SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/77/EU
ze dne 27. září 2011,
kterou se mění směrnice 2006/116/ES o době ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 53 odst. 1 a články 62 a 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/116/ES (3) je doba ochrany výkonných umělců a výrobců zvukových záznamů 50 let.
(2)
V případě výkonných umělců začíná tato doba dnem podání výkonu nebo, pokud je záznam tohoto výkonu oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti v průběhu 50 let po podání výkonu, začíná tato doba prvním takovým vydáním nebo prvním takovým sdělením veřejnosti, a to podle toho, která událost nastane dříve.
(3)
V případě výrobců zvukových záznamů začíná toto období pořízením zvukového záznamu nebo jeho oprávněným vydáním v průběhu 50 let po pořízení, nebo není-li takto vydán, po jeho oprávněném sdělení veřejnosti v průběhu 50 let po pořízení.
(4)
Společensky uznávaný význam tvůrčího přínosu výkonných umělců by se měl odrážet v úrovni ochrany, která by uznávala jejich tvůrčí a umělecký přínos.
(5)
Výkonní umělci obvykle zahajují svou kariéru v mladém věku a stávající doba ochrany 50 let vztahující se na záznamy výkonů často nechrání jejich výkony po celou dobu jejich života. Proto ke konci svého života zažívají někteří výkonní umělci propad příjmů. Výkonní umělci se dále často nemohou spolehnout na svá práva, aby zabránili problematickému využití svých výkonů, ke kterému může dojít v průběhu jejich života, nebo je omezili.
(6)
Příjmy vyplývající z výlučných práv na rozmnožování a zpřístupňování, jak je uvedeno ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (4), stejně jako spravedlivou náhradu za rozmnoženiny pro soukromé užití ve smyslu této směrnice, a z výlučných práv na rozšiřování a pronájem ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES ze dne 12. prosince 2006 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví (5) souvisejících s autorským právem, by měli výkonní umělci dostávat alespoň po dobu svého života.
(7)
Doba ochrany záznamů výkonů a zvukových záznamů by tedy měla být prodloužena na 70 let po příslušné události.
(8)
Při vstupu do smluvního vztahu s výrobcem zvukových záznamů musí výkonní umělci obvykle převést na výrobce zvukových záznamů svá výlučná práva na rozmnožování, rozšiřování, pronájem a zpřístupňování záznamů svých výkonů. Výměnou za to je některým výkonným umělcům vyplacena záloha na autorský honorář a platby dostávají až v okamžiku, kdy výrobce zvukových záznamů získá zpět počáteční zálohu a provede smluvně stanovené srážky. Jiní výkonní umělci převádějí svá výlučná práva výměnou za jednorázovou platbu (jednorázová odměna). Platí to zejména pro výkonné umělce, kteří účinkují v pozadí a jejichž jména se neuvádějí („vedlejší výkonní umělci“), ale někdy i pro výkonné umělce, jejichž jména se uvádějí („přední výkonní umělci“)
(9)
Práva k záznamu výkonu by se měla vrátit výkonnému umělci, pokud výrobce zvukových záznamů nenabídne k prodeji kopie zvukového záznamu v dostatečném množství ve smyslu Mezinárodní úmluvy o ochraně výkonných umělců, výrobců zvukových záznamů a rozhlasových organizací, nebo nezpřístupní tento zvukový záznam veřejnosti, přičemž bez prodloužení doby ochrany by takový zvukový záznam byl volný. Tato možnost by měla být dostupná po uplynutí přiměřené lhůty pro výrobce zvukových záznamů k vykonání obou uvedených způsobů využití. Práva výrobce zvukových záznamů na zvukový záznam by v důsledku toho měla zaniknout, aby nedošlo k situaci, kdy by tato práva existovala zároveň s právy výkonného umělce k záznamu výkonu, zatímco posledně jmenovaná práva již nejsou na výrobce zvukových záznamů převedena nebo na něj nejsou postoupena.
(10)
S cílem zajistit, aby výkonní umělci, kteří převedli svá výlučná práva na výrobce zvukových záznamů nebo mu je postoupili, skutečně měli prospěch z prodloužení doby ochrany, je třeba zavést řadu doprovodných přechodných opatření.
(11)
Prvním doprovodným opatřením by mělo být uložení povinnosti výrobcům zvukových záznamů vyčlenit nejméně jednou ročně částku odpovídající 20 % z příjmů z výlučných práv na rozšiřování, rozmnožování a zpřístupňování zvukových záznamů. „Příjmy“ se rozumí příjmy výrobce zvukových záznamů před odečtením nákladů.
