NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1063/2010
ze dne 18. listopadu 2010,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (1), a zejména na článek 247 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Na základě nařízení Rady (ES) č. 732/2008 ze dne 22. července 2008 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí pro období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2011 a o změně nařízení (ES) č. 552/97, (ES) č. 1933/2006 a nařízení Komise (ES) č. 1100/2006 a (ES) č. 964/2007 (2) poskytuje Evropská unie celní preference rozvojovým zemím v rámci systému všeobecných celních preferencí („GSP“ nebo „systém“). Podle čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení jsou pravidla původu týkající se definice pojmu původních produktů a související postupy a metody správní spolupráce stanoveny v nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (3).
(2)
Po rozsáhlé diskusi zahájené zelenou knihou ze dne 18. prosince 2003 o budoucnosti pravidel původu v preferenčních obchodních režimech (4) Komise dne 16. března 2005 přijala sdělení nazvané „Pravidla původu v preferenčních obchodních režimech: Budoucí zaměření“ (5) („sdělení“). Toto sdělení stanoví nový přístup k pravidlům původu ve všech preferenčních obchodních režimech Evropské unie, a zejména v režimech, které zohledňují požadavky vývoje, jako je systém všeobecných celních preferencí.
(3)
V souvislosti s rozvojovou agendou z Dohá byla uznána potřeba větší integrace rozvojových zemí do světového hospodářství, zejména prostřednictvím lepšího přístupu na trhy rozvinutých zemí.
Za tímto účelem by preferenční pravidla původu měla být zjednodušena a případně zmírněna, aby produkty pocházející ze zvýhodněných zemí mohly skutečně využívat poskytnutých preferencí.
(4)
Aby se preferenčních výhod dostávalo skutečně tomu, kdo je potřebuje, a aby byly ochráněny vlastní zdroje Evropské unie, měla by změny preferenčních pravidel původu doprovázet úprava postupů pro jejich řízení.
(5)
Posouzení dopadů tohoto nařízení provedené Komisí prokazuje, že pravidla systému všeobecných celních preferencí jsou vnímána jako příliš složitá a restriktivní. Dále z posouzení vyplývá, že u některých produktů, zejména těch, které jsou pro nejméně rozvinuté země nejzajímavější, je skutečné využívání poskytnutých preferencí nízké a že jedním z důvodů tohoto stavu jsou pravidla původu.
(6)
Posouzení dopadů naznačilo, že zjednodušení a zohlednění požadavků vývoje by mohlo být dosaženo jediným kritériem použitelným na všechny produkty, které by určilo původ zboží, jež není zcela získáno ve zvýhodněné zemi, a to na základě hodnoty přidané v dotyčné zvýhodněné zemi a dodržení dostatečného zpracovatelského prahu. Posouzení však neprokázalo, že pro zjednodušení nebo zohlednění požadavků vývoje je nepostradatelná pouze jediná metoda. Podle názorů zúčastněných stran kromě toho existuje celá řada odvětví, pro která kritérium přidané hodnoty buď není vhodné, nebo by nemělo být použito jako jediné kritérium; jako jsou zemědělské a zpracované zemědělské produkty, produkty rybolovu, chemikálie, kovy, textilní produkty, oblečení a boty. Proto by v těchto odvětvích měla být používána jiná, jednodušší kritéria, kterým hospodářské subjekty lépe porozumějí a která mohou celní správy jednodušeji kontrolovat, a to buď namísto kritéria přidané hodnoty, nebo jako jeho alternativa. Tato jiná kritéria zahrnují maximální povolený obsah nepůvodních materiálů, změnu čísla nebo položky či podpoložky celního sazebníku, zvláštní opracování a zpracování a použití zcela získaných materiálů. Zjednodušení si nicméně vyžaduje, aby různých pravidel bylo co nejméně. Proto by pravidla původu měla být založena pokud možno na jednotlivých odvětvích, nikoli na jednotlivých produktech.
(7)
Pravidla původu by měla odrážet charakteristiky konkrétních odvětví a rovněž zvýhodněným zemím umožnit skutečný přístup k poskytnutému preferenčnímu celnímu zacházení. Pravidla by mimoto v případě potřeby měla zohledňovat různorodé průmyslové kapacity zvýhodněných zemí. S cílem podpořit průmyslový rozvoj v nejméně rozvinutých zemích by měl být práh vztahující se na tyto materiály v případech, kde je pravidlo založeno na dodržení maximálního obsahu nepůvodních materiálů, co nejvyšší, přičemž by se mělo zajistit, že operace uskutečněné v těchto zemích budou řádně provedeny a hospodářsky odůvodněné. Maximální obsah nepůvodních materiálů až do výše 70 % nebo jakékoli pravidlo, které stanoví ekvivalentní úroveň uvolnění, by u produktů pocházejících z nejméně rozvinutých zemí měly vést ke zvýšení jejich vývozu.
(8)
Aby se zajistilo, že opracování nebo zpracování, které se uskuteční ve zvýhodněné zemi, je řádně provedenou a hospodářsky odůvodněnou operací, jež bude pro tuto zemi skutečným hospodářským přínosem, je vhodné stanovit seznam operací nedostatečného opracování nebo zpracování, které produktu nikdy nemohou udělit status původu. Tento seznam může být z větší části stejný jako seznam stávající. Měly by však být provedeny určité úpravy. Aby se zabránilo odklonění obchodu a narušení trhu s cukrem, mělo by být v souladu s ustanoveními, jež již byla přijata jako součást pravidel původu ostatních preferenčních obchodních režimů, například stanoveno nové pravidlo, které zabrání mísení cukru s jiným materiálem.
(9)
V odvětvích, na která se neuplatňuje kritérium přidané hodnoty, by měla být zajištěna míra pružnosti, jako je tomu dosud, a to povolením použití omezeného podílu materiálů, které nesplňují pravidla. Rozsah tohoto použití by však měl být vyjasněn, pokud jde o produkty vyrobené za použití zcela získaných materiálů. Kromě toho by s cílem umožnit větší pružnost při získávání materiálů měl být s výjimkou některých citlivých produktů povolený podíl těchto materiálů zvýšen, a to z 10 % na 15 % ceny konečného produktu ze závodu. Mezi tyto citlivé produkty patří produkty spadající do kapitol 2 a 4 až 24 harmonizovaného systému, kromě zpracovaných produktů rybolovu kapitoly 16, pro které se přípustné odchylky vyjádřené jako hmotnost zdají být vhodnější, a produkty spadající do kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému, které by měly podléhat zvláštním pravidlům pro přípustné odchylky založeným podle okolností buď na hmotnosti, nebo na hodnotě a lišícím se v závislosti na produktu.
(10)
Kumulace původu je důležitým zjednodušujícím faktorem, který umožňuje zemím s totožnými pravidly původu spolupracovat za účelem výroby produktů způsobilých pro preferenční celní zacházení. Stávající podmínky regionální kumulace původu, což je druh kumulace fungující v současnosti v rámci tří regionálních sdružení zemí, se ukázaly jako složité a příliš přísné. Měly by proto být zjednodušeny a zmírněny, a to zrušením stávající podmínky týkající se hodnoty. Kromě toho by měly být zachovány stávající možnosti kumulace mezi zeměmi ve stejném regionálním sdružení, a to i přes diferenciaci v pravidlech původu zavedenou v některých případech tímto nařízením mezi nejméně rozvinutými zeměmi a jinými zvýhodněnými zeměmi. Tato kumulace by měla být povolena pouze za předpokladu, že při zasílání materiálů do jiné země v rámci sdružení za účelem regionální kumulace uplatní každá země pravidlo původu, které pro ni platí v obchodních vztazích s Evropskou unií. Aby se však zabránilo narušení trhu mezi zeměmi s různými úrovněmi celní preference, měla by být přijata opatření na vynětí některých citlivých produktů z regionální kumulace.
(11)
Komise ve sdělení uvedla, že je připravena zvážit jakýkoli požadavek na vytvoření nových, spojených nebo rozšířených sdružení, pokud bude existovat hospodářská komplementarita, budou zohledněny rozdíly v preferenčních režimech uplatňovaných na různé země a související riziko obcházení cel a pokud budou zavedeny nezbytné struktury a postupy pro správní spolupráci při řízení a kontrole původu. V souladu s tím by měla být přijata opatření na kumulaci původu mezi zeměmi ve sdružení regionální kumulace I a III, které splňují požadované podmínky. V návaznosti na žádost předloženou organizací MERCOSUR by mělo být vytvořeno nové sdružení regionální kumulace nazvané „sdružení IV“ a sestávající z Argentiny, Brazílie, Paraguaye a Uruguaye. Uplatnění regionální kumulace mezi uvedenými zeměmi by mělo být podmíněno splněním nezbytných požadavků.
(12)
Zvýhodněným zemím by mělo být dovoleno dále využívat kumulace se zeměmi, které jsou partnerskými zeměmi v rámci dohod o volném obchodu uzavřených EU. Tento nový druh kumulace, tzv. „rozšířená kumulace“, by měl být jednosměrný, tj. měl by povolovat pouze použití materiálů ve zvýhodněných zemích a měl by být udělen po důkladném prozkoumání žádosti podané dotyčnou zvýhodněnou zemí. Zboží spadající do kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému by vzhledem ke své citlivé povaze mělo být z tohoto druhu kumulace vyňato.
(13)
Zvýhodněným zemím je od roku 2001 povoleno kumulovat původ u zboží spadajícího pod kapitoly 25 až 97 harmonizovaného systému a pocházejícího z Norska a Švýcarska. Tato kumulace by měla být povolena i nadále a měla by být rozšířena na Turecko za předpokladu, že Norsko, Švýcarsko a Turecko použijí stejnou definici pojmu původu jako Evropská unie a udělí reciproční zacházení dovezeným produktům, které byly vyrobeny za použití materiálů pocházejících z Evropské unie. Za tímto účelem by měla být mezi smluvními stranami výměnou dopisů nebo jakoukoli jinou vhodnou formou uzavřena dohoda obsahující závazek, že smluvní strany poskytnou členským státům a sobě navzájem nezbytnou podporu v záležitostech správní spolupráce.
(14)
Regionální kumulace by se však neměla vztahovat na některé materiály, u kterých celní preference v Evropské unii není stejná pro všechny země účastnící se kumulace a kde by dotčené materiály prostřednictvím kumulace využívaly příznivějšího celního zacházení než toho, kterého by se jim dostalo v případě přímého vývozu do Evropské unie. Pokud by tato situace nebyla vyřešena prostřednictvím vynětí materiálů, mohlo by to vést k obcházení cel nebo k narušení obchodu tím, že by se do Evropské unie vyváželo zboží pouze ze zemí, na které se uplatňuje nejpříznivější celní preference.
(15)
V samostatné příloze se stanoví seznam materiálů vyňatých z regionální kumulace. Tato příloha může být pozměněna nejen při opětovném vzniku těchto okolností, ale také s cílem zahrnout případy, kdy by takové okolnosti nastaly v důsledku provedení kumulace mezi zeměmi sdružení regionální kumulace I a III.
Kumulace původu mezi zeměmi ve sdruženích regionální kumulace I a III a rozšířená kumulace by měla podléhat konkrétním podmínkám, přičemž by Komise v souladu s postupem projednávání ve výborech a na základě příslušných ohledů měla ověřit jejich splnění předtím, než zváží udělení kumulace. Ze stejných důvodů by Komise měla mít v případech, kdy používání této kumulace bylo uděleno, ale později se zjistí, že uplatňování kumulace již nesplňuje podmínky nebo vede k nežádoucím následkům, jako například k narušování obchodu nebo obcházení cel, možnost kdykoli odejmout povolení k používání těchto druhů kumulace.
(16)
Ve stávajících pravidlech původu jsou některá ustanovení týkající se rybářských plavidel lovících ryby mimo pobřežní vody složitá do takové míry, která je nepřiměřená jejich záměru, a je proto velmi obtížné je provádět i kontrolovat. Měla by proto být zjednodušena.
Stávající pravidla vyžadují důkaz přímé dopravy do Evropské unie, který je často obtížné získat. Kvůli tomuto požadavku nemůže jisté zboží, ke kterému je připojen platný doklad o původu, ve skutečnosti využívat preference. Je proto vhodné zavést nové, jednodušší a pružnější pravidlo, které se zaměří na to, aby zboží předložené celním orgánům po prohlášení o propuštění do volného oběhu v Evropské unii bylo stejné jako zboží, které opustilo zvýhodněnou zemi vývozu, a nebylo cestou jakýmkoli způsobem pozměněno či přetvořeno.
(17)
V současné době potvrzují původ produktů orgány zvýhodněné země a v případech, kdy se prokáže, že deklarovaný původ je nesprávný, dovozci často nemusí platit clo, neboť jednali v dobré víře a chyba se stala na straně příslušných orgánů. To vede ke ztrátě vlastních zdrojů Evropské unie a hlavní břemeno pak spočívá na daňových poplatnících Evropské unie. Vzhledem k tomu, že vývozci nejlépe sami znají původ svých produktů, je vhodné požadovat, aby vývozci přímo svým zákazníkům poskytovali deklarace o původu.
(18)
Vývozci by měli být registrováni u příslušných orgánů zvýhodněných zemí, aby se usnadnily cílené kontroly po vývozu. Za tímto účelem by každá zvýhodněná země měla vytvořit elektronický rejstřík registrovaných vývozců, jehož obsah by měl být oznámen Komisi příslušným vládním orgánem dané zvýhodněné země. Na tomto základě by Komise měla pro účely správních úřadů a hospodářských subjektů v Evropské unii vytvořit centrální databázi registrovaných vývozců, jejímž prostřednictvím by hospodářské subjekty před deklarováním zboží určeného k propuštění do volného oběhu mohly zkontrolovat, že jejich dodavatel je vývozce registrovaný v dotyčné zvýhodněné zemi. Stejně tak by hospodářské subjekty z Evropské unie vyvážející za účelem dvoustranné kumulace původu měly být registrovány u příslušných úřadů členských států.
(19)
Zveřejnění registračních čísel vývozců a údajů nedůvěrné povahy o nich by mělo ostatním stranám umožnit konzultaci těchto údajů s cílem zjednodušit transparentnost a zvýšit informovanost zúčastněných stran. Uvážíme-li však důsledky tohoto zveřejnění, mělo by k němu docházet pouze v případě, že k tomu vývozce předem dobrovolně udělí svůj výslovný a vědomý písemný souhlas.
(20)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (6) upravuje zpracování osobních údajů členskými státy. Zásady uvedené ve směrnici 95/46/ES by v tomto nařízení měly být podle potřeby doplněny nebo objasněny.
(21)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů institucemi a orgány Společenství a o volném pohybu těchto údajů (7) upravuje zpracovávání osobních údajů Komisí. Zásady uvedené v nařízení (ES) č. 45/2001 by v tomto nařízení měly být podle potřeby doplněny nebo objasněny.
(22)
Podle článku 28 směrnice 95/46/ES by vnitrostátní orgány dozoru měly provádět dohled nad přípustností zpracování osobních údajů členskými státy, zatímco podle článku 46 nařízení (ES) č. 45/2001 by evropský inspektor ochrany údajů měl kontrolovat činnost orgánů a institucí Evropské unie ve vztahu ke zpracování osobních údajů. Evropský inspektor ochrany údajů a vnitrostátní orgány dozoru by měli aktivně spolupracovat s v rámci své příslušné oblasti působnosti a zajistit koordinovaný dohled nad zpracováním dat prováděným v souladu s tímto nařízením.
(23)
Zavedení systému registrovaných vývozců musí zohlednit schopnost zvýhodněných zemí vytvořit a řídit registrační systém a rovněž schopnost Komise vytvořit nezbytnou centrální databázi. Za tím účelem musí Komise ještě stanovit požadavky uživatelů a technické specifikace systému. Po vytvoření podrobné struktury centrální databáze bude posouzen přesný vliv systému registrovaných vývozců, zejména pokud jde o přístupové údaje a ochranu údajů, a budou provedeny nezbytné úpravy příslušných ustanovení. Zavedení systému by proto mělo být odloženo na 1. ledna 2017, což umožní uskutečnění vývojové fáze, až budou stanoveny požadavky uživatelů a technické specifikace a provedeny případné právní úpravy nezbytné s ohledem na požadavky uživatelů systému a technické specifikace a jejich vliv na ochranu údajů. Pro země, které nemohou tento termín dodržet, by mělo být kromě toho stanoveno dodatečné tříleté období.
Do roku 2017 a po tomto roce by pro zvýhodněné země, které v té době nebudou schopny používat nový systém, měla být stanovena přechodná pravidla týkající se postupů a metod správní spolupráce založená na dosud platných ustanoveních. Tato přechodná pravidla by zejména měla stanovit vydávání dokladu o původu příslušnými orgány dotyčné země. Stávající pravidla by kromě toho měla být zefektivněna tím, že jejich struktura bude sladěna s pravidly platnými po zavedení systému registrovaných vývozců. Tím se tato pravidla stanou srozumitelnějšími, zejména díky jasnému rozlišení obecných zásad, postupů při vývozu ve zvýhodněné zemi, postupů při propuštění do volného oběhu v Evropské unii a metod správní spolupráce. Zároveň by mělo být aktualizováno osvědčení o původu zboží na tiskopise A, a to nahrazením poznámek týkajících se tiskopisu verzí poznámek z roku 2007, neboť tato verze zohledňuje poslední rozšíření EU, a proto obsahuje aktualizovaný seznam zemí, které přijímají tiskopis A pro účely systému všeobecných celních preferencí.
(24)
Přístup k systému by měl být podmíněn tím, že zvýhodněné země zavedou a zachovají správní struktury, které umožní efektivní řízení systému, a zaváží se na vyžádání Komisi poskytnout veškerou nezbytnou pomoc pro účely sledování řádného řízení systému. Mezi orgány v Evropské unii a ve zvýhodněných zemích musí existovat systém správní spolupráce, který poskytne rámec pro ověřování původu. Zároveň by měla být jasně stanovena odpovědnost vývozců při deklarování původu a rovněž úloha správních orgánů při řízení systému. Měl by být upřesněn obsah deklarace o původu a případy, ve kterých mohou celní orgány v Evropské unii odmítnout přijetí deklarace nebo ji zaslat k ověření.
(25)
Definice a seznam operací dostatečného opracování nebo zpracování obsažené ve stávajících ustanoveních jsou společné pro systém všeobecných celních preferencí a pro opatření preferenčních cel jednostranně přijatých Evropskou unií pro některé země nebo území. Vzhledem k tomu, že pravidla původu těchto pozdějších režimů budou reformována později, měla by se na ně i nadále vztahovat stávající ustanovení. V zájmu soudržnosti se systémem všeobecných celních preferencí a ostatních jednostranných preferenčních obchodních režimů je vhodné sladit definici zcela získaných produktů a seznam operací nedostatečného opracování nebo zpracování stanovené v těchto jednostranných režimech s definicemi a seznamem pravidel původu systému všeobecných celních preferencí.
(26)
Nařízení (EHS) č. 2454/93 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(27)
Na základě nařízení Komise (ES) č. 1613/2000 (8), (ES) č. 1614/2000 (9) a (ES) č. 1615/2000 (10) poskytlo Společenství odchylky od pravidel původu systému všeobecných celních preferencí u některých textilních produktů pocházejících z Laosu, Kambodže a Nepálu, které pozbývají platnosti dne 31. prosince 2010. Po zavedení jednodušších pravidel původu, která zohlední požadavky vývoje, tímto nařízením bude pokračování platnosti těchto odchylek zbytečné.
(28)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
(1)
V části I, hlavě IV, kapitole 2 se články 66 až 97 nahrazují tímto:
„Oddíl 1
Systém všeobecných preferencí
Pododdíl 1
Obecná ustanovení
Článek 66
Tento oddíl stanoví pravidla týkající se definice pojmu „původní produkty“ a souvisejících postupů a metod správní spolupráce pro účely uplatňování systému všeobecných celních preferencí poskytovaného Evropskou unií rozvojovým zemím na základě nařízení (ES) č. 732/2008 (11) („systém“).
