PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 7. května 2012
o určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU o průmyslových emisích
(oznámeno pod číslem C(2012) 2948)
(Text s významem pro EHP)
(2012/249/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU ze dne 24. listopadu 2010 o průmyslových emisích (integrované prevenci a omezování znečištění) (1), a zejména na čl. 41 první pododstavec písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve směrnici 2010/75/EU není určena doba uvádění do provozu a ukončování provozu, i když se tyto doby týkají několika ustanovení uvedené směrnice.
(2)
U spalovacích zařízení, na něž se vztahuje kapitola III směrnice 2010/75/EU, je určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu nutné pro posouzení dodržování mezních hodnot emisí stanovených v příloze V směrnice 2010/75/EU, přičemž se přihlédne k části 4 uvedené přílohy, a je též nezbytné pro stanovení počtu provozních hodin spalovacích zařízení, pokud to je důležité pro provádění uvedené směrnice.
(3)
V čl. 14 odst. 1 písm. f) směrnice 2010/75/EU se požaduje, aby byla v povolení obsažena opatření pro případ jiných než běžných provozních podmínek, jako je spouštění a odstavování. Uvedená opatření lze v souladu s článkem 6 směrnice 2010/75/EU zařadit do obecně závazných pravidel.
(4)
Koncentrace emisí ze spalovacích zařízení jsou během doby uvádění do provozu a ukončování provozu oproti běžným provozním podmínkám obvykle vyšší. S ohledem na cíl směrnice 2010/75/EU, jímž je prevence emisí, by tyto doby měly být co možná nejkratší.
(5)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 75 směrnice 2010/75/EU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví pravidla pro určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu uvedených v čl. 3 bodě 27 a v příloze V části 4 bodě 1 směrnice 2010/75/EU.
Toto rozhodnutí se použije na spalovací zařízení, na něž se vztahuje kapitola III směrnice 2010/75/EU.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
1)
„minimálním zatížením při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby“ se rozumí minimální zatížení slučitelné s ustáleným provozem výrobního spalovacího zařízení v návaznosti na zahájení provozu, po kterém je zařízení schopno bezpečně a spolehlivě dodávat výstupy do sítě, soustavy, tepelného akumulátoru nebo průmyslové lokality;
2)
„minimálním zatížením při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby“ se rozumí minimální zatížení, při němž již zařízení není schopno bezpečně a spolehlivě dodávat výstupy do sítě, soustavy, tepelného akumulátoru nebo průmyslové lokality, a má se za to, že se provoz daného zařízení ukončuje.
Článek 3
Obecná pravidla pro určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu
Pro určení konce doby uvádění do provozu a začátku ukončování provozu se použijí tato pravidla:
1)
kritéria nebo parametry použité pro určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu jsou transparentní a externě ověřitelné;
2)
určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu musí vycházet z podmínek umožňujících stabilní výrobní proces, při němž je chráněno zdraví a zaručena bezpečnost;
3)
doby, během nichž je spalovací zařízení po uvedení do provozu provozováno s dodávkami paliva stabilně a bezpečně, ovšem bez výdeje tepla nebo elektřiny či mechanické energie, nesmí být zahrnuty do doby uvádění do provozu nebo ukončování provozu.
Článek 4
Určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu v rámci povolení
1. Pro účely určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu v rámci povolení pro zařízení sestávající ze spalovacího zařízení zahrnují opatření uvedená v čl. 14 odst. 1 písm. f) směrnice 2010/75/EU:
a)
alespoň jednu z těchto náležitostí:
i)
koncový bod doby uvádění do provozu a počáteční bod doby ukončování provozu vyjádřené jako prahové hodnoty zatížení, a to v souladu s články 6, 7 a 8 a vzhledem k tomu, že minimální zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby může být nižší než minimální zatížení při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby, neboť spalovací zařízení může být provozováno stabilně při nižším zatížení, jakmile dosáhlo dostatečné teploty v návaznosti na dobu provozu,
ii)
samostatné procesy nebo prahové hodnoty pro provozní parametry, jež jsou spojené s koncem doby uvádění do provozu a se začátkem doby ukončování provozu a které jsou jasné, snadno monitorovatelné a poplatné použité technologii; jak je uvedeno v článku 9;
b)
opatření, která zajistí, aby byla doba uvádění do provozu a ukončování provozu co nejkratší;
c)
opatření, která zajistí, aby byla uvedena do provozu všechna zařízení na snižování emisí, jakmile je to technicky možné.