(12)
Platby těchto částek by měly být vyhrazeny pouze ve prospěch výkonných umělců, jejichž výkony jsou zaznamenány na zvukovém záznamu a kteří převedli svá výlučná práva na výrobce zvukových záznamů nebo mu je postoupili za jednorázovou platbu. Částky tímto způsobem vyčleněné by měly být rozdělovány vedlejším výkonným umělcům nejméně jednou ročně, a to na individuálním základě. Toto rozdělení by mělo být svěřeno organizacím pro kolektivní správu práv a lze použít vnitrostátní právní předpisy o nerozdělitelných příjmech. S cílem zamezit nadměrné zátěži při výběru a správě takových příjmů by členské státy měly mít možnost regulovat rozsah, v jakém mikropodniky podléhají povinnosti přispívat, jestliže by se takové platby jevily jako nepřiměřené v poměru k nákladům na výběr takových příjmů a jejich správu.
(13)
Článek 5 směrnice 2006/115/ES však již uděluje výkonným umělcům nezadatelné právo na spravedlivou odměnu za pronájem, mimo jiné za pronájem zvukových záznamů. Stejně tak v souladu se smluvní praxí výkonní umělci obvykle nepřevádějí na výrobce zvukových záznamů svá práva na jedinou spravedlivou odměnu za vysílání a sdělování veřejnosti podle čl. 8 odst. 2 směrnice 2006/115/ES ani svá práva na spravedlivou odměnu za rozmnoženiny pro soukromé užití podle čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29/ES. Proto by se při výpočtu celkové částky, kterou má výrobce zvukových záznamů vyčlenit na výplaty doplňkových odměn, neměly brát v úvahu příjmy, které má výrobce zvukových záznamů z pronájmu zvukových záznamů, z jediné spravedlivé odměny za vysílání a sdělování veřejnosti nebo spravedlivé náhrady získané za soukromé rozmnožování.
(14)
Za účelem vyvážení smluv, kterými výkonní umělci na základě autorského honoráře převádějí svá výlučná práva na výrobce zvukových záznamů, by druhým doprovodným přechodným opatřením měl být „čistý štít“ pro ty výkonné umělce, kteří přenesli svá výše uvedená výlučná práva na výrobce zvukových záznamů za autorský honorář nebo odměnu. Aby výkonní umělci měli z prodloužené doby ochrany plný prospěch, měly by členské státy zajistit, aby byl výkonným umělcům na základě dohod mezi výrobci zvukových záznamů a výkonnými umělci vyplácen v průběhu prodlouženého časového období autorský honorář nebo sazba odměny nezatížené zálohovými platbami nebo smluvně stanovenými srážkami.
(15)
V zájmu právní jistoty by mělo být stanoveno, že nebude-li ve smlouvě jasně uvedeno jinak, smluvní převod nebo postoupení práv na záznam výkonu uzavřené před datem, k němuž mají členské státy přijmout opatření k provedení této směrnice, bude nadále účinné po dobu prodloužené ochrany.
(16)
Členské státy by měly mít možnost zajistit, aby některé podmínky ve smlouvách, které zajišťují periodické platby, bylo možno znovu dojednat ve prospěch výkonných umělců. Členské státy by měly mít postupy pro případ, kdy je nové jednání neúspěšné.
(17)
Touto směrnicí by neměla být dotčena vnitrostátní pravidla a dohody, jež jsou slučitelné s jejími ustanoveními, jako jsou kolektivní dohody uzavřené v členských státech mezi organizacemi zastupujícími výkonné umělce a organizacemi zastupujícími výrobce.
(18)
V některých členských státech se u hudebních skladeb s textem používá jednotná doba ochrany, vypočtená od smrti posledního žijícího autora, zatímco v jiných členských státech se u hudby a textu používají různé doby ochrany. U převážné většiny hudebních skladeb s textem se jedná o spoluautorství. Například opera je často dílem libretisty a skladatele. Kromě toho u hudebních stylů, jako je například jazz, rock a pop, je často tvůrčí proces ze své povahy založen na spolupráci.
(19)
Harmonizace doby ochrany u hudebních skladeb s textem, jejichž text a hudba byly vytvořeny tak, aby byly užívány společně, tedy není úplná, čímž vznikají překážky volného pohybu zboží a služeb, jako jsou přeshraniční služby kolektivní správy práv. Aby se zajistilo odstranění těchto překážek, měla by se na veškerá tato díla, jež jsou chráněna ke dni, do kterého jsou členské státy povinny tuto směrnici provést, vztahovat stejná harmonizovaná doba ochrany ve všech členských státech.
