuse audiovisuaalvaldkonna ja filmikunsti originaalloomingusse võrreldes konkurentidega, kellel on ka väiksemad kohustused. Muidugi ei too SACDi märkused välja põhjuseid, miks teistest liikmesriikidest imporditud mitte-Prantsuse teosed peaksid olema vähem kvaliteetsed kui need, mida rahastab France Télévisions. Siiski suurendab originaalloomingu edastamise kohustus üldiselt konkurentsi ja on otseselt seotud Prantsuse ühiskonna sotsiaalsete ja kultuuriliste vajadustega, mida France Télévisions’i programmid peavad rahuldama tulenevalt üldhuvi pakkuva teenusega seotud kohustusest.
(93)
Arvestades Prantsuse Vabariigi esitatud teavet, peab France Télévisions’i avaliku teenuse osutamise ülesande määratlusele ja järelevalvele antud positiivne hinnang laienema ka uute oluliste audiovisuaalteenuste käivitamise suhtes kohaldatavatele mehhanismidele ringhäälinguteatise mõistes, mida hakati kohaldama pärast käesoleva menetluse algatamise otsust. Need teenused, mille suhtes laienevad teised ringhäälinguprogrammidele antavad toetused või kavad, sisalduvad France Télévisions’i kohustuste kirjelduses ja eesmärke ja vahendeid käsitlevas kokkuleppes, milles muu hulgas täpsustatakse ja tõlgendatakse seadusega ettenähtud üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise ülesandeid. Nimetatud dokumendid võetakse vastu eespool viidatud dekreediga, nii et juba praegu kavandatavate ja tulevaste uute teenuste suhtes kehtivad samad eelneva konsulteerimise ja iga-aastase järelkontrolli erimenetlused nagu ka eespool nimetatud ülesannete suhtes.
(94)
Kokkuvõttes ilmneb, et France Télévisions’ile antud avaliku teenuse osutamise ülesanded ja nende suhtes määratud järelevalvemehhanismid on kooskõlas ringhäälinguteatises kehtestatud eeskirjade ja põhimõtetega, mis ise on inspireeritud liidu kohtute praktikast.
VI.2.2. Riigieelarvest rahastamise proportsionaalsus ja läbipaistvus
(95)
Prantsuse Vabariigi teatatud finantsmehhanism, mille osaks on iga-aastane eelarvetoetus, millega hüvitatakse reklaami vähenemine ja hilisem kadumine, on mitmeaastane ja jätkub praktikas seega ka pärast seadusega ettenähtud reklaami näitamise lõpetamise kuupäeva 2011. aasta novembris.
(96)
Iga-aastane riigieelarvest rahastamine hõlmab TV-litsentsi tasu, mida varem nimetati litsentsitasuks, ja 5. märtsi 2009. aasta seadusega nr 2009-258 ettenähtud iga-aastase toetuse eraldamist. Olemasolevale abile, millele andis komisjon loa oma 20. aprilli 2005. aasta otsuses ja mida ei muudeta kavandatava mehhanismiga, lisandub seega eelarvetoetus, mille täpne summa kinnitatakse igal aastal jooksva aasta eelarveseaduses. Prantsuse Vabariik täpsustab oma märkustes, et iga-aastase toetuse summa määratakse eelnevalt prognoositavate avaliku teenuse osutamisega seotud netokulude põhjal.
(97)
Esitatud teave tuleneb hinnangutest, mis Prantsuse ametivõimud esitasid vastuseks komisjoni poolt menetluse algatamise otsuses väljendatud kahtlustele. Komisjon märgib, et Prantsuse ametivõimud peavad äriplaani prognoose indikatiivseteks ja nõustub, et ettevõttele, kellele on antud avaliku teenuse osutamise ülesanne ning kes peab selleks tegema mitmeaastaseid kulutusi, on kasulik omada äriplaanis prognoositud finantsraamistikku, mis sisaldub eesmärke ja vahendeid käsitleva kokkuleppe lisaklauslis. Seega on seal sisalduvad indikatiivsed riigieelarveliste vahendite kogusummad seotud aastateks 2010-2012 prognoositavate teenuse osutamisega seotud kulude brutosummaga, jäädes sellest siiski veidi väiksemaks.