Článek 67
1. Pro účely tohoto oddílu a oddílu 1A této kapitoly se použijí tyto definice:
a)
„zvýhodněnou zemí“ se rozumí země nebo území uvedená/é v nařízení (ES) č. 732/2008; termín „zvýhodněná země“ se rovněž vztahuje na pobřežní vody této země nebo území ve smyslu Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (úmluva z Montego Bay, 10. prosince 1982) a nesmí překročit jejich hranice;
b)
„výrobou“ se rozumí každé opracování nebo zpracování, včetně sestavování;
c)
„materiálem“ se rozumí jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě produktu;
d)
„produktem“ nebo „výrobkem“ se rozumí vyráběný produkt nebo výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;
e)
„zbožím“ se rozumí jak materiál, tak produkty či výrobky;
f)
„dvoustrannou kumulací“ se rozumí systém, na jehož základě se mohou produkty, které podle tohoto nařízení pocházejí z Evropské unie, považovat za původní materiály ve zvýhodněné zemi, když jsou v této zvýhodněné zemi dále zpracovány nebo jsou zapracovány do produktu;
g)
„kumulací s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem“ se rozumí systém, na jehož základě se mohou produkty, které pocházejí z Norska, Švýcarska nebo Turecka, považovat za původní materiály ve zvýhodněné zemi, když jsou v této zvýhodněné zemi dále zpracovány nebo jsou zapracovány do produktu a dovezeny do Evropské unie;
h)
„regionální kumulací“ se rozumí systém, kdy se produkty, které podle tohoto nařízení pocházejí ze země, jež je členem regionálního sdružení, považují za materiály pocházející z jiné země téhož regionálního sdružení (nebo ze země jiného regionálního sdružení, kde je možná kumulace mezi sdruženími), když jsou dále zpracovány nebo zapracovány do produktu tam vyráběného;
i)
„rozšířenou kumulací“ se rozumí systém, který uděluje Komise na základě žádosti předložené zvýhodněnou zemí, kdy se některé materiály pocházející ze země, se kterou má Evropská unie dohodu o volném obchodu podle článku XXIV platné Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT), považují za materiály pocházející z dotyčné zvýhodněné země, když jsou dále zpracovány nebo zapracovány do produktu vyráběného v této zemi;
j)
„zastupitelnými materiály“ se rozumí materiály stejného druhu a obchodní kvality, se stejnými technickými a fyzickými vlastnostmi, které od sebe po zapracování do hotového produktu nelze rozeznat;
k)
„regionálním sdružením“ se rozumí sdružení zemí, mezi nimiž se uplatňuje regionální kumulace;
l)
„celní hodnotou“ se rozumí hodnota určená v souladu s Dohodou o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu (Dohoda Světové obchodní organizace o celní hodnotě) z roku 1994;
m)
„hodnotou materiálů“ v seznamu v příloze 13a se rozumí celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, nebo není-li známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály ve zvýhodněné zemi. Pokud je třeba určit hodnotu použitých původních materiálů, použije se toto písmeno přiměřeně;
n)
„cenou ze závodu“ se rozumí cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu veškerého použitého materiálu a veškeré další náklady související s jeho výrobou po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu.
V případě, že skutečná zaplacená cena neodráží veškeré náklady související s výrobou produktu, které byly skutečně vynaloženy ve zvýhodněné zemi, rozumí se cenou ze závodu součet všech těchto nákladů po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu;
o)
„maximálním obsahem nepůvodních materiálů“ se rozumí maximální povolený obsah nepůvodních materiálů, na jehož základě je výroba považována za opracování nebo zpracování dostatečné k tomu, aby byl produktu udělen status původu. Lze jej vyjádřit jako procento ceny ze závodu nebo jako procento čisté hmotnosti těchto použitých materiálů, které spadají do stanovené skupiny kapitol, do kapitoly, čísla nebo položky či podpoložky;
p)
„čistou hmotností“ se rozumí hmotnost samotného zboží bez balicích materiálů a jakýchkoli jiných obalů;
q)
„kapitolami“, „čísly“ a „položkami“ či „podpoložkami“ se rozumí kapitoly, čísla a položky či podpoložky (čtyř- nebo šestimístné číselné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém se změnami podle doporučení Rady pro celní spolupráci ze dne 26. června 2004;
r)
„zařazením“ se rozumí zařazení produktu nebo materiálu do určitého čísla nebo položky či podpoložky harmonizovaného systému;
s)
„zásilkou“ se rozumí produkty, které:
-
buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo
-
které jsou dopravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury;
t)
„vývozcem“ se rozumí osoba vyvážející zboží do Evropské unie nebo do zvýhodněné země, která je schopna prokázat původ zboží, a to bez ohledu na to, zda se jedná o výrobce či nikoli a zda sama splňuje vývozní formality či nikoli;
u)
„registrovaným vývozcem“ se rozumí vývozce, který je registrován u příslušných orgánů dotyčné zvýhodněné země, aby mohl vyhotovovat deklaraci o původu pro vývoz v rámci systému;
v)
„deklarací o původu“ se rozumí deklarace vyhotovená vývozcem, která uvádí, že produkty v ní uvedené splňují pravidla původu systému, a to s cílem buď umožnit osobě deklarující zboží určené k propuštění do volného oběhu v Evropské unii požadovat výhody preferenčního celního zacházení, nebo hospodářskému subjektu ve zvýhodněné zemi, který dováží materiály k dalšímu zpracování v souvislosti s pravidly kumulace, prokázat status původu tohoto zboží.
2. Pro účely odst. 1 písm. n) může pojem ‚výrobce‘ uvedený v odst. 1 písm. n) prvním pododstavci v případě, kdy bylo poslední opracování nebo zpracování zadáno výrobci, odkazovat na podnik, který subdodavatele zaměstnal.
Článek 68
1. S cílem zajistit řádné uplatňování systému se zvýhodněné země zaváží, že:
a)
zavedou a zachovají nezbytné správní struktury a systémy nutné pro provádění a řízení pravidel a postupů stanovených v tomto oddíle v dotyčné zemi, včetně případných opatření nezbytných pro uplatňování kumulace;
b)
jejich příslušné orgány budou spolupracovat s Komisí a celními orgány členských států.
2. Spolupráce uvedená v odst. 1 písm. b) zahrnuje:
a)
poskytování veškeré nezbytné podpory v případě žádosti Komise o jí prováděné sledování řádného řízení systému v dotyčné zemi, včetně ověřovacích návštěv na místě prováděných Komisí nebo celními orgány členských států;
b)
aniž jsou dotčeny články 97g a 97h, ověřování statusu původu produktů a dodržování dalších podmínek stanovených tímto oddílem, včetně návštěv na místě, pokud o to Komise nebo celní orgány členských států požádají v souvislosti s prošetřováním původu.
3. Zvýhodněné země Komisi předloží závazek uvedený v odstavci 1.
Článek 69
1. Zvýhodněné země Komisi oznámí názvy a adresy orgánů nacházejících se na jejich území, které jsou:
a)
součástí vládních orgánů dotyčné země nebo jednají z pověření vlády a jsou zplnomocněny k registraci vývozců a k jejich vynětí z rejstříku registrovaných vývozců;
b)
součástí vládních orgánů dotyčné země a zplnomocněny k poskytování podpory Komisi a celním orgánům členských států prostřednictvím správní spolupráce, jak je uvedeno v tomto oddíle.
2. Zvýhodněné země Komisi okamžitě oznámí veškeré změny informací oznámených podle odstavce 1.
3. Na základě informací podaných vládními orgány zvýhodněných zemí a celními orgány členských států Komise vytvoří elektronickou databázi registrovaných vývozců.
K databázi a údajům v ní obsaženým má přístup pouze Komise. Orgány uvedené v prvním pododstavci zajistí, aby údaje sdělované Komisi byly aktualizovány a aby byly úplné a přesné.
Údaje zpracované v databázi uvedené v prvním pododstavci se zveřejní na internetu s výjimkou důvěrných informací obsažených v kolonkách 2 a 3 žádosti o registraci vývozce uvedené v článku 92.
Osobní údaje zpracované databází uvedenou v prvním pododstavci a členskými státy podle tohoto oddílu se předají nebo zpřístupní třetím zemím nebo mezinárodním organizacím pouze v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 45/2001.
4. Toto nařízení nijak neovlivňuje úroveň ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů podle ustanovení právních předpisů Evropské unie a jednotlivých členských států, a zejména nemění povinnosti členských států týkající se zpracovávání osobních údajů těmito státy podle směrnice 95/46/ES, ani povinnosti orgánů a institucí Evropské unie týkající se zpracovávání osobních údajů těmito orgány a institucemi podle nařízení (ES) č. 45/2001 při plnění jejich povinností.
Údaje o identifikaci a registraci vývozců tvořené souborem údajů uvedených v bodech 1, 3 (týkající se popisu činnosti), 4 a 5 přílohy 13c Komise zveřejní na internetu pouze v případě, že k tomu tito vývozci dobrovolně udělili svůj výslovný a vědomý písemný souhlas.
Vývozcům se poskytnou informace stanovené v článku 11 nařízení (ES) č. 45/2001.
Výkon práv osob v souvislosti s jejich registračními údaji uvedenými v příloze 13c a zpracovanými ve vnitrostátních systémech se řídí právními předpisy členského státu, který jejich osobní údaje uložil, přičemž tyto předpisy provádějí směrnici 95/46/ES.
Práva osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů v centrální databázi uvedené v odstavci 3 jsou vykonávána v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Vnitrostátní orgány dozoru pro ochranu údajů a evropský inspektor ochrany údajů, z nichž každý jedná v rozsahu svých příslušných pravomocí, aktivně spolupracují a zajišťují koordinovaný dozor nad databází uvedenou v odstavci 3.
Článek 70
1. Komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní seznam zvýhodněných zemí a datum, od kdy jsou považovány za země splňující podmínky uvedené v článcích 68 a 69. Splní-li nová zvýhodněná země tytéž podmínky, Komise tento seznam aktualizuje.
2. Původní produkty ve zvýhodněné zemi ve smyslu tohoto oddílu po propuštění do volného oběhu v Evropské unii využívají systému pouze pod podmínkou, že byly vyvezeny v den stanovený v seznamu uvedeném v odstavci 1 nebo po tomto dni.
3. Zvýhodněná země se považuje za zemi splňující ustanovení článků 68 a 69 v den, kdy předložila závazek uvedený v čl. 68 odst. 1 a provedla oznámení uvedené v čl. 69 odst. 1.
Článek 71
Nedodrží-li příslušné orgány zvýhodněné země ustanovení čl. 68 odst. 1, čl. 69 odst. 2, článků 91, 92, 93 nebo 97g nebo nebudou-li systematicky dodržovat čl. 97h odst. 2, může to v souladu s článkem 16 nařízení (ES) č. 732/2008 vést k dočasnému odnětí preferencí v rámci systému pro danou zemi.
Pododdíl 2
Definice pojmu „původní produkty“
Článek 72
Za pocházející ze zvýhodněné země se považují tyto produkty:
a)
produkty, které byly v dané zemi zcela získány ve smyslu článku 75;
b)
produkty, které byly získány v dané zemi a obsahují materiály, které zde nebyly zcela získány, jestliže byly tyto materiály dostatečně opracovány nebo zpracovány ve smyslu článku 76.
Článek 73
1. V dotyčné zvýhodněné zemi musí být splněny podmínky pro získání statusu původu stanovené v tomto pododdíle.
2. Jsou-li původní produkty vyvezené ze zvýhodněné země do jiné země vráceny do zvýhodněné země, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li příslušným orgánům věrohodně prokázat, že:
a)
vrácené produkty jsou totožné s vyvezenými a
b)
byly případně podrobeny pouze operacím nezbytným pro jejich uchování v dobrém stavu po dobu pobytu v dané zemi nebo při jejich vývozu.
Článek 74
1. Produkty deklarované k propuštění do volného oběhu v Evropské unii musí být stejné jako produkty vyvezené ze zvýhodněné země, ze které pocházejí. Před jejich deklarováním k propuštění do volného oběhu nesmí být pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny nebo podrobeny operacím kromě těch, které je mají uchovat v dobrém stavu. Skladování produktů nebo zásilek a rozdělování zásilek lze provést na odpovědnost vývozce nebo následného držitele zboží a produkty zůstávají v zemi nebo zemích tranzitu pod dohledem celních orgánů.
2. Splnění odstavce 1 se považuje za uspokojivé, pokud celní orgány nemají důvod k pochybnostem; v takových případech mohou celní orgány požádat deklaranta, aby poskytl důkaz plnění, který je možné poskytnout jakýmkoli způsobem, včetně smluvních přepravních dokumentů, jako jsou nákladní listy; může se rovněž jednat o faktické či konkrétní důkazy založené na značení nebo číslování balíků nebo jakékoli důkazy týkající se vlastního zboží.
3. Při uplatnění kumulace podle článků 84, 85 nebo 86 se odstavce 1 a 2 použijí přiměřeně.
Článek 75
1. Za zcela získané ve zvýhodněné zemi se považují:
a)
nerostné produkty tam vytěžené z půdy nebo mořského dna;
b)
rostliny a produkty ze zeleniny tam vypěstované nebo sklizené;
c)
živá zvířata tam narozená nebo vylíhnutá a odchovaná;
d)
produkty získané z živých zvířat tam odchovaných;
e)
produkty z poražených zvířat tam narozených či vylíhnutých a odchovaných;
f)
produkty získané z tamního lovu nebo rybolovu;
g)
produkty akvakultury z ryb, korýšů a měkkýšů tam narozených nebo vylíhnutých a odchovaných;
h)
produkty mořského rybolovu a jiné produkty vytěžené z moře mimo pobřežní vody jejími plavidly;
i)
produkty vyrobené nebo získané na palubě jejích výrobních plavidel výlučně z produktů uvedených v písmenu h);
j)
vyřazené předměty tam sebrané, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin;
k)
odpad a šrot pocházející z výrobních operací tam provedených;
l)
produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo pobřežní vody, má-li zvýhodněná země výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;
m)
zboží tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až l).
2. Pojmy „její plavidla“ a „její výrobní plavidla“ uvedené v odst. 1 písm. h) a i) se vztahují pouze na plavidla a výrobní plavidla, která splňují tyto požadavky:
a)
jsou registrována ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě;
b)
plují pod vlajkou zvýhodněné země nebo některého členského státu;
c)
splňují jednu z těchto podmínek:
i)
vlastní je alespoň z 50 % státní příslušníci zvýhodněné země nebo některého členského státu nebo
ii)
vlastní je společnosti,
-
které mají sídlo a hlavní provozovnu ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě a
-
které jsou alespoň z 50 % ve vlastnictví zvýhodněné země nebo členských států nebo veřejných subjektů nebo státních příslušníků zvýhodněné země nebo členských států.
3. Podmínky uvedené v odstavci 2 mohou být splněny v členských státech nebo v různých zvýhodněných zemích, pokud všechny zvýhodněné země využívají regionální kumulaci podle čl. 86 odst. 1 a 5. V takovém případě se podle odst. 2 písm. b) produkty považují za pocházející ze zvýhodněné země, pod jejíž vlajkou pluje plavidlo nebo výrobní plavidlo.
První pododstavec se použije, pouze pokud jsou splněna ustanovení čl. 86 odst. 2 písm. b) a c).
Článek 76
1. Aniž jsou dotčeny články 78 a 79, považují se produkty, které nejsou zcela získány v dotyčné zvýhodněné zemi ve smyslu článku 75, za pocházející z této zvýhodněné země, pokud jsou splněny podmínky pro dotyčné zboží stanovené v seznamu v příloze 13a.
2. Je-li produkt, který získal status původu v některé zemi podle odstavce 1, dále v této zemi zpracován a použit jako materiál k výrobě jiného produktu, nezohledňují se nepůvodní materiály, které mohly být použity k jeho výrobě.
Článek 77
1. U každého produktu se určí, zda byly splněny požadavky čl. 76 odst. 1.
V případě, kdy je příslušné pravidlo založeno na dodržení maximálního obsahu nepůvodních materiálů, je však s ohledem na výkyvy v nákladech a směnných kurzech možné hodnotu nepůvodních materiálů vypočítat na základě průměru, jak je uvedeno v odstavci 2.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 druhém pododstavci se průměrná cena produktu ze závodu vypočítá na základě součtu cen ze závodu účtovaných v každém prodeji produktů provedeném během předchozího účetního období a průměrná hodnota použitých nepůvodních materiálů se vypočítá na základě souhrnu hodnoty všech nepůvodních materiálů použitých k výrobě produktů za předchozí účetní období určené v zemi vývozu nebo v případě, kdy dosud nejsou k dispozici údaje za celé účetní období, za období kratší, nejméně však za tři měsíce.
3. Vývozci, kteří se rozhodnou pro výpočet na základě průměrné hodnoty, tuto metodu důsledně používají během roku následujícího po referenčním účetním období nebo případně během roku následujícího po kratším období použitém jako období referenční. Mohou tuto metodu přestat používat, pokud během daného účetního období nebo kratšího reprezentativního období nejméně tří měsíců zaznamenají, že výkyvy v nákladech nebo směnných kurzech, jež odůvodňovaly používání této metody, přestaly existovat.
4. Průměry uvedené v odstavci 2 se použijí jako cena ze závodu, resp. hodnota nepůvodních materiálů, aby bylo možné zjistit dodržování maximálního obsahu nepůvodních materiálů.
Článek 78
1. Aniž je dotčen odstavec 3, považují se za opracování nebo zpracování nedostatečná pro to, aby produktu udělila status původu, bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky článku 76, tyto operace:
a)
operace, jejichž účelem je uchování produktů v dobrém stavu během přepravy a skladování;
b)
rozdělování a spojování nákladových kusů;
c)
mytí, praní, čištění; odstraňování prachu, oxidu, oleje, nátěru nebo jiných povrchových vrstev;
d)
žehlení nebo mandlování textilií nebo textilních výrobků;
e)
prosté natírání a leštění;
f)
loupání a částečné nebo úplné mletí rýže; leštění a hlazení obilovin a rýže;
g)
operace barvení nebo ochucování cukru nebo tvarování cukru; částečné nebo úplné mletí krystalového cukru;
h)
loupání, vypeckovávání a louskání ovoce, ořechů a zeleniny;
i)
ostření, jednoduché broušení nebo prosté řezání;
j)
prosévání, prohazování, třídění, zařazování, sestavování (včetně vytváření souprav předmětů);
k)
prosté plnění do lahví, konzerv, baněk, pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky nebo desky a veškeré ostatní prosté balící operace;
l)
připevňování nebo tisk značek, štítků, log a obdobných rozlišovacích znaků na produkty nebo jejich obaly;
m)
prosté mísení produktů, bez ohledu na druh produktů; mísení cukru s jakýmkoli dalším materiálem;
n)
prosté přidávání vody nebo ředění, dehydratace nebo denaturace produktů;
o)
prosté sestavování součástí produktu na úplný produkt nebo rozkládání produktů na části;
p)
kombinace dvou nebo více úkonů uvedených v písmenech a) až o);
q)
porážení zvířat.
2. Pro účely odstavce 1 se operace považují za prosté, jestliže k jejich provádění nejsou nutné žádné zvláštní dovednosti nebo stroje, přístroje nebo nástroje pro tyto operace zvláště vyrobené nebo nainstalované.
3. Při určování, zda se opracování nebo zpracování daného výrobku považuje za nedostatečné ve smyslu odstavce 1, se zohlední všechny operace provedené na daném výrobku ve zvýhodněné zemi.
