ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 25. ledna 2012
o podpoře poskytnuté Řeckem pěstitelům obilovin a zemědělským družstvům působícím v odvětví obilovin
č. SA 27354 (C 36/10) (ex NN 3/10, ex CP 11/09)
(oznámeno pod číslem K(2011) 9335)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2012/320/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co v souladu s čl. 108 odst. 2 prvním pododstavcem Smlouvy (1) vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dne 18. listopadu 2008 obdržela Komise e-mailem informace týkající se údajné podpory poskytnuté řeckým státem pěstitelům obilovin a sdružením zemědělských družstev působících v odvětví obilovin. Údajná podpora spočívala v poskytování bezúročných úvěrů. Dopisem ze dne 21. listopadu 2008 požádala Komise řecké orgány o poskytnutí informací týkajících se uvedené podpory.
(2)
Dopisem ze dne 24. listopadu 2008 požádala Komise stěžovatele, aby předložil vyplněný formulář stížnosti. Tento formulář obdržela Komise dne 8. ledna 2009.
(3)
Poté, co Komise obdržela tento formulář stížnosti, avšak neobdržela žádnou odpověď od řeckých orgánů na svůj dopis ze dne 21. listopadu 2008, zaslala jim dne 23. ledna 2009 druhý dopis, v němž požádala o informace týkající se dotčeného opatření. Jelikož ve stanovené lhůtě neobdržela Komise na tento dopis odpověď, zaslala dne 24. března 2009 řeckým orgánům upomínku.
(4)
Dne 14. května 2009 zaslaly řecké orgány Komisi dopis, v němž bylo uvedeno jen velmi málo informací o podpoře, která byla předmětem stížnosti. V návaznosti na tento dopis zaslala Komise řeckým orgánům dne 11. června 2009 druhou žádost o informace s podrobnějšími dotazy týkajícími se údajné státní podpory.
(5)
Dne 20. července 2009 požádaly řecké orgány o prodloužení lhůty pro poskytnutí příslušných informací, a to do 30. srpna 2009. Dopisem ze dne 23. července 2009 vyjádřila Komise s tímto prodloužením lhůty svůj souhlas. E-mailem ze dne 1. září 2009 požádaly řecké orgány o další prodloužení lhůty o jeden měsíc. Dopisem ze dne 14. září prodloužila Komise tuto lhůtu podruhé, a sice do 30. září 2009.
(6)
Jelikož více než dva měsíce po vypršení stanovené lhůty Komise neobdržela žádnou odpověď, zaslala řeckým orgánům dne 1. prosince 2009 upomínku a poskytla jim další jeden měsíc na dodání příslušných informací. V této upomínce upozornila Komise řecké orgány na skutečnost, že pokud nezašlou Komisi odpověď v předepsané lhůtě, Komise si poskytnutí informací vyžádá (prostřednictvím „příkazu k poskytnutí informací“) podle čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2) (3). Kromě toho byla dne 26. ledna 2010 věc zanesena do registru neoznámených podpor pod číslem NN 3/10.
(7)
Ve lhůtě stanovené Komisí neposkytly řecké orgány žádné informace. Proto přijala Komise dne 10. března 2010 rozhodnutí podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999, v němž požaduje po řeckých orgánech, aby požadované informace poskytly.
(8)
Řecké orgány odpověděly dne 19. března 2010. Ve své odpovědi tvrdily, že odpověděly Komisi na její dopis ze dne 1. prosince 2009 dopisem ze dne 9. února 2010. Ve svém dopise ze dne 17. května 2010 zaslala Komise řeckým orgánům určité doplňující dotazy. Požádala je rovněž o to, aby poskytly důkaz o údajném odeslání svého dopisu Komisi dne 9. února 2010. Mezitím Komise obdržela od stěžovatele další informace o dotčené podpoře. Proto dne 18. června 2010 zaslala řeckým orgánům další dopis, aby jim poskytla příležitost vyjádřit k těmto novým informacím své připomínky. Řecké orgány odpověděly na dopis ze dne 17. května 2010, ale neposkytly žádný důkaz o odeslání svého dopisu ze dne 9. února 2010. Dne 30. září 2010 odpověděly řecké orgány rovněž na dopis Komise ze dne 18. června 2010.
(9)
Dopisem ze dne 15. prosince 2010 informovala Komise Řecko o svém rozhodnutí zahájit postup podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, který se týká dotčené podpory. V dopise ze dne 21. ledna 2011 zaslaly řecké orgány své připomínky k rozhodnutí Komise ze dne 15. prosince 2010. Komise zaslala řeckým orgánům další dotazy v dopise ze dne 5. května 2011, na který řecké orgány odpověděly dne 6. června 2011.
(10)
Rozhodnutí Komise o zahájení uvedeného postupu bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby vyjádřily své připomínky k dotčenému opatření. Komise obdržela připomínky od jedné zúčastněné strany, která tvrdila, že dotčená opatření jsou protiprávní. O těchto připomínkách byly řecké orgány informovány a své připomínky poskytly v dopise ze dne 1. prosince 2011.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
ΙΙ.1. Stížnost
(11)
Dne 18. listopadu 2008 obdržela Komise e-mailem informace týkající se údajné podpory poskytnuté řeckým státem pěstitelům obilovin a sdružením zemědělských družstev. Podle této stížnosti spočívala podpora v poskytování bezúročných úvěrů ve výši 150 milionů EUR sdružením zemědělských družstev působícím v odvětví obilovin.
II.2. Souvislosti
(12)
Na základě informací poskytnutých řeckými orgány oseli řečtí zemědělci během roku 2008 o 60 000 hektarů (600 000„stremma“) kukuřice více než v předchozím roce. Důsledkem byla značná nadprodukce kukuřice a následný pokles cen. Totéž se stalo s pšenicí. Vzhledem k této situaci a v důsledku hospodářské krize rozhodla řecká vláda poskytnout podporu řeckým producentům.
(13)
Podle řeckých orgánů byla podpora poskytnuta organizacím producentů, tj. sdružením zemědělských družstev (dále jen „sdružení“). Tato sdružení neměla dostatečné finanční prostředky k tomu, aby podpořila příjmy zemědělců, ani neměla kvůli finanční krizi přístup na finanční trhy za účelem získání úvěrů. Řecké orgány dále tvrdily, že kdyby v průběhu zimy 2008 družstva prodala toto množství shromážděných obilovin, došlo by k významnému poklesu cen a producenti by utrpěli citelné ztráty. Aby tedy řecká vláda zabránila poklesu cen obilovin a zajistila zemědělcům minimální příjem, rozhodla se poskytnout sdružením a nepřímo tedy i zemědělcům (kteří svou produkci odevzdali družstvům) podporu v podobě státem zaručeného úvěru s úrokovým příspěvkem. Podle řeckých orgánů byl tento úvěr poskytnut sdružením, aby byl postoupen producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených sdruženími v roce 2008. Kvůli vleklé krizi na trhu s obilovinami prodloužily řecké orgány lhůtu pro splacení úvěrů do 30. září 2010.
ΙΙ.3. Opatření
(14)
Řecké orgány přijaly řadu rozhodnutí, kterými tato podpora nabyla účinku.
(15)
V rozhodnutí řeckého ministra hospodářských věcí a financí č. 56700/B.3033 ze dne 8. prosince 2008 se mimo jiné stanoví:
„Článek 1 Schvaluje se úrokový příspěvek pro úvěry, které byly nebo budou poskytnuty v roce 2008 finančními institucemi sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v Řecku, aby byly použity na platby producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených v roce 2008. Uvedené úvěry budou subvencovány od data, kdy budou poskytnuty. […]
Článek 3 Doba trvání dotčených úvěrů začne dnem jejich poskytnutí a skončí dnem jejich splacení, nejpozději však 30. září 2009. […]“
(16)
V rozhodnutí řeckého ministra hospodářských věcí a financí č. 2/88675/0025 ze dne 9. prosince 2008 se mimo jiné stanoví:
„1)
Řecký stát poskytne 100 % záruku pro zajištění úvěrů, které poskytnou finanční instituce sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v Řecku, aby byly použity na platby producentům za množství obilovin nakoupených nebo obdržených v roce 2008, v souladu s ustanoveními zákona č. 2322/1995. Na úvěry poskytnuté finančními institucemi sdružením zemědělských družstev a družstvům zemědělské prvovýroby v roce 2008 na nákup obilí se vztahují ustanovení tohoto rozhodnutí s platností od data poskytnutí úvěru. Celková výše úvěrů, které byly nebo budou poskytnuty, nepřesáhne 150 milionů EUR. […]
3)
[…] V případě neuhrazení nesplacené části úvěru k datu splatnosti se tato částka stane splatnou a vymahatelnou. Aby byly bankám zaručené pohledávky proplaceny státem, musí banky do tří měsíců od data splatnosti předložit podpůrnou dokumentaci uvedenou v rozhodnutí ministra hospodářských věcí a financí č. 2/478/0025/04.01.2006 (vládní věstník, řada II, č. 16/13.01.2006).[…]“
(17)
Na základě rozhodnutí ministra hospodářských věcí a financí č. 46825/B.2248 ze dne 29. září 2009 a č. 2/69591/0025 ze dne 2. října 2009 byla lhůta pro splacení úvěrů prodloužena do 30. září 2010.