(98)
Võttes arvesse brutokulude suhtelist prognoositavust, sest need kõiguvad netotulude aluseks olevatest ärituludest vähem, kinnitavad äriplaani indikatiivseid näitajad eelkõige Prantsuse Vabariigi väidet, et avaliku teenusega seotud netokuludel on kindlad kriteeriumid, mille alusel määrata järgneva aasta toetuse summa. Seega on 5. märtsi 2009. aasta seadusega nr 2009-258 kehtestatud riigipoolse rahalise hüvitise maksmise kohustus teatatud eelarvetoetuse tekkimise alus, seadmata selle summa suuruse tingimuseks reklaami kaotusest tingitud hinnangulist saamata jäänud reklaamitulu.
(99)
Selline käsitus on objektiivselt põhjendatud. Kuna toetus on mitmeaastane, siis muutuks järjest meelevaldsemaks toetuse summa määramine summa alusel, mis oleks reklaamist saadud, kui selle edastamist poleks seadusega kaotatud, näiteks kinnitades toetuseks summa, mis vastaks reklaamituludele enne reformi elluviimist, mida oleks korrigeeritud hiljem vastavalt telereklaamituru suundumustele. Kui toetuse summa oleks arvutatud selliselt eeldatavate tulude alusel, võiks avaliku teenuse osutamisega seotud brutokulude eeldatust ulatuslikum vähendamine, näiteks tulenevalt sünergiast, mis tekib France Télévisions’i ühtse ettevõtte loomisega, tuua kaasa riiklike vahendite arvelt ülemäärase hüvitise maksmise ohu.
(100)
Aastase toetuse arvutamine avaliku teenuse osutamise ülesandega seotud kulude põhjal, millest on maha arvatud allesjäävad neto äritulud, on lisaks kooskõlas Prantsuse Vabariigi kohustusega, mis tuleneb kommunikatsioonivabadust käsitleva seaduse nr 86-1067 muudetud redaktsiooni artiklist 44 ning Prantsuse riigi ja riikliku audiovisuaalsektori asutuste finantssuhteid reguleeriva dekreedi artiklist 2, mille kohaselt ei tohi France Télévisions’ile eraldatavad riiklikud vahendid ületada ettevõttele pandud avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmisega seotud netokulusid. Nagu meenutavad Prantsuse ametivõimud, on see kohustus ja eespool vaadeldud sätted täielikult kohaldatavad teatatud eelarvetoetuse ning iga-aastase finantsmehhanismi suhtes, mille lahutamatuks osaks toetus edaspidi on.
(101)
Järelikult on aastase toetuse arvutamine avaliku teenuse osutamise ülesandega seotud netokulude põhjal, millest on maha arvatud allesjäävad neto äritulud, proportsionaalne komisjoni ringhäälinguteatise mõistes.
(102)
Sellega seoses ei saa teatavate kolmandate huvitatud isikute vastupidised märkused ümber lükata järgmist järeldust:
-
FFTCE märkuseid, milles väidetakse, et hüvitise maksmine saamata jäänud reklaamitulude eest, mis ei ole avaliku teenuse osutamise ülesande osa, ei ole seotud selle ülesande rahastamisega, ei saa arvesse võtta nagu ka M6 märkuseid saamata jäänud äritulude kõikumise ja seega vastavate hinnangute ebatäpsuse kohta. Iga-aastase toetuse summa tuleb määrata eelnevalt France Télévisions’i avaliku teenuse osutamisega seotud netokulude põhjal ning seega on Prantsuse Vabariigi esitatud hinnangulised summad aastateks 2010, 2011 ja 2012 puhtalt indikatiivsed.
-
M6 märkused, milles püütakse väita, et analüütilise arvestussüsteemi väidetav puudumine France Télévisions’is, millele viitab Prantsuse kontrollikoda, tekitab struktuursel viisil ülemäärase hüvitise maksmist, kuna toetuse suurus sõltub mitteobjektiivsetest kuludest, nagu ka TF1 märkused ülemäärase hüvitamise kohta kuludega mittetoimetuleku ja halva juhtimise tõttu, ei ole põhjendatud. Esiteks viitas kontrollikoda 2009. aasta oktoobris sellise juhtimissüsteemi puudumisele France Télévisions’i kontserni tasandil, mis ühendaks tütarettevõtete analüütilised arvestussüsteemid, mitte aga igasuguse analüütilise arvestussüsteemi puudumisele. Igal France Télévisions’i ettevõttel on oma analüütiline arvestussüsteem.