Článek 79
1. Odchylně od článku 76 a s výhradou odstavců 2 a 3 tohoto článku mohou být nepůvodní materiály, které podle podmínek stanovených v seznamu v příloze 13a nemají být použity při výrobě daného produktu, přesto použity, pokud jejich celková hodnota nebo čistá hmotnost stanovená pro produkt nepřesahuje:
a)
15 % hmotnosti produktu u produktů kapitol 2 a 4 až 24 harmonizovaného systému, s výjimkou zpracovaných produktů rybolovu kapitoly 16;
b)
15 % ceny produktu ze závodu u ostatních produktů, s výjimkou produktů kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému, u kterých se použijí přípustné odchylky uvedené v poznámkách 6 a 7 části I přílohy 13a.
2. Odstavec 1 nepovoluje překročení procentního podílu maximálního obsahu nepůvodních materiálů, jak je určeno v pravidlech, která jsou stanovena v seznamu v příloze 13a.
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na produkty zcela získané ve zvýhodněné zemi ve smyslu článku 75. Aniž je dotčen článek 78 a čl. 80 odst. 2, použije se však přípustná odchylka stanovená v těchto odstavcích na souhrn všech materiálů, které jsou použity při výrobě produktu a pro které pravidlo stanovené v seznamu v příloze 13a stanoví, že tyto materiály mají být zcela získány.
Článek 80
1. Určující jednotkou pro použití ustanovení tohoto oddílu je konkrétní produkt, který je považován za základní jednotku při určování zařazení za použití harmonizovaného systému.
2. Sestává-li zásilka z více stejných produktů zařazených do stejného čísla harmonizovaného systému, zohlední se při použití ustanovení tohoto oddílu každý jednotlivý produkt samostatně.
3. Je-li podle všeobecného výkladového pravidla 5 harmonizovaného systému zařazován s produktem i jeho obal, pak se tento obal zahrne i pro účely určování původu produktu.
Článek 81
Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu se zařízením, strojem, přístrojem nebo vozidlem, které jsou součástí jeho běžného vybavení a jsou zahrnuty v jeho ceně ze závodu, se považují za jeden celek s dotyčným zařízením, strojem, přístrojem nebo vozidlem.
Článek 82
Soupravy ve smyslu všeobecného výkladového pravidla 3 harmonizovaného systému se považují za původní produkty, jestliže jsou původními produkty všechny součásti, z nichž se skládají.
Pokud se však souprava skládá z původních i nepůvodních produktů, považuje se za původní produkt jako celek pod podmínkou, že hodnota nepůvodních produktů netvoří více než 15 % ceny ze závodu této soupravy.
Článek 83
Při určování, zda je produkt původním produktem, se nezohledňuje původ těchto prvků, které mohou být použity při jeho výrobě:
a)
energie a palivo;
b)
zařízení a vybavení;
c)
stroje a nástroje;
d)
zboží, které se nestává a nemá se stát součástí konečného složení produktu.
Pododdíl 3
Kumulace
Článek 84
Dvoustranná kumulace umožňuje, aby produkty pocházející z Evropské unie byly považovány za materiály pocházející ze zvýhodněné země, jsou-li zapracovány do produktu vyráběného v této zemi za předpokladu, že opracování nebo zpracování tam provedené přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1.
Článek 85
1. Pokud Norsko, Švýcarsko a Turecko poskytují všeobecné celní preference na produkty pocházející ze zvýhodněných zemí a uplatňují pojem původu odpovídající pojmu definovanému v tomto oddíle, umožňuje kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem, aby produkty pocházející z Norska, Švýcarska nebo Turecka byly považovány za materiály pocházející ze zvýhodněné země, pokud opracování nebo zpracování tam provedené přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1.
2. Odstavec 1 se použije pod podmínkou, že Turecko, Norsko a Švýcarsko poskytují na základě reciprocity stejné zacházení produktům pocházejícím ze zvýhodněných zemí, které zapracovávají materiály pocházející z Evropské unie.
3. Odstavec 1 se nepoužije na produkty kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému.
4. Evropská komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní datum, ke kterému byly splněny podmínky stanovené v odstavcích 1 a 2.
Článek 86
1. Regionální kumulace se vztahuje na tato čtyři různá regionální sdružení:
a)
sdružení I: Brunej, Kambodža, Indonésie, Laos, Malajsie, Filipíny, Singapur, Thajsko, Vietnam;
b)
sdružení II: Bolívie, Kolumbie, Kostarika, Ekvádor, Salvador, Guatemala, Honduras, Nikaragua, Panama, Peru, Venezuela;
c)
sdružení III: Bangladéš, Bhútán, Indie, Maledivy, Nepál, Pákistán, Srí Lanka;
d)
sdružení IV: Argentina, Brazílie, Paraguay a Uruguay.
2. Regionální kumulace mezi zeměmi v rámci stejného sdružení se uplatní, pouze pokud byly splněny tyto podmínky:
a)
pro účely regionální kumulace mezi zeměmi regionálního sdružení se použijí pravidla původu stanovená v tomto oddíle.
V případě, že způsobilá operace stanovená v části II přílohy 13a není stejná u všech zemí účastnících se kumulace, určí se původ produktů vyvážených z jedné země regionálního sdružení do druhé za účelem regionální kumulace na základě pravidla, které by se použilo, kdyby se produkty vyvážely do Evropské unie;
b)
země regionálního sdružení se zavázaly, že:
i)
budou dodržovat ustanovení tohoto oddílu nebo dbát na jejich dodržování a
ii)
poskytnou nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto oddílu s ohledem na Evropskou unii a rovněž mezi těmito zeměmi;
c)
závazky uvedené v písmenu b) byly Komisi oznámeny sekretariátem dotyčného regionálního sdružení nebo jiným příslušným subjektem zastupujícím členy daného regionálního sdružení.
Pokud země regionálního sdružení již před 1. lednem 2011 splnily ustanovení prvního pododstavce písmene b) a c), nový závazek se nevyžaduje.
3. Materiály uvedené v seznamu v příloze 13b jsou vyňaty z regionální kumulace stanovené v odstavci 2 v případě, že:
a)
celní preference uplatňovaná v Evropské unii není stejná pro všechny země účastnící se kumulace a
b)
dotčené materiály by prostřednictvím kumulace využívaly příznivějšího celního zacházení než toho, kterého by se jim dostalo v případě přímého vývozu do Evropské unie.
4. Regionální kumulace mezi zeměmi stejného regionálního sdružení se uplatní pouze pod podmínkou, že opracování nebo zpracování provedené ve zvýhodněné zemi, kde jsou materiály dále zpracovány nebo zapracovány, přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1 a v případě textilních výrobků také rámec operací uvedených v příloze 16.
Není-li splněna podmínka stanovená v prvním pododstavci, je zemí původu produktů země regionálního sdružení s největším podílem celní hodnoty použitých materiálů pocházejících z ostatních zemí regionálního sdružení.
Je-li země původu určena podle druhého pododstavce, musí být uvedena jako země původu na dokladu o původu, který vyhotoví vývozce produktu do Evropské unie nebo - do zahájení používání systému registrovaných vývozců - vystaví orgány zvýhodněné země vývozu.
5. Na žádost orgánů zvýhodněné země sdružení I nebo sdružení III může Komise udělit regionální kumulaci mezi zeměmi těchto sdružení, pokud je Komise přesvědčena, že jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
jsou splněny podmínky stanovené v odst. 2 písm. a) a
b)
země, které se mají účastnit této regionální kumulace, se zavázaly a společně oznámily Komisi svůj závazek:
i)
dodržovat ustanovení tohoto oddílu nebo dbát na jejich dodržování a
ii)
poskytnout nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto oddílu s ohledem na Evropskou unii a rovněž mezi těmito zeměmi.
Žádost uvedená v prvním pododstavci musí být podložena důkazy, že podmínky v něm stanovené jsou splněny. Žádost je adresována Komisi. Komise o žádosti rozhodne po zohlednění všech prvků týkajících se kumulace, které považuje za vhodné, včetně materiálů, které mají být kumulovány.
6. V případě, že produkty vyrobené v zemi sdružení I nebo sdružení III za použití materiálů pocházejících ze země druhého sdružení mají být vyvezeny do Evropské unie, určí se původ těchto produktů takto:
a)
materiály pocházející ze země jednoho regionálního sdružení se považují za materiály pocházející ze země druhého regionálního sdružení, jsou-li zapracovány do produktu tam získaného za předpokladu, že opracování nebo zpracování provedené v druhé zvýhodněné zemi přesahuje rámec operací uvedených v čl. 78 odst. 1 a v případě textilních výrobků také rámec operací uvedených v příloze 16;
b)
není-li splněna podmínka stanovená v písmenu a), je zemí původu produktů země účastnící se kumulace s největším podílem celní hodnoty použitých materiálů pocházejících z ostatních zemí účastnících se kumulace.
Je-li země původu určena podle prvního pododstavce písm. b), musí být uvedena jako země původu na dokladu o původu, který vyhotoví vývozce produktu do Evropské unie nebo - do zahájení používání systému registrovaných vývozců - vystaví orgány zvýhodněné země vývozu.
7. Na žádost orgánů kterékoli zvýhodněné země může Komise poskytnout rozšířenou kumulaci mezi zvýhodněnou zemí a zemí, se kterou má Evropská unie dohodu o volném obchodu podle článku XXIV platné Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT), jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
země účastnící se kumulace se zavázaly, že budou dodržovat nebo dbát na dodržování ustanovení tohoto oddílu a poskytnou nezbytnou správní spolupráci, aby bylo zajištěno správné provádění tohoto oddílu s ohledem na Evropskou unii a rovněž mezi těmito zeměmi;
b)
závazek uvedený v písmenu a) byl dotčenou zvýhodněnou zemí oznámen Komisi.
Žádost uvedená v prvním pododstavci obsahuje seznam materiálů, jichž se kumulace týká, a je podložena důkazy, že podmínky stanovené v prvním pododstavci písm. a) a b) byly splněny. Žádost je adresována Komisi. Pokud dojde ke změně daných materiálů, předloží se nová žádost.
Materiály kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému jsou z rozšířené kumulace vyňaty.
8. V případech rozšířené kumulace uvedené v odstavci 7 se původ použitých materiálů a vhodný dokumentární doklad o původu určí v souladu s pravidly stanovenými v příslušné dohodě o volném obchodu. Původ produktů, které mají být vyvezeny do Evropské unie, se určí v souladu s pravidly původu stanovenými v tomto oddíle.
Aby získaný produkt získal status původu, není nutné, aby materiály, které pocházejí ze země, s níž má Evropská unie dohodu o volném obchodu, a které jsou ve zvýhodněné zemi použity při výrobě produktu, který má být vyvezen do Evropské unie, prošly dostatečným opracováním nebo zpracováním, pokud toto opracování nebo zpracování provedené v dotčené zvýhodněné zemi přesahuje operace uvedené v čl. 78 odst. 1.
9. Komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní:
a)
datum, kdy nabývá účinku kumulace mezi zeměmi sdružení I a sdružení III stanovená v odstavci 5, seznam zemí účastnících se této kumulace a případně seznam materiálů, na něž se kumulace uplatňuje;
b)
datum, kdy nabývá účinku rozšířená kumulace, seznam zemí účastnících se této kumulace a seznam materiálů, na něž se kumulace uplatňuje.
Článek 87
V případě použití dvoustranné kumulace nebo kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem v kombinaci s regionální kumulací obdrží získaný produkt status původu jedné ze zemí dotčeného regionálního sdružení určený v souladu s čl. 86 odst. 4 prvním a druhým pododstavcem.
Článek 88
1. Pododdíly 1 a 2 se použijí přiměřeně na:
a)
vývoz z Evropské unie do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace;
b)
vývoz z jedné zvýhodněné země do jiné za účelem regionální kumulace, jak je stanoveno v čl. 86 odst. 1 a 5, aniž je dotčen čl. 86 odst. 2 písm. a) druhý pododstavec.
2. Jsou-li pro opracování nebo zpracování produktu použity původní a nepůvodní zastupitelné materiály, mohou celní úřady členských států na písemnou žádost hospodářských subjektů za účelem následného vývozu do zvýhodněné země v rámci dvoustranné kumulace povolit spravování materiálů v Evropské unii za použití metody odděleného vedení účetnictví, aniž by materiály byly uchovávány odděleně.
3. Celní orgány členských států mohou pro udělení povolení uvedeného v odstavci 2 stanovit jakékoli podmínky, které považují za vhodné.
Povolení se udělí pouze tehdy, je-li použitím metody uvedené v odstavci 2 možné zajistit, aby bylo množství získaných produktů, které by mohly být považovány za „pocházející z Evropské unie“, kdykoli stejné jako množství, které by bylo získáno za použití metody fyzického oddělení zásob.
Je-li metoda povolena, uplatňuje se a její uplatňování se zaznamenává podle všeobecných účetních zásad uplatňovaných v Evropské unii.
4. Držitel metody uvedené v odstavci 2 vyhotovuje nebo do zahájení používání systému registrovaných vývozců žádá o doklady o původu pro množství produktů, které mohou být považovány za pocházející z Evropské unie. Na žádost celních orgánů členských států držitel předloží prohlášení o způsobu, jakým bylo uvedené množství spravováno.
5. Celní úřady členských států sledují využívání povolení uvedeného v odstavci 2.
Mohou povolení odejmout v těchto případech:
a)
držitel jakýmkoli způsobem povolení zneužívá nebo
b)
držitel nesplní některou z dalších podmínek stanovených v tomto oddíle nebo v oddíle 1A.
Pododdíl 4
Odchylky
Článek 89
1. Komise může z vlastního podnětu nebo na žádost zvýhodněné země přiznat zvýhodněné zemi dočasnou odchylku od ustanovení tohoto oddílu, pokud:
a)
taková země z důvodu vnitřních nebo vnějších faktorů dočasně nemůže dodržovat pravidla pro získání statusu původu stanovená v článku 72, která předtím dodržovat mohla, nebo
b)
taková země potřebuje čas, aby se mohla připravit na dodržování pravidel pro získání statusu původu stanovených v článku 72.
2. Tato dočasná odchylka je omezena na trvání účinků vnitřních nebo vnějších faktorů, které ji odůvodňují, nebo na dobu, kterou dotyčná zvýhodněná země potřebuje k zajištění dodržování pravidel.
3. Žádost o odchylku se v písemné podobě předkládá Komisi. Jsou v ní uvedeny důvody pro odchylku podle odstavce 1 a obsahuje náležité podpůrné doklady.
4. Je-li odchylka přiznána, dotyčná zvýhodněná země, musí splnit veškeré požadavky stanovené s ohledem na informace, které mají být poskytnuty Komisi a které se týkají používání odchylky a správy množství, pro která byla odchylka přiznána.
Pododdíl 5
Postupy při vývozu ve zvýhodněné zemi
Článek 90
Systém se použije v těchto případech:
a)
splní-li zboží vyvážené registrovaným vývozcem ve smyslu článku 92 požadavky tohoto oddílu;
b)
v případě zásilky sestávající z jednoho nebo více balení obsahujících původní produkty vyvezené kterýmkoli vývozcem, pokud celková hodnota zasílaných původních produktů nepřesáhne 6 000 EUR.
Článek 91
1. Příslušné orgány zvýhodněné země vytvoří a pravidelně aktualizují elektronický rejstřík registrovaných vývozců usazených v této zemi. Rejstřík musí být aktualizován, jakmile je kterýkoli vývozce v souladu s čl. 93 odst. 2 z rejstříku vyňat.
2. Rejstřík obsahuje tyto informace:
a)
název a plnou adresu místa, ve kterém je registrovaný vývozce usazen, včetně identifikačního čísla země nebo území (kód země ISO alfa 2);
b)
číslo registrovaného vývozce;
c)
produkty, které mají být v rámci systému vyváženy (přibližný seznam kapitol nebo čísel harmonizovaného systému, jak žadatel uzná za vhodné);
d)
údaje o tom, odkdy a dokdy je/byl vývozce registrován;
e)
důvod pro vynětí z rejstříku (na žádost registrovaného vývozce/vynětí příslušnými orgány). Tyto údaje mají k dispozici pouze příslušné orgány.
3. Příslušné orgány zvýhodněných zemí oznámí Komisi vnitrostátní systém číslování používaný pro označování registrovaných vývozců. Číslo začíná kódem země ISO alfa 2.
Článek 92
Za účelem registrace vývozci podají žádost u příslušných orgánů zvýhodněné země, které jsou uvedeny v čl. 69 odst. 1 písm. a), a to za použití formuláře, jehož vzor je uveden v příloze 13c. Vyplněním formuláře dávají vývozci souhlas s uložením poskytnutých informací do databáze Komise a se zveřejněním nedůvěrných údajů na internetu.
Příslušné orgány žádost přijmou, pouze pokud je úplná.
Článek 93
1. Registrovaní vývozci, kteří již nesplňují podmínky pro vývoz zboží v rámci systému nebo již nemají v úmyslu toto zboží vyvážet, tuto skutečnost oznámí příslušným orgánům zvýhodněné země, které je neprodleně vyjmou z rejstříku registrovaných vývozců vedeném v této zvýhodněné zemi.
2. Aniž je dotčen systém postihů a sankcí platných ve zvýhodněné zemi, vyhotoví-li registrovaní vývozci záměrně nebo z nedbalosti deklaraci o původu nebo jakýkoli podpůrný dokument, který obsahuje nesprávné informace vedoucí k tomu, že neoprávněně nebo podvodně získají výhody preferenčního celního zacházení, nebo zapříčiní-li vyhotovení této deklarace o původu nebo podpůrného dokumentu, vyjmou příslušné orgány zvýhodněné země vývozce z rejstříku registrovaných vývozců vedeného v dotyčné zvýhodněné zemi.
3. Aniž je dotčen možný vliv nesrovnalostí zjištěných během ověřování, nabývá vynětí registrovaných vývozců z rejstříku účinku pro budoucnost, tj. týká se deklarací vyhotovených po datu vynětí z rejstříku.
4. Vývozci, kteří byli v souladu s odstavcem 2 příslušnými orgány vyňati z rejstříku registrovaných vývozců, mohou být do tohoto rejstříku znovu zaneseni, pouze pokud prokáží příslušným orgánům zvýhodněné země, že napravili situaci, která vedla k jejich vynětí z rejstříku.
Článek 94
1. Registrovaní i neregistrovaní vývozci dodrží tyto povinnosti:
a)
vedou příslušné obchodní účetní záznamy o výrobě a dodávkách zboží způsobilého pro preferenční zacházení;
b)
mají k dispozici veškeré doklady týkající se materiálu používaného při výrobě;
c)
uchovávají veškeré celní doklady týkající se materiálu používaného při výrobě;
d)
po dobu alespoň tří let od konce roku, ve kterém byla vyhotovena deklarace o původu, popřípadě déle, pokud to vyžadují vnitrostátní právní předpisy, vedou záznamy o:
i)
deklaracích o původu, které vyhotovili, a
ii)
původních a nepůvodních materiálech, výrobě a účetní evidenci o zásobách.
Záznamy uvedené v prvním pododstavci písm. d) mohou být v elektronické podobě, avšak musí umožnit dohledání materiálů používaných při výrobě vyvážených produktů a potvrzení jejich statusu původu.
2. Povinnosti stanovené v odstavci 1 se také vztahují na dodavatele, kteří vývozcům poskytují prohlášení dodavatele, jež potvrzuje status původu zboží, které dodávají.
Článek 95
1. Vývozce vyhotoví deklaraci o původu při vývozu produktů, na něž se tato deklarace vztahuje, jestliže lze dotyčné zboží považovat za pocházející z dané zvýhodněné země nebo z jiné zvýhodněné země podle čl. 86 odst. 4 druhého pododstavce nebo čl. 86 odst. 6 prvního pododstavce písm. b).