(20)
Směrnice 2006/116/ES by tedy měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(21)
Jelikož cílů těchto doprovodných opatření nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, neboť vnitrostátní opatření v této oblasti by vedla buď k narušení hospodářské soutěže nebo by ovlivnila rozsah výlučných práv výrobců zvukových záznamů, která jsou vymezena právními předpisy Unie, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(22)
Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů (6) jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Unie sestavily vlastní tabulky, z nichž bude v rámci možností patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny směrnice 2006/116/ES
Směrnice 2006/116/ES se mění takto:
1)
V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„7. Doba ochrany u hudebních skladeb s textem končí 70 let po smrti poslední z těchto nejdéle žijících osob, bez ohledu na to, zda jsou nebo nejsou označeny za spoluautory: autora textu a skladatele hudební skladby, pokud byla obě díla vytvořena výslovně pro užití v dané hudební skladbě s textem.“
2)
Článek 3 se mění takto:
a)
v odst. 1 se druhá věta nahrazuje tímto:
„Pokud je však:
-
záznam výkonu jiný než zvukový záznam oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti v průběhu této doby, zaniknou práva za 50 let ode dne, kdy došlo k prvnímu takovému vydání nebo prvnímu takovému sdělení veřejnosti, a to podle toho, která událost nastane dříve,
-
záznam výkonu na zvukovém záznamu oprávněně vydán nebo oprávněně sdělen veřejnosti v průběhu této doby, zaniknou práva za 70 let ode dne, kdy došlo k prvnímu takovému vydání nebo prvnímu takovému sdělení veřejnosti, a to podle toho, která událost nastane dříve,“;
b)
v odst. 2 se ve druhé a třetí větě se číslo „50“ nahrazuje číslem „70“;
c)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„2a. Pokud 50 let poté, co byl zvukový záznam oprávněně vydán, nebo, nedošlo-li k takovému vydání, 50 let poté, co byl záznam oprávněně poskytnut veřejnosti, nenabízí výrobce zvukových záznamů kopie tohoto záznamu k prodeji v dostatečném množství nebo je nezpřístupňuje veřejnosti po drátě nebo bezdrátovou cestou tak, že k nim má veřejnost přístup z místa a v čase, které si zvolí, může umělec ukončit smlouvu, ve které převedl nebo postoupil svá práva na záznam svého výkonu výrobci zvukových záznamů (dále jen ‚smlouva o převodu nebo postoupení‘). Tohoto práva ukončit smlouvu o převodu nebo postoupení lze využít tehdy, pokud výrobce ve lhůtě jednoho roku poté, kdy umělec oznámil svůj úmysl ukončit smlouvu o převodu nebo postoupení podle předchozí věty, nevyužívá dotčený záznam oběma způsoby uvedenými v předchozí větě. Umělec se tohoto práva na ukončení smlouvy nemůže vzdát. Pokud zvukový záznam obsahuje záznam výkonů více umělců, mohou tito umělci ukončit své smlouvy o převodu nebo postoupení v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy. Pokud došlo k ukončení smlouvy o převodu nebo postoupení práv podle tohoto odstavce, práva výrobce zvukových záznamů na daný zvukový záznam zanikají.
2b. Pokud má umělec podle smlouvy o převodu nebo postoupení právo požadovat jednorázovou odměnu, má právo obdržet od výrobce zvukových záznamů roční doplňkovou odměnu za každý celý rok bezprostředně navazující na 50. rok poté, co byl zvukový záznam oprávněně vydán, nebo, nedošlo-li k takovému vydání, na 50. rok poté, co byl záznam oprávněně sdělen veřejnosti. Umělec se tohoto práva na roční doplňkovou odměnu nemůže vzdát.
2c. Celková částka, kterou výrobce zvukových záznamů vyčleňuje po 50. roce poté, co byl tento zvukový záznam oprávněně vydán, nebo, nedošlo-li k takovému vydání, po 50. roce poté, co byl záznam oprávněně sdělen veřejnosti, na platby roční doplňkové odměny uvedené v odstavci 2b, musí odpovídat alespoň 20 % z příjmů, který tento výrobce zvukových záznamů získal v průběhu roku, který předchází roku, za nějž se platí uvedená odměna, z rozmnožování, rozšiřování a zpřístupňování dotčeného zvukového záznamu.