-
Teiseks ei käsitleta uuringus hüvitise siseturuga kokkusobivuse kohta, vastupidiselt uuringule, milles käsitletakse majandusliku eelise olemasolu France Télévisions’i jaoks, kulusid, mis võiksid ühel keskmisel hästi juhitud sektori ettevõttel tekkida üldhuvi pakkuva teenuse osutamiseks. Uuringus käsitletakse hoopis kulusid, mida France Télévisions peab tegelikult tegema, arvestades seejuures kulude vähenemist tulevikus. Nagu ka eespool näidatud, on seega France Télévisions’ile riiklikest vahenditest makstav kogusumma väiksem kulutustest, mis tal tekivad seoses avaliku teenuse osutamisega, ning see summa on kindlaks määratud selliselt, et vältida ülemäärase hüvitise maksmist, arvestades, et neto äritulud on juba maha arvatud.
(103)
Nendes märkustes, mille väited aastase toetussumma ette kindlaksmääramise kohta on põhjendamatud, ei ole lisaks arvesse võetud järelkontrolli mehhanismide olemasolu. Nagu näidatud allpool, järgneb aastase toetussumma eelarveseaduses ette kindlaksmääramisele tegelikult järelkontrolli mehhanismide rakendamine ja vajaduse korral toetuse tagasinõudmine.
(104)
Ringhäälinguteatises on ette nähtud, et liikmesriigid peavad rakendama sobivaid mehhanisme igasuguse ülemäärase hüvitise maksmise vältimiseks, teostades regulaarset kontrolli riigi eraldatud vahendite kasutamise üle. Teatises on täpsustatud, et kontrolli tõhususe eelduseks on selle teostamine regulaarselt kindlate ajavahemike järel sõltumatu üksuse poolt, millega kaasnevad mehhanismid ühelt poolt võimalike ülemääraste hüvitiste tagasinõudmiseks või järgmiseks aastaks nõuetekohaseks reservide määramiseks, mis ei ületa 10 % avaliku teenuse osutamisega seotud aastastest kuludest, või teiselt poolt võimalike risttoetuste tagasinõudmiseks.
(105)
30. septembri 1986. aasta seaduse nr 86-1067 artiklis 44 on täpsustatud, et „Riikliku audiovisuaalsektori asutustele eraldatud riigi vahendid, mis on ette nähtud neile asutustele pandud avaliku teenuse osutamise kohustuste täitmiseks, ei tohi ületada nende kohustuste täitmisega seotud kulude summat”. See säte tuleneb Prantsuse riigi võetud kohustustest viia seadusesse selgelt sisse põhimõte, mille kohaselt ei tohi avaliku teenuse osutamise eest maksta ülemäärast hüvitist. See põhimõte tuleneb menetlusest, mille tulemuseks oli komisjoni 20. aprilli 2005. aasta otsus abi kokkusobivuse kohta litsentsitasu vahendite kasutamise puhul (14).
(106)
15. mai 2007. aasta dekreedi nr 2007-958 (mis käsitleb finantssuhteid riigi ja audiovisuaalse kommunikatsiooni valdkonna avaliku sektori asutuste vahel) artiklis 2 on sätestatud samas sõnastuses nagu 30. septembri 1989. aasta seaduse artiklis 53, et tuleb arvesse võtta „avaliku teenuse ülesandega seotud otseseid või kaudseid tulusid” ning on täpsustatud, et avaliku teenuse kohustuse täitmisega seotud kulud määratakse eraldi arvestuse põhjal. Dekreedi artiklis 3 on sätestatud, et France Télévisions ja selle tütarettevõtjad on kohustatud teostama oma äritegevust turutingimusi arvestades ning laskma ettevõttevälisel asutusel koostada igal aastal selle kohustuse täitmise kohta aruande, mis saadetakse vastutavale ministrile, rahvusassambleele ja senatile. Viimane säte sisaldus ka Prantsuse Vabariigi kohustustes, mis on esitatud põhjenduses 7 viidatud komisjoni 20. aprilli 2005. aasta otsuses.
(107)
Euroopa Liidu Üldkohus tuvastas, et nii ülemäärase hüvitise mittemaksmise põhimõtet kui ka France Télévisions’i poolt oma äritegevuse suhtes kohaldatavat kontrolli käsitlevad õigusnormid vastavad täpselt komisjoni muredele, mida ta väljendas 20. aprilli 2005. aasta otsuseni viinud menetluses (15). Kohus kinnitas muu hulgas nende kohustuste täitmise suhtes teostatava järelkontrolli sobivust (16).