Pro účely prvního pododstavce se zohlední technické a provozní vlastnosti spalovacího zařízení a jeho jednotek a technické požadavky na fungování zavedených technik ke snižování emisí.
2. Pokud dojde ke změně jakýchkoli aspektů týkajících se zařízení, které ovlivňují dobu uvádění do provozu a ukončování provozu, včetně instalovaného zařízení, druhu paliva, úlohy zařízení v systému a zavedených technik ke snižování emisí, musí příslušný orgán přezkoumat a v případě nutnosti aktualizovat podmínky povolení vztahující se k době uvádění do provozu a ukončování provozu.
Článek 5
Určení doby uvádění spalovacích zařízení sestávajících ze dvou nebo více jednotek do provozu a ukončování jejich provozu
1. Pro účely výpočtu průměrných hodnot emisí stanovených v příloze V části 4 bodě 1 směrnice 2010/75/EU se pro určení doby uvádění spalovacích zařízení sestávajících ze dvou nebo více jednotek do provozu a ukončování jejich provozu použijí tato pravidla:
a)
hodnoty naměřené během doby uvádění první jednotky do provozu a během doby ukončování provozu poslední spalovací jednotky se neberou v úvahu;
b)
hodnoty určené během dalších dob uvádění jednotlivých jednotek do provozu a ukončování jejich provozu se neberou v úvahu, pouze pokud jsou naměřeny, nebo není-li měření technicky ani ekonomicky proveditelné, spočítány odděleně pro každou příslušnou jednotku.
2. Pro účely čl. 3 bodu 27 směrnice 2010/75/EU je doba uvádění spalovacích zařízení sestávajících ze dvou nebo více jednotek do provozu a ukončování jejich provozu tvořena pouze dobou uvádění první spalovací jednotky do provozu a ukončování provozu poslední spalovací jednotky.
Pro spalovací zařízení, u nichž je podle přílohy V části 1 bodů 2, 4 a 6 směrnice 2010/75/EU pro část spalovacího zařízení, která vypouští odpadní plyny jedním či více samostatnými průduchy v rámci společného komína, povoleno použít mezní hodnotu emisí, se může doba uvádění do provozu a ukončování provozu určit samostatně pro každou z uvedených částí spalovacího zařízení. Doba uvádění části zařízení do provozu a ukončování jejího provozu pak sestává z doby uvádění první spalovací jednotky do provozu v dané části zařízení a doby ukončování provozu poslední spalovací jednotky v dané části zařízení.
Článek 6
Určení doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny nebo spalovacích zařízení dodávajících energii pro mechanický pohon do provozu a ukončování jejich provozu prostřednictvím prahových hodnot zatížení
1. U spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny a u spalovacích zařízení pro mechanický pohon se má za to, že doba uvádění do provozu končí v okamžiku, kdy zařízení dosáhne minimálního zatížení při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby.
2. Má se za to, že doba ukončování provozu začíná zahájením ukončení dodávek paliva poté, co bylo dosaženo bodu minimálního zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby, od něhož již není vyrobená elektřina k dispozici pro soustavu nebo vyrobená mechanická energie se již nevyužije pro mechanické zatížení.
3. Prahové hodnoty zatížení, které by se měly použít k určení konce doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny do provozu a začátku doby ukončování jejich provozu a jež mají být zahrnuty do povolení pro tato zařízení, jsou pevně stanoveným procentem jmenovitého elektrického výkonu spalovacího zařízení.
4. Prahové hodnoty zatížení, které se mají použít k určení konce doby uvádění spalovacích zařízení pro mechanický pohon do provozu a začátku doby ukončování jejich provozu a jež mají být zahrnuty do povolení pro tato zařízení, jsou pevně stanoveným procentem mechanického energetického výkonu spalovacího zařízení.
Článek 7
Určení doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu tepla do provozu a ukončování provozu prostřednictvím prahových hodnot zatížení
1. U spalovacích zařízení pro výrobu tepla se má za to, že doba uvádění do provozu končí v okamžiku, kdy zařízení dosáhne minimálního zatížení při uvádění do provozu v zájmu stabilní výroby a teplo lze bezpečně a spolehlivě dodávat do distribuční sítě, tepelného akumulátoru nebo ho lze využít přímo v místní průmyslové lokalitě.
2. Má se za to, že doba ukončování provozu začíná poté, co bylo dosaženo minimálního zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby, kdy již teplo nelze bezpečně a spolehlivě dodávat do sítě ani ho nelze využít přímo v místní průmyslové lokalitě.