(18)
V rozhodnutí ministra pro rozvoj venkova a výživu č. 8264 ze dne 9. prosince 2008 byla stanovena částka ve výši 150 milionů EUR pro 57 sdružení zemědělských družstev. V uvedeném rozhodnutí se rovněž odkazuje na rozhodnutí vládní komise ze dne 12. listopadu 2008 o poskytnutí úvěrů ve výši 150 milionů EUR pro sdružení zemědělských družstev a jejich členy.
(19)
V souladu s dopisem zaslaným řeckými orgány dne 19. března 2010 byly všechny dotčené úvěry (kromě jednoho) poskytnuty Řeckou zemědělskou bankou (dále jen „banka ATE“). Řecké orgány dodaly, že úrokový příspěvek a záruka, které byly poskytnuty státem v odvětví obilovin, byly nezbytným opatřením, aby se zabránilo poklesu cen v roce 2008, který byl způsoben nadprodukcí obilovin v Řecku. V tomto dopise vyjádřily řecké orgány stanovisko, že tuto malou úvěrovou úlevu poskytnutou státem nelze považovat za státní podporu, protože nenarušila ani neohrozila konkurenceschopnost a neměla vliv na obchod mezi členskými státy. Řecké orgány dále konstatovaly, že z dotčeného opatření vyplýval jen minimální prospěch pro jednotlivé producenty.
(20)
V souladu s článkem 1 úvěrové smlouvy mezi bankou ATE a sdruženími (dále jen „úvěrová smlouva“) má být úvěr poskytnutý bankou ATE použit dlužníkem pouze pro nákup nebo odběr obilovin vypěstovaných v roce 2008.
(21)
Pokud jde o podmínky poskytnutí tohoto úvěru, uvedly řecké orgány, že příslušná úroková sazba byla shodná se sazbou dvanáctiměsíčních řeckých státních dluhopisů (vydaných těsně před datem, kdy začal platit úrok) plus 30 %. Řecké orgány dále tvrdily, že úvěrová smlouva mezi bankou ATE a sdruženími obsahovala podmínku prokazující, že se nejedná o státní podporu. Uvedená podmínka zní: „Dlužník přijímá závazek, že před vyplacením úvěru podepíše s řeckým státem, zastoupeným pro tyto účely zmíněnou bankou, smlouvu o zajištění vztahující se na produkty, vedlejší produkty a jiné movité věci, které dlužník nakoupí za prostředky z tohoto úvěru, a na veškeré komodity, které jsou v jeho vlastnictví nebo pod jeho správou, na základě ustanovení zákona 2844/2000.“ Jinými slovy, zajištění poskytují sdružení státu (zastoupenému bankou ATE), pokud jde o produkty nakoupené sdruženími za prostředky z tohoto úvěru.
(22)
Náměstek ministra financí přijal dne 26. října 2010 rozhodnutí č. 2/21304/0025. V uvedeném rozhodnutí se stanoví:
„A.
Sdružení zemědělských družstev a družstva zemědělské prvovýroby v Řecku, kterým byly poskytnuty úvěry zaručené řeckým státem na základě rozhodnutí č. 2/88675/0025/9.12.2008 přijatého náměstkem ministra hospodářských věcí a financí, které je v současné době v platnosti, budou mít na základě zmíněného rozhodnutí možnost restrukturalizovat úvěry zaručené řeckým státem splatné ke dni 30. září 2010 tímto způsobem:
Celková doba trvání restrukturalizovaného úvěru se stanoví na pět let, úvěr je splatný v půlročních splátkách zahrnujících jistinu i úrok, přičemž první splátka je splatná dne 30. března 2011 a poslední dne 30. září 2015.
Kromě toho musí každý dlužník platit řeckému státu až do data splatnosti úvěru prémii ve výši 2 % aktuální nesplacené části úvěru. První platba bude učiněna společně s úhradou první splátky dne 30. března 2011.
Stávající zajištění obilovin ve prospěch řeckého státu se ruší.
Stanovená úroková sazba u restrukturalizovaného úvěru bude sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů. […]“
III. PŘIPOMÍNKY ZE STRANY ŘECKA
(23)
Ve své odpovědi ze dne 21. ledna 2011 řecké orgány uvedly, že na úrokový příspěvek i na státní záruku za úvěry je třeba pohlížet se zřetelem ke sdělení Komise o dočasném rámci Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize (5) (dále jen „dočasný rámec“). Řecké orgány zejména uvedly, že dotčené úvěry byly poskytovány v období finanční a hospodářské krize v letech 2008 a 2009 a sloužily k překonání krize.
(24)
Řecké orgány dále uvedly, že z důvodu velkého počtu konečných příjemců (členů družstev) byl prospěch z bezúročného úvěru pro jednotlivé příjemce tak malý, že jej nelze považovat za prospěch narušující hospodářskou soutěž.
(25)
Kromě toho řecké orgány uvedly, že povinnost každého dlužníka zaplatit prémii ve výši 2 % v souladu s ministerským rozhodnutím č. 2/21304/0025/26.10.2010 prokazuje, že se nejednalo o státní podporu.
(26)
Řecké orgány ve svém dopise ze dne 1. prosince 2011 zopakovaly řadu argumentů, které předložily během řízení a které se týkaly potřeby provést tato opatření a důvody, proč tato potřeba nastala. Rovněž tvrdily, že vydání ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 a uplatnění úrokové sazby na restrukturalizované úvěry (sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů) prokazuje, že úrokový příspěvek nepředstavuje podporu. Orgány rovněž dodaly, že v období od roku 2009 do 28. listopadu 2011 dosáhly úrokové příspěvky poskytnuté státem výše 7 762 113,00 EUR.
ΙV. POSOUZENÍ PODPORY
ΙV.1 Existence podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy
(27)
Na základě čl. 107 odst. 1 Smlouvy podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(28)
Před přistoupením k posouzení toho, zda dotčené opatření splňuje podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy, by Komise chtěla poznamenat, že existují dva aspekty tohoto opatření, jež by měly být prozkoumány s ohledem na toto ustanovení, a sice: i) úrokový příspěvek a ii) státní záruka.
ΙV.1.1 Úrokový příspěvek
(29)
Úrokový příspěvek poskytnutý řeckým státem zmíněným družstvům na základě ministerského rozhodnutí č. 56700/B.3033/8.12.2008 splňuje všechny podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Tento příspěvek, který poskytuje řecký stát, poskytuje jednoznačnou výhodu, jelikož ve skutečnosti činí tento úvěr zcela bezúročným. Přímými příjemci této podpory jsou družstva. Avšak vzhledem k tomu, že záměrem státu při poskytování těchto úvěrů bylo zvýšit příjem řeckých zemědělců tím, že se uměle zvýší cena obilovin prodávaných zemědělci družstvům, jsou zemědělci (producenti) nepřímými příjemci této podpory. Kromě toho je splněna také podmínka selektivity, protože příjemci této podpory jsou pouze ta družstva a, v konečném důsledku, ti zemědělci, kteří nakupovali nebo pěstovali obiloviny v Řecku v roce 2008. Úrokový příspěvek byl poskytnut před uplatněním ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 a před restrukturalizací úvěrů, pro kterou bylo stanoveno, že úroková sazba použitelná na restrukturalizované úvěry bude sazba používaná každou finanční institucí pro tutéž kategorii úvěrů.
(30)
Pokud jde o podmínku narušení hospodářské soutěže, z judikatury Soudního dvora vyplývá, že už pouhý fakt, že se ve srovnání s jinými konkurenčními podniky posílí konkurenční postavení jednoho podniku v důsledku ekonomického zvýhodnění, kterého by jinak tento podnik v běžném podnikání nedosáhl, poukazuje na možné narušení soutěže (6). Podpora podniku může ovlivnit obchod mezi členskými státy, pokud podnik působí na trhu otevřeném obchodu v rámci Společenství (7). Kromě toho na základě judikatury Soudního dvora neexistuje žádný práh nebo procentní podíl, který by tvořil hranici, pod kterou lze obchod mezi členskými státy pokládat za neovlivněný. I poměrně malá výše podpory nebo poměrně malá velikost podniků a priori neznamená, že obchod mezi členskými státy nemůže být ovlivněn (8). Objem obchodu v odvětví obilovin je v rámci Společenství značný. Proto dotčené opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(31)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se zdá, že pokud jde o úrokový příspěvek, jsou splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
ΙV.1.2 Státní záruka
(32)
Na základě ministerského rozhodnutí č. 2/88675/0025/9.12.2008 řecký stát rozhodl, že družstvům poskytne svou záruku za úvěry sjednané s bankou ATE. Obecně se kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy použijí i na záruky. Jak je uvedeno v bodě 2.1 sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (9) (dále jen „sdělení o zárukách“), záruky přímo poskytnuté státem mohou představovat státní podporu. Výhodu plynoucí ze státní záruky představuje skutečnost, že riziko spojené se zárukou nese stát. Za takové riziko by se obvykle měla zaplatit příslušná prémie (bod 2.2 sdělení o zárukách). Jestliže se stát této prémie vzdá, těží z toho podnik a ze státních zdrojů unikají prostředky. Záruka je tedy v tomto případě poskytnuta ze státních prostředků. Ve sdělení o zárukách je dále uvedeno, že i když se ukáže, že stát v rámci poskytnuté záruky nic nezaplatí, může se přesto jednat o státní podporu.