Členské státy zajistí, aby výrobci zvukových záznamů měli povinnost na požádání poskytnout umělcům, kteří mají právo na roční doplňkovou odměnu uvedenou v odstavci 2b, veškeré informace, které mohou být nezbytné k zajištění plateb této odměny.
2d. Členské státy zajistí, aby právo na roční doplňkovou odměnu uvedené v odstavci 2b bylo spravováno organizacemi pro kolektivní správu práv.
2e. Má-li umělec nárok na periodické platby, nebudou po 50. roce poté, co byl zvukový záznam oprávněně vydán, nebo, nedošlo-li k takovému vydání, po 50. roce poté, co byl záznam oprávněně sdělen veřejnosti, z těchto plateb sráženy žádné zálohy, ani smluvně dohodnuté srážky.“
3)
V článku 10 se doplňují nové odstavce, které znějí:
„5. Ustanovení čl. 3 odst. 1 až odst. 2e v platném znění ze dne 31. října 2011 se použijí v případě záznamů výkonu a zvukových záznamů, vzhledem k nimž jsou výkonný umělec a výrobce zvukových záznamů stále chráněni ve smyslu uvedených ustanovení v platném znění ze dne 30. října 2011, a to ke dni 1. listopadu 2013, a v případě záznamů výkonu a zvukových záznamů pořízených po tomto datu.
6. Článek 1 odst. 7 se použije na hudební skladby s textem, u kterých je alespoň v jednom členském státě chráněna přinejmenším hudební skladba nebo text dne 1. listopadu 2013, a na hudební skladby s textem, které vznikly po tomto datu.
Prvním pododstavcem tohoto odstavce není dotčeno využití provedené do 1. listopadu 2013. Členské státy přijmou nezbytná opatření zejména na ochranu práv získaných třetími osobami.“
4)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 10a
Přechodná opatření
1. Nebude-li ve smlouvě jasně uvedeno jinak, má se za to, že smlouva o převodu nebo postoupení uzavřená před 1. listopadem 2013 je nadále účinná i po okamžiku, kdy by podle čl. 3 odst. 1 v platném znění ze dne 30. října 2011 výkonný umělec již nebyl chráněn.
2. Členské státy mohou stanovit, že smlouvy o převodu nebo postoupení, na jejichž základě má umělec nárok na periodické platby a které byly uzavřeny před 1. listopadem 2013, mohou být změněny po 50. roce poté, co byl zvukový záznam oprávněně vydán, nebo, nedošlo-li k takovému vydání, po 50. roce poté, co byl záznam oprávněně sdělen veřejnosti.“.
Článek 2
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. listopadu 2013. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Podávání zpráv
1. Do 1. listopadu 2016 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování této směrnice s ohledem na vývoj na digitálním trhu, doplněnou případně o návrh na další změnu směrnice 2006/116/ES.
2. Do 1. ledna 2012 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu, ve které zhodnotí, zda je případně potřebné prodloužit dobu ochrany práv výkonných umělců a výrobců v audiovizuálním odvětví. Komise případně připojí vhodné návrhy na další změnu směrnice 2006/116/ES.
Článek 4
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 27. září 2011.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV 2011/77/EL,
27. september 2011,
millega muudetakse direktiivi 2006/116/EÜ autoriõiguse ja teatavate sellega kaasnevate õiguste kaitse tähtaja kohta
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 53 lõiget 1, artikleid 62 ja 114,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivis 2006/116/EÜ (3) on esitajate ja fonogrammitootjate õiguste kaitse tähtajaks sätestatud 50 aastat.
(2)
Esitajate puhul hakkab kõnealune tähtaeg kulgema esituse kuupäevast või juhul, kui esituse salvestus on õiguspäraselt avaldatud või õiguspäraselt üldsusele edastatud 50 aasta jooksul pärast esituse kuupäeva, esimese sellise avaldamise või esimese sellise üldsusele edastamise kuupäevast, olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem.
(3)
Fonogrammitootjate puhul hakkab tähtaeg kulgema fonogrammi salvestamise päevast või selle õiguspärase avaldamise päevast 50 aasta jooksul pärast salvestamist või juhul, kui fonogrammi selliselt ei avaldata, siis selle üldsusele õiguspärase edastamise päevast 50 aasta jooksul pärast salvestamist.
(4)
Esitajate loometöö ühiskondlikult tunnustatud tähtsust peaks kajastama kaitstuse tase, millega tunnustatakse nende kunstilist loometööd.