3. Prahové hodnoty zatížení, které se mají použít k určení konce doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu tepla do provozu a začátku doby ukončování jejich provozu a jež mají být zahrnuty do povolení pro tato zařízení, jsou pevně stanoveným procentem jmenovitého tepelného výkonu spalovacího zařízení.
4. Doby, ve kterých zařízení pro výrobu tepla vyhřívají akumulátor nebo akumulační nádrž bez výdeje tepla, se považují za provozní hodiny, a nikoli za dobu uvádění do provozu nebo ukončování provozu.
Článek 8
Určení doby uvádění spalovacích zařízení pro výrobu tepla a elektřiny do provozu a ukončování jejich provozu prostřednictvím prahových hodnot zatížení
U spalovacích zařízení pro výrobu elektřiny a tepla se doba uvádění do provozu a ukončování provozu určí podle článků 6 a 7, přičemž se zohlední jak vyrobená elektřina, tak teplo.
Článek 9
Určení doby uvádění do provozu a ukončování provozu prostřednictvím provozních parametrů nebo samostatných procesů
Pro určení minimálního zatížení při uvádění do provozu a minimálního zatížení při ukončování provozu v zájmu stabilní výroby se vymezí alespoň tři kritéria, přičemž konce doby uvádění do provozu a začátku doby ukončování provozu bude dosaženo, pokud byla splněna alespoň dvě kritéria.
Tato kritéria se vyberou:
1.
ze samostatných procesů uvedených v příloze nebo rovnocenných procesů, které vyhovují technické charakteristice zařízení;
2.
z prahových hodnot pro provozní parametry uvedené v příloze nebo rovnocenné provozní parametry, které vyhovují technické charakteristice zařízení.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 7. května 2012.
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS,
7. mai 2012,
Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/75/EL (tööstusheidete kohta) kohaldamise eesmärgil käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramise kohta
(teatavaks tehtud numbri C(2012) 2948 all)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2012/249/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta direktiivi 2010/75/EL tööstusheidete kohta (saastuse kompleksne vältimine ja kontroll), (1) eriti selle artikli 41 esimese lõigu punkti a,
ning arvestades järgmist:
(1)
Direktiivis 2010/75/EL ei ole kindlaks määratud käivitus- ega seiskamisperioode, kuigi need perioodid on seotud kõnealuse direktiivi mitme sättega.
(2)
Direktiivi 2010/75/EL III peatükiga hõlmatud põletusseadmete puhul on käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramine nõutav direktiivi 2010/75/EL V lisas esitatud heitkoguste piirväärtustele vastavuse hindamiseks, võttes arvesse kõnealuse lisa 4. osa, ning põletusseadmete töötundide arvu kindlakstegemiseks, kui see on kõnealuse direktiivi rakendamise seisukohast asjakohane.
(3)
Direktiivi 2010/75/EL artikli 14 lõike 1 punkti f kohaselt tuleb loas märkida meetmed, mis on seotud muude kui tavapäraste käitamistingimustega, näiteks käivituse ja seiskamisega. Direktiivi 2010/75/EL artikli 6 kohaselt võidakse sellised meetmed lisada siduvatesse üldeeskirjadesse.
(4)
Käivitus- ja seiskamisperioodide ajal põletusseadmetest eralduva heite kontsentratsioon on üldiselt suurem kui tavapärastes käitamistingimustes. Arvestades direktiivi 2010/75/EL eesmärki hoida ära heite teke, peaksid kõnealused perioodid olema võimalikult lühikesed.
(5)
Käesoleva otsusega ette nähtud meetmed on kooskõlas direktiivi 2010/75/EL artikli 75 alusel loodud komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Reguleerimisese ja -ala
Käesoleva otsusega nähakse ette eeskirjad direktiivi 2010/75/EL artikli 3 punktis 27 ja V lisa 4. osa punktis 1 osutatud käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramiseks.
Käesolevat otsust kohaldatakse direktiivi 2010/75/EL III peatükiga hõlmatud põletusseadmete suhtes.
Artikkel 2
Mõisted
Käesolevas otsuses kasutatakse järgmisi mõisteid:
1) „stabiilseks tootmiseks vajalik minimaalne käivituskoormus”- miinimumkoormus, mis on vajalik energiat tootva põletusseadme stabiilseks tööks käivitamise järel, pärast mida suudab seade ohutult ja usaldusväärselt tarnida energiat võrku, soojussalvestile või tööstuskäitisele;
2) „stabiilseks tootmiseks vajalik minimaalne seiskamiskoormus”- miinimumkoormus, mille korral seade kaotab võime ohutult ja usaldusväärselt tarnida energiat võrku, soojussalvestile või tööstuskäitisele ning seda käsitatakse seiskuvana.