(33)
Výhoda, která ze záruky vyplynula pro sdružení a v konečném důsledku pro zemědělce, je zjevná: dlužníci nemuseli přinejmenším do 30. března 2011 (viz 22. bod odůvodnění) platit příslušné pojištění, které by za běžných okolností měli zaplatit za související riziko. Rovněž ve srovnání se situací bez záruky umožňuje tato státní záruka dlužníkům získat lepší finanční podmínky pro úvěry, než jsou podmínky běžně dostupné na finančních trzích. Bod 3.4 sdělení o zárukách stanoví seznam všech podmínek, které musí být splněny, aby systém státních záruk nebyl považován za státní podporu. Je zjevné, že zkoumané opatření všechny tyto dotčené podmínky nesplňuje. Například přinejmenším dvě z těchto podmínek v tomto případě zjevně nejsou splněny: dotčená záruka pokrývá více než 80 % úvěrů a zdá se, že zkoumaný systém povoluje poskytování záruk dlužníkům, kteří mají finanční potíže.
(34)
Jak je uvedeno v 29. bodě odůvodnění, přímými příjemci této podpory jsou družstva. Avšak vzhledem k tomu, že záměrem řeckého státu při poskytování těchto úvěrů bylo zvýšit příjem řeckých zemědělců tím, že se uměle zvýší cena obilovin prodávaných producenty družstvům, jsou nepřímými příjemci této podpory zemědělci (producenti). Je splněna také podmínka selektivity, protože příjemci této podpory jsou pouze ta družstva a ti zemědělci, kteří nakupovali nebo pěstovali obiloviny v Řecku v roce 2008.
(35)
Tatáž zjištění platí i pro podmínky týkající se narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu uvedené v 30. bodě odůvodnění.
(36)
Kromě toho řecké orgány tvrdily, že zajištění poskytnuté státu ze strany sdružení, jak je uvedeno v úvěrové smlouvě, prokazuje, že se nejedná o podporu. Avšak, jak uvedla Komise ve svém rozhodnutí o zahájení uvedeného postupu, tomu tak není, a to z těchto důvodů: a) Zaprvé, pokud družstva nesplatí své úvěry, bude záviset na uvážení státu, zda využije práv, která mu byla udělena na základě smluv o zajištění. b) Zadruhé se zdá, že zajištění nestačí na pokrytí celého úvěru, protože cena zaplacená sdruženími zemědělcům za nákup obilovin (která by měla být stejná jako výše úvěrů) je vyšší než tržní cena.
(37)
Je třeba rovněž poznamenat, že toto zajištění bylo ministerským rozhodnutím č. 2/21304/0025/26.10.2010 zrušeno. Jak je uvedeno ve 22. bodě odůvodnění, bylo toto zajištění nahrazeno 2 % prémií s platností ode dne první splátky splatné dne 30. března 2011. Řecké orgány ve svém dopise ze dne 7. června 2011 uvedly, že v souladu se sdělením o zárukách je ustanovení o prémii takzvaným „safe-harbour“ pro malé a střední podniky, jejichž platební schopnost může být ovlivněna nepříznivými podmínkami. Tento argument je z důvodů uvedených ve 38., 39. a 40. bodě odůvodnění nepřípustný.
(38)
Zaprvé ustanovení o 2 % prémii bylo přijato až v říjnu 2010 a týká se pouze částek nesplacených k září 2010. I kdybychom přijali (což se nestalo), že touto prémií byl odstraněn jakýkoli prvek státní podpory, státní záruka by až do uvedeného okamžiku představovala státní podporu.
(39)
Zadruhé, ze znění ministerského rozhodnutí č. 2/21304/0025/26.10.2010 vyplývá, že mají možnost, ale nikoli povinnost příslušného ustanovení využít (viz 22. bod odůvodnění). Řecké orgány v této souvislosti uvedly, že dlužníci ve skutečnosti museli uvedeného ustanovení využít, jelikož, jak je stanoveno v článku 13 úvěrové smlouvy, pokud úvěr nesplatí do 30. září 2009, se dlužná částka stane splatnou státem do tří měsíců, což si vyžádá přijetí administrativních donucovacích opatření proti dlužníkovi. Tento argument je rovněž nepřípustný: pokud stát dlužnou částku splatí, není jisté, že přijme opatření proti původnímu dlužníkovi za účelem získání příslušné částky, ale vždy se bude moci rozhodnout tak neučinit.
(40)
Kromě toho se zdá, že uvedená 2 % prémie sama o sobě není prvkem, který by na základě sdělení o zárukách dokazoval, že se nejedná o státní podporu, jak tvrdí řecké orgány. I kdybychom přijali předpoklad, že všichni příjemci uvedeného opatření byly malé a střední podniky, jak tvrdí řecké orgány, použil by se v tomto případě bod 3.5 sdělení o zárukách. V tomto bodě sdělení objasňuje, že aby záruka poskytnutá na základě systému, který používá paušální prémii, nebyla považována za představující státní podporu, musí být splněny všechny ostatní podmínky stanovené v bodě 3.4 písm. a), b), c), e), f) a g). Jak již bylo vysvětleno ve 33. bodě odůvodnění, tyto podmínky v tomto případě nejsou splněny: dotčená záruka pokrývá více než 80 % úvěrů a zdá se, že zkoumaný systém povoluje poskytování záruk dlužníkům, kteří mají finanční potíže.
(41)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem jsou, pokud jde o státní záruku uvedených úvěrů, splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1.
ΙV.2 Slučitelnost podpory
ΙV.2.1 Obecná zjištění
(42)
Smlouva připouští některé výjimky z obecné zásady neslučitelnosti státní podpory s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Některé z těchto výjimek se v tomto případě ze zjevných důvodů nepoužijí. Zejména se jedná o výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2, které se vztahují na podporu sociální povahy, podporu určenou k náhradě škod způsobených přírodními pohromami a podporu týkající se sjednocení Německa.
(43)
Totéž platí pro výjimky stanovené v čl. 107 odst. 3 písm. a), b) a d) Smlouvy, vzhledem k tomu, že dotčená podpora nebyla určena pro pomoc hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, ani pro projekty společného evropského zájmu, ani na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
(44)
Proto jediná odchylka, která by se v tomto případě mohla uplatnit, je odchylka stanovená v čl. 107 odst. 3 písm. c) Smlouvy, která stanoví, že za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Aby se na podporu tato odchylka vztahovala, musí být daná podpora v souladu s pravidly Unie pro státní podporu. V oblasti zemědělství jsou tato pravidla stanovena v pokynech Komise ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013 (10) (dále jen „zemědělské pokyny“).
(45)
Na základě informací, které má Komise k dispozici, bylo cílem dotčeného opatření řešit situaci způsobenou přebytkem obilovin vypěstovaných v Řecku v roce 2008. Konkrétně uvedly řecké orgány ve svém dopise ze dne 19. března 2010, že jedním z důvodů pro toto opatření bylo „zajistit producentům minimální příjem“.
(46)
Kromě toho se zdá, že jelikož byly úvěry ve výši 150 milionů EUR určeny pro sdružení na nákup obilovin vypěstovaných jejich členy (viz ministerské rozhodnutí č. 8264 ze dne 9. prosince 2008), byla tato podpora poskytnuta na základě vypěstovaných množství.
(47)
Tento druh podpory, kterou Řecko poskytlo, není stanoven v zemědělských pokynech ani v jiných pravidlech Unie týkajících se této oblasti a řecké orgány netvrdí opak. Proto se zdá, že tato podpora představovala provozní podporu, jejímž účelem bylo zvýšit příjem zemědělců umělým zvýšením cen obilovin. Zásahy tohoto druhu jsou podle právních předpisů Unie týkajících se státní podpory přísně zakázány.
(48)
Je třeba uvést, že na základě judikatury příslušných útvarů Soudního dvora Evropské unie provozní podpory, tzn. podpory mající za cíl snížit podnikům náklady, které by měly tyto podniky za normálních okolností nést v rámci své běžné činnosti, v zásadě narušují hospodářskou soutěž vzhledem k tomu, že jednak neusnadňují „rozvoj“ žádného hospodářského odvětví a jednak poskytují příjemci umělou finanční podporu, která trvale narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod v míře, jež je rozporu se společným zájmem.