(108)
Komisjonile esitati aruanded dekreedi artiklite 2 ja 3 täitmise kohta 2007. ja 2008. aastal (dekreedi artikli 3 alusel koostatud aruanded on auditeerinud 2007. aasta osas audiitorfirmad PriceWaterhouseCoopers ja KPMG ning 2008. aasta osas Cabinet Rise) ning artiklis 2 ettenähtud aruande projekt 2009. aasta kohta, mille ta ka läbi vaatas. Esitatud aruannetest järeldub, et France Télévisions’ile eraldatud riiklikud vahendid ei ületanud talle pandud avaliku teenuse osutamise kohustuste täitmisega seotud netokulusid ning France Télévisions arvestas oma äritegevuse teostamisel tavapäraseid turutingimusi. Seda arvestades on seega välistatud äritegevuse ja avaliku teenuse osutamisega seotud tegevuste vahelised risttoetused. Kõnealuste aruannete koostamine näitab lisaks, et France Télévisions’i erinevate kanalite kulude ja vahendite kohta aruannete koostamine on võimalik olemasolevate arvepidamissüsteemide alusel, mis lükkab ümber M6 väited.
(109)
Teatatud eelarvetoetuse suhtes kohaldatakse dekreedis nr 2007-958 ettenähtud riiklike vahendite üle teostatava järelkontrolli meetodeid. Alates kontrolli rakendamisest ei ole France Télévisions’ile eraldatud riiklikud vahendid olnud piisavad selleks, et katta avaliku teenuse osutamise kohustuste täitmisega seotud netokulusid, seega ei saa tekkida küsimust ülemäärase hüvitise võimaliku maksmise kohta. Eespool tabelis 1 esitatud äriplaanist tulenevates keskmiste kulude ja tulude prognoosides on aastaks 2012 ette nähtud väike ülejääk, mida juhul, kui see kinnitatakse ja kui seda ei tule kasutada aastateks 2010 ja 2011 prognoositud puudujäägi katmiseks, peaks esmajärjekorras kasutama audiovisuaalse loomingu kulude katteks.
(110)
Igal juhul selleks, et viia olemasolev meede kooskõlla ringhäälinguteatisega 2009. aastal kehtestatud täpsustavate nõuetega, kohustub Prantsuse Vabariik muutma 15. mai 2007. aasta dekreedi nr 2007-958 artiklit 2 järgmiselt:
-
tagab, et eraldi arvestussüsteemide aastaaruannet oleks artiklis 3 esitatud aruande eeskujul kontrollinud välisasutus, kelle valiku peavad heaks kiitma kommunikatsiooni valdkonna eest vastutav minister ning rahvusassamblee ja senat, kusjuures kontrolli kulud katab France Télévisions;
-
täiustab mehhanismi, millega tagatakse võimalike ülemääraste hüvitiste või risttoetuste tõhus tagasinõudmine, kui see selgub eraldi peetavatest aruannetest ja kui need hüvitised või toetused ei ole kooskõlas 30. septembri 1986. aasta kommunikatsioonivabadust käsitlevat seaduse nr 86-1067 artikliga 53.
(111)
Nendel asjaoludel näib, et Prantsuse Vabariigil on olemas sobivad mehhanismid riiklike vahendite kasutamise üle tõhusa regulaarse kontrolli teostamiseks, et vältida igasuguste ülemääraste hüvitiste või risttoetuste maksmist, nagu on ette nähtud ringhäälinguteatises.
(112)
Eelnevat arvestades on selge, et võimalikud konkurentsipiirangud, mis on tingitud France Télévisions’i tegutsemisest turul, kus ta tegutseb veel ka pärast reformi täielikku elluviimist, on kokkuvõttes piiratud. France Télévisions’i turul osalemine tõenäoliselt väheneb oluliselt ning reformi tulemusena nähakse ette vähemalt osalist telereklaami nõudluse liikumist France Télévisions’i konkurentide poole.
(113)
Nagu on märgitud ühes kirjas, mille avaldasid seitse eratelekanalit ja eraraadiojaama, annab reformi lõpuleviimine, millega kaotatakse reklaam France Télévisions’i programmidest: „erameediakanalitele paindlikkuse, mida neil just vaja on”, samas kui reklaami säilitamisel: „on saatuslikud tagajärjed kogu Prantsuse meediale ning see muudab oluliselt turuosaliste majandusarengu väljavaateid…” (17).