2. Odchylně od odstavce 1 lze deklaraci o původu výjimečně vyhotovit až po vývozu („zpětná deklarace“) pod podmínkou, že je předložena v členském státě deklarace k propuštění do volného oběhu nejpozději dva roky po vývozu.
3. Vývozce poskytne svému zákazníku v Evropské unii deklaraci o původu, která obsahuje náležitosti uvedené v příloze 13d. Deklarace o původu se vyhotovuje buď v angličtině, nebo ve francouzštině.
Může být vyhotovena na kterémkoli obchodním dokladu, který umožní zjištění totožnosti dotčeného vývozce a příslušného zboží.
4. Při uplatnění kumulace podle článku 84, čl. 86 odst. 1 nebo čl. 86 odst. 5 a 6 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena kumulace, spoléhá na deklaraci o původu poskytnutou jeho dodavatelem. V těchto případech obsahuje deklarace o původu vyhotovená vývozcem podle okolností označení „EU cumulation“, „regional cumulation“ nebo „Cumul UE“, „cumul régional“.
5. Při uplatnění kumulace podle článku 85 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena kumulace, spoléhá na doklad o původu poskytnutý jeho dodavatelem a vyhotovený v souladu s pravidly původu systému všeobecných celních preferencí Norska, Švýcarska nebo Turecka. V tomto případě obsahuje deklarace o původu vyhotovená vývozcem označení „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“ nebo „Cumul Norvège“, ‚Cumul Suisse‘, „Cumul Turquie“.
6. Při uplatnění rozšířené kumulace podle čl. 86 odst. 7 a 8 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena rozšířená kumulace, spoléhá na doklad o původu poskytnutý jeho dodavatelem a vyhotovený v souladu s ustanoveními příslušné dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a dotyčnou zemí.
V tomto případě obsahuje deklarace o původu vyhotovená vývozcem označení „extended cumulation with country x“ nebo „cumul étendu avec le pays x“.
Článek 96
1. Deklarace o původu se vyhotovuje pro každou zásilku.
2. Deklarace o původu platí dvanáct měsíců od data jejího vyhotovení vývozcem.
3. Jedna deklarace o původu se může vztahovat na několik zásilek, pokud zboží splňuje tyto podmínky:
a)
jedná se o rozložené nebo nesložené produkty ve smyslu všeobecného výkladového pravidla 2 písm. a) harmonizovaného systému;
b)
spadá do třídy XVI nebo XVII nebo čísla 7308 nebo 9406 harmonizovaného systému a
c)
má být dováženo po částech.
Pododdíl 6
Postupy při propuštění do volného oběhu v evropské unii
Článek 97
1. Celní prohlášení k propuštění do volného oběhu obsahuje odkaz na deklaraci o původu. Deklarace o původu musí být k dispozici celním orgánům, které mohou požádat o její předložení, aby mohly prohlášení ověřit. Tyto celní orgány mohou také požadovat překlad deklarace do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků daného členského státu.
2. Požádá-li deklarant o uplatnění režimu, aniž by měl při přijetí celního prohlášení k propuštění do volného oběhu k dispozici deklaraci o původu, považuje se toto prohlášení za neúplné ve smyslu čl. 253 odst. 1 a podle toho se s ním nakládá.
3. Před deklarováním zboží určeného k propuštění do volného oběhu se deklarant řádně ujistí, že zboží splňuje pravidla uvedená v tomto oddíle, a to zejména tím, že zkontroluje:
i)
v databázi uvedené v čl. 69 odst. 3, že vývozce je registrován, aby mohl vyhotovovat deklarace o původu, s výjimkou případů, kdy celková hodnota zasílaných původních produktů nepřesahuje 6 000 EUR, a
ii)
že deklarace o původu je vyhotovena v souladu s přílohou 13d.
Článek 97a
1. Tyto produkty jsou vyňaty z povinnosti vyhotovit a předložit deklaraci o původu:
a)
produkty, které jsou zasílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám a jejichž celková hodnota nepřesahuje 500 EUR;
b)
produkty, které se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících a jejichž celková hodnota nepřesahuje 1 200 EUR.
2. Produkty uvedené v odstavci 1 musí splňovat tyto podmínky:
a)
nedováží se za obchodním účelem;
b)
byly prohlášeny za produkty splňující podmínky pro využívání režimu;
c)
není pochyb o pravdivosti prohlášení uvedeného v písm. b).
3. Pro účely odst. 2 písm. a) se dovoz nepovažuje za dovoz prováděný za obchodním účelem, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
dovoz je příležitostný;
b)
dovoz je tvořen výhradně produkty pro osobní potřebu příjemců nebo cestujících či jejich rodin;
c)
z povahy a množství produktů je zřejmé, že neslouží žádnému obchodnímu účelu.
Článek 97b
1. Zjištěním drobných rozporů mezi údaji uvedenými v deklaraci o původu a údaji v dokladech, které byly celním orgánům předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu produktů, není zapříčiněna neplatnost deklarace o původu, je-li řádně prokázáno, že se daný doklad vztahuje na dotčené produkty.
2. Zjevné formální chyby, například překlepy v deklaraci o původu, nevedou k odmítnutí dokladu, nejsou-li takové povahy, že vyvolávají pochybnost o správnosti údajů obsažených v tomto dokladu.
3. Deklarace o původu, které jsou celním orgánům země dovozu předloženy po uplynutí doby platnosti stanovené v článku 96, mohou být přijaty pro účely uplatnění celních preferencí, pokud lhůta k předložení těchto dokladů nemohla být dodržena na základě mimořádných okolností. V ostatních případech opožděného předložení mohou celní orgány země dovozu přijmout deklarace o původu, pokud byly příslušné produkty celním orgánům předloženy před uplynutím uvedené lhůty.
Článek 97c
1. Postup uvedený v čl. 96 odst. 3 se použije na období určené celními orgány členských států.
2. Celní orgány členského státu dovozu, které dohlížejí na po sobě jdoucí propuštění do volného oběhu, ověří, že po sobě jdoucí zásilky jsou součástí rozložených nebo nesložených produktů, pro které byla vyhotovena deklarace o původu.
Článek 97d
1. V případě, že produkty dosud nebyly propuštěny do volného oběhu, lze deklaraci o původu nahradit jedním nebo několika náhradními deklaracemi o původu vyhotovenými držitelem zboží za účelem zaslání všech nebo některých produktů na jiné místo v rámci celního území Společenství nebo popřípadě do Norska, Švýcarska nebo Turecka. Aby směli vyhotovovat náhradní deklarace o původu, nemusí být držitelé zboží sami registrovanými vývozci.
2. V případě, že je deklarace o původu nahrazena, musí původní deklarace o původu obsahovat tyto informace:
a)
údaje o náhradní deklaraci/náhradních deklaracích o původu;
b)
jména a adresy odesilatele;
c)
jméno příjemce/příjemců v Evropské unii.
Původní deklarace o původu se označí slovem „Replaced“ nebo popřípadě „Remplacée“.
3. V náhradní deklaraci o původu se uvedou následující informace:
a)
veškeré údaje týkající se zpětně zasílaných produktů;
b)
datum vyhotovení původní deklarace o původu;
c)
všechny nezbytné poznámky uvedené v příloze 13d;
d)
jméno a adresa odesilatele produktů v Evropské unii;
e)
jméno a adresa příjemce v Evropské unii, Norsku, Švýcarsku nebo Turecku;
f)
datum a místo náhrady.
Osoba, která vyhotoví náhradní deklaraci o původu, k ní může připojit kopii původní deklarace o původu.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně na deklarace o původu nahrazující deklarace o původu, jež jsou samy náhradními deklaracemi o původu. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně na náhradní deklarace o původu vyhotovené odesilateli produktů v Norsku, Švýcarsku nebo Turecku.
5. V případě produktů, které využívají celních preferencí na základě odchylky přiznané v souladu s ustanoveními článku 89, se náhradní deklarace stanovená v tomto článku použije jen tehdy, jsou-li tyto produkty určeny pro Evropskou unii. V případě, že dotyčný produkt získal status původu prostřednictvím regionální kumulace, může být náhradní deklarace o původu vyhotovena pouze při zasílání produktů do Norska, Švýcarska nebo Turecka, pokud tyto země uplatňují stejná pravidla regionální kumulace jako Evropská unie.
6. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně na deklarace, které nahrazují deklarace o původu s ohledem na rozdělení zásilky provedené v souladu s článkem 74.
Článek 97e
1. Mají-li celní orgány pochybnosti o statusu původu produktů, mohou požádat deklaranta, aby v přiměřené lhůtě určené celními orgány předložil veškeré doklady za účelem ověření správnosti údajů o původu v deklaraci nebo splnění podmínek podle článku 74.
2. Celní orgány mohou po dobu trvání ověřovacího postupu stanoveného v článku 97h pozastavit uplatňování preferenčního celního opatření, pokud:
a)
informace poskytnuté deklarantem nepostačují k tomu, aby potvrdily status původu produktů nebo splnění podmínek stanovených v článku 73 nebo článku 74;
b)
deklarant neodpoví ve lhůtě stanovené pro poskytnutí informací uvedených v odstavci 1.
3. Během čekání na informace vyžádané od deklaranta a uvedené v odstavci 1 nebo na výsledky ověřovacího postupu uvedené v odstavci 2 se pod podmínkou ochranných opatření, která jsou považována za nezbytná, dovozci nabídne možnost propuštění produktů.
Článek 97f
1. Aniž by musely požádat o další důkazy nebo zaslat zvýhodněné zemi žádost o ověření, odmítnou celní orgány členského státu dovozu uplatnit systém, pokud:
a)
zboží není stejné jako zboží uvedené v deklaraci o původu;
b)
deklarant nepředloží deklaraci o původu pro dotčené produkty, je-li tato deklarace vyžadována;
c)
aniž je dotčen čl. 90 písm. b) a čl. 97d odst. 1, nebyla deklarace o původu, kterou má deklarant v držení, vyhotovena vývozcem registrovaným ve zvýhodněné zemi;
d)
deklarace o původu není vyhotovena v souladu s přílohou 13d;
e)
nejsou splněny podmínky stanovené v článku 74.
2. Celní orgány členského státu dovozu odmítnou uplatnit systém, jestliže v návaznosti na žádost o ověření ve smyslu článku 97h adresovanou příslušným orgánům zvýhodněné země celní orgány členského státu dovozu:
a)
obdržely odpověď, na jejímž základě nebyl vývozce oprávněn vyhotovit deklaraci o původu;
b)
obdržely odpověď, na jejímž základě nepocházejí dotčené produkty ze zvýhodněné země nebo nebyly splněny podmínky stanovené v článku 73;
c)
měly při předložení žádosti o ověření odůvodněné pochybnosti o platnosti deklarace o původu nebo o správnosti informací, které deklarant poskytl o skutečném původu dotčených produktů, a
i)
ve lhůtě povolené podle článku 97h neobdržely odpověď nebo
ii)
obdržely odpověď, která neposkytuje příslušné odpovědi na otázky obsažené v žádosti.
Pododdíl 7
Kontrola původu
Článek 97g
1. Aby zajistily dodržování pravidel týkajících se statusu původu produktů, provádějí příslušné orgány zvýhodněné země:
a)
na žádost celních orgánů členských států ověřování statusu původu produktů;
b)
ze své vlastní iniciativy pravidelné kontroly vývozců.
Pokud Norsko, Švýcarsko a Turecko uzavřely s Evropskou unií dohodu, která uvádí, že si vzájemně poskytnou nezbytnou podporu v záležitostech správní spolupráce, použije se první pododstavec přiměřeně na žádosti zaslané orgánům Norska, Švýcarska a Turecka a týkající se ověřování náhradních deklarací o původu vyhotovených na jejich území, a to s cílem požádat tyto orgány o těsnější spolupráci s příslušnými orgány zvýhodněné země.
Rozšířená kumulace se povoluje v souladu s čl. 86 odst. 7 a 8, pouze pokud se země, se kterou má Evropská unie platnou dohodu o volném obchodu, zaváže k poskytování podpory v záležitostech správní spolupráce zvýhodněné zemi stejným způsobem, kterým by tuto podporu poskytla celním úřadům členských států v souladu s příslušnými ustanoveními dotyčné dohody o volném obchodu.
2. Kontroly uvedené v odst. 1 písm. b) zajistí trvalé plnění závazků vývozci. Provádějí se v intervalech určených na základě vhodných kritérií analýzy rizik. Za tím účelem požádají příslušné orgány zvýhodněných zemí vývozce o předložení kopií nebo seznamu deklarací o původu, jež vyhotovili.
3. Příslušné orgány zvýhodněných zemí mají právo požadovat jakékoli důkazy a provádět jakékoli kontroly účtů vývozce, popř. výrobců, kteří jsou jeho dodavateli, a to rovněž v provozních prostorách, nebo jakékoli jiné kontroly, které považují za vhodné.
Článek 97h
1. Následná ověřování deklarací o původu se provádí namátkou anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány členských států odůvodněné pochybnosti o jejich pravosti, o statusu původu dotyčných produktů nebo o splnění jiných podmínek stanovených v tomto oddíle.
Požádají-li celní orgány členského státu příslušné orgány zvýhodněné země o spolupráci za účelem ověření platnosti deklarací o původu, statusu původu produktů nebo obou, uvedou ve své žádosti případně důvody pro odůvodněné pochybnosti o platnosti deklarace o původu nebo statusu původu produktů.
Na podporu žádosti o ověření může být připojena kopie deklarace o původu a jakékoli další informace nebo doklady, z nichž vyplývá, že informace uvedené v této deklaraci jsou nesprávné.
Žádající členský stát stanoví pro oznámení výsledků ověřování počáteční lhůtu šesti měsíců počínaje datem žádosti o ověření, s výjimkou žádostí zaslaných Norsku, Švýcarsku nebo Turecku za účelem ověření náhradních deklarací o původu vyhotovených na jejich území na základě deklarace o původu vyhotovené ve zvýhodněné zemi, pro které se tato lhůta prodlouží na osm měsíců.
2. Jestliže v případě odůvodněných pochybností po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1 neobdrží celní orgány odpověď nebo jestliže odpověď obsahuje údaje, které nepostačují k určení skutečného původu produktů, zašle se příslušným orgánům druhé sdělení. Toto sdělení stanoví další lhůtu v délce nejvýše šesti měsíců.
Pododdíl 8
Jiná ustanovení
Článek 97i
1. Pododdíly 5, 6 a 7 se použijí přiměřeně na:
a)
vývoz z Evropské unie do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace;
b)
vývoz z jedné zvýhodněné země do druhé za účelem regionální kumulace, jak je stanoveno v čl. 86 odst. 1 a 5.
2. Vývozci z Evropské unie se celními úřady členského státu na žádost vývozce považují za registrované vývozce pro účely systému, pokud vývozce splňuje tyto podmínky:
a)
vývozce má číslo EORI v souladu s články 4k až 4t;
b)
vývozce má status ‚schváleného vývozce‘ v rámci preferenčního režimu;
c)
vývozce ve své žádosti adresované celnímu úřadu členského státu poskytne tyto údaje ve formátu, jehož vzor je uveden v příloze 13c:
i)
podrobnosti uvedené v kolonkách 1 a 4,
ii)
závazek uvedený v kolonce 5.
Článek 97j
1. Pododdíly 1, 2 a 3 se použijí přiměřeně k určení toho, zda lze produkty vyvážené do Ceuty a Melilly považovat za pocházející ze zvýhodněné země nebo za pocházející z Ceuty a Melilly, když jsou vyváženy do zvýhodněné země pro účely dvoustranné kumulace.
2. Pododdíly 5, 6 a 7 se použijí přiměřeně na produkty vyvážené ze zvýhodněné země do Ceuty a Melilly a na produkty vyvážené z Ceuty a Melilly do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace.
3. Španělské celní orgány zajistí uplatňování oddílů 1, 2, 3, 5, 6 a 7 v Ceutě a Melille.
4. Pro účely uvedené v odstavcích 1 a 2 se Ceuta a Melilla považují za jediné území.“
(2)
V části I hlavě IV kapitole 2 se vkládá nový oddíl 1A, který zní:
„Oddíl 1A
Postupy a metody správní spolupráce použitelné do zahájení používání systému registrovaných vývozců
Pododdíl 1
Obecné zásady
Článek 97k
1. Každá zvýhodněná země dodrží nebo zajistí, že budou dodržena:
a)
pravidla původu vyvážených produktů stanovená v oddíle 1;
b)
pravidla pro vyplňování a vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17;
c)
ustanovení týkající se používání prohlášení na faktuře, jehož vzor je uveden v příloze 18;
d)
ustanovení týkající se metod správní spolupráce uvedených v článku 97s;
e)
ustanovení týkající se udělování odchylek uvedených v článku 89.
2. Příslušné orgány zvýhodněných zemí spolupracují s Komisí nebo členskými státy, zejména:
a)
poskytováním veškeré nezbytné podpory v případě žádosti Komise o jí prováděné sledování řádného řízení systému v dotyčné zemi, včetně ověřovacích návštěv na místě prováděných Komisí nebo celními orgány členských států;
b)
aniž jsou dotčeny články 97s a 97t, ověřováním statusu původu produktů a dodržování dalších podmínek stanovených tímto oddílem, včetně návštěv na místě, pokud o to Komise nebo celní orgány členských států požádají v souvislosti s prošetřováním původu.
3. Je-li ve zvýhodněné zemi určen příslušný orgán pro vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jsou-li zde ověřovány dokumentární doklady o původu a vydávána osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro vývoz do Evropské unie, má se za to, že tato zvýhodněná země přijala podmínky stanovené v odstavci 1.
4. Je-li země nebo území přijata/o nebo znovu přijata/o jako zvýhodněná země s ohledem na produkty uvedené v nařízení (ES) č. 732/2008, využívá zboží pocházející z této země nebo z tohoto území systému všeobecných preferencí, a to pod podmínkou, že bylo ze zvýhodněné země nebo území vyvezeno v den uvedený v článku 97s nebo po tomto dni.
5. Doklad o původu platí deset měsíců ode dne vydání v zemi vývozu a v této lhůtě musí být předložen celním orgánům země dovozu.
Pododdíl 2
Postupy při vývozu ve zvýhodněné zemi
Článek 97l
1. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17, se vydávají na písemnou žádost vývozce nebo jeho zmocněného zástupce s přiložením veškerých dalších příslušných podpůrných dokladů, které prokazují, že produkty, jež mají být vyvezeny, jsou způsobilé pro vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A.
2. Osvědčení se předá vývozci, jakmile je vývoz skutečně proveden nebo zajištěn. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A může však být ve výjimečných případech vydáno po vývozu produktů, jichž se týká, jestliže:
a)
nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylů, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností nebo
b)
bylo příslušným vládním orgánům uspokojivě prokázáno, že osvědčení o původu zboží na tiskopise A bylo vydáno, ale nebylo při dovozu přijato z technických příčin.
3. Příslušné vládní orgány mohou vydat osvědčení o původu zboží dodatečně pouze v případě, že ověří, že údaje uvedené v žádosti vývozce souhlasí s odpovídající vývozní dokumentací a že osvědčení o původu zboží na tiskopise A splňující podmínky tohoto oddílu nebylo vydáno již při vývozu dotyčných produktů. V osvědčeních o původu zboží na tiskopise A vydaných dodatečně musí být v kolonce 4 obsažena poznámka „Issued retrospectively“ nebo „Délivré à posteriori“.
4. V případě krádeže, ztráty nebo zničení osvědčení o původu zboží na tiskopise A může vývozce požádat příslušné vládní orgány, které je vydaly, o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které má vývozce v držení. Duplikát tiskopisu A musí v kolonce 4 obsahovat poznámku „Duplicate“ nebo „Duplicata“ a musí být opatřen datem vydání a pořadovým číslem původního osvědčení. Duplikát nabývá účinku od data vydání původního osvědčení.