(49)
Zejména trhy se zemědělskými produkty v Evropské unii jsou dostatečně upraveny právními předpisy prostřednictvím společných organizací trhu. Úkolem společných organizací trhu je mimo jiné zajistit korektní hospodářskou soutěž mezi hospodářskými subjekty dotčeného odvětví uvnitř Evropské unie. Podpůrná opatření trhu, jako jsou tato opatření zavedená a financovaná Řeckem, odporují cílům společné organizace trhu s obilovinami a mohou být ve vážném rozporu s jejím fungováním
(50)
Jak vícekrát zdůraznil Soudní dvůr (11), jakýkoli zásah členského státu do tržních mechanismů, s výjimkou zásahů, které jsou konkrétně stanoveny nařízením Unie, může být v rozporu s fungováním společných organizací trhu a vytvářet pro některé hospodářské skupiny v Unii neoprávněné výhody. Zejména ve své novější judikatuře (12) Soudní dvůr znovu připomněl, že v oblastech zahrnutých do společné organizace trhu, a zejména, zakládá-li se tato organizace na společném systému cen, členské státy již nemohou zasahovat jednostranně přijatými vnitrostátními ustanoveními do mechanismu tvorby cen upravovaných v téže fázi produkce společnou organizací.
(51)
Je třeba zdůraznit, že vnitrostátní mechanismy podpor pro ceny, jako jsou mechanismy přezkoumávané v tomto případě, ohrožují společný systém cen a obecněji účelnost mechanismů vytvořených nařízeními Unie o společné organizaci trhů, i když mají za cíl podpořit příjem zemědělců.
(52)
Kromě toho Komise také posuzovala, zda by tato podpora mohla být považována za slučitelnou na základě sdělení Komise - Pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (13). I kdyby však příjemce v době poskytnutí podpory byl podnikem v obtížích ve smyslu oddílu 2 uvedených pokynů (což není zřejmé), neuvedly řecké orgány žádné údaje o tom, že by v tomto případě byly splněny podmínky uvedených pokynů, které by mohly odůvodnit poskytnutí podpory určitému konkrétnímu příjemci.
IV.2.2. Dočasný rámec
(53)
Řecké orgány za účelem odůvodnění této podpory odkazují na hospodářskou krizi a nedostatečný přístup družstev k financování. Komise uznala závažnost finanční krize a v roce 2009 přijala tzv. „dočasný rámec“ (14), v němž prohlásila za slučitelnou s vnitřním trhem podporu, která v případě producentů v zemědělské prvovýrobě může dosáhnout výše 15 000 EUR.
(54)
Ve svém dopise ze dne 21. ledna 2011 řecké orgány tvrdily, že na úrokový příspěvek i státní záruku pro úvěry se vztahují ustanovení dočasného rámce. Řecké orgány zejména uvedly, že dotčené úvěry byly poskytovány v období finanční a hospodářské krize v letech 2008 a 2009 a sloužily k překonání krize. Řecké orgány rovněž dodaly, že z důvodu velkého počtu konečných příjemců (členů družstev) byl prospěch z bezúročného úvěru pro jednotlivé příjemce tak malý, že jej nelze považovat za prospěch narušující hospodářskou soutěž. Kromě toho řecké orgány tvrdily, že podle bodu 7 dočasného rámce se jeho ustanovení vztahují i na případy neoznámené státní podpory.
(55)
Komise nemůže tyto argumenty předložené řeckými orgány přijmout a domnívá se, že ustanovení dočasného rámce se na tento případ nevztahují. Zaprvé, oblast působnosti dočasného rámce byla rozšířena tak, aby zahrnovala prvovýrobu zemědělských produktů, až dne 31. října 2009 (15). Proto se tento dočasný rámec nemůže vztahovat na státní podporu, která byla schválena před vstupem uvedeného rozšíření působnosti v platnost. V tomto konkrétním případě článek 1 ministerského rozhodnutí č. 56700/B.3033/8.12.2008 stanoví, že úrokový příspěvek se týká úvěrů, které byly nebo budou poskytnuty v roce 2008. Uvedené úvěry, tedy státní podpora, byly poskytnuty před 31. říjnem 2009.
(56)
Zadruhé by Komise chtěla upozornit na to, že dotčená opatření nesplňují podmínku stanovenou v dočasném rámci, která uvádí, že aby tato podpora mohla být považována za slučitelnou, musí se použít pro celé zemědělské odvětví, a nikoli na jedno odvětví produktů, jako je v tomto případě odvětví obilovin.
V. ZÁVĚR
(57)
Komise shledává, že Řecko protiprávně poskytlo uvedenou podporu, čímž porušilo čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Vzhledem k tomu, že tato podpora je neslučitelná s vnitřním trhem, musí ji Řecko zrušit a zajistit navrácení podpory od příjemců.
(58)
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci uvedeného režimu nepředstavují podporu, pokud v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (16), jež bylo použitelné v době poskytnutí podpory.
(59)
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci uvedeného režimu, které v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 1 nařízení (ES) č. 994/98, nebo v rámci jiného schváleného režimu podpory, jsou slučitelné s vnitřním trhem až do maximální míry podpory, která se na uvedené podpory použije,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim zřízený ve prospěch pěstitelů obilovin a zemědělských družstev působících v odvětví obilovin na základě ministerských rozhodnutí č. 56700/Β.3033/8.12.2008 a č. 2/88675/0025/9.2.2008 v podobě úvěru zaručeného řeckým státem s úrokovým příspěvkem představuje státní podporu. Tato státní podpora poskytnutá řeckým státem protiprávně, a sice v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1 nepředstavují podporu, pokud v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 2 nařízení (ES) č. 994/98, jež bylo použitelné v době poskytnutí podpory.
Článek 3
Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1, které v době jejich poskytnutí splňovaly podmínky stanovené v nařízení přijatém na základě článku 1 nařízení Rady (ES) č. 994/98, nebo v rámci jiného schváleného režimu podpory, jsou slučitelné s vnitřním trhem až do maximální míry podpory, která se na uvedené podpory použije.
Článek 4
1. Řecko zajistí navrácení neslučitelné podpory poskytnuté v rámci režimu uvedeného v článku 1 od příjemců.
2. Částky, které mají být navráceny, zahrnují úroky počítané ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení.
3. Úrok se vypočítá jako složený úrok v souladu s ustanoveními kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (17).
4. Řecko zruší všechny dosud neprovedené platby v rámci režimu uvedeného v článku 1 od data oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 musí být okamžité a účinné.
2. Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců od data jeho oznámení.
Článek 6
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí předloží Řecko Komisi následující informace:
a)
seznam příjemců, kterým byla poskytnuta podpora v rámci režimu uvedeného v článku 1, a celková výše podpory, kterou každý z nich obdržel;
b)
celková částka (jistina a úrok), která má být každým příjemcem navrácena;
c)
podrobný popis opatření, která již byla přijata, a plánovaných opatření za účelem zajištění souladu s tímto rozhodnutím;
d)
dokumenty prokazující, že příjemci byli vyzváni k navrácení podpory.
2. Řecko bude Komisi informovat o vývoji v oblasti vnitrostátních opatření přijatých za účelem provedení tohoto rozhodnutí až do doby, než bude navrácení podpory uvedené v článku 1 dokončeno. Neprodleně předloží Komisi na základě prosté žádosti z její strany informace o opatřeních, která již byla přijata, a plánovaných opatřeních za účelem zajištění souladu s tímto rozhodnutím. Poskytne rovněž podrobné informace o výši podpory a úroků, které již příjemci navrátili.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 25. ledna 2012.
KOMISJONI OTSUS,
25. jaanuar 2012,
Kreeka poolt teraviljatootjatele ja teravilja koguvatele kooperatiividele antud abi kohta
SA 27354 (C 36/10) (ex NN 3/10, ex CP 11/09)
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 9335 all)
(Ainult kreekakeelne tekst on autentne)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2012/320/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 108 lõike 2 esimest lõiku,
võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti selle artikli 62 lõike 1 punkti a,
olles kutsunud huvitatud isikuid üles esitama märkusi vastavalt aluslepingu (1) artikli 108 lõike 2 esimesele lõigule ja võttes arvesse nende märkusi
ning arvestades järgmist:
I. MENETLUS
(1)
18. novembril 2008 laekus komisjonile e-posti teel teave abi kohta, mida Kreeka on väidetavalt andnud teraviljatootjatele ja teravilja koguvatele põllumajanduskooperatiivide liitudele. Abi on väidetavalt antud intressivabade laenude kujul. Oma 21. novembri 2008. aasta kirjaga palus komisjon Kreeka ametiasutustel anda kõnealuse abi kohta teavet.
(2)
24. novembri 2008. aasta kirjaga palus komisjon kaebuse esitajal esitada täidetud kaebuse vorm. See laekus komisjonile 8. jaanuaril 2009.
(3)
Kuna Kreeka ametiasutused ei olnud selleks ajaks komisjoni 21. novembri 2008. aasta kirjale vastanud, saatis komisjon pärast kaebuse vormi laekumist neile 23. jaanuaril 2009 teise kirja, paludes kõne all oleva meetme kohta teavet. Kreeka ametiasutused ei vastanud kirjas määratud tähtajaks, mistõttu komisjon saatis neile 24. märtsil 2009 meeldetuletuse.
(4)
14. mail 2009 saatsid Kreeka ametiasutused komisjonile kirja, mis sisaldas kaebuse aluseks oleva abi kohta väga vähe teavet. 11. juunil 2009 palus komisjon teist korda Kreeka ametiasutustel anda väidetava riigiabi kohta teavet, esitades selle kohta täpsemaid küsimusi.