(5)
Esitajad alustavad karjääri enamasti noorelt ning praegune esituste salvestuste 50 aasta pikkune kaitse tähtaeg ei kaitse nende esitusi kogu esitaja elu vältel. Seetõttu mõnede esitajate sissetulekud elu lõpupoole kahanevad. Samuti ei saa esitajad sageli oma õigustest lähtuvalt vältida ega piirata oma esituste võimalikku taunitavat kasutamist oma eluajal.
(6)
Sissetulek, mille tagab reprodutseerimise ja üldsusele kättesaadavaks tegemise ainuõigus, mis on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiiviga 2001/29/EÜ (autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas), (4) samuti õiglane hüvitis isiklikuks tarbeks reprodutseerimise eest nimetatud direktiivi tähenduses, ning levitamise ja rentimise ainuõigus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/115/EÜ (rentimis- ja laenutamisõiguse ja teatavate autoriõigusega kaasnevate õiguste kohta intellektuaalomandi vallas) (5) tähenduses tuleks esitajatele tagada vähemalt nende elu lõpuni.
(7)
Seetõttu tuleks esituste salvestuste ja fonogrammide kaitse tähtaega pikendada 70 aastale pärast vastavat sündmust.
(8)
Esitaja saab esituse salvestusega seotud õigused tagasi, kui fonogrammitootja ei paku teose esitaja, fonogrammitootja ja ringhäälinguorganisatsiooni kaitse rahvusvahelise konventsiooni tähenduses piisaval hulgal müügiks sellise fonogrammi koopiaid, mis juhul, kui kaitse tähtaega ei oleks pikendatud, oleks muutunud üldsusele kättesaadavaks, või ei tee sellist fonogrammi üldsusele kättesaadavaks. See võimalus peaks olema kättesaadav fonogrammitootjale mõlema kasutusviisi jaoks jäetud mõistliku tähtaja möödumisel. Fonogrammitootja õiguste kaitse tähtaeg peaks seetõttu lõppema, et ei tekiks olukorda, kus need õigused eksisteerivad samal ajal esitaja õigustega esituse salvestusele, kui neid enam ei loovutata ega anta üle fonogrammitootjale.
(9)
Astudes fonogrammitootjaga lepingulistesse suhetesse, peavad esitajad tavaliselt loovutama või andma üle oma esituste salvestuste reprodutseerimise, levitamise, rentimise ja kättesaadavaks tegemise ainuõiguse fonogrammitootjatele. Vastutasuks tehakse mõnedele esitajatele autoritasu arvelt ettemakse ning tasu hakkavad nad saama alles siis, kui fonogrammitootja on esmase ettemakse tasa teeninud ja teinud kõik lepingus kindlaks määratud mahaarvamised. Teised esitajad loobuvad oma ainuõigusest või annavad selle üle üksiktasu eest (ühekordne sissetulek). Seda teevad eelkõige esitajad, kes mängivad taustaks ning kelle nime salvestusega seoses ei mainita („kõrvalesitajad”), kuid mõnikord ka esitajad, kelle nime salvestusega seoses mainitakse („põhiesitajad”).
(10)
Tagamaks et esitajad, kes on oma ainuõigused loovutanud või üle andnud fonogrammitootjatele, saavad tähtaja pikendamisest kasu, tuleks võtta teatavad täiendavad meetmed.
(11)
Esimene täiendav meede peaks panema fonogrammitootjatele kohustuse vähemalt kord aastas paigutada fondi vähemalt 20 % tulust, mida teenitakse tänu fonogrammide levitamise, reprodutseerimise ja kättesaadavaks tegemise ainuõigusele. „Tulu” tähendab fonogrammitootja saadud tulu enne kulude mahaarvamist.
(12)
Nende summade maksmine tuleks suunata üksnes niisugustele esitajatele, kelle esitus on salvestatud fonogrammile ning kes on loovutanud või üle andnud oma õigused fonogrammitootjatele ühekordse summa eest. Kirjeldatud viisil fondi paigutatud summad tuleks vähemalt kord aastas jagada individuaalselt „kõrvalesitajatele”. Kõnealune jagamine tuleks usaldada kollektiivse esindamise organisatsioonidele ja mittejaotatava tulu suhtes võib kohaldada kehtivaid siseriiklikke sätteid. Selleks, et vältida kõnealuse tulu kogumise ja haldamisega seotud ebaproportsionaalse koormuse põhjustamist, peaks liikmesriikidel olema võimalik reguleerida, millises ulatuses on mikroettevõtted kohustatud osalema, kui nimetatud maksed ei näi tulu kogumise ja haldamisega seotud kuludega võrreldes mõistlikena.