(114)
Teisisõnu vähendab France Télévisions’i osaline turult lahkumine ja tulude - äritulude või riigitoetuste - struktuurne suunamine selliste programmide levitamisele, mis vastavad France Télévisions’i üldhuvi pakkuva teenuse osutamise ülesandele ja seda ilma otsese rahalise hüvitiseta vaatajaskonna saamiseks, võimalikke konkurentsipiiranguid turgudel, kus France Télévisions tegutseb. France Télévisions’i lahkumine jätab turule vaba ruumi, mida võivad kasutada uued turule sisenejad või praegused väiksema turuosaga turuosalised, mis lõppkokkuvõttes elavdab konkurentsi.
(115)
Seega arvestades Prantsuse Vabariigi poolt alla kirjutatud kokkulepetes esitatud teavet, on riikliku rahastamise eesmärk võimaldada France Télévisions’il katta oma netokulusid, mis on seotud talle pandud kohustuste täitmisega, ning see rahastamine peaks piirduma nende kuludega ja rahastamise suhtes peab säilima järelkontroll, mis vastab kehtiva ringhäälinguteatise tingimustele. Võttes lisaks arvesse, et France Télévisions vähendab ka oma konkurentsiturul osalemist, ei ähvarda kavandatav abi kahjustada kaubavahetuse arengut vastuoluliselt liidu huvidega, täites seeläbi ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 kohaldamiseks vajalikud tingimused.
(116)
Lisaks sellele kohustub Prantsuse Vabariik esitama komisjonile aastaaruanded kuni 2013. aastani, mil riikliku audiovisuaalsektori reform on ellu viidud ning on võimalik hakata tegelema reformi rakendamise nende külgedega, mis on rohkem seotud riigiabi eeskirjadega, näiteks igal aastal makstavad hüvitised ja järelkontrolli mehhanismid, France Télévisions’i äritegevuses rakendatavad tingimused, France Télévisions’i turupositsiooni muutus ning eesmärke ja vahendeid käsitleva kokkuleppe täitmine igal aastal.
(117)
Arvestades reformi ulatuslikkust, reformiga kasutusele võetavaid uuendusi France Télévisions’i avaliku teenuse osutamise ülesande rahastamisel, selle tagajärgi France Télévisions’i kulude ja tulude muutustele ning France Télévisions’i ja tema konkurentide äritulusid mõjutava majanduskeskkonna ebakindlust, võimaldab nimetatud kohustus komisjonil kontrollida ja jälgida lähemalt reformi elluviimist, nagu ka Prantsuse Vabariigi poolt käesoleva menetluse raames võetud kohustuste täitmist.
(118)
Komisjon väljendas oma menetluse algatamise otsuses kahtlust püsiva seose olemasolu suhtes reklaamile ja elektroonilisele sidele kehtestatud uutest maksudest saadavate tulude ja France Télévisions’ile alates 2010. aastast makstava iga-aastase toetuse vahel. Kui selline seos olekski olemas, siis tuleks neid makse käsitleda abi lahutamatu osana ning tuleks uurida sellise abi kokkusobivust siseturuga. Kui sellise seose olemasolu saaks välistada 2009. aasta puhul, arvestades 5. märtsi 2009. aasta riiklikku audiovisuaalsektorit käsitleva seaduse nr 2009-258 jõustumist ja rakendamist, jääb alles kahtlus tuleviku suhtes, võttes arvesse Prantsuse kõige kõrgemate ametivõimude esitatud avaldusi.
(119)
Euroopa Kohtu praktikast ilmneb, mida kinnitab ka 22. detsembri 2008. aasta eelotsus asjas Régie Networks (C-333/07) (punkt 99), et „selleks et maksu saaks käsitleda abimeetme lahutamatu osana, peab asjaomase siseriikliku õiguse alusel olema maksu ja antava abi vahel kindlasti selline püsiv seos, kus maksutulud on tingimata ette nähtud antava abi rahastamiseks ja mõjutavad otseselt antava abi suurust ning järelikult ka hinnangut selle abi kokkusobivuse kohta ühisturuga” (18). Allpool vaadeldakse Euroopa Kohtu kehtestatud kahte kohaldamise tingimust, nimelt asjaomaseid siseriiklikke õigusnorme ning otsest mõju abi suurusele.