(5)
20. juulil 2009 palusid Kreeka ametiasutused kõnealuse teabe esitamise tähtaja pikendamist 30. augustini 2009. Komisjon rahuldas selle palve oma 23. juuli 2009. aasta kirjaga. Kreeka ametiasutused palusid 1. septembril 2009 e-posti teel tähtaega veel ühe kuu võrra pikendada. Komisjon pikendaski seda teist korda 14. septembri 2009. aasta kirjaga kuni 30. septembrini 2009.
(6)
Rohkem kui kaks kuud pärast määratud tähtaega ei olnud komisjon ikka veel Kreeka ametiasutustelt vastust saanud, mistõttu ta saatis neile 1. detsembril 2009 meeldetuletuse, andes kõnealuse teabe esitamiseks ühe kuu. Meeldetuletuses juhtis komisjon Kreeka ametiasutuste tähelepanu sellele, et ettenähtud aja jooksul vastamata jätmise korral peab komisjon esitama teabenõude vastavalt nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks) (2) (3) artikli 10 lõikele 3. Peale selle kanti juhtum 26. jaanuari 2010. aasta seisuga teatamata abimeetmete registrisse numbriga NN 3/10.
(7)
Kreeka ametiasutused jätsid taas komisjoni määratud tähtajaks vastamata. Seepärast võttis komisjon 10. märtsil 2010 määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 10 lõike 3 alusel vastu otsuse, mis kohustab Kreeka ametiasutusi nõutavat teavet esitama.
(8)
Kreeka ametiasutused vastasid 19. märtsil 2010. Nad väitsid, et nad olid vastanud komisjoni 1. detsembri 2009. aasta kirjale 9. veebruaril 2010. 17. mail 2010 saatis komisjon Kreeka ametiasutustele mitu täiendavat küsimust. Ühtlasi palus ta Kreeka ametiasutustelt tõendit kirja kohta, mille nad olid väidetavalt saatnud 9. veebruaril 2010. Vahepeal sai komisjon kaebuse esitajalt kõnealuse abi kohta täiendavat teavet. Seepärast saatis ta 18. juunil 2010 Kreeka ametiasutustele veel ühe kirja, andes neile sellega võimaluse uut teavet kommenteerida. Kreeka ametiasutused vastasid komisjoni 17. mai 2010. aasta kirjale, kuid ilma tõendita oma 9. veebruari 2010. aasta kirja kohta. 30. septembril 2010 vastasid Kreeka ametiasutused komisjoni 18. juuni 2010. aasta kirjale.
(9)
15. detsembri 2010. aasta kirjaga teatas komisjon Kreekale oma otsusest algatada kõnealuse abi suhtes aluslepingu artikli 108 lõikes 2 sätestatud menetlus. 21. jaanuari 2011. aasta kirjaga esitasid Kreeka ametiasutused oma märkused komisjoni 15. detsembri 2010. aasta otsuse kohta. Komisjon saatis 5. mail 2011 Kreeka ametiasutustele mõned täiendavad küsimused, millele need vastasid 6. juunil 2011.
(10)
Komisjoni otsus menetluse algatamise kohta avaldati Euroopa Liidu Teatajas (4). Komisjon kutsus huvitatud isikuid üles esitama kõnealuse meetme kohta märkusi. Komisjon sai märkused ühelt huvitatud isikult, kelle väitel on kõnealused meetmed ebaseaduslikud. Need märkused edastati Kreeka ametiasutustele, kes esitasid oma märkused 1. detsembril 2011.
II. ABI ÜKSIKASJALIK KIRJELDUS
ΙΙ.1. Kaebus
(11)
18. novembril 2008 laekus komisjonile e-posti teel teave abi kohta, mida Kreeka on väidetavalt andnud teraviljatootjatele ja põllumajanduskooperatiivide liitudele. Kaebuse kohaselt anti teraviljasektoris põllumajanduskooperatiivide liitudele abi intressivabade laenude kujul summas 150 miljonit eurot.
II.2. Taust
(12)
Kreeka ametiasutuste esitatud teabe kohaselt külvasid Kreeka põllumajandustootjad 2008. aastal maisi 60 000 hektarit rohkem kui eelnenud aastal. Selle tõttu kujunes maisisaak oluliselt suuremaks ja hinnad hakkasid langema. Sama juhtus nisuga. Selle ja majanduskriisi tõttu otsustas Kreeka valitsus oma viljakasvatajaid toetada.
(13)
Kreeka ametiasutuste väitel anti toetus tootjaorganisatsioonidele, s.o põllumajanduskooperatiivide liitudele. Nendel ei olnud piisavalt vahendeid, et toetada põllumajandustootjate sissetulekuid, ega finantskriisi tõttu võimalusi hankida neile laene finantsturgudelt. Lisaks väitsid Kreeka ametiasutused, et kui kooperatiivid oleksid kogutud teravilja 2008. aasta talvel ära müünud, oleksid hinnad oluliselt langenud ja tootjad kandnud märkimisväärset kahjumit. Seega, et vältida teravilja hindade langust ja tagada põllumajandustootjatele minimaalne sissetulek, otsustas Kreeka valitsus anda põllumajanduskooperatiivide liitudele ja nende kaudu tootjatele (kes tarnisid oma toodangut kooperatiividele) abi riigigarantii ja intressitoetusega laenu kujul. Kreeka ametiasutuste väitel antaks põllumajanduskooperatiivide liitudele antud laenu summad edasi tootjatele teravilja vastu, mille liidud ostsid või said 2008. aastal. Kuna kriis teraviljaturul venis pikemaks, pikendasid Kreeka ametiasutused laenude tagasimaksmise tähtaega 30. septembrini 2010.
ΙΙ.3. Meede
(14)
Kreeka ametiasutused võtsid abi jõustamiseks vastu mitu otsust.
(15)
Kreeka majandus- ja rahandusministri 8. detsembri 2008. aasta otsuses nr 56700/B.3033 sätestatakse muu hulgas järgmist:
„Artikkel 1. Käesolevaga kiidetakse heaks nende laenude intressitoetus, mille finantsasutused on 2008. aastal andnud või annavad Kreeka põllumajanduskooperatiivide liitudele ja esmastele põllumajanduskooperatiividele, et maksta tootjatele 2008. aastal ostetud või saadud teravilja eest. Kõnealuseid laene toetatakse alates nende andmise kuupäevast. […]
Artikkel 3. Kõnealuste laenude tähtaeg kestab alates andmiskuupäevast kuni tagasimaksmise kuupäevani, mis on hiljemalt 30. septembril 2009. […]”
(16)
Kreeka majandus- ja rahandusministri 9. detsembri 2008. aasta otsuses nr 2/88675/0025 sätestatakse muu hulgas järgmist:
„1)
Kreeka riik annab 100-protsendise garantii laenudele, mille finantsasutused annavad Kreeka põllumajanduskooperatiivide liitudele ja esmastele põllumajanduskooperatiividele, et maksta tootjatele 2008. aastal ostetud või saadud teravilja eest vastavalt seaduse nr 2322/1995 sätetele. Finantsasutuste poolt 2008. aastal põllumajanduskooperatiivide liitudele ja esmastele põllumajanduskooperatiividele teravilja ostuks antud laenude suhtes kohaldatakse käesoleva otsuse sätteid alates nende andmise kuupäevast. Antud või antavate laenude summa ei tohi ületada 150 miljonit eurot. […]
3)
[…] Laenu tagastamata osa tähtajaks tagasi maksmata jätmise korral loetakse vastav summa tasumisele kuuluvaks. Riigigarantiiga nõuete hüvitamiseks peavad pangad esitama majandus- ja rahandusministri 4. jaanuari 2006. aasta otsuses nr 2/478/0025 (Kreeka Valitsuse Teataja, II seeria, nr 16, 13.1.2006) täpsustatud tõendid kolme kuu jooksul pärast laenu tagasimaksetähtaega.”
(17)
Majandus- ja rahandusministri 29. septembri 2009. aasta otsusega nr 46825/B.2248 ja 2. oktoobri 2009. aasta otsusega nr 2/69591/0025 pikendati laenude tagasimaksmise tähtaega 30. detsembrini 2010.
(18)
Kreeka maaelu arendamise ja toiduainete ministri 9. detsembri 2008. aasta otsusega nr 8264 nähti ette 150 miljoni euro jaotamine 57 põllumajanduskooperatiivide liidule. Otsuses viidati ka valitsuskomisjoni 12. novembri 2008. aasta otsusele, mis käsitles laenude andmist põllumajanduskooperatiivide liitudele ja nende liikmetele summas 150 miljonit eurot.
(19)
Kreeka ametiasutuste 19. märtsi 2010. aasta kirja kohaselt andis kõik kõnealused laenud (peale ühe) Kreeka Põllumajanduspank (edaspidi „ATE pank”). Kreeka ametiasutused lisasid, et riigi poolt teraviljasektoris antud intressitoetus ja laenugarantii olid vajalikud selleks, et tulla toime 2008. aasta hinnalangusega, mis oli tingitud teravilja ületootmisest Kreekas. Nimetatud kirjas avaldasid Kreeka ametiasutused arvamust, et nii väikest riigigarantiiga laenuvõimalust ei saa pidada riigiabiks, kuna see ei moonuta ega ohusta konkurentsi ega mõjuta liikmesriikidevahelist kaubandust. Nad lisasid, et üksikud tootjad said kõnealusest meetmest minimaalselt kasu.