Artikkel 3
Käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramise üldreeglid
Käivitusperioodi lõpu ja seiskamisperioodi alguse kindlaksmääramisel kohaldatakse järgmisi eeskirju:
1)
käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramisel kasutatavad kriteeriumid või parameetrid on läbipaistvad ja väliselt kontrollitavad;
2)
käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramine põhineb tingimustel, mis võimaldavad stabiilset tootmisprotsessi ning tagavad tervisekaitse ja ohutuse;
3)
käivitus- ega seiskamisperioodid ei hõlma perioode, mille jooksul põletusseade töötab pärast käivitamist kütuse juurdevoolul stabiilselt ja ohutult, kuid ei tarni soojusenergiat, elektrit ega mehaanilist energiat.
Artikkel 4
Käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramine loas
1. Selleks et määrata põletusseadmega käitise loas kindlaks käivitus- ja seiskamisperioodid, hõlmavad direktiivi 2010/75/EL artikli 14 lõike 1 punktis f osutatud meetmed
a)
vähemalt ühte järgmistest:
i)
käivitusperioodi lõpp ja seiskamisperioodi algus, väljendatuna koormuse piirmääradena, kooskõlas artiklitega 6, 7 ja 8, ja võttes arvesse, et stabiilseks tootmiseks vajalik minimaalne seiskamiskoormus võib olla väiksem kui stabiilseks tootmiseks vajalik minimaalne käivituskoormus, kuna põletusseade saab stabiilselt töötada väiksemal koormusel, kui ta on teatava tööaja järel saavutanud piisava temperatuuri;
ii)
artikli 9 kohased käivitusperioodi lõpu ja seiskamisperioodi algusega seotud diskreetsed protsessid või tööparameetrite piirmäärad, mis on selged, hõlpsasti jälgitavad ja vastavad kasutatavale tehnoloogiale;
b)
meetmed, millega tagatakse, et käivitus- ja seiskamisperioodid oleksid võimalikult lühikesed;
c)
meetmed, millega tagatakse, et kõik saasteainete püüdmise seadmed hakkavad tööle niipea, kui on tehniliselt võimalik.
Esimese lõigu kohaldamisel võetakse arvesse põletusseadme ja selle üksuste tehnilisi ja töönäitajaid ning paigaldatud käitamis- ja püüdeseadmete tehnilisi nõudeid.
2. Kui muutuvad seadmega seotud mis tahes aspektid, mis mõjutavad käitamis- ja seiskamisperioode (sealhulgas paigaldatud seadmed, kütuse liik, seadme osa süsteemis ja paigaldatud püüdeseadmed), tuleks käivitamis- ja seiskamisperioodidega seotud loatingimusi uuesti kaaluda ja vajaduse korral peaks pädev ametiasutus neid ajakohastama.
Artikkel 5
Käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramine vähemalt kahest üksusest koosneva põletusseadme puhul
1. Direktiivi 2010/75/EL V lisa 4. osa punkti 1 kohaste keskmiste heite piirväärtuste arvutamisel kohaldatakse vähemalt kahest üksusest koosneva põletusseadme käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramiseks järgmisi eeskirju:
a)
esimese käivitatava põletusüksuse käivitusperioodi ja viimase seisatava põletusüksuse seiskamisperioodi ajal mõõdetud väärtusi ei võeta arvesse;
b)
üksikute üksuste muude käivitus- ja seiskamisperioodide jooksul kindlaks tehtud väärtusi ei võeta arvesse üksnes siis, kui neid mõõdetakse või arvutatakse, kui mõõtmine ei ole tehniliselt või majanduslikult teostatav, iga asjaomase üksuse kohta eraldi.
2. Direktiivi 2010/75/EL artikli 3 punkti 27 kohaldamisel hõlmavad vähemalt kahest üksusest koosneva põletusseadme käivitus- ja seiskamisperioodid üksnes esimese käivitatava põletusüksuse käivitusperioodi ning viimase seisatava põletusüksuse seiskamisperioodi.
Seoses selliste põletusseadmetega, mille puhul direktiivi 2010/75/EL V lisa 1. osa punktide 2, 4 ja 6 kohaselt on lubatud kohaldada heite piirväärtusi põletusseadme selle osa suhtes, mille heitgaasid lähevad ühise korstna ühte või mitmesse eraldi lõõri, võib käivitus- ja seiskamisperioodid kindlaks määrata põletusseadme iga kõnealuse osa kohta eraldi. Põletusseadme osa käivitus- ja seiskamisperioodid koosnevad kõnealuse põletusseadme osa esimese käivitatava põletusüksuse käivitusperioodist ning kõnealuse põletusseadme osa viimase seisatava põletusüksuse seiskamisperioodist.
Artikkel 6
Käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramine koormuse piirmäärade alusel selliste põletusseadmete puhul, mis toodavad elektrit või tarnivad energiat mehaanilisele ajamisüsteemile
1. Elektrit tootva põletusseadme ja mehaanilisele ajamisüsteemile energiat tarniva põletusseadme puhul loetakse käivitusperiood lõppenuks, kui seade saavutab energia stabiilseks tootmiseks vajaliku minimaalse käivituskoormuse.
2. Seiskamisperiood algab kütusega varustamise lõpetamise alguses pärast seda, kui on saavutatud energia stabiilseks tootmiseks minimaalne seiskamiskoormus; pärast seda ei ole toodetud elekter enam võrgule kättesaadav ja toodetud mehaanilist võimsust ei kasutata enam mehaanilise koormuse jaoks.
3. Elektrit tootva põletusseadme puhul kujutavad käivitusperioodi lõpu ja seiskamisperioodi alguse kindlaksmääramiseks kasutatavad seadme loasse lisatavad koormuse piirmäärad kindlaksmääratud protsenti põletusseadme elektrilisest nimivõimsusest.
4. Mehaanilisele ajamisüsteemile energiat tarniva põletusseadme puhul kujutavad käivitusperioodi lõpu ja seiskamisperioodi alguse kindlaksmääramiseks kasutatavad seadme loasse lisatavad koormuse piirmäärad kindlaksmääratud protsenti põletusseadme mehaanilisest väljundvõimsusest.
Artikkel 7
Soojusenergiat tootva põletusseadme käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramine koormuse piirmäärade abil
1. Soojusenergiat tootva põletusseadme puhul lõpeb käivitusperiood siis, kui seade saavutab stabiilseks energiatootmiseks minimaalse käivituskoormuse ning soojusenergiat saab ohutult ja usaldusväärselt tarnida jaotusvõrku, soojussalvestile või seda saab vahetult kasutada kohalikus tööstuskäitises.
2. Seiskamisperiood algab pärast stabiilseks energiatootmiseks vajaliku minimaalse seiskamiskoormuse saavutamist, kui soojusenergiat ei saa enam ohutult ja usaldusväärselt võrku tarnida või seda ei saa vahetult kohalikus tööstuskäitises kasutada.
3. Soojusenergiat tootva põletusseadme puhul kujutavad käivitusperioodi lõpu ja seiskamisperioodi alguse kindlaksmääramiseks kasutatavad seadme loasse lisatavad koormuse piirmäärad kindlaksmääratud protsenti põletusseadme nimisoojusvõimsusest.
4. Perioode, mil soojusenergiat tootev seade kütab soojussalvestit või -mahutit ilma soojusenergiat tarnimata, käsitatakse töötundidena, mitte käivitus- või seiskamisperioodidena.
Artikkel 8
Soojus- ja elektrienergiat tootva põletusseadme käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramine koormuse piirmäärade abil
Elektrit ja soojusenergiat tootva põletusseadme puhul määratakse käivitus- ja seiskamisperioodid artiklite 6 ja 7 kohaselt, võttes arvesse nii toodetud elektrit kui ka soojusenergiat.
Artikkel 9
Käivitus- ja seiskamisperioodide kindlaksmääramine tööparameetrite või diskreetsete protsesside abil
Stabiilseks tootmiseks vajaliku minimaalse käivituskoormuse ja minimaalse seiskamiskoormuse kindlaksmääramiseks määratletakse vähemalt kolm kriteeriumi ning käitamisperiood loetakse lõppenuks või seiskamisperiood alanuks, kui on täidetud vähemalt kaks kriteeriumi.
Need kriteeriumid valitakse välja järgmiste hulgast:
1)
lisas esitatud diskreetsed protsessid või samaväärsed protsessid, mis sobivad põletusseadme tehniliste näitajatega;
2)
lisas esitatud tööparameetrite piirmäärad või põletusseadme tehniliste näitajatega sobivate võrdväärsete tööparameetrite piirmäärad.
Artikkel 10
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 7. mai 2012