(120)
Prantsuse õiguses võib 1. augusti 2001. aasta eelarveseadusi käsitleva alusseaduse artikli 36 alusel juriidilist isikut rahastada Prantsuse riigi vahendite arvelt üksnes eelarveseaduse vastava sätte alusel. Eelarveseaduses peab seega olema selgelt ette nähtud, et 5. märtsi 2009. aasta seadusega nr 2009-258 kehtestatud reklaami- ja elektroonilise side maksudest saadavad tulud on ette nähtud France Télévisions’i rahastamiseks. Tänaseni ei ole sellist sätet vastu võetud. Tulevikus kohustub Prantsuse Vabariik saatma komisjonile iga süsteemi struktuuris kavandatava muudatuse kohta uue teatise vastavalt ELi toimimise lepingu artikli 108 lõikele 3. Esitatud asjaoludel ei saa siseriikliku õiguse alusel tuvastada püsivat seost teatatud abi ja uute maksude vahel Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika tähenduses.
(121)
Lisaks näib, et peamine kriteerium, mille alusel määratakse aastase eelarvetoetuse summa, millele lisandub TV-litsentsi tasu arvelt laekunud vahenditest eraldatav summa, on France Télévisions’ile pandud avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmisega seotud netokulude summa, mitte aga uutest maksudest saadav tulu. Kuna avaliku teenuse osutamisega seotud eeldatavate kulude suhtes teostatakse praegu ja ka edaspidi eelhinnang vastavalt eesmärke ja vahendeid käsitlevale kokkuleppele, kohaldades kommunikatsioonivabadust käsitleva 30. septembri 1986. aasta seaduse nr 86-1067 muudetud redaktsiooni artiklit 53, siis määratakse eelarveseaduse eelnõus ettenähtud aastase toetuse suurus eeldatavate netokulude alusel, kusjuures tuleb tõendada prognooside ja tulemuste vastavust ning vajadusel neid hiljem korrigeerida vastavalt 15. mai 2007. aasta dekreedi nr 2007-958 (mis käsitleb finantssuhteid riigi ja audiovisuaalse kommunikatsiooni valdkonna avaliku sektori asutuste vahel) artiklis 2 ettenähtud aruande raames. Kuna kulud ei ole seotud maksude arvelt kogutud vahenditega, ei saa maksudest saadud tulu otseselt abisumma suurust mõjutada. Lisaks ilmneb, et Prantsusmaa valitsuse poolt algselt kavandatud maksumäärasid vähendati seaduse lõplikus parlamendi poolt heakskiidetud versioonis, kuid see ei tähendanud France Télévisions’ile makstava toetuse samaaegset ja proportsionaalset vähendamist.
(122)
Eespool esitatut arvestades ei moodusta 5. märtsi 2009. aasta seadusega nr 2009-258 kehtestatud reklaami- ja elektroonilise side maksud abi lahutamatut osa ning järelikult tuleb need abi siseturuga kokkusobivuse uuringust välja jätta vastupidiselt teatavate kolmandate huvitatud isikute, nimelt ACT, FFTCE, eravõrkude ühenduse, M6 ja TF1 väidetele.
(123)
Esitatud järeldus ei piira nimetatud maksude ja nende erisätete kokkusobivust liidu õigusega eraldiseisvate meetmetena, eelkõige elektroonilise side maksu osas, võttes arvesse küsimusi, mida uuritakse rikkumismenetluse nr 2009/5061 raames seoses direktiiviga 2002/20/EÜ või Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiviga 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (19).
(124)
Komisjoni võtab arvesse ka Prantsusmaa avaldust, milles välistatakse nimetatud maksud käesoleva otsuse aluseks oleva teatise kohaldamisalast.
VII. JÄRELDUSED
(125)
Arvestades eespool esitatut, järeldab komisjon, et France Télévisions’ile antavat iga-aastast eespool kirjeldatud eelarvetoetust võib pidada siseturuga kokkusobivaks ELi toimimise lepingu artikli 106 lõike 2 alusel ja vastavalt avalik-õigusliku ringhäälingu teenuse osutamise põhimõtetele ja eeskirjadele,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Riigiabi, mida Prantsuse Vabariik kavatseb anda ettevõtjale France Télévisions iga-aastase eelarvetoetusena kooskõlas 30. septembri 1986. aasta kommunikatsioonivabadust käsitleva seaduse nr 86-1067 muudetud redaktsiooni artikli 53 lõikega VI, on siseturuga kokkusobiv vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 106 lõikele 2.
Seega on abi andmine lubatud.
Artikkel 2
Käesolev otsus on adresseeritud Prantsusmaale.
Brüssel, 20. juuli 2010