(20)
ATE panga ja põllumajanduskooperatiivide liitude vahelise laenulepingu (edaspidi „laenuleping”) artikli 1 kohaselt tohtis laenuvõtja ATE panga laenu kasutada ainult 2008. aastal toodetud teravilja ostmiseks või vastuvõtmiseks.
(21)
Laenutingimuste kohta väitsid Kreeka ametiasutused, et laenu intressimäär oli sama mis Kreeka 12-kuulistel riigivõlakirjadel (emiteeritud vahetult enne intressiarvestuse alguskuupäeva) pluss 30 %. Nad lisasid, et ATE panga ja põllumajanduskooperatiivide liitude vahelises laenulepingus on tingimus, mis tõestab, et laen ei sisalda riigiabi. See tingimus oli järgmine: „Laenuvõtja kohustub käesolevaga sõlmima Kreeka riigiga, keda käesoleva lepingu kohaldamisel esindab pank, enne laenu väljamaksmist lepingu garantii kohta toodetele, saadustele ja muule vallasvarale, mille laenuvõtja ostab käesoleva laenuga, ja kogu muule varale, mis on tema omandis või valduses, vastavalt seaduse nr 2844/2000 sätetele.” Seega esitavad hoopis põllumajanduskooperatiivide liidud laenu abil ostetud toodete kohta garantii riigile (keda esindab ATE pank).
(22)
Otsuse nr 2/21304/0025 võttis aserahandusminister vastu 26. oktoobril 2010. Otsuses sätestati järgmist:
„A.
Kreeka põllumajanduskooperatiivide liidud ja esmased põllumajanduskooperatiivid, kes on asemajandus- ja rahandusministri praegu kehtiva 9. detsembri 2008. aasta otsuse nr 2/88675/0025 alusel saanud Kreeka riigigarantiiga laene, võivad 30. septembri 2010. aasta seisuga nimetatud otsuse alusel saadud Kreeka riigigarantiiga laenud tagasi maksta järgmiselt:
laenu kogukestus on viis aastat, kusjuures tagasimaksmine (põhisumma ja intressid) toimub poole aasta kaupa, esimene osamakse tuleb teha 30. märtsil 2011 ja viimane 30. septembril 2015.
Peale selle maksab iga laenuvõtja Kreeka riigile kuni laenu tagasimaksetähtajani „safe-harbour”-preemiat 2 % laenu tagasimaksmata osalt. Esimene preemia kuulub tasumisele esimese osamakse tegemisel 30. märtsil 2011.
Teraviljasektoris olemas olevad garantiid Kreeka riigi kasuks tühistatakse käesolevaga.
Laenu intressimäär on sama, mida iga finantsasutus kasutab sama liiki laenude puhul. […]”
III. KREEKA MÄRKUSED
(23)
Oma 21. jaanuari 2011. aasta vastuses väitsid Kreeka ametiasutused, et nii kõnealuste laenude intressitoetust kui ka riigigarantiid tuleb käsitleda komisjoni teatise „Ajutine ühenduse riigiabi meetmete raamistik praeguses finants- ja majanduskriisis rahastamisele juurdepääsu toetamiseks” (5) (edaspidi „ajutine raamistik”) valguses. Täpsemalt väitsid nad, et kõnealused laenud anti 2008.-2009. aasta majandus- ja finantskriisi ajal ning need olid mõeldud selle kriisiga toimetulekuks.
(24)
Samuti väitsid nad, et kuna laenude lõppsaajaid (kooperatiivide liikmeid) oli väga palju, oli intressivaba laenu kasu iga laenusaaja jaoks nii väike, et seda ei saanud pidada moonutusi tekitavaks.
(25)
Lisaks väitsid Kreeka ametiasutused, et iga laenuvõtja kohustus maksta vastavalt ministri 26. oktoobri 2010. aasta otsusele nr 2/21304/0025 2 % kindlustusmakseks tõestab, et laen ei sisaldanud riigiabi.
(26)
1. detsembri 2011. aasta kirjas kordasid Kreeka ametiasutused mitut väidet, mille nad olid esitanud nende meetmete rakendamise vajaduse ja põhjuste menetlemise ajal. Nad väitsid ka, et ministri 26. oktoobri 2010. aasta otsus nr 2/21304/0025 ja intressimäära kohaldamine laenude tagasimaksmisel (mis oli sama, mida iga finantsasutus kasutab sama liiki laenude puhul) näitab, et intressitoetus ei kujutanud endast riigiabi. Nad lisasid, et alates 2009. aastast kuni 28. novembrini 2011 olid riigi antud intressitoetused kokku 7 762 113,00 eurot.
ΙV. ABI HINDAMINE
ΙV.1. Abi olemasolu aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses
(27)
Aluslepingu artikli 107 lõike 1 kohaselt on igasugune liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik missugusel kujul antav abi, mis kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist, siseturuga kokkusobimatu niivõrd, kuivõrd see kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
(28)
Enne, kui asuda hindama, kas kõnealune meede vastab aluslepingu artikli 107 lõikes 1 sätestatud tingimustele, soovib komisjon märkida, et meetmel on kaks aspekti, mida tuleks nimetatud sätte valguses hinnata: a) intressitoetus ja b) riigigarantii.
ΙV.1.1. Intressitoetus
(29)
Kreeka riigi poolt ministri 8. detsembri 2008. aasta otsusega nr 56700/B.3033 kooperatiividele antud intressitoetus vastab kõigile aluslepingu artikli 107 lõikes 1 sätestatud tingimustele. Toetuse andja on Kreeka riik ja sellest tuleneb selge eelis, kuna see teeb laenu täiesti intressivabaks. Abi otsesed saajad on kooperatiivid. Arvestades aga seda, et riigi eesmärk laenude andmisel oli suurendada Kreeka põllumajandustootjate sissetulekut, tõstes kunstlikult nende poolt kooperatiividele müüdava teravilja hinda, on abi kaudsed saajad põllumajandustootjad. Täidetud on ka valikulisuse tingimus, kuna abi saavad ainult need kooperatiivid ja lõppkokkuvõttes põllumajandustootjad, kes 2008. aastal Kreekas teravilja ostsid või tootsid. Intressitoetust anti kuni ministri 26. oktoobri 2010. aasta otsuse nr 2/21304/0025 jõustumiseni ja enne laenude tagasimaksmist, kui kehtestati, et laenu suhtes tuleb kohaldada sama intressimäära, mida iga finantsasutus kohaldab sama liiki laenude puhul.
(30)
Mis puudutab konkurentsi moonutamise tingimust, siis viitab vastavalt Euroopa Kohtu praktikale (6) konkurentsi võimalikule moonutamisele juba ainuüksi asjaolu, et ettevõtja konkurentsiolukord paraneb teistega võrreldes tänu talle antud majanduslikule eelisele, mida ta oma tavapärase majandustegevuse käigus ei saaks. Ettevõtjale antud abi mõjutab ilmselt nende liikmesriikide vahelist kaubandust, kus ettevõtja tegutseb ja mille turg on avatud ühendusesisesele kaubandusele (7). Peale selle puudub lävi või protsent, mille mittesaavutamise korral võib kinnitada, et liikmesriikidevahelist kaubandust ei kahjustata. See, et abisumma on suhteliselt vähetähtis või et abi saav ettevõtja on suhteliselt väike, ei välista iseenesest liikmesriikidevahelise kaubanduse kahjustamise võimalust (8). Ühendusesisene teraviljakaubandus on suur. Seega võib arvata, et kõnealune meede mõjutab liikmesriikidevahelist kaubandust.
(31)
Eespool kirjeldatut arvesse võttes näib, et intressitoetuse puhul on kõik aluslepingu artikli 107 lõikes 1 sätestatud tingimused täidetud.
ΙV.1.2. Riigigarantii
(32)
Ministri 9. detsembri 2008. aasta otsusega nr 2/88675/0025 andis Kreeka valitsus kooperatiividele ATE pangalt saadud laenude jaoks garantii. Üldjuhul kohaldatakse garantiide suhtes aluslepingu artikli 107 lõikes 1 sätestatud kriteeriume. Nagu märgitud komisjoni teatise (EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes) (9) (edaspidi „garantiide teatis”) punktis 2.1, võivad riigi poolt vahetult antud garantiid tõepoolest kujutada endast riigiabi. Riigigarantii eelis on, et garantiiga seotud riski kannab riik. See riskivalmidus tuleks tavapäraselt hüvitada asjakohase preemiaga (garantiide teatise punkt 2.2). Kui riik loobub garantiipreemiast, siis on see eelise andmisega ettevõtjale samaaegselt riigi vahendite raiskamine. Seega antakse abi antud juhul riigi vahenditest. Garantiide teatises on veel täpsustatud, et isegi kui selgub, et riik ei tee ühtegi garantiiga seotud väljamakset, võib ikkagi olla tegemist riigiabiga.