5. Pro účely ověření, zda produkt, pro který je vyžádáno osvědčení o původu zboží na tiskopise A, splňuje příslušná pravidla původu, mají příslušné vládní orgány právo požádat o veškeré dokumentární důkazy nebo provést jakoukoli kontrolu, kterou považují za vhodnou.
6. Vyplnění kolonky 2 osvědčení o původu zboží na tiskopise A není povinné. V kolonce 12 se uvede „Evropská unie“ nebo název členského státu. Datum vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A se uvádí v kolonce 11. Podpis uváděný v této kolonce, který je vyhrazen příslušným vládním orgánům, jež osvědčení vystavují, a rovněž podpis osoby zmocněné vývozcem k podpisu, který se uvádí v kolonce 12, musí být vlastnoruční.
Článek 97m
1. Prohlášení na faktuře může vyhotovit kterýkoli vývozce pro jakoukoli zásilku sestávající z jednoho nebo více balení obsahujících původní produkty, jejichž celková hodnota nepřesahuje 6 000 EUR, pokud se na tento postup vztahuje správní spolupráce uvedená v čl. 97k odst. 2.
2. Vývozce vyhotovující prohlášení na faktuře musí být připraven kdykoli na žádost celních orgánů nebo jiných příslušných vládních orgánů země vývozu předložit všechny příslušné dokumenty dokládající status původu dotčených produktů.
3. Prohlášení na faktuře, jehož text je uveden v příloze 18, vyhotovuje vývozce buď ve francouzštině, nebo v angličtině, psacím strojem, razítkem nebo tiskem na faktuře, dodacím listu, nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu. Je-li prohlášení psáno rukou, musí být napsáno inkoustem a hůlkovým písmem. Prohlášení na faktuře podepisuje vlastnoručně vývozce.
4. Prohlášení na faktuře se použije za následujících podmínek:
a)
pro každou zásilku je vyhotoveno jedno prohlášení na faktuře;
b)
bylo-li zboží obsažené v zásilce již ověřováno v zemi vývozu s odkazem na definici pojmu „původní produkt“, může vývozce v prohlášení na faktuře na toto ověření odkázat.
5. Při uplatnění kumulace podle článků 84, 85 nebo 86 se příslušné vládní orgány zvýhodněné země požádané o vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro produkty, při jejichž výrobě se používají materiály pocházející ze země, s níž je povolena kumulace, spoléhají na následující:
-
v případě dvoustranné kumulace na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s ustanoveními pododdílu 5;
-
v případě kumulace s Norskem, Švýcarskem nebo Tureckem na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s pravidly původu systému všeobecných celních preferencí Norska, Švýcarska nebo Turecka;
-
v případě regionální kumulace na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce, tj. na osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17, nebo případně na prohlášení na faktuře, jehož znění je uvedeno v příloze 18;
-
v případě rozšířené kumulace na doklad o původu poskytnutý dodavatelem vývozce a vydaný v souladu s ustanoveními příslušné dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a dotyčnou zemí.
V případech uvedených v první, druhé, třetí a čtvrté odrážce prvního pododstavce se v kolonce 4 osvědčení o původu zboží na tiskopise A uvede podle potřeby označení „EU cumulation“, „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“, „regional cumulation“, „extended cumulation with country x“ nebo „Cumul UE“, „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“, „cumul régional“, „cumul étendu avec le pays x“.
Pododdíl 3
Postupy při propuštění do volného oběhu v Evropské unii
Článek 97n
1. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení o faktuře se předkládají celním orgánům členských států dovozu v souladu s postupy týkajícími se celního prohlášení.
2. Doklady o původu, které jsou celním orgánům země dovozu předloženy po uplynutí doby platnosti stanovené v čl. 97k odst. 5, mohou být přijaty pro účely uplatnění celních preferencí, pokud lhůta k předložení těchto dokladů nemohla být dodržena na základě mimořádných okolností. V ostatních případech opožděného předložení mohou celní orgány země dovozu přijmout doklady o původu, pokud byly příslušné produkty cením orgánům předloženy před uplynutím uvedené lhůty.
Článek 97o
1. Jsou-li na žádost dovozce za podmínek stanovených celními orgány členského státu dovozu po částech dováženy rozložené nebo nesložené produkty ve smyslu všeobecného pravidla 2 písm. a) pro výklad harmonizovaného systému spadající do tříd XVI a XVII nebo čísel 7308 a 9406 harmonizovaného systému, lze celním orgánům předložit jediný doklad o původu těchto produktů při dovozu první části.
2. Na žádost dovozce může být za podmínek stanovených celními orgány členského státu dovozu těmto orgánům předložen doklad o původu při dovozu první zásilky, jestliže zboží
a)
je dováženo v rámci pravidelných a trvalých operací značné obchodní hodnoty;
b)
je předmětem téže kupní smlouvy a strany této smlouvy jsou usazeny v zemi vývozu nebo v členském státě/členských státech;
c)
je zařazeno do stejného kódu (osm číslic) kombinované nomenklatury;
d)
pochází výhradně od stejného vývozce, je určeno pro stejného dovozce a podléhá vstupním formalitám u stejného celního úřadu stejného členského státu.
Tento postup lze použít na období určené příslušnými celními orgány.
Článek 97p
1. Jsou-li původní produkty umístěny pod dohled celního úřadu jednoho členského státu, je možné nahradit původní doklad o původu jedním nebo více osvědčeními o původu zboží na tiskopise A pro účely zaslání všech nebo některých z těchto produktů na jiné místo v Evropské unii nebo případně do Norska, Švýcarska nebo Turecka.
2. Náhradní osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydává celní úřad, pod jehož dohledem se produkty nacházejí. Náhradní osvědčení se vydává na základě písemné žádosti zpětného vývozce.
3. V náhradním osvědčení musí být v kolonce vpravo nahoře uveden název prostřednické země, v níž bylo náhradní osvědčení vydáno. V kolonce 4 se uvede poznámka „Replacement certificate“ nebo „Certificat de remplacement“ a datum vydání původního osvědčení o původu zboží a jeho pořadové číslo. V kolonce 1 se uvede jméno zpětného vývozce. V kolonce 2 může být uvedeno jméno konečného příjemce. Veškeré údaje o znovu vyvezených produktech uvedené na původním osvědčení se zapíší do kolonek 3 až 9 a odkazy na fakturu zpětného vývozce se uvedou v kolonce 10.
4. V kolonce 11 musí být uveden úřední záznam celních orgánů, které náhradní osvědčení vydaly. Odpovědnost těchto orgánů se týká pouze vydání náhradního osvědčení. V kolonce 12 se uvede země původu a země určení obsažená v původním osvědčení. Tuto kolonku musí podepsat zpětný vývozce. Zpětný vývozce, který kolonku podepsal v dobré víře, neodpovídá za správnost údajů v původním osvědčení.
5. Celní úřad, který je požádán o provedení operace uvedené v odstavci 1, zaznamená do původního osvědčení hmotnost, čísla a druh odesílaných produktů a pořadová čísla jednoho nebo vce odpovídajících náhradních osvědčení. Původní osvědčení musí tento celní úřad uchovávat po dobu nejméně tří let. K náhradnímu osvědčení může být přiložena fotokopie původního osvědčení.
6. V případě produktů, které využívají celních preferencí na základě odchylky přiznané v souladu s článkem 89, se postup stanovený v tomto článku použije jen tehdy, jsou-li tyto produkty určeny pro Evropskou unii. V případě, že dotyčný produkt získal status původu prostřednictvím regionální kumulace, může být náhradní osvědčení vydáno pouze při zasílání produktů do Norska, Švýcarska nebo Turecka, pokud tyto země uplatňují stejná pravidla regionální kumulace jako Evropská unie.
Článek 97q
1. Produkty, které jsou posílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám nebo se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících, se považují za původní produkty využívající celních preferencí uvedených v článku 66, aniž by bylo třeba předložit osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře, pokud:
a)
tyto produkty
i)
nejsou dováženy za obchodním účelem,
ii)
byly prohlášeny za produkty splňující podmínky nezbytné pro využívání systému;
b)
není pochyb o pravdivosti prohlášení uvedeného v písm. a) bodu ii).
2. Dovoz se nepovažuje za dovoz za obchodním účelem, jsou-li splněny všechny tyto podmínky:
a)
dovoz je příležitostný;
b)
dovoz je tvořen výhradně produkty pro osobní potřebu příjemců nebo cestujících či jejich rodin;
c)
z povahy a množství produktů je zřejmé, že neslouží žádnému obchodnímu účelu.
3. Celková hodnota produktů uvedených v odstavci 2 nesmí u malých zásilek překročit 500 EUR a u produktů nacházejících se v osobních zavazadlech cestujících 1 200 EUR.
Článek 97r
1. Zjištěním drobných rozporů mezi údaji uvedenými v osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo v prohlášení na faktuře a údaji v dokladech, které byly celním orgánům předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu produktů, není zapříčiněna neplatnost osvědčení nebo prohlášení, je-li řádně prokázáno, že se daný doklad vztahuje na předložené produkty.
2. Zjevné formální chyby v osvědčení o původu zboží na tiskopise A, v průvodním osvědčení EUR.1 nebo v prohlášení na faktuře nevedou k odmítnutí dokladů, nejsou-li chyby takové povahy, že vyvolávají pochybnost o správnosti údajů obsažených v těchto dokladech.
Pododdíl 4
Způsoby správní spolupráce
Článek 97s
1. Zvýhodněné země sdělí Komisi názvy a adresy vládních orgánů na svém území příslušných pro vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, vzory otisků razítek, která tyto orgány používají, a názvy a adresy vládních orgánů příslušných ke kontrole osvědčení o původu zboží na tiskopise A a prohlášení na faktuře.
Komise tyto údaje sdělí celním orgánům členských států. Jsou-li tato sdělení činěna formou aktualizace předchozích sdělení, uvede Komise datum začátku platnosti nových razítek v souladu s údaji poskytnutými příslušnými vládními orgány zvýhodněných zemí. Tyto informace jsou důvěrné; má-li však být zboží propuštěno do volného oběhu, mohou dotyčné celní orgány dovolit dovozci nebo jeho řádně pověřenému zástupci, aby se seznámil se vzory otisků razítek.
Zvýhodněné země, které již poskytly informace vyžadované v prvním pododstavci, nemají povinnost tyto informace poskytnout znovu, pokud nedošlo ke změně.
2. Pro účely čl. 97k odst. 4 Komise v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní datum, ke kterému země nebo území přijatá/é nebo znovu přijatá/é jako zvýhodněná země s ohledem na produkty uvedené v nařízení (ES) č. 732/2008 splnila/o povinnosti uvedené v odstavci 1.
3. Komise na žádost příslušných orgánů zvýhodněných zemí zašle zvýhodněným zemím vzory otisků razítek používaných celními orgány členských států pro vydávání průvodních osvědčení EUR.1.
Článek 97t
1. Dodatečné ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A a prohlášení na faktuře se provádí nahodile anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány členských států odůvodněné pochybnosti o pravosti těchto dokladů, o statusu původu dotyčných produktů nebo o splnění jiných povinností stanovených v tomto oddíle.
2. Při podávání žádosti o dodatečné ověření vrátí celní orgány členských států osvědčení o původu zboží na tiskopise A a fakturu, pokud byla předložena, prohlášení na faktuře nebo kopii těchto dokladů příslušným vládním orgánům zvýhodněné země vývozu, a případně uvedou důvody pro tuto žádost. Spolu s žádostí o ověření se zašlou veškeré získané dokumenty a informace nasvědčující, že informace uvedené v dokladu o původu jsou nesprávné.
Jestliže se celní orgány členských států rozhodnou pozastavit uplatňování celních preferencí až do výsledku ověření, nabídne se dovozci pod podmínkou ochranných opatření, která jsou považována za nezbytná, možnost propuštění produktů.
3. Pokud byla podána žádost o dodatečné ověření, musí být ověření provedeno a jeho výsledky sděleny celním orgánům členských států ve lhůtě nejvýše šesti měsíců nebo v případě žádostí zaslaných Norsku, Švýcarsku nebo Turecku za účelem ověření náhradních dokladů o původu vystavených na jejich území na základě osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře vydaného ve zvýhodněné zemi ve lhůtě nejvýše osmi měsíců od data zaslání žádosti. Z výsledků musí být zřejmé, zda se dotyčný doklad o původu vztahuje na skutečně vyvezené produkty a zda lze tyto produkty považovat za produkty pocházející ze zvýhodněné země.
4. V případě osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaných na základě dvoustranné kumulace musí odpověď obsahovat jednu nebo více kopií průvodních osvědčení EUR.1, nebo případně odpovídajících prohlášení na faktuře.
5. Jestliže v případě odůvodněných pochybností po uplynutí šestiměsíční lhůty uvedené v odstavci 3 neobdrží celní orgány odpověď nebo jestliže odpověď neobsahuje údaje, které postačují k určení pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu produktů, zašle se příslušnému orgánu druhé sdělení. Jestliže ve lhůtě čtyř měsíců od data zaslání tohoto druhého sdělení nejsou celním orgánům sděleny výsledky ověření nebo jestliže výsledky neumožňují určit pravost daného dokladu skutečný původ produktů, odmítnou příslušné orgány uplatnit celní preference, s výjimkou existence mimořádných okolností.
6. Pokud ověřovací postup nebo jiné dostupné informace naznačují, že jsou porušována pravidla původu, provede zvýhodněná země vývozu z vlastního podnětu nebo na žádost celních orgánů členských států potřebná šetření nebo přijme vhodná opatření, aby tato šetření byla provedena dostatečně rychle s cílem tyto přestupky odhalit a předcházet jim. Za tím účelem se Komise nebo celní orgány členských států mohou šetření účastnit.
7. Pro účely dodatečného ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A uchovávají vývozci veškeré příslušné doklady prokazující status původu dotčených produktů a příslušné vládní orgány zvýhodněné země vývozu uchovávají kopie osvědčení a rovněž veškeré související vývozní doklady. Tyto doklady se uchovávají po dobu alespoň tří let od konce roku, ve kterém bylo osvědčení o původu na tiskopise A vydáno.
Článek 97u
1. Články 97s a 97t se také použijí mezi zeměmi stejného regionálního sdružení pro účely poskytování informací Komisi nebo celním orgánům členských států a dodatečného ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře vydaných v souladu s pravidly pro regionální kumulaci původu.
2. Pro účely článků 85, 97m a 97p obsahuje dohoda uzavřená mezi Evropskou unií, Norskem, Švýcarskem a Tureckem mimo jiné závazek vzájemně si poskytovat nezbytnou podporu v záležitostech správní spolupráce.
Pro účely čl. 86 odst. 7 a 8 a článku 97k se země, se kterou Evropská unie uzavřela platnou dohodu o volném obchodu a která se zavázala k účasti na rozšířené kumulaci se zvýhodněnou zemí, rovněž zaváže k poskytování podpory v záležitostech správní spolupráce zvýhodněné zemi stejným způsobem, kterým by tuto podporu poskytla celním úřadům členských států v souladu s příslušnými ustanoveními dotyčné dohody o volném obchodu.
Pododdíl 5
Postupy týkající se dvoustranné kumulace
Článek 97v
1. Status původu produktů Evropské unie se prokazuje buď:
a)
předložením průvodního osvědčení EUR.1 podle vzoru uvedeného v příloze 21 nebo
b)
předložením prohlášení na faktuře, jehož znění je uvedeno v příloze 18. Prohlášení na faktuře může vyhotovit kterýkoli vývozce pro zásilky obsahující původní produkty, jejichž celková hodnota nepřekračuje 6 000 EUR, nebo schválený vývozce Evropské unie.
2. Vývozce nebo jím zmocněný zástupce uvede v kolonce 2 průvodního osvědčení EUR.1 slova „GSP beneficiary countries“ a „EU“ nebo „Pays bénéficaires du SPG“ a „UE“.
3. Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A se použijí přiměřeně na průvodní osvědčení EUR.1 a, s výjimkou ustanovení o jejich vydávání, na prohlášení na faktuře.
4. Celní orgány členského státu mohou povolit kterémukoli vývozci (dále jen „schválený vývozce“), který často odesílá produkty pocházející z Evropské unie v rámci dvoustranné kumulace, aby vyhotovoval prohlášení na faktuře bez ohledu na hodnotu dotčených produktů, pokud tento vývozce celním orgánům uspokojivým způsobem poskytne veškeré záruky nezbytné k ověření:
a)
statusu původu produktů a
b)
splnění ostatních podmínek platných v dotyčném členském státě.
5. Celní orgány mohou udělení statusu schváleného vývozce podmínit splněním jakýchkoli podmínek, které považují za vhodné. Celní orgány přidělí schválenému vývozci číslo celního povolení, které se uvádí v prohlášení na faktuře.
6. Celní orgány sledují, jakým způsobem schválený vývozce povolení využívá. Celní orgány mohou povolení kdykoli odejmout.
Mohou povolení odejmout ve všech těchto případech:
a)
schválený vývozce již neskýtá záruky uvedené v odstavci 4;
b)
schválený vývozce nesplňuje podmínky uvedené v odstavci 5;
c)
schválený vývozce jakýmkoli způsobem udělené povolení zneužívá.
7. Schválený vývozce není povinen podepisovat prohlášení na faktuře, jestliže se schválený vývozce celním orgánům písemně zaváže, že přebírá plnou odpovědnost za jakékoli prohlášení na faktuře, které schváleného vývozce identifikuje, jako by je schválený vývozce vlastnoručně podepsal.
Pododdíl 6
Ceuta a Melilla
Článek 97w
Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování dokladů o původu se použijí přiměřeně na produkty vyvážené ze zvýhodněné země do Ceuty a Melilly a na produkty vyvážené z Ceuty a Melilly do zvýhodněné země za účelem dvoustranné kumulace.
Ceuta a Melilla se považují za jediné území.
Španělské celní orgány zajistí použití tohoto oddílu v Ceutě a Melille.“
(3)
V části I hlavě IV kapitole 2 oddíle 2 se před pododdíl 1 vkládá článek 97x, který zní:
„Článek 97x
1. Pro účely tohoto oddílu se použijí tyto definice:
a)
„výrobou“ se rozumí každé opracování nebo zpracování, včetně sestavování;
b)
„materiálem“ se rozumí jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě produktu;
c)
„produktem“ nebo „výrobkem“ se rozumí vyráběný produkt nebo výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;
d)
„zbožím“ se rozumí jak materiál, tak produkty či výrobky;
e)
„celní hodnotou“ se rozumí hodnota určená v souladu s Dohodou o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu (Dohoda Světové obchodní organizace o celní hodnotě) z roku 1994;
f)
„cenou ze závodu“ v seznamu v příloze 15 se rozumí cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu veškerého použitého materiálu po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu.
V případě, že skutečná zaplacená cena neodráží veškeré náklady související s výrobou produktu, které byly skutečně vynaloženy ve zvýhodněné zemi, rozumí se cenou ze závodu součet všech těchto nákladů po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu;
g)
„hodnotou materiálů“ v seznamu v příloze 15 se rozumí celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, nebo není-li známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály v Evropské unii nebo ve zvýhodněné zemi ve smyslu čl. 98 odst. 1. Pokud je třeba určit hodnotu použitých původních materiálů, použije se tento pododstavec přiměřeně;
h)
„kapitolami“, „čísly“ a „položkami“ či „podpoložkami“ se rozumí kapitoly, čísla a položky či podpoložky (čtyř- nebo šestimístné číselné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém;
i)
„zařazením“ se rozumí zařazení produktu nebo materiálu do určitého čísla nebo položky či podpoložky harmonizovaného systému;
j)
„zásilkou“ se rozumí produkty, které:
-
buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo
-
které jsou dopravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury.
