NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 116/2010
ze dne 9. února 2010,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006, pokud jde o seznam výživových tvrzení
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (1), a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1924/2006 se stanoví, že výživová tvrzení při označování potravin jsou přípustná pouze tehdy, pokud jsou uvedena v příloze uvedeného nařízení, která rovněž stanoví podmínky jejich používání.
(2)
Nařízení (ES) č. 1924/2006 rovněž stanoví, že změny uvedené přílohy se přijímají případně po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (EFSA, dále jen „úřad“).
(3)
Před přijetím nařízení (ES) č. 1924/2006 Komise požádala úřad o stanovisko ohledně výživových tvrzení a podmínek jejich používání, pokud jde o omega-3 mastné kyseliny, mononenasycené tuky, polynenasycené tuky a nenasycené tuky.
(4)
Ve svém stanovisku ze dne 6. července 2005 (2) dospěl úřad k závěru, že omega-3 mastné kyseliny, mononenasycené tuky, polynenasycené tuky a nenasycené tuky jsou ve stravě důležité. Některé nenasycené tuky, jako omega-3 mastné kyseliny, bývají někdy konzumovány v nižším množství, než je množství doporučené. Výživová tvrzení označující potraviny, jež jsou zdrojem těchto živin nebo jsou na tyto živiny bohaté, by proto mohla pomoci spotřebitelům ve výběru zdravějších potravin. Uvedená výživová tvrzení však nebyla zařazena do seznamu v příloze nařízení (ES) č. 1924/2006 přijatého Evropským parlamentem a Radou, neboť podmínky jejich používání nebyly dosud přesně stanoveny.
(5)
Vzhledem k tomu, že uvedené podmínky používání byly upřesněny, přičemž se také zohlednilo stanovisko úřadu týkající se referenčních hodnot příjmu omega-3 a omega-6 mastných kyselin pro účely označování, které bylo přijato dne 30. června 2009 (3), je vhodné zařadit dotčená tvrzení do seznamu.
(6)
Pokud jde o tvrzení „Zdroj omega-3 mastných kyselin“ a „S vysokým obsahem omega-3 mastných kyselin“, podmínky používání by měly rozlišovat mezi dvěma typy omega-3 mastných kyselin, které mají různé fyziologické funkce a u nichž se doporučuje konzumace různého množství. Uvedené podmínky používání by měly kromě toho stanovit minimální množství požadované na 100 g a na 100 kcal produktu, aby bylo zajištěno, že dotčená tvrzení budou uvedena pouze na potravinách, jež v konzumovaném množství obsahují značné množství omega-3 mastných kyselin.
(7)
Pokud jde o tvrzení „S vysokým obsahem mononenasycených tuků“, „S vysokým obsahem polynenasycených tuků“ a „S vysokým obsahem nenasycených tuků“, podmínky používání by měly vyžadovat minimální obsah nenasycených tuků v potravině, a tak zajistit, aby množství uvedené v tvrzení vždy odpovídalo značnému množství obsaženému v konzumovaném množství, jehož se dosáhne vyváženou stravou.
(8)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1924/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. února 2010.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 116/2010,
9. veebruar 2010,
millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1924/2006 seoses toitumisalaste väidete nimekirjaga
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1924/2006 toidu kohta esitatavate toitumis- ja tervisealaste väidete kohta, (1) eelkõige selle artikli 8 lõiget 2,
ning arvestades järgmist:
(1)
Määruse (EÜ) nr 1924/2006 artikli 8 lõikes 1 on sätestatud, et toitumisalaste väidete esitamine on lubatud üksnes siis, kui need on loetletud kõnealuse määruse lisas, millega sätestatakse ühtlasi ka nende väidete kasutamistingimused.
(2)
Lisaks on määruses (EÜ) nr 1924/2006 sätestatud, et vajaduse korral võetakse kõnealuse lisa muudatused vastu pärast konsulteerimist Euroopa Toiduohutusametiga (edaspidi „amet”).
(3)
Enne määruse (EÜ) nr 1924/2006 vastuvõtmist küsis komisjon ametilt arvamust oomega-3-rasvhapete, monoküllastumata rasvhapete, polüküllastumata rasvhapete ja küllastumata rasvhapetega seotud toitumisalaste väidete ning nende väidete kasutamistingimuste kohta.
(4)
6. juulil 2005 vastu võetud arvamuses (2) jõudis amet järeldusele, et oomega-3-rasvhapetel, monoküllastumata rasvhapetel, polüküllastumata rasvhapetel ja küllastumata rasvhapetel on toiduvalikus tähtis osa. Teatavaid küllastumata rasvhappeid, näiteks oomega-3-rasvhappeid, tarbitakse mõnikord soovitatust vähem. Seepärast võiks toitumisalased väited, mis osutavad, et toit on kõnealuste toitainete allikas või toitaine suure sisaldusega, aidata tarbijatel teha tervislikumaid valikuid. Kõnealuseid toitumisalaseid väiteid ei lisatud siiski Euroopa Parlamendi ja nõukogu vastuvõetud määruse (EÜ) nr 1924/2006 lisas esitatud nimekirja, sest nende väidete kasutamistingimusi ei olnud veel võimalik selgelt määratleda.
(5)
Kuna kasutamistingimused on nüüd kindlaks määratud ja võttes arvesse ka ameti 30. juuni 2009. aasta arvamust oomega-3- ja oomega-6-rasvhapete võrdluskoguste toidule märkimise kohta, (3) tuleks lisada kõnealused väited asjaomasesse nimekirja.
(6)
Väidete „oomega-3-rasvhapete allikas” ja „suure oomega-3-rasvhapete sisaldusega” kasutamistingimustes tuleks eristada kaht tüüpi oomega-3-rasvhappeid, mille füsioloogilised omadused on erinevad ning mille soovituslikud tarbimiskogused samuti erinevad. Kõnealuste kasutamistingimustega tuleks kindlaks määrata toitaine väikseim nõutav kogus 100 g ja 100 kcal toote kohta, et tagada, et neid väiteid esitataks ainult sellise toidu kohta, mille tarbimiskogus sisaldab märkimisväärselt oomega-3-rasvhappeid.
(7)
Väidete „suure monoküllastumata rasvhapete sisaldusega”, „suure polüküllastumata rasvhapete sisaldusega” ja „suure küllastumata rasvhapete sisaldusega” kasutamistingimustega tuleks kindlaks määrata küllastumata rasvhapete väikseim nõutav kogus toidus ning seega tagada, et tasakaalustatud toiduvaliku puhul vastaks väidetud kogus alati märkimisväärsele kogusele.
(8)
Käesoleva määrusega ette nähtud meetmed on kooskõlas toiduahela ja loomatervishoiu alalise komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EÜ) nr 1924/2006 lisa muudetakse vastavalt käesoleva määruse lisale.
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 9. veebruar 2010