(33)
Garantii eelis põllumajanduskooperatiivide liitudele ja lõppkokkuvõttes põllumajandustootjatele on selge: laenuvõtjad ei pidanud vähemalt 30. märtsini 2011 (vt põhjendus 22) maksma garantiipreemiat, mida oleks tavaliselt tulnud vastava riski katmiseks maksta. Pealegi annab riigigarantii võrreldes olukorraga, kus seda ei oleks, laenuvõtjatele võimaluse saada finantsturgudel tavaliselt võimaldatavatest paremaid laenutingimusi. Garantiide teatise punktis 3.4 on loetletud kõik tingimused, mis peavad olema täidetud, et riigigarantii kava saaks lugeda riigiabiks. On selge, et hindamisel olev meede kõigile neile ei vasta. Nii näiteks on selle puhul täitmata vähemalt kaks tingimust: kõnealune garantii ei kata rohkem kui 80 % laenudest ja hindamisel olev kava ei ole suletud finantsraskustes laenuvõtjatele.
(34)
Nagu põhjenduses 29 on osutatud, on abi otsesed saajad kooperatiivid. Arvestades aga seda, et Kreeka riigi eesmärk laenude andmisel oli suurendada Kreeka põllumajandustootjate sissetulekut, tõstes kunstlikult nende poolt kooperatiividele müüdava teravilja hinda, on abi kaudsed saajad põllumajandustootjad. Täidetud on ka valikulisuse tingimus, kuna abi said ainult need kooperatiivid ja lõppkokkuvõttes põllumajandustootjad, kes 2008. aastal Kreekas teravilja ostsid või tootsid.
(35)
Sama kehtib „konkurentsi moonutamise” ja „kaubanduse mõjutamise” tingimuste kohta, millele on osutatud põhjenduses 30.
(36)
Lisaks väitsid Kreeka ametiasutused, et laenulepinguga ette nähtud ning põllumajanduskooperatiivide liitude poolt riigile antud tagatis näitab, et tegemist ei ole riigiabiga. Kuid nagu komisjon märkis oma otsuses menetluse algatamise kohta, ei ole see nii järgmistel põhjustel: a) esiteks, kui kooperatiivid laene tagasi ei maksa, jääb riigi otsustada, kas ta kasutab talle vastavate lepingutega antud õigusi või mitte; b) teiseks näib, et kooperatiivide tagatised ei kata laenu kogusummat. Põhjus on selles, et hind, mida kooperatiivid maksavad põllumajandustootjatele nende teravilja eest (mis peaks tavalisel juhul olema võrdne laenu summadega), on turuhinnast kõrgem.
(37)
Tuleb ka märkida, et ministri 26. oktoobri 2010. aasta otsusega nr 2/21304/0025 tühistati see tagatis. Nagu eespool põhjenduses 22 on märgitud, asendati see alates esimesest tagasimaksest, mis tuli teha 30. märtsil 2011, 2 % garantiipreemiaga. Oma 7. juuni 2011. aasta kirjas väitsid Kreeka ametiasutused, et vastavalt garantiide teatisele on garantiipreemia ohutu lahendus väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele, kes võivad rasketes oludes laenu tagasimaksmisega hätta jääda. See väide on põhjendustes 38, 39 ja 40 kirjeldatud põhjustel vastuvõetamatu.
(38)
Esiteks kehtestati kõnealune „safe-harbour”-preemia alles 2010. aasta oktoobris ning ainult summadele, mis olid tagasi maksmata 2010. aasta septembri seisuga. Isegi kui nõustuda sellega, et see preemia võtab kõnealuselt meetmelt kõik riigiabi tunnused, kujutaks riigigarantii endast selle ajani ikkagi riigiabi.
(39)
Teiseks on ministri 26. oktoobri 2010. aasta otsuses nr 2/21304/0025 sätestatud, et kooperatiivid võivad, kuid ei ole kohustatud asjakohast sätet kasutama (vt põhjendus 22). Selle kohta märkisid Kreeka ametiasutused, et tegelikult pidid laenuvõtjad kõnealust sätet kasutama, sest kui nad ei oleks laenu 30. septembriks 2009 tagasi maksnud, oleks riik vastavalt laenulepingu artiklile 13 pidanud laenu tagasi maksma kolme kuu jooksul ja oleks omakorda nende suhtes rakendanud halduslikke jõustamismeetmeid. Ka see argument ei ole vastuvõetav: kui riik võlgnetavad summad tagasi maksab, ei ole kindel, et ta nõuab need sisse algselt võlgnikult - ta võib alati otsustada seda mitte teha.
(40)
Lõpuks on ilmne, et kõnealune 2 % garantiipreemia ei kujuta iseenesest tunnust, mis vastavalt garantiide teatisele tõestaks, et tegemist ei ole riigiabiga, nagu väidavad Kreeka ametiasutused. Isegi kui nõustuda sellega, et kõik kõnealuse abi saajad olid väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad, nagu väidavad Kreeka ametiasutused, oleks kohaldatav garantiide teatise punkt 3.5. Selles on selgitatud, et selleks, et garantiid, mis on antud sellise kava alusel, mis näeb ette ühekordse garantiipreemia, ei saaks käsitada riigiabina, peavad olema täidetud kõik ülejäänud punkti 3.4 alapunktides a, b, c, e, f ja g sätestatud tingimused. Nagu juba põhjenduses 33 selgitatud, ei ole need tingimused käesoleval juhul täidetud: kõnealune garantii katab rohkem kui 80 % laenudest ja hindamisel olev kava ei ole suletud finantsraskustes laenusaajatele.
(41)
Eespool kirjeldatut arvesse võttes on laenudele antud riigigarantii puhul täidetud kõik aluslepingu artikli 107 lõikes 1 sätestatud tingimused.
IV.2. Abi kokkusobivus
ΙV.2.1. Üldised märkused
(42)
Aluslepingu artikli 107 lõikes 1 on sätestatud mõned erandid, mis on lubatud üldisest põhimõttest, et riigiabi on siseturuga kokkusobimatu. Mõned neist eranditest käesoleval juhul selgelt ei kehti, näiteks artikli 107 lõikes 2 sätestatud erandid, mis hõlmavad sotsiaalabi, loodusõnnetuste tekitatud kahju korvamiseks antavat abi ja Saksamaa taasühinemisega seoses antavat abi.
(43)
Sama kehtib artikli 107 lõike 3 punktides a, b ja d sätestatud erandite kohta, kuna kõnealust abi ei ole antud majandusarengu edendamiseks niisugustes piirkondades, kus elatustase on erakordselt madal või kus valitseb tõsine tööpuudus, ega üleeuroopalist huvi pakkuva tähtsa projekti elluviimiseks või kultuuri edendamiseks ja kultuuripärandi säilitamiseks.
(44)
Seega saab käesoleval juhul kohaldatav olla ainult artikli 107 lõike 3 punktis c sätestatud erand, mille kohaselt võib siseturuga kokkusobivaks pidada abi teatud majandustegevuse või teatud majanduspiirkondade arengu soodustamiseks, kui niisugune abi ei mõjuta ebasoovitavalt kaubandustingimusi määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega. Et see erand oleks kohaldatav, peab riigiabi vastama liidu riigiabieeskirjadele. Põllumajandussektoris on need eeskirjad sätestatud ühenduse suunistes riigiabi kohta põllumajandus- ja metsandussektoris aastateks 2007-2013 (10) (edaspidi „põllumajanduse suunised”).
(45)
Komisjoni käsutuses oleva teabe kohaselt oli kõnealuse meetme eesmärk lahendada olukord, mis oli põhjustatud Kreekas 2008. aastal tekkinud teravilja ületootmise tõttu. Kreeka ametiasutused tunnistavad oma 19. märtsi 2010. aasta kirjas konkreetselt, et meetme üks eesmärk oli „tagada tootjatele minimaalne sissetulek”.
(46)
Lisaks näib, et kuna laene kogusummas 150 miljonit eurot anti selleks, et põllumajanduskooperatiivide liidud saaksid osta oma liikmete teravilja (ministri 9. detsembri 2008. aasta otsus nr 8264), on abi antud vastavalt toodetud kogustele.
(47)
Sellist liiki abi, mida Kreekas anti, põllumajanduse suunised ega muud teemakohased liidu eeskirjad ei käsitle, mida Kreeka ametiasutused ei väidagi. Seega näib tegemist olevat tegevusabiga, millega püüti kunstlikult teravilja hindu tõstes suurendada põllumajandustootjate sissetulekut. Sellised meetmed on liidu riigiabieeskirjadega rangelt keelatud.
(48)
Tuleb meenutada, et vastavalt Euroopa Liidu Kohtu praktikale moonutab tegevusabi - see tähendab abi, mille eesmärk on katta kulud, mida ettevõtja peaks tavaolukorras oma majandustegevuseks tegema - põhimõtteliselt konkurentsi, sest ühelt poolt ei aita see kaasa ühegi majandussektori arengule ja teiselt poolt annab abisaajale kunstlikku rahalist abi, mis moonutab pikaajaliselt konkurentsi ja kahjustab kaubandust määral, mis on vastuolus ühiste huvidega.