(13)
Siiski, direktiivi 2006/115/EÜ artikliga 5 tagatakse esitajatele võõrandamatu õigus õiglasele tasule rentimise, sealhulgas fonogrammide rentimise eest. Samuti ei loovuta esitajad lepingulistes suhetes tavaliselt fonogrammitootjatele oma õigust saada direktiivi 2006/115/EÜ artikli 8 lõike 2 alusel ühekordset õiglast tasu üldsusele ülekandmise ja edastamise eest ega õigust saada direktiivi 2001/29/EÜ artikli 5 lõike 2 punkti b alusel õiglast hüvitist isiklikuks tarbeks tehtud reproduktsioonide eest. Seetõttu ei tuleks fonogrammitootja poolt esitajatele täiendava tuluna tasutava kogusumma arvestamisel arvesse võtta tulu, mida fonogrammitootja on teeninud fonogrammide rentimise eest, ühekordset õiglast tasu üldsusele ülekandmise ja edastamise eest ega õiglast hüvitist isiklikuks tarbeks tehtud reproduktsioonide eest.
(14)
Teine täiendav meede, mis on loodud selleks, et tasakaalustada lepinguid, mille alusel esitajad loobuvad oma ainuõigustest autoritasu põhjal fonogrammitootja kasuks, peaks olema „nullist alustamine” nendele esitajatele, kes on loobunud oma ülalnimetatud ainuõigusest fonogrammitootja kasuks autoritasu või tasu eest. Et esitajad saaksid kaitse tähtaja pikendamisest maksimaalset kasu, peaksid liikmesriigid tagama, et fonogrammitootjate ja esitajate vaheliste lepingute kohaselt makstakse autoritasu või tasu määra, mida ei ole koormatud ettemaksete või lepingus määratletud mahaarvamistega, esitajatele kaitse tähtaja pikendamise aja jooksul.
(15)
Õiguskindluse huvides tuleks sätestada, et kui lepingus ei ole selgelt osutatud teisiti, peaks esituse salvestusega seotud õiguste loovutamine või üleandmine lepingu alusel, mis on sõlmitud enne kuupäeva, mil liikmesriigid peavad käesoleva direktiivi rakendamise meetmed vastu võtma, jõusse jääma ka pikendatud kaitse tähtajal.
(16)
Liikmesriigid peaksid suutma tagada, et esitajatel on võimalik pidada uusi läbirääkimisi teatavate tingimuste üle neis lepingutes, mis näevad ette korrapärast tasu. Liikmesriigid peaksid tagama menetluste olemasolu juhuks, kui läbirääkimised ebaõnnestuvad.
(17)
Käesolev direktiiv ei tohiks mõjutada siseriiklikke eeskirju ja lepinguid, mis on direktiivi sätetega kooskõlas, näiteks esitajaid esindavate organisatsioonide ja tootjaid esindavate organisatsioonide vahel sõlmitud kollektiivlepinguid liikmesriikides.
(18)
Osades liikmesriikides kohaldatakse sõnalist osa hõlmavate muusikateoste suhtes ühtset kaitse tähtaega, mida arvutatakse alates viimase autori surmast, samal ajal kui teistes liikmesriikides kohaldatakse sõnade ja muusika suhtes erinevaid kaitse tähtaegu. Sõnalist osa hõlmavad muusikateosed on enamasti valminud koostööna. Näiteks ooperi autoriteks on sageli libretist ja helilooja. Selliste muusikastiilide puhul nagu džäss-, rokk- ja popmuusika, eeldab loomeprotsess sageli koostööd.
(19)
Sõnalist osa hõlmavate muusikateoste (mille sõnad ja muusika on loodud koos esitamiseks) kaitse tähtaegade erinevus takistab kaupade ja teenuste, sh piiriülese kollektiivse haldusteenuse vaba liikumist. Selleks et tagada selliste takistuste kõrvaldamine, tuleks kõigis liikmesriikides kohaldada samasugust ühtlustatud kaitse tähtaega kõigi kaitsealuste teoste suhtes alates liikmesriikide poolt käesoleva direktiivi ülevõtmise kuupäevast.
(20)
Seetõttu tuleks direktiivi 2006/116/EÜ vastavalt muuta.