2. Pro účely odst. 1 písm. f) může pojem „výrobce“ uvedený v odst. 1 písm. f) prvním pododstavci v případě, kdy bylo poslední opracování nebo zpracování zadáno výrobci, odkazovat na podnik, který subdodavatele zaměstnal.“
(4)
V článku 99 se doplňuje nové písmeno d)a, které zní:
„d)a
produkty z poražených zvířat tam narozených či vylíhnutých a odchovaných;“.
(5)
Ustanovení čl. 101 odst. 1 se mění takto:
a)
písmeno g) se nahrazuje tímto:
„g)
operace barvení nebo ochucování cukru nebo tvarování cukru; částečné nebo úplné mletí krystalového cukru;“;
b)
písmeno m) se nahrazuje tímto:
„m)
prosté mísení produktů, též různých druhů; mísení cukru s jiným materiálem;“;
c)
vkládá se nové písmeno m)a, které zní:
„m)a
prosté přidávání vody nebo ředění, dehydratace nebo denaturace produktů;“.
(6)
Vkládá se nová příloha 13a uvedená v příloze I tohoto nařízení.
(7)
Vkládá se nová příloha 13b uvedená v příloze II tohoto nařízení.
(8)
Vkládá se nová příloha 13c uvedená v příloze III tohoto nařízení.
(9)
Vkládá se nová příloha 13d uvedená v příloze IV tohoto nařízení.
(10)
V příloze 14 v poznámce 1 a 3.1 se výraz „článků 69 a 100“ nahrazuje výrazem „článku 100“.
(11)
Příloha 17 se mění v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
(12)
Příloha 18 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze VI tohoto nařízení.
Článek 2
Zvýhodněné země předloží Komisi závazek v souladu s čl. 68 odst. 3 nařízení (ES) č. 2454/93 ve znění tohoto nařízení a informace požadované článkem 69 uvedeného nařízení alespoň tři měsíce před vlastním použitím systému registrovaných vývozců na jejich území.
Komise nejpozději dne 1. července 2016 a 1. července 2019 přezkoumá stav přípravy zvýhodněných zemí na použití systému registrovaných vývozců. Komise navrhne veškeré nezbytné úpravy.
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2011.
3. S výhradou odstavce 4 tohoto článku se čl. 1 odst. 1, pokud se vztahuje k článkům 68 až 71, 90 až 97i a čl. 97j odst. 2, a čl. 1 odst. 8 a 9 použijí ode dne 1. ledna 2017.
4. Zvýhodněné země, které nejsou schopny provést systém registrovaných vývozců k datu uvedenému v odstavci 3 a které před 1. červencem 2016 podají Komisi písemnou žádost nebo k jejichž systému registrovaných vývozců Komise v souladu s čl. 2 druhým pododstavcem navrhla úpravy, mohou až do dne 1. ledna 2020 i nadále používat ustanovení hlavy IV kapitoly 2 oddílu 1A a příloh 17 a 18 nařízení (ES) č. 2454/93 ve znění tohoto nařízení.
5. Ustanovení čl. 1 odst. 2 se použijí do data stanoveného v odstavci 3 nebo pro zvýhodněné země uvedené v odstavci 4 do data stanoveného v odstavci 4.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. listopadu 2010.
KOMISJONI MÄÄRUS (EL) nr 1063/2010,
18. november 2010,
millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrust (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (1), eriti selle artiklit 247,
ning arvestades järgmist:
(1)
Nõukogu 22. juuli 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 732/2008, millega kohaldatakse üldiste tariifsete soodustuste kava ajavahemikus 1. jaanuarist 2009 kuni 31. detsembrini 2011 ja millega muudetakse määrusi (EÜ) nr 552/97, (EÜ) nr 1933/2006 ja komisjoni määrusi (EÜ) nr 1100/2006 ja (EÜ) nr 964/2007 (2), teeb Euroopa Liit arengumaadele kaubandussoodustusi üldiste tariifsete soodustuste kava (edaspidi „GSP” või „kava”) raames. Kooskõlas kõnealuse määruse artikli 5 lõikega 2 on päritolureeglid päritolustaatusega toodete mõiste määratluse ning sellega seotud protseduuride ja halduskoostöö meetodite kohta sätestatud komisjoni määruses (EMÜ) nr 2454/93 (3).
(2)
Pärast komisjoni 18. detsembri 2003. aasta sooduskaubanduse korra päritolureeglite kohta käiva rohelise raamatu (4) ilmumisega alanud ulatuslikku debatti võttis komisjon 16. märtsil 2005. aastal vastu teatise „Sooduskaubanduse korra päritolureeglid - tulevikuorientiirid” (5) (edaspidi „teatis”). Kõnealuses teatises on esitatud uus lähenemisviis Euroopa Liitu hõlmavate kõigi sooduskaubanduse kordade, eriti arengut toetavate selliste kordade nagu GSP päritolureeglitele.
(3)
Doha arengukava läbirääkimistega seoses on tunnistatud vajadust integreerida arenguriigid paremini maailmamajandusse, eelkõige parandades juurdepääsu arenenud riikide turgudele.
Seepärast tuleks sooduspäritolureegleid lihtsustada ja muuta neid vajaduse korral vähem rangeks nii, et soodustatud riigi toodete puhul oleks antud soodustustest ka tegelikult võimalik kasu saada.
(4)
Selleks et tagada, et soodustustest saaksid kasu need, kes neid ka tegelikult vajavad, ja et kaitsta Euroopa Liidu omavahendeid, peaks sooduspäritolureeglite muutmine hõlmama ka nende haldamise menetluse kohandamist.
(5)
Komisjoni koostatud käesoleva määruse mõjuhinnang näitab, et GSP päritolureeglid on liiga keerulised ja piiravad. Peale selle näitab mõjuhinnang, et antud soodustusi kasutatakse teatavate toodete puhul vähe, eriti nende toodete puhul, millest huvituvad kõige rohkem vähim arenenud riigid, ning et selle üheks põhjuseks on päritolureeglid.
(6)
Mõjuhinnang näitas, et reegleid saaks lihtsustada ja muuta arengut toetavamaks nii, et kehtestatakse üksainus kriteerium, mida kohaldatakse kõigi selliste toodete päritolu määramisel, mis ei ole täielikult saadud soodustatud riigis, võttes aluseks soodustatud riigis loodud lisandväärtuse ja kehtestades nõude järgida piisavat töötlemiskünnist. Siiski ei näidanud see, et lihtsustamiseks või arengu toetamiseks oleks hädavajalik kasutada ühteainsat meetodit. Peale selle näitab sidusrühmadelt saadud tagasiside, et lisandväärtuse kriteerium ei ole mitme sektori (sealhulgas põllumajandustoodete ja töödeldud põllumajandustoodete, kalandustoodete, kemikaalide, metallide, tekstiilide, riiete ja jalanõude) puhul kas sobiv või seda ei tuleks ainsa kriteeriumina kasutada. Seega tuleks kõnealuste sektorite puhul kasutada lisandväärtuse kriteeriumi asemel või selle alternatiivina muid lihtsaid kriteeriume, millest ettevõtjatel on lihtne aru saada ja mida haldusasutustel on lihtne kontrollida. Sellised muud kriteeriumid hõlmavad päritolustaatuseta materjalide suurimat lubatud sisaldust; tariifirubriigi või -alamrubriigi muutmist; konkreetset töö- või töötlemistoimingut; ning soodustatud riigis täielikult saadud materjalide kasutamist. Siiski peaks lihtsustamise huvides olema erinevaid reegleid võimalikult vähe. Seepärast peaksid päritolureeglid võimalikult suures ulatuses olema sektori-, mitte tootepõhised.
(7)
Päritolureeglid peaksid kajastama konkreetsete sektorite erijooni, kuid samas võimaldama soodustatud riikidel ka tegelikkuses saada kasu tariifsest sooduskohtlemisest. Võimaluse korral peaksid reeglid kajastama lisaks ka soodustatud riikide eri tööstusvõimsust. Selleks et soodustada vähim arenenud riikide tööstuslikku arengut, peaks päritolustaatuseta materjalide suurima lubatud sisalduse põhimõtte järgimisel kehtima selliste materjalide suhtes võimalikult kõrge piirmäär, kuid siiski tuleks tagada, et nendes riikides tehtavad toimingud on tegelikult vajalikud ja majanduslikult põhjendatud. Reegel, mille kohaselt sooduspäritoluta materjalide suurim lubatud sisaldus on 70 %, või muu reegel, millega antakse vähim arenenud riikidest pärit toodete puhul samaväärseid soodustusi, peaks aitama suurendada nende riikide eksporti.
(8)
Selleks et teha kindlaks, kas soodustatud riigis tehtav töö või töötlemine on tegelikult vajalik ja majanduslikult põhjendatud toiming, mis annab asjaomasele riigile reaalset majanduslikku kasu, on asjakohane koostada loend ebapiisavatest töö- või töötlemistoimingutest, mis ei anna mitte kunagi päritolustaatust. See loend võib olla üldiselt sama nagu seni kehtinud loend. Siiski tuleks sellesse teha teatavaid muudatusi. Näiteks selleks, et vältida kaubanduslikku pettetoimingut ja konkurentsi moonutamist suhkruturul ning võtta arvesse muude sooduskaubanduse kordade raames juba vastu võetud päritolureegleid, tuleks kehtestada uus reegel, millega välistatakse suhkru segamine mistahes ainega.
(9)
Nendes sektorites, kus lisandväärtuse kriteeriumi praegu ei kohaldata, tuleks võimaldada teatavat paindlikkust ja lubada reeglitele mittevastavaid materjale kasutada piiratud ulatuses. Siiski tuleks sellise kasutuse ulatust selgitada selliste toodete puhul, mida valmistatakse soodustatud riigis täielikult saadud materjalidest. Selleks et lubada suuremat paindlikkust materjalide hankimisel, tuleks lisaks suurendada kõnealuste materjalide lubatud osakaalu (v.a teatavate tundlike toodete puhul) 10 %-lt 15 %-le toote tehasehinnast. Sellised tundlikud tooted hõlmavad tooteid, mis kuuluvad harmoneeritud süsteemi gruppidesse 2 ja 4-24 ja muid tooteid kui grupi 16 kohaseid töödeldud kalandustooteid, mille puhul tundub olevat sobilikum kasutada massina väljendatud lubatud hälbeid, ning harmoneeritud süsteemi gruppidesse 50-63 kuuluvaid tooteid, mille suhtes tuleks endiselt kohaldada konkreetseid lubatud hälbeid, mis põhinevad kas massil või väärtusel, sõltuvalt juhtumist ja tootest.
(10)
Päritolu kumulatsioon on oluline lihtsustamisvahend, mis võimaldab identsete päritolureeglitega riikidel teha koostööd, et valmistada tooteid, mille suhtes kohaldatakse tariifset sooduskohtlemist. Piirkondliku kumulatsiooni (sellist liiki kumulatsioon, mis hõlmab praegu kolme piirkondlikku riikide rühma) kehtivad tingimused on osutunud keeruliseks ja liiga rangeks. Seepärast tuleks neid lihtsustada ja muuta vähem rangeks, tühistades väärtuse põhimõtte. Lisaks tuleks säilitada kumulatsiooni võimalused samasse piirkondlikku rühma kuuluvate riikide vahel, hoolimata sellest, et mõnel juhul eristatakse käesoleva määrusega vähim arenenud riikide ja muude soodustatud riikide suhtes kehtivaid päritolureegleid. Sellist kumulatsiooni tuleks lubada üksnes tingimusel, et kui teisele samasse rühma kuuluvale riigile saadetakse piirkondliku kumulatsiooni saamise eesmärgil materjale, kohaldab iga riik päritolureeglit, mida kohaldatakse tema ja Euroopa Liidu kaubandussuhete suhtes. Selleks et vältida kaubanduse moonutamist eri tariifsete soodustusega riikide vahel, tuleks kehtestada säte, millega nähakse ette, et teatavate tundlike toodete suhtes piirkondlikku kumulatsiooni ei kohaldata.
(11)
Oma teatises märkis komisjon, et ta on valmis kaaluma kõiki taotlusi uute, ühinenud või suuremate rühmade moodustamiseks, tingimusel et riikide majandused täiendavad üksteist ja võetakse arvesse erinevusi riikide suhtes kohaldatavate sooduskordade vahel ja sellega seotud tollimaksust kõrvalehoidumise ohtu ning et päritolu haldamiseks ja kontrollimiseks teha tuleva halduskoostöö jaoks on loodud vajalikud organisatsioonid ja menetlused. Seepärast tuleks kehtestada säte, millega nähakse ette nõutavatele tingimustele vastavate piirkondliku kumulatsiooni I ja III rühma kuuluvate riikide vaheline päritolu kumulatsioon. Mercosuri taotlusel tuleks luua piirkondliku kumulatsiooni uus IV rühm, kuhu kuuluksid Argentina, Brasiilia, Paraguay ja Uruguay. Kõnealuste riikide vahelise piirkondliku kumulatsiooni kohaldamine peaks sõltuma vajalike tingimuste täitmisest.
(12)
Soodustatud riikidel peaks olema võimalik saada täiendavat kasu kumulatsioonist riikidega, kes on ELi vabakaubanduslepingute partnerriigid. See uut liiki kumulatsioon ehk laiendatud kumulatsioon peaks olema ühesuunaline, mis tähendab, et sellega tuleks lubada materjalide kasutamist üksnes soodustatud riikides ning kumulatsiooni tuleks lubada kohaldada pärast asjaomase soodustatud riigi esitatud taotluse põhjalikku kaalumist. Gruppidesse 1-24 kuuluvate toodete suhtes ei tuleks seda liiki kumulatsiooni kõnealuste toodete tundlikkuse tõttu kohaldada.
(13)
Soodustatud riikidel on alates 2001. aastast lubatud kasutada päritolu kumulatsiooni selliste kaupade suhtes, mis kuuluvad harmoneeritud süsteemi gruppidesse 25-97 ning mis on pärit Norrast või Šveitsist. Sellise kumulatsiooni kohaldamist tuleks endiselt lubada ning seda tuleks laiendada Türgile, tingimusel et Norra, Šveits ja Türgi kohaldavad sama päritolu mõiste määratlust nagu Euroopa Liit ning kohtlevad vastastikku võrdväärselt Euroopa Liidust pärit materjalidest valmistatud imporditud tooteid. Selleks peaksid osalised sõlmima kirjavahetuse teel või mis tahes muul sobival viisil lepingu, milles neil tuleks muu hulgas võtta kohustus teha liikmesriikide ja üksteisega vajalikku halduskoostööd.
(14)
Piirkondlikku kumulatsiooni ei tuleks kohaldada teatavate selliste materjalide suhtes, mille puhul Euroopa Liidus kehtiv tariifne soodustus ei ole kõigi kumulatsioonis osalevate riikide puhul sama ning Euroopa Liitu eksporditavate materjalide puhul oleks tänu kumulatsioonile tariifne kohtlemine soodsam kui siis, kui toimuks vahetu eksport Euroopa Liitu. Kui selliseid olukordi ei lahendata nii, et teatavate materjalide suhtes ei kohaldata piirkondlikku kumulatsiooni, võiks see põhjustada kaubanduseeskirjadest kõrvalehoidmist või kaubanduse moonutamist, kuna Euroopa Liitu eksporditaks kaupu üksnes riikidest, kelle suhtes kohaldatakse kõige soodsamat tariifset soodustust.
(15)
Loend materjalidest, mille suhtes ei kohaldata piirkondlikku kumulatsiooni, esitatakse eraldi lisas. Kõnealust lisa võib muuta mitte ainult siis, kui tekivad uued sellised olukorrad, vaid ka selleks, et hõlmata juhtumid, mille puhul selline olukord võiks tekkida, kui kumulatsiooni rakendatakse piirkondliku kumulatsiooni I ja III rühmadesse kuuluvate riikide vahel.
Piirkondliku kumulatsiooni I ja III rühmadesse kuuluvate riikide vahelist kumulatsiooni ja laiendatud kumulatsiooni tuleks kohaldada konkreetsetel tingimustel, mille täitmist peaks komisjon kontrollima enne, kui ta lubab komiteemenetluse kohaselt ja asjakohaseid kaalutlusi arvesse võttes kumulatsiooni kohaldada. Samadel põhjustel peaks komisjonil olema igal ajal võimalik keelata sellist liiki kumulatsiooni kasutamine, kui kõnealuse kumulatsiooni kasutamiseks on luba juba antud, kuid seejärel tehakse kindlaks, et kumulatsiooni kohaldamine ei vasta enam tingimustele või et sellel on lubamatud tagajärjed, näiteks kaubanduse moonutamine või tollimaksust kõrvalehoidmine.
(16)
Kehtivate päritolureeglite teatavad sätted, mis hõlmavad väljaspool oma territoriaalvett kala püüdvaid kalalaevu, on ebaproportsionaalselt keerulised ning neid on seetõttu raske rakendada ja kontrollida. Seetõttu tuleks neid lihtsustada.
Praeguste reeglite kohaselt tuleb esitada tõendid kauba otseveo kohta Euroopa Liidu, mida on tihti raske hankida. Selle nõude tõttu ei saada mõnede kehtiva päritolutõendiga kaupade puhul soodustusest tegelikkuses kasu. Seepärast on asjakohane kehtestada uus, lihtsam ja paindlikum reegel, mille kohaselt Euroopa Liitu vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni alusel tollile esitatud kaubad peavad olema needsamad, mis soodustatud riigist eksporditi, ning neid ei ole teel mingil moel muudetud ega töödeldud.
(17)
Praegu kinnitavad toodete päritolu soodustatud riikide ametiasutused ja kui deklareeritud päritolu osutub valeks, ei tule importijatel tihti tollimaksu maksta, sest nad tegutsesid heas usus ning vea põhjustasid pädevad asutused. Selle tulemusel ei maksta Euroopa Liidu omavahenditesse tulu ja see koormab Euroopa Liidu maksumaksjaid. Kuna eksportijatel on kõige rohkem teavet oma toodete päritolu kohta, on asjakohane nõuda, et eksportijad esitavad vahetult oma klientidele päritolukinnituse.
(18)
Eksportijad peaksid end registreerima soodustatud riikide pädevate asutuste juures, et hõlbustada sihipäraste ekspordijärgsete kontrollide tegemist. Selleks peaks iga soodustatud riik looma registreeritud ettevõtjate elektroonilise registri, mille sisu asjaomase soodustatud riigi pädev valitsusasutus edastab komisjonile. Selle alusel peaks komisjon looma registreeritud eksportijate keskse andmebaasi, millest saavad kasu Euroopa Liidu haldusasutused ja ettevõtjad ning mille abil ettevõtjad saaksid enne kaupade vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni esitamist kontrollida, kas nende kaupade tarnija on asjaomase soodustatud riigi registreeritud eksportija. Samuti peaksid Euroopa Liidu ettevõtjad, kes ekspordivad kaupu kahepoolse päritolu kumulatsiooni alusel, ennast registreerima liikmesriikide pädevate asutuste juures.
(19)
Selleks et suurendada läbipaistvust ja huvitatud isikute kasutada oleva teabe hulka, tuleks avaldada eksportijate numbrid ja mittekonfidentsiaalsed registreerimisandmed, et võimaldada osalistel nendega tutvuda. Andmeid tuleks avaldamise tagajärgi arvestades avaldada üksnes juhul, kui eksportija on vabatahtlikult andnud selleks eelnevalt konkreetse ja teadliku kirjaliku nõusoleku.
(20)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiviga 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (6) reguleeritakse isikuandmete töötlemist liikmesriikides. Vajaduse korral tuleks käesolevas määruses selgitada või täiendada direktiivis 95/46/EÜ sätestatud põhimõtteid.
(21)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 45/2001 (üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta) (7) reguleeritakse isikuandmete töötlemist, mida teostab komisjon. Määruses (EÜ) nr 45/2001 sätestatud põhimõtteid tuleks käesolevas määruses vajaduse korral selgitada või täiendada.
(22)
Vastavalt direktiivi 95/46/EÜ artiklile 28 peaksid liikmesriikide järelevalveasutused jälgima, et isikuandmeid töödeldakse liikmesriikides õiguspäraselt, ning määruse (EÜ) nr 45/2001 artikli 46 kohaselt peaks Euroopa andmekaitseinspektor jälgima Euroopa Liidu institutsioonide ja organite tegevust seoses isikuandmete kaitsega. Euroopa andmekaitseinspektor ja järelevalveasutused peaksid oma pädevuse piires tegema aktiivselt koostööd ja tagama, et käesoleva määruse alusel toimuva andmetöötluse suhtes kohaldatakse kooskõlastatud järelevalvet.
(23)
Registreeritud eksportijate süsteemi kehtestamisel tuleks arvesse võtta soodustatud riikide suutlikkust luua registreerimissüsteem ja seda hallata ning komisjoni suutikkust luua vajalik keskne andmebaas. Selleks peab komisjon kehtestama nõuded süsteemi kasutajatele ja koostama tehnilised kirjeldused. Kui keskse andmebaasi üksikasjalik ülesehitus on paigas, hinnatakse registreeritud eksportijate süsteemi täpset mõju, eelkõige seoses andmetele juurdepääsu ja andmekaitsega, ning vajaduse korral kohandatakse asjakohaseid sätteid. Seepärast tuleks süsteemi rakendamine lükata edasi 1. jaanuarini 2017, et jääks aega arendamisetapi ellurakendamiseks siis, kui kasutajate vajadused on kindlaks tehtud ja on koostatud tehnilised kirjeldused ning tehtud võimalikud õiguslikud kohandused tulenevalt süsteemi kasutajate vajadustest ja tehnilistest kirjeldustest ning nende mõjust andmekaitsele. Lisaks tuleks ette näha täiendav kolme aasta pikkune periood nende riikide jaoks, kellel ei ole võimalik sellest tähtpäevast kinni pidada.
Kuni 2017. aastani ja pärast seda tuleks sätestada seni kohaldatud sätetel põhinevad halduskoostöö menetlust ja meetodeid käsitlevad üleminekureeglid nende soodustatud riikide jaoks, kellel ei ole uut süsteemi võimalik kohaldada. Eelkõige tuleks kõnealuste üleminekureeglitega ette näha, et asjaomase riigi pädevad asutused väljastavad päritolutõendi. Lisaks tuleks kehtivaid reegleid selguse huvides täiustada ja viia nende ülesehitus vastavusse reeglitega, mida hakatakse kohaldama siis, kui registreeritud eksportijate süsteem toimib, et eelkõige teha selgelt vahet üldpõhimõtetel, soodustatud riigi ekspordiprotseduuridel, kaupade Euroopa Liitu vabasse ringlusse lubamise protseduuridel ning halduskoostöö meetoditel. Samal ajal tuleks päritolusertifikaadi vormi A ajakohastada, eelkõige tuleks asendada vormiga seotud märkused kõnealuste märkuste 2007. aasta versiooniga, kuna selles versioonis võetakse arvesse ELi viimast laienemist ja seega sisaldab see ajakohastatud loendit riikidest, kes aktsepteerivad GSP vormi A.
(24)
Kavas osalemise tingimuseks peaks olema see, et soodustatud riigid loovad kava tõhusat haldamist võimaldavad haldusstruktuurid ja hooldavad neid ning võtavad kohustuse pakkuda vajalikku tuge, kui komisjon esitab taotluse kava nõuetekohase haldamise järgimiseks. Eelkõige on vaja luua Euroopa Liidu ja soodustatud riikide ametiasutuste vahelise halduskoostöö süsteem, mille raames toimub päritolu kontrollimine. Samal ajal tuleks selgelt sätestada eksportijate vastutus päritolu deklareerimisel ja haldusasutuste roll süsteemi haldamisel. Tuleks täpsustada päritolukinnituste sisu ja ka see, millisel juhul Euroopa Liidu tolliasutused võivad kinnituse aktsepteerimisest keelduda või saata selle kontrollimiseks.
(25)
Piisavate töö- või töötlemistoimingute määratlused ja loend on praeguse sätte kohaselt ühised GSP ja selliste tariifsete soodusmeetmete puhul, mille Euroopa Liit on ühepoolselt vastu võtnud seoses teatavate riikide või territooriumidega. Kuna nende viimasena nimetatud kordade päritolureegleid reformitakse üksnes hilisemas etapis, tuleks nende suhtes endiselt kohaldada kehtivaid sätteid. Selleks et tagada GSP päritolureeglite ja teiste ühepoolsete sooduskaubanduse kordade kooskõla, on siiski asjakohane viia teistes ühepoolsetes kordades sätestatud täielikult saadud või toodetud toodete määratlus ning ebapiisavate töö- või töötlemistoimingute loend kooskõlla GSP päritolureeglites sätestatuga.
(26)
Seepärast tuleks määrust (EMÜ) nr 2454/93 vastavalt muuta.
(27)
Komisjoni määrustega (EÜ) nr 1613/2000 (8), (EÜ) nr 1614/2000 (9) ja (EÜ) nr 1615/2000 (10) on komisjon teinud GSP päritolureeglitest erandi teatavate Laosest, Kambodžast ja Nepalist pärit tekstiiltoodete puhul 31. detsembrini 2010. Käesoleva määrusega kehtestatavad päritolureeglid on lihtsamad ja arengut toetavamad, mistõttu kaob vajadus kõnealuste erandite jätkuva kohaldamise järele.
(28)
Käesoleva määrusega ette nähtud meetmed on kooskõlas tolliseadustiku komitee arvamusega,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määrust (EMÜ) nr 2454/93 muudetakse järgmiselt.
(1)
I osa IV jaotise 2. peatüki artiklid 66-97 asendatakse järgmisega:
„1. Jagu
Üldine soodustuste süsteem
1. Alajagu
Üldsätted
Artikkel 66
Käesolevas jaos sätestatakse päritolustaatusega toodete mõiste määratlust ning sellega seotud protseduure ja halduskoostöö meetodeid käsitlevad reeglid, mida rakendatakse seoses määruse (EÜ) nr 732/2008 (11) kohase üldiste tariifsete soodustuste kavaga (GSP), mille raames Euroopa Liit teeb arengumaadele soodustusi (edaspidi „kava”).
Artikkel 67
1. Käesolevas jaos ning käesoleva peatüki 1A jaos kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „soodustatud riik”- määruses (EÜ) nr 732/2008 loetletud riik või territoorium; mõiste „soodustatud riik” hõlmab ka asjaomase riigi või territooriumi territoriaalmerd Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooni (Montego Bay 10. detsembri 1982. aasta konventsioon) tähenduses ega tohi selle piire ületada;
b) „valmistamine”- iga liiki töö või töötlemine, kaasa arvatud komplekteerimine;
c) „materjal”- koostisosa, toormaterjal, komponent või osa jne, mida on toote valmistamisel kasutatud;
d) „toode”- valmistatav toode, isegi kui see on ette nähtud hiljem mõnes teises valmistamistoimingus kasutamiseks;
e) „kaup”- nii materjalid kui ka tooted;
f) „kahepoolne kumulatsioon”- süsteem, mis võimaldab käesoleva määruse kohaselt Euroopa Liidust pärit tooteid käsitada soodustatud riigis päritolustaatusega materjalina, kui neid töödeldakse kõnealuses soodustatud riigis edasi või kasutatakse seal tootes;
g) „kumulatsioon Norra, Šveitsi või Türgiga”- süsteem, mis võimaldab Norrast, Šveitsist või Türgist pärit tooteid käsitada soodustatud riigis päritolustaatusega materjalina, kui neid töödeldakse kõnealuses soodustatud riigis edasi või kasutatakse seal tootes ja imporditakse Euroopa Liitu;
h) „piirkondlik kumulatsioon”- süsteem, mille alusel käsitatakse tooteid, mis käesoleva määruse kohaselt on pärit ühte piirkondlikku rühma kuuluvast riigist, sama piirkondlikku rühma kuuluvast teisest riigist pärit materjalina (või teise piirkondlikku rühma kuuluvast riigist pärit materjalina, kui rühmadevaheline kumulatsioon on võimalik), kui neid töödeldakse edasi või kasutatakse seal valmistatud tootes;
i) „laiendatud kumulatsioon”- süsteem, mille kohaselt käsitatakse teatavaid materjale, mis on pärit riigist, millega Euroopa Liidul on vabakaubandusleping kooskõlas kehtiva üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) artikliga XXIV, asjaomasest soodustatud riigist pärit materjalina, tingimusel et komisjon lubab soodustatud riigi taotlusel kumulatsiooni kasutada ja et materjale töödeldakse kõnealuses riigis edasi või kasutatakse seal valmistatud tootes;
j) „samaväärsed materjalid”- sama liiki ja sama kaubandusliku kvaliteediga materjalid, millel on samad tehnilised ja füüsilised omadused ja mida ei ole võimalik üksteisest eristada, kui neid on valmistootes kasutatud;
k) „piirkondlik rühm”- selliste riikide rühm, mille vahel kohaldatakse piirkondlikku kumulatsiooni;
l) „tolliväärtus”- kooskõlas 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe VII artikli rakendamise lepinguga (WTO leping tolliväärtuse määramise kohta) määratud tolliväärtus;
m) „materjalide väärtus”- lisas 13a esitatud loendis nimetatud, päritolustaatuseta materjalide tolliväärtus importimise ajal või, kui see ei ole teada ja seda ei ole võimalik kindlaks teha, siis esimene tuvastatav hind, mida nende materjalide eest makstakse soodustatud riigis. Kui on vaja kindlaks määrata valmistamiseks kasutatavate päritolustaatusega materjalide väärtus, kohaldatakse käesolevat punkti mutatis mutandis;
n) „tehasehind”- hind, mida makstakse tehases toote eest tootjale, kelle ettevõttes toimub viimane töö või töötlus, tingimusel et hind sisaldab kõikide kasutatud materjalide väärtust ja kõiki selle tootmisega seotud kulusid ning sellest on maha arvatud kõik siseriiklikud maksud, mis makstakse tagasi või mida võib tagasi maksta saadud toote ekspordil;
Kui tegelikult makstud hind ei kajasta kõiki soodustatud riigis selle tootmisega seotud kulusid, sisaldab teheasehind kõiki kõnealuseid kulusid, millest on maha arvatud siseriiklikud maksud, mis makstakse tagasi või mida võib tagasi maksta saadud toote eksportimisel;
o) „päritolustaatuseta materjalide suurim lubatud sisaldus”- päritolustaatuseta materjalide suurim sisaldus, mis on lubatud, et valmistamist saaks käsitada piisava töö või töötlemisena, mis annab tootele päritolustaatuse. Seda võib väljendada toote tehasehinna protsendina või konkreetsetesse gruppidesse, gruppi, rubriiki või alamrubriiki kuuluvate kasutatud materjalide netomassi protsendina;
p) „netomass”- kauba enda mass ilma pakkematerjalita ja mis tahes pakenditeta;
q) „grupid”, „rubriigid” ja „alamrubriigid”- grupid, rubriigid ja alamrubriigid (nelja- või kuuekohalised koodid), mida on kasutatud harmoneeritud süsteemi nomenklatuuris ja mida on muudetud vastavalt Tollikoostöö Nõukogu 26. juuni 2004. aasta soovitusele;
r) „klassifitseeritud”- osutab toote või materjali klassifitseerimisele harmoneeritud süsteemi teatavasse rubriiki või alamrubriiki;
s) „kaubasaadetis”- tooted, mis
-
saadetakse samaaegselt ühelt eksportijalt ühele kaubasaajale või
-
saadetakse eksportijalt kaubasaajale üheainsa veodokumendi alusel või selle dokumendi puudumisel üheainsa kaubaarve alusel;
t) „eksportija”- isik, kes ekspordib kaubad Euroopa Liitu või soodustatud riiki ja kes suudab kaupade päritolu tõendada, olenemata sellest, kas ta on tootja või mitte ja kas ta ise täidab ekspordi tolliformaalsusi või mitte;
u) „registreeritud eksportija”- eksportija, kes on registreeritud asjaomase soodustatud riigi pädevate asutuste juures, et koostada kava alusel eksportimiseks vajalikke päritolukinnitusi;
v) „päritolukinnitus”- eksportija koostatud kinnitus, mis näitab, et sellega hõlmatud tooted vastavad kava päritolureeglitele, et kaupade Euroopa Liidus vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni esitav isik saaks taotleda tariifset sooduskohtlemist või et soodustatud riigi ettevõtja, kes impordib materjale edasiseks töötlemiseks kumulatsioonireeglite alusel, saaks tõendada kõnealuste kaupade päritolustaatust.
2. Lõike 1 punktis n võib lõike 1 punkti n esimeses lõigus osutatud mõiste „valmistaja” tähendada alltöövõtja palganud ettevõtjat, kui viimase töö või töötluse on valmistaja teinud alltöövõtuna;
Artikkel 68
1. Selleks et tagada kava nõuetekohane kohaldamine, võtavad soodustatud riigid kohustuse:
a)
luua oma riigis käesolevas jaos sätestatud reeglite ja menetluse rakendamiseks ja haldamiseks vajalikud haldusstruktuurid ja -süsteemid, sealhulgas vajaduse korral kumulatsiooni kohaldamiseks vajaliku korra, ning haldavad neid;
b)
tagada, et nende pädevad asutused teevad koostööd komisjoniga ja liikmesriikide tolliasutustega.
2. Lõike 1 punktis b osutatud koostöö hõlmab järgmist:
a)
komisjoni taotlusel tema igakülgne toetamine, et komisjon saaks jälgida, kas kava hallatakse asjaomases riigis nõuetekohaselt, mis hõlmab ka komisjoni või liikmesriikide tolliasutuste kohapealsed kontrollkäike;
b)
ilma et see piiraks artiklite 97g ja 97h kohaldamist, toodete päritolustaatuse ja muude käesolevas jaos sätestatud tingimuste täitmise kontrollimine, mis hõlmab ka kohapealseid kontrollkäike, kui komisjon või liikmesriikide tolliasutused seda päritoluga seotud uurimiste käigus taotlevad;
3. Soodustatud riigid teavitavad komisjoni lõikes 1 osutatud tegevusest.
Artikkel 69
1. Soodustatud riigid teatavad komisjonile oma riigi territooriumil asuvate selliste ametiasutuste nimed ja aadressid, kes kuuluvad:
a)
asjaomase riigi valitsusasutuste alla või tegutsevad valitsuse volitusel ning kellel on õigus eksportijaid registreerida ja neid registreeritud eksportijate registrist kõrvaldada;
b)
asjaomase riigi valitsusasutuste alla ning kellel on õigus toetada komisjoni ja liikmesriikide tolliasutusi halduskoostöö tegemisel, nagu on ette nähtud käesolevas jaos.
2. Soodustatud riigid teatavad komisjonile kohe lõike 1 kohaselt esitatava teabe muutumisest.
3. Komisjon loob registreeritud eksportijate elektroonilise andmebaasi, mis põhineb soodustatud riikide valitsusasutuste ja liikmesriikide tolliasutuste esitatud teabel.
Üksnes komisjonil on juurdepääs kõnealusele andmebaasile ja selles sisalduvale teabele. Esimeses lõigus nimetatud ametiasutused tagavad, et komisjonile esitatakse ajakohastatud, terviklikku ja täpset teavet.
Esimeses lõigus osutatud andmebaasis hoitavad andmed avalikustatakse internetis, v.a artikli 92 kohase registreeritud eksportijaks saamise taotluse lahtris 2 ja 3 sisalduv konfidentsiaalne teave.
Isikuandmed, mida töödeldakse esimeses lõigus osutatud andmebaasis ja mida liikmesriigid töötlevad käesoleva jao kohaselt, edastatakse või tehakse kolmandatele riikidele või rahvusvahelistele organisatsioonidele kättesaadavaks üksnes kooskõlas määruse (EÜ) nr 45/2001 artikliga 9.
4. Käesolev määrus ei mõjuta ühenduse ja siseriiklike õigusaktidega ette nähtud üksikisikute kaitset isikuandmete töötlemisel ning eelkõige ei muuda see liikmesriikide kohustusi seoses isikuandmete töötlemisega direktiivi 95/46/EÜ alusel ega Euroopa Liidu institutsioonide ja asutuste kohustusi seoses isikuandmete töötlemisega määruse (EÜ) nr 45/2001 alusel.
Eksportijate identifitseerimis- ja registreerimisandmeid, mis on sätestatud lisa 13c punktides 1, 3 (tegevuse kirjeldus), 4 ja 5, võib komisjon internetis avaldada ainult juhul, kui nad on vabatahtlikult andnud selleks konkreetse ja teadliku kirjaliku nõusoleku.
Eksportijatele esitatakse määruse (EÜ) nr 45/2001 artiklis 11 sätestatud teave.
Isikute õigusi seoses lisas 13c loetletud selliste registreerimisandmetega, mida töödeldakse riikide andmesüsteemides, kasutatakse vastavalt selle liikmesriigi seadusele, kes need isikuandmed talletas vastavalt direktiivi 95/46/EÜ rakendamiseks vastu võetud õigusaktidele.
Isikute õigusi seoses isikuandmete töötlemisega lõikes 3 osutatud keskandmebaasis kasutatakse kooskõlas määrusega (EÜ) nr 45/2001.
Andmekaitsega tegelevad liikmesriikide järelevalveasutused ja Euroopa Andmekaitseinspektor teevad oma pädevuse piirides aktiivset koostööd ning tagavad lõikes 3 osutatud andmebaasi koordineeritud järelevalve.
Artikkel 70
1. Komisjon avaldab Euroopa Liidu Teatajas (C-seerias) soodustatud riikide loendi ja kuupäeva alates millest nad vastavad artiklites 68 ja 69 nimetatud tingimustele. Komisjon ajakohastab seda loendit, kui uus soodustatud riik täidab kõnealused tingimused.
2. Käesoleva jao tähenduses soodustatud riigist pärit toodete puhul on võimalik saada Euroopa Liidus vabasse ringlusse lubamisel kava alusel soodustust üksnes tingimusel, et tooted eksporditi lõikes 1 osutatud loendis nimetatud kuupäeval või pärast seda.
3. Soodustatud riik vastab artiklite 68 ja 69 kohastele tingimustele kuupäeval, mil ta esitab teabe artikli 68 lõikes 1 osutatud kohustuse kohta ja artikli 69 lõikes 1 osutatud teatise.
Artikkel 71
Kui soodustatud riigi pädevad asutused ei täida artikli 68 lõikes 1, artikli 69 lõikes 2, artiklites 91, 92, 93 või 97g sätestatud nõudeid või kalduvad korduvalt kõrvale artikli 97h lõike 2 nõuetest, võidakse kava alusel asjaomasele riigile soodustuste andmine ajutiselt peatada kooskõlas määruse (EÜ) nr 732/2008 artikliga 16.
2. Alajagu
Päritolustaatusega toodete mõiste määratlus
Artikkel 72
Järgmisi tooteid käsitatakse soodustatud riigist pärit toodetena:
a)
täielikult asjaomases riigis artikli 75 tähenduses saadud või toodetud tooted;
b)
asjaomases riigis saadud tooted, milles on kasutatud materjale, mis ei ole täielikult seal saadud või toodetud, tingimusel et need on läbinud piisava töö või töötluse artikli 76 tähenduses.