(49)
Euroopa Liidu põllumajandustoodete turud on ühise turukorraldusega põhjalikult reguleeritud. Ühise turukorralduse üks ülesanne on tagada Euroopa Liidus asjaomases sektoris ettevõtjate vahel õiglane konkurents. Turutoetusmeetmed, nagu Kreeka neid rakendas ja rahastas, on arvatavasti vastuolus ühise teraviljaturu korralduse eesmärkidega ning häirivad tõsiselt selle toimimist.
(50)
Nagu Euroopa Kohus on korduvalt rõhutanud, (11) võib igasugune liikmesriigi sekkumine turumehhanismidesse, kui sekkumisliik ei ole liidu eeskirjadega otseselt ette nähtud, takistada ühise turukorralduse toimimist ja anda põhjendamatuid eeliseid teatavatele majanduslikele rühmadele liidus. Konkreetsemalt on Euroopa Kohus ühes oma hiljutises otsuses (12) meenutanud, et ühise turukorraldusega sektorites, eelkõige kui see korraldus rajaneb ühtsel hinnasüsteemil, ei saa liikmesriigid enam sekkuda ühepoolsete riiklike meetmetega selliste hindade kujunemisse, mis on tootmisetappide kaupa reguleeritud ühise korraldusega.
(51)
Tuleb märkida, et liikmesriikide sellised hinnatoetusmehhanismid kahjustavad ühist hinnakujundussüsteemi ja üldisemalt liidu ühist turukorraldust reguleerivate eeskirjadega loodud mehhanismide eesmärki, isegi kui nende eesmärk on toetada põllumajandustootjate sissetulekut.
(52)
Lõpetuseks kaalus komisjon ka seda, kas kõnealust abi saaks siseturuga kokkusobivaks lugeda komisjoni teatise „Ühenduse suunised raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta” (13) alusel. Kuid isegi kui abisaaja oli abi andmise ajal kõnealuste suuniste punkti 2 tähenduses raskustes olev äriühing (mis ei ole selge), ei ole Kreeka ametiasutused esitanud ühtki tõendit selle kohta, et ükski suunistes sätestatud tingimus, mis õigustaks abi andmist konkreetsele abisaajale, oleks käesoleval juhul täidetud.
IV.2.2. Ajutine raamistik
(53)
Abi andmise põhjendamisel viitavad Kreeka ametiasutused majanduskriisile ja rahastamise kättesaamatusele kooperatiivide jaoks. 2009. aastal võttis komisjon finantskriisi tõsidust mõistes vastu „ajutise raamistiku”, (14) millega tunnistatakse siseturuga kokkusobivaks abi põllumajandustoodete esmatootjate puhul summas kuni 15 000 eurot.
(54)
Oma 21. jaanuari 2011. aasta kirjas väitsid Kreeka ametiasutused, et ajutise raamistiku sätted hõlmavad nii intressitoetust kui ka riigigarantiid. Täpsemalt väitsid nad, et kõnealused laenud anti 2008. ja 2009. aasta majandus- ja finantskriisi ajal ning olid mõeldud selle kriisiga toimetulekuks. Nad lisasid, et kuna laenude lõppsaajaid (kooperatiivide liikmeid) oli väga palju, oli intressivaba laenu kasu iga laenusaaja jaoks nii väike, et seda ei saanud pidada moonutusi tekitavaks. Lisaks väitsid Kreeka ametiasutused, et vastavalt ajutise raamistiku artiklile 7 kohaldatakse selle sätteid ka teatamata riigiabikavade suhtes.
(55)
Komisjon ei saa Kreeka ametiasutuste väidetega nõustuda ja on seisukohal, et ajutise raamistiku sätted ei ole käesoleval juhul kohaldatavad. Esiteks laiendati ajutise raamistiku kohaldamisala põllumajandustoodete esmatootjatele alles 31. oktoobril 2009 (15). Seega ei saa ajutise raamistiku alla kuuluda enne seda laiendamist heaks kiidetud riigiabikavad. Käesoleval juhul on ministri 8. detsembri 2008. aasta otsuse nr 56700/B.3033 artikliga 1 ette nähtud, et intressitoetust kohaldatakse laenude suhtes, mis on antud või antakse 2008. aastal. Seega olid kõnealused laenud ja ka riigiabi antud enne 31. oktoobrit 2009.
(56)
Teiseks juhib komisjon tähelepanu asjaolule, et kõnealused meetmed ei vasta ajutises raamistikus sätestatud tingimusele, et selleks, et sedalaadi abi saaks pidada siseturuga kokkusobivaks, peab see olema antud kogu põllumajandussektorile ja mitte ainult ühele tootesektorile, nagu käesoleval juhul teraviljasektor.
V. JÄRELDUS
(57)
Komisjon on seisukohal, et Kreeka on kõnealust abikava rakendanud vastuolus aluslepingu artikli 108 lõikega 3. Kuna see abi on siseturuga kokkusobimatu, peab Kreeka selle andmise lõpetama ja selle saajatelt tagasi nõudma.
(58)
Kõnealuse kava alusel antud üksikabi ei loeta abiks siis, kui see vastas andmise ajal tingimustele, mis on ette nähtud nõukogu 7. mai 1998. aasta määruse (EÜ) nr 994/98 (milles käsitletakse Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklite 92 ja 93 kohaldamist teatavate horisontaalse riigiabi liikide suhtes) (16) artikli 2 kohaselt vastu võetud ja abi andmise ajal kehtinud määruses.
(59)
Üksikabi, mis on antud kõnealuse abikava alusel, mis abi andmise ajal vastas tingimustele, mis on ette nähtud määruse (EÜ) nr 994/98 artikliga 1, või mis tahes muu heaks kiidetud abikava alusel, on siseturuga kokkusobivad seda liiki abi maksimaalse osatähtsuse ulatuses,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Kreeka ministri 8. detsembri 2008. aasta otsusega nr 56700/Β.3033 ja 9. veebruari 2008. aasta otsusega nr 2/88675/0025 Kreeka teraviljatootjatele ja põllumajanduskooperatiivide liitudele kehtestatud abikava Kreeka riigigarantii ja intressitoetusega laenu kujul on riigiabi. Kreeka on seda riigiabi andnud vastuolus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõikega 3 ja see on siseturuga kokkusobimatu.
Artikkel 2
Artiklis 1 osutatud kava alusel antud üksikabi ei loeta riigiabiks siis, kui see vastas andmise ajal tingimustele, mis on ette nähtud määruse (EÜ) nr 994/98 artikli 2 kohaselt vastu võetud ja abi andmise ajal kehtinud määruses.
Artikkel 3
Üksikabi, mis on antud artiklis 1 osutatud abikava alusel, mis abi andmise ajal vastas tingimustele, mis on ette nähtud määruse (EÜ) nr 994/98 artikliga 1, või mis tahes muu heaks kiidetud abikava alusel, on siseturuga kokkusobivad seda liiki abi maksimaalse osatähtsuse ulatuses.
Artikkel 4
1. Kreeka nõuab artiklis 1 osutatud abikava alusel antud siseturuga kokkusobimatu abi saajatelt tagasi.
2. Tagasinõutavatelt summadelt arvestatakse intressi, mida arvutatakse alates kuupäevast, mil abi anti abisaajate käsutusse, kuni nende tegeliku tagasisaamise kuupäevani.
3. Intress arvutatakse liitintressina vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 794/2004 (17) V peatükile.
4. Kreeka peab tühistama kõik välja maksmata maksed seoses artiklis 1 osutatud abikavaga alates käesoleva otsuse teatavaks tegemise kuupäevast.
Artikkel 5
1. Artiklis 1 nimetatud abi tuleb tagastada kohe ja kogu ulatuses.
2. Kreeka peab tagama, et käesolev otsus rakendatakse nelja kuu jooksul alates selle teatavaks tegemise kuupäevast.
Artikkel 6
1. Kahe kuu jooksul alates käesoleva otsuse teatavaks tegemise kuupäevast esitab Kreeka komisjonile järgmise teabe:
a)
nimekiri artiklis 1 osutatud abikava alusel antud abi saajatest koos igaühele antud abisummadega;
b)
abisaajalt tagasi nõutav summa (põhiosa ja intressid);
c)
käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud või kavandatud meetmete üksikasjalik kirjeldus;
d)
dokumendid, mis tõendavad, et abisaajatele on antud korraldus abi tagasi maksta.
2. Kreeka teavitab komisjoni käesoleva otsuse täitmiseks võetud riiklike meetmetega seotud edusammudest, kuni kogu artiklis 1 osutatud abi on tagasi makstud. Ta esitab komisjoni taotluse korral viivitamata teabe käesoleva otsuse täitmiseks juba võetud ja kavandatud meetmete kohta. Ta peab edastama ka üksikasjaliku teabe abisaajalt juba tagasi saadud abi ja intresside kohta.
Artikkel 7
Käesolev otsus on adresseeritud Kreeka Vabariigile.
Brüssel, 25. jaanuar 2012