(21)
Kuna täiendavate meetmete eesmärke ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada, sest siseriiklikud meetmed selles valdkonnas põhjustaksid konkurentsi moonutamist või mõjutaks liidu õigusaktides määratletud fonogrammitootjate ainuõiguste kehtivusala, ning seetõttu on seda parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev direktiiv nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(22)
Kooskõlas paremat õigusloomet käsitleva institutsioonidevahelise kokkuleppe (6) punktiga 34 julgustatakse liikmesriike koostama nende endi jaoks ja liidu huvides vastavustabeleid, kus on võimalikult suures ulatuses välja toodud vastavus käesoleva direktiivi ja ülevõtmismeetmete vahel, ning tegema need üldsusele kättesaadavaks,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA DIREKTIIVI:
Artikkel 1
Direktiivi 2006/116/EÜ muudatused
Direktiivi 2006/116/EÜ muudetakse järgmiselt.
1)
Artiklile 1 lisatakse järgmine lõige:
„7. Sõnalist osa hõlmava muusikateose kaitse tähtaeg lõpeb 70 aastat pärast järgmistest isikutest viimasena elus olnud isiku surma, olenemata sellest, kas kõnealused isikud on määratud kaasautoriks või mitte: sõnade autor ja muusika autor, tingimusel et nii sõnad kui ka muusika on loodud spetsiaalselt vastava sõnalist osa hõlmava muusikateose jaoks.”
2)
Artiklit 3 muudetakse järgmiselt:
a)
lõike 1 teine lause asendatakse järgmisega:
„Siiski,
-
kui esituse muul viisil kui fonogrammil jäädvustatud salvestus on õiguspäraselt avaldatud või kõnealuse ajavahemiku jooksul õiguspäraselt üldsusele edastatud, aeguvad õigused 50 aastat pärast esimese sellise avaldamise või esimese sellise üldsusele edastamise kuupäeva olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem;
-
kui esituse fonogrammil jäädvustatud salvestus on õiguspäraselt avaldatud või kõnealuse ajavahemiku jooksul õiguspäraselt üldsusele edastatud, aeguvad õigused 70 aastat pärast esimese sellise avaldamise või esimese sellise üldsusele edastamise kuupäeva olenevalt sellest, kumb kuupäev on varasem.”;
b)
lõike 2 teises ja kolmandas lauses asendatakse arv „50” arvuga „70”;
c)
lisatakse järgmised lõiked:
„2a. Kui 50 aastat pärast fonogrammi õiguspärast avaldamist või kui sellist avaldamist ei toimu, 50 aastat pärast selle õiguspärast edastamist üldsusele ei paku fonogrammitootja piisaval hulgal fonogrammi koopiaid müügiks ega tee fonogrammi üldsusele kättesaadavaks kaabliga või kaablita vahendite kaudu sellisel viisil, et isikul on võimalik neile ligi pääseda enda valitud kohas ja enda valitud ajal, võib esitaja lõpetada lepingu, millega ta loovutas või andis fonogrammitootjale üle oma esituse salvestamise õigused (edaspidi „loovutamise või üleandmise leping”). Loovutamise või üleandmise lepingu lõpetamise õigust võib kasutada, kui tootja ei kasuta kumbagi eelmises lauses osutatud kasutusviisi ühe aasta jooksul pärast esitaja teadet oma kavatsuse kohta lõpetada loovutamise või üleandmise leping kooskõlas kõnealuse lausega. Esitaja ei saa loovutamise või üleandmise lepingu lõpetamise õigusest loobuda. Kui fonogramm sisaldab mitme esitaja esituste salvestust, võivad esitajad loovutamise või üleandmise lepingud lõpetada vastavalt kohaldamisele kuuluvale siseriiklikule õigusele. Kui loovutamise või üleandmise leping on vastavalt käesolevale lõikele lõpetatud, siis fonogrammitootja õigused nimetatud fonogrammile aeguvad.
2b. Kui loovutamise või üleandmise lepinguga antakse esitajale õigus nõuda ühekordset tasu, on esitajal õigus saada fonogrammitootjalt iga-aastast täiendavat tasu iga täisaasta eest vahetult pärast 50 aasta möödumist fonogrammi õiguspärasest avaldamisest või kui sellist avaldamist ei toimu, pärast 50 aasta möödumist selle õiguspärasest edastamisest üldsusele. Esitaja ei saa loobuda õigusest saada iga-aastast täiendavat tasu.
2c. Kogusumma, mille fonogrammitootja eraldab lõikes 2b osutatud iga-aastase täiendava tasu maksmiseks, peab moodustama 20 % tulust, mida fonogrammitootja on nimetatud tasu maksmisele eelnenud aastal teeninud niisuguste fonogrammide reprodutseerimise, levitamise ja kättesaadavaks tegemise eest, pärast 50 aasta möödumist fonogrammi õiguspärasest avaldamisest või kui sellist avaldamist ei toimu, pärast 50 aasta möödumist selle õiguspärasest edastamisest üldsusele.