Artikkel 73
1. Käesoleva alajao kohased päritolustaatuse saamise tingimused tuleb täita asjaomases soodustatud riigis.
2. Kui soodustatud riigist mõnda teise riiki eksporditud päritolustaatusega tooted saadetakse tagasi, käsitatakse neid päritolustaatuseta toodetena, kui pädevatele asutustele ei saa tõendada, et:
a)
tagasitoodud tooted on needsamad, mis eksporditi ja
b)
need ei ole kõnealuses riigis või eksportimise ajal läbinud ühtegi muud toimingut peale nende, mis on vajalikud kaupade seisundi säilitamiseks.
Artikkel 74
1. Euroopa Liitu vabasse ringlusse lubamiseks deklareeritud tooted on needsamad tooted, mis eksporditi sellest soodustatud riigist, kust nad pärinevad. Tooteid ei ole enne nende vabasse ringlusse lubamiseks deklareerimist muudetud ega muundatud ning nad ei ole läbinud ühtegi muud toimingut kui need, mida on vaja nende seisundi säilitamiseks. Toodete või kaubasaadetiste ladustamine ja osadeks jagamine on lubatud, kui selle eest vastutab eksportija või kaupade järgmine valdaja ning tooted jäävad transiidiriigis/transiidiriikides tollijärelevalve alla.
2. Lõike 1 tingimused loetakse täidetuks, kui tolliasutustel ei ole alust selles kahelda; sellisel juhul võivad tolliasutused paluda deklarandil nõuete täitmist mis tahes viisil tõendada, sealhulgas selliste lepinguliste veodokumentidega nagu veokiri või konkreetsete tõenditega, mis põhinevad pakendite märgistamisel või nummerdamisel, või kaupadega seotud mis tahes muude tõenditega.
3. Lõikeid 1 ja 2 kohaldatakse mutatis mutandis, kui kohaldatakse artiklite 84, 85 või 86 kohast kumulatsiooni.
Artikkel 75
1. Täielikult soodustatud riigis saadud või toodetud tooted on:
a)
selle pinnasest või merepõhjast kaevandatud mineraalsed maavarad;
b)
seal kasvatatud või koristatud taimed ning taimsed tooted;
c)
seal sündinud ja kasvatatud elusloomad;
d)
seal kasvatatud elusloomadelt saadud tooted;
e)
seal sündinud ja kasvatatud tapetud loomadest saadud tooted;
f)
sealse jahi ja kalapüügi käigus saadud saadused;
g)
akvakultuuritooted, kui kala, koorikloomad ja limused on seal sündinud ja kasvanud;
h)
merekalapüügisaadused ja muud selle riigi laevade poolt väljaspool territoriaalmerd merest püütud saadused;
i)
selle riigi kalatöötlemislaevade pardal ainult punktis h osutatud saadustest valmistatud tooted;
j)
seal kogutud kasutatud esemed, mis sobivad ainult tooraine saamiseks;
k)
sealse tootmistegevuse jäätmed ja jäägid;
l)
väljaspool selle riigi territoriaalmerd merepõhjast või selle aluspinnasest välja toodud saadused, tingimusel et tal on merepõhja või aluspinnase kasutamise ainuõigus;
m)
kõik punktides a-l nimetatud saadustest või toodetest seal valmistatud tooted.
2. Lõike 1 punktides h ja i nimetatud mõisteid „selle riigi laevad” ja „selle riigi kalatöötlemislaevad” kohaldatakse üksnes laevade ja kalatöötlemislaevade suhtes, mis:
a)
on registreeritud soodustatud riigis või liikmesriigis;
b)
sõidavad soodustatud riigi või liikmesriigi lipu all;
c)
vastavad ühele järgmistest tingimustest:
i)
nad kuuluvad vähemalt 50 % ulatuses soodustatud riigi või liikmesriikide kodanikele või
ii)
nad kuuluvad äriühingutele,
-
kelle peakontor ja peamine tegevuskoht on soodustatud riigis või liikmesriigis ja
-
mis vähemalt 50 % ulatuses kuuluvad soodustatud riigile või liikmesriigile või asjaomase soodustatud riigi või liikmesriikide avalik-õiguslikele üksustele või kodanikele.
3. Kõiki lõike 2 kohaseid tingimusi võib täita liikmesriikides või erinevates soodustatud riikides niivõrd, kuivõrd kõik soodustatud riigid osalevad piirkondlikus kumulatsioonis kooskõlas artikli 86 lõigetega 1 ja 5. Sel juhul käsitatakse tooteid pärinevana sellest soodustatud riigist, mille lipu all laev või kalatöötlemislaev sõidab vastavalt lõike 2 punktile b.
Esimest lõiku kohaldatakse üksnes tingimusel, et artikli 86 lõike 2 punktides b ja c esitatud sätted on täidetud.
Artikkel 76
1. Ilma et see piiraks artiklite 78 ja 79 kohaldamist, käsitatakse tooteid, mis ei ole artikli 75 tähenduses täielikult saadud või toodetud asjaomases soodustatud riigis, sealt pärit toodetena eeldusel, et asjaomastele toodetele lisa 13a loendis ette nähtud tingimused on täidetud. kui asjaomased tooted vastavad lisas 13a esitatud loendis nimetatud tingimustele.
2. Kui toode on päritolustaatuse saanud teatavas riigis kooskõlas lõikega 1 ja seda töödeldakse seal edasi ning kasutatakse teise toote valmistamiseks vajaliku materjalina, ei võeta arvesse selle valmistamisel kasutatavaid päritolustaatuseta materjale.
Artikkel 77
1. Iga toote puhul tehakse kindlaks, kas artikli 76 lõikes 1 nimetatud tingimused on täidetud.
Kui asjakohane reegel põhineb päritolustaatuseta materjalide suurimal lubatud sisaldusel, võib siiski arvutada päritolustaatuseta materjalide väärtuse lõikes 2 sätestatud keskmise alusel, et võtta arvesse kulude ja valuutakursi kõikumisi.
2. Lõike 1 teises lõigus osutatud juhul arvutatakse toote keskmine tehasehind ja kasutatud päritolustaatuseta materjalide keskmine väärtus vastavalt eelmisel majandusaastal kõigi toodete eest saadud tehasehinnale ja eelmisel majandusaastal toodete valmistamiseks kasutatud kõigi päritolustaatuseta materjalide koguväärtusele, kusjuures majandusaasta on ekspordiriigi majandusaasta ning kui ei ole andmeid terve majanadusaasta kohta, siis võetakse aluseks lühem ajavahemik, mis ei ole lühem kui kolm kuud.
3. Eksportijad, kes otsustavad teha arvutused keskmise näitaja alusel, kasutavad seda meetodit järjepidevalt võrdlusmajandusaastale järgneva aasta jooksul või vajaduse korral lühemale võrdlusajavahemikule järgneva aasta jooksul. Nad võivad lõpetada selle meetodi kasutamise, kui antud majandusaasta või lühema võrdusajavahemiku (mis ei ole lühem kui kolm kuud) jooksul ilmneb, et kulude või valuutakursi kõikumine, mis õigustas sellise meetodi kasutamist, ei ole enam asjakohane.
4. Teises lõigus osutatud keskmisi näitajaid kasutatakse vastavalt tehasehinnana ja päritolustaatuseta materjalide väärtusena, et teha kindlaks, kas päritolustaatuseta materjalide suurima lubatud sisalduse nõue on täidetud.
Artikkel 78
1. Ilma et see piiraks lõike 3 kohaldamist, käsitatakse järgmisi toiminguid päritolustaatuse omandamiseks ebapiisava töö või töötlusena, olenemata sellest, kas artikli 76 nõuded on täidetud või mitte:
a)
toimingud, mis tagavad toodete seisundi säilimise nende vedamisel ja ladustamisel;
b)
pakkeüksuste osadeks jagamine ja koondamine;
c)
pesemine, puhastamine, tolmu, oksiidi, õli, värvi või muude kihtide eemaldamine;
d)
tekstiili ja tekstiiltoodete triikimine või pressimine;
e)
lihtsad värvimis- ja poleerimistööd;
f)
riisi kroovimine ja osaline või täielik jahvatamine; teravilja ja riisi poleerimine ja glasuurimine;
g)
suhkru toonimine või maitsestamine või tükkipressimine; kristallsuhkru osaline või täielik jahvatamine;
h)
puuviljade, pähklite ja köögiviljade koorimine ja kividest puhastamine;
i)
teritamine, lihtne lihvimine või lihtne lõikamine;
j)
tuulamine, uhtmine, sortimine, klassifitseerimine, kokkupanemine (kaasa arvatud komplektide kokkupanek toodetest);
k)
lihtne klaas- või plastpudelitesse, plekkpurkidesse, kottidesse, karpidesse, kastidesse pakkimine, alustele jms kinnitamine ning kõik muu lihtne pakendamine;
l)
märkide, etikettide, logode ja muude eristusmärkide kinnitamine või trükkimine toodetele või nende pakendile;
m)
üht või mitut sorti toodete lihtne segamine; suhkru segamine mis tahes materjaliga;
n)
lihtne toodetele vee lisamine või toote lahjendamine või dehüdreerimine või denatureerimine;
o)
toote osade lihtne kokkupanemine terviktoote saamiseks või toodete osadeks lahtivõtmine;
p)
kahe või enama punktides a-o loetletud toimingu kombinatsioon;
q)
loomade tapmine.
2. Lõikes 1 käsitatakse toiminguid lihtsatena, kui selliste toimingute tegemiseks ei ole vaja erioskusi ega spetsiaalselt valmistada või paigaldada masinaid, aparaate või tööriistu.
3. Kõiki konkreetse tootega soodustatud riigis tehtud toiminguid tuleb arvestada, kui määratakse kindlaks, kas selle tootega tehtud töö või töötlus lugeda lõike 1 tähenduses ebapiisavaks.
Artikkel 79
1. Erandina artiklist 76 ning vastavalt käesoleva artikli lõigetele 2 ja 3 võib päritolustaatuseta materjale, mida lisas 13a esitatud loendis nimetatud tingimuste kohaselt ei tohi antud toote valmistamiseks kasutada, siiski kasutada tingimusel, et nende tootele määratud koguväärtus või netomass ei ületa:
a)
15 % toote massist toodete puhul, mis kuuluvad gruppidesse 2 ja 4-24, v.a gruppi 16 kuuluvad töödeldud kalandustooted;
b)
15 % toote tehasehinnast muude toodete puhul, v.a harmoneeritud süsteemi gruppidesse 50-63 kuuluvad tooted, mille puhul kohaldatakse lisa 13a, I osa märkustes 6 ja 7 nimetatud lubatud hälbeid.
2. Lõikega 1 ei ole lubatud ületada päritolustaatuseta materjalide suurimat lubatud sisaldust protsentides, mis on ette nähtud lisas 13a esitatud loendis nimetatud reeglitega.
3. Lõikeid 1 ja 2 ei kohaldata artikli 75 tähenduses täielikult soodustatud riigis saadud või toodetud toodete suhtes. Ilma et see piiraks artikli 78 ja artikli 80 lõike 2 kohaldamist, kohaldatakse kõnealuste lõigetega ettenähtud lubatud hälbeid siiski kõigi selliste materjalide summa suhtes, mida kasutatakse toote valmistamiseks ja mille puhul lisas 13a esitatud loendi kohaste reeglitega on antud toote puhul ette nähtud, et materjalid peaksid olema täielikult saadud.
Artikkel 80
1. Käesoleva jao sätete kohaldamisel on kvalifikatsiooniühik see toode, mida loetakse harmoneeritud süsteemi alusel klassifitseerimisel baasüksuseks.
2. Kui kaubasaadetis koosneb mitmest identsest tootest, mis on klassifitseeritud samasse harmoneeritud süsteemi rubriiki, kohaldatakse käesoleva jao sätteid iga toote suhtes.
3. Kui harmoneeritud süsteemi üldreegli 5 kohaselt loetakse klassifitseerimisel pakend toote juurde kuuluvaks, tuleb see ka päritolu kindlaksmääramisel lugeda toote juurde kuuluvaks.
Artikkel 81
Seadme, masina, aparaadi või sõidukiga kaasas olevaid manuseid, varuosi ja tööriistu, mis on tavalise varustuse osaks ja mis kuuluvad tehasehinna sisse, käsitatakse kõnealuse seadme, masina, aparaadi või sõiduki lahutamatu osana.
Artikkel 82
Harmoneeritud süsteemi üldreegliga 3 määratletud komplektil on päritolustaatus, kui komplekti kuuluvad tooted on päritolustaatusega.
Kui komplekt koosneb päritolustaatusega ja päritolustaatuseta toodetest, on komplekt tervikuna siiski päritolustaatusega, kui päritolustaatuseta toodete väärtus ei ületa 15 % komplekti tehasehinnast.
Artikkel 83
Toote päritolustaatuse määramisel ei võeta arvesse toote valmistamisel kasutatavate järgmiste toodete päritolu:
a)
elektrienergia ja kütus;
b)
tehas ja sisseseade;
c)
masinad ja tööriistad;
d)
muu kaup, mis ei kuulu või ei tohiks kuuluda toote lõppkoostisesse.
3. Alajagu
Kumulatsioon
Artikkel 84
Kahepoolne kumulatsioon võimaldab Euroopa Liidust pärit tooteid käsitada soodustatud riigist pärit materjalina, kui neid on kasutatud kõnealuses riigis valmistatud tootes, tingimusel et seal toimuv töö või töötlemine on artikli 78 lõikes 1 kirjeldatud toimingutest ulatuslikum.
Artikkel 85
1. Kuivõrd Norra, Šveits ja Türgi annavad soodustatud riikidest pärit toodete puhul üldiseid tariifseid soodustusi ja kohaldavad sama päritolu mõiste määratlust nagu seda kasutatakse käesolevas jaos, võimaldab kumulatsioon Norra, Šveitsi ja Türgiga käsitada Norrast, Šveitsist või Türgist pärit tooteid soodustatud riigist pärit materjalina, tingimusel et seal toimuv töö või töötlemine on artikli 78 lõikes 1 kirjeldatud toimingutest ulatuslikum.
2. Lõiget 1 kohaldatakse tingimusel, et Türgi, Norra ja Šveits kohtlevad vastastikku võrdväärselt soodustatud riikidest pärit tooteid, milles on kasutatud Euroopa Liidust pärit materjale.
3. Lõiget 1 ei kohaldata harmoneeritud süsteemi gruppidesse 1-24 kuuluvate toodete suhtes.
4. Komisjon avaldab Euroopa Liidu Teatajas (C-seerias) kuupäeva, mil lõigete 1 ja 2 tingimused on täidetud.
Artikkel 86
1. Piirkondlikku kumulatsiooni kohaldatakse järgmise nelja eraldiseisva piirkondliku rühma suhtes:
a)
I rühm: Brunei, Filipiinid, Indoneesia, Kambodža, Laos, Malaisia, Singapur, Tai, Vietnam;
b)
II rühm: Boliivia, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua, Panama, Peruu, Venezuela;
c)
III rühm: Bangladesh, Bhutan, India, Maldiivid, Nepal, Pakistan, Sri Lanka;
d)
IV rühm: Argentina, Brasiilia, Paraguay ja Uruguay.
2. Samasse rühma kuuluvate riikide vahel kohaldatakse piirkondlikku kumulatsiooni üksnes siis, kui on täidetud järgmised tingimused:
a)
ühte piirkondlikku rühma kuuluvate riikide vahelise piirkondliku kumulatsiooni puhul kohaldatakse käesolevas jaos sätestatud päritolureegleid.
Kui lisa 13a II osas esitatud päritolustaatust andev toiming ei ole sama kõikide kumulatsioonis osalevate riikide puhul, määratakse samasse piirkondlikku rühma kuuluvast ühest riigist teise riiki eksporditud toodete päritolu lähtuvalt reeglist, mida kohaldataks nende toodete eksportimisel Euroopa Liitu;
b)
piirkondlikku rühma kuuluvad riigid on võtnud kohustuse:
i)
täita käesoleva jao nõudeid või tagada nende täitmine ja
ii)
teha halduskoostööd, et tagada käesoleva jao sätete korrektne rakendamine nii seoses Euroopa Liiduga kui ka omavahel;
c)
asjaomase piirkondliku rühma sekretariaat või muu pädev kõiki asjaomase rühma liikmeid esindav ühisorgan on teavitanud komisjoni punktis b osutatud kohustustest.
Kui piirkondlikku rühma kuuluvad riigid juba täitsid esimese lõigu punktide b ja c nõuded enne 1. jaanuari 2011, ei ole kohustusest vaja uuesti teatada.
3. Lisas 13 b loetletud materjalide suhtes ei kohaldata lõike 2 kohast piirkondlikku kumulatsiooni järgmistel juhtudel:
a)
Euroopa Liidus kohaldatav tariifne soodustus ei ole kõikide kumulatsioonis osalevate riikide puhul sama ning
b)
asjaomaste materjalide puhul oleks tänu kumulatsioonile tariifne kohtlemine soodsam kui siis, kui toimuks vahetu eksport Euroopa Liitu.
4. Samasse piirkondlikku rühma kuuluvate riikide vahelist piirkondlikku kumulatsiooni kohaldatakse üksnes tingimusel, et selles soodustatud riigis toimuv töö või töötlemine, kus tooteid edasi töödeldakse või tootes kasutatakse, on artikli 78 lõikes 1 kirjeldatud toimingutest ulatuslikum ning tekstiiltoodete puhul ka lisas 16 esitatud toimingutest ulatuslikum.
Kui esimeses lõigus sätestatud tingimus ei ole täidetud, on toodete päritoluriigiks see piirkondlikku rühma kuuluv riik, mille puhul on piirkondlikku rühma kuuluvatest teistest riikidest pärit kasutatud materjalide tolliväärtuse osakaal kõige suurem.
Kui päritoluriik määratakse vastavalt teisele lõigule, märgitakse see riik päritoluriigiks toote Euroopa Liitu eksportija poolt koostatud päritolutõendil, või kuni registreeritud eksportijate süsteemi kohaldamiseni päritolutõendil, mille on väljastanud soodustatud ekspordiriigi ametiasutused.
5. I või III rühma kuuluva soodustatud riigi ametiasutuste taotlusel võib komisjon lubada kasutada kõnealuste riikide vahelist piirkondlikku kumulatsiooni, kui komisjon on veendunud, et kõik järgmised tingimused on täidetud:
a)
lõike 2 punktis a sätestatud tingimused on täidetud ja
b)
sellises piirkondlikus kumulatsioonis osalevad riigid on võtnud kohustused ja ühiselt teavitanud komisjoni oma kohustustest:
i)
täita käesoleva jao nõudeid või tagada nende täitmine ja
ii)
teha halduskoostööd, et tagada käesoleva jao sätete korrektne rakendamine nii seoses Euroopa Liiduga kui ka omavahel.
Esimeses lõigus osutatud taotlust toetatakse tõenditega, et kõnealuses lõigus sätestatud tingimused on täidetud. See adresseeritakse komisjonile. Komisjon võtab taotluse kohta otsuse tegemisel arvesse kõiki kumulatsiooniga seotud asjakohaseid tegureid, sh kumulatsiooniga hõlmatud materjale.
6. Kui I või III riikide rühma kuuluvas riigis valmistatud tooted, mille puhul on kasutatud teise riikide rühma kuuluvast riigist pärit materjale, eksporditakse Euroopa Liitu, määratakse selliste toodete päritolu järgmiselt:
a)
ühte riikide rühma kuuluvast riigist pärit materjale käsitatakse teise riikide rühma kuuluvast riigist pärit materjalidena, kui neid on seal saadud tootes kasutatud, tingimusel et viimasena mainitud soodustatud riigis toimunud töö või töötlemine on artikli 78 lõikes 1 kirjeldatud toimingutest ulatuslikum ning tekstiiltoodete puhul ka lisas 16 esitatud toimingutest ulatuslikum;
b)
kui punktis a sätestatud tingimused ei ole täidetud, on toodete päritoluriigiks see kumulatsioonis osalev riik, mille puhul on teistest kumulatsioonis osalevatest riikidest pärit kasutatud materjalide