Liikmesriigid tagavad, et fonogrammitootjad on kohustatud andma esitajatele, kellel on õigus saada lõikes 2b osutatud täiendavat tasu, nõudmisel mis tahes teavet, mis võib olla vajalik kõnealuse tasu maksmise kindlustamiseks.
2d. Liikmesriigid tagavad, et lõikes 2b osutatud täiendava tasu saamise õigusi haldavad kollektiivse esindamise organisatsioonid.
2e. Kui esitajal on õigus saada korrapärast tasu, ei arvata sellest tasust maha ettemakseid ega lepinguga määratud mahaarvamisi pärast 50 aasta möödumist fonogrammi õiguspärasest avaldamisest või kui sellist avaldamist ei toimu, pärast 50 aasta möödumist selle õiguspärasest edastamisest üldsusele.”
3)
Artiklisse 10 lisatakse järgmised lõiked:
„5. Artikli 3 lõikeid 1 kuni 2e 31. oktoobrini 2011 kehtinud versioonis kohaldatakse esituste salvestuste ja fonogrammide suhtes, mille puhul esitaja ja fonogrammitootja õigused on nende sätete 30. oktoobril 2011 kehtinud versiooni kohaselt 1. novembril 2013 endiselt kaitstud, ning esituste salvestuste ja fonogrammide suhtes, mis tehakse pärast nimetatud kuupäeva.
6. Artikli 1 lõiget 7 kohaldatakse sõnalist osa hõlmavate muusikateoste suhtes, mille puhul vähemalt muusika või sõnad on kaitstud vähemalt ühes liikmesriigis 1. novembril 2013, ja sõnalist osa hõlmavate muusikateoste suhtes, mis on loodud pärast seda kuupäeva.
Käesoleva lõike esimene lõik ei piira enne 1. novembrit 2013 toimunud kasutusviise. Liikmesriigid võtavad vastu vajalikud sätted, et kaitsta eelkõige kolmandate isikute omandatud õigusi.”
4)
Direktiivi lisatakse järgmine artikkel:
„Artikkel 10a
Üleminekumeetmed
1. Kui lepingus ei ole selgelt sätestatud teisiti, jääb enne 1. novembrit 2013 sõlmitud loovutamise või üleandmise leping jõusse ka pärast seda, kui artikli 3 lõike 1 30. oktoobril 2011 kehtinud versiooni kohaselt ei olnuks esitaja õigused enam kaitstud.
2. Liikmesriigid võivad sätestada, et loovutamise või üleandmise lepinguid, mille alusel esitajal on õigus saada korrapärast sissetulekut ja mis on sõlmitud enne 1. novembrit 2013, võib muuta pärast 50 aasta möödumist fonogrammi õiguspärasest avaldamisest või kui sellist avaldamist ei toimu, pärast 50 aasta möödumist selle õiguspärasest edastamisest üldsusele.”
Artikkel 2
Ülevõtmine
1. Liikmesriigid jõustavad käesoleva direktiivi järgimiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid hiljemalt 1. novembriks 2013. Liikmesriigid teatavad nendest viivitamata komisjonile.
Kui liikmesriigid need meetmed vastu võtavad, lisavad nad nendesse või nende ametliku avaldamise korral nende juurde viite käesolevale direktiivile. Sellise viitamise viisi näevad ette liikmesriigid.
2. Liikmesriigid edastavad komisjonile käesoleva direktiiviga reguleeritavas valdkonnas vastu võetud põhiliste siseriiklike õigusnormide teksti.
Artikkel 3
Aruandlus
1. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele hiljemalt 1. novembriks 2016 aruande käesoleva direktiivi kohaldamise kohta digitaalse turu arengu valguses, lisades aruandele vajaduse korral ettepaneku direktiivi 2006/116/EÜ täiendavaks muutmiseks.
2. Komisjon esitab Euroopa Parlamendile, nõukogule ning Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele hiljemalt 1. jaanuariks 2012 aruande, milles hinnatakse vajadust pikendada audiovisuaalsektori esitajate ja tootjate õiguste kaitse tähtaega. Vajaduse korral esitab komisjon ettepaneku direktiivi 2006/116/EÜ täiendavaks muutmiseks.
Artikkel 4
Jõustumine
Käesolev direktiiv jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 5
Adressaadid
Käesolev direktiiv on adresseeritud liikmesriikidele.
Strasbourg, 27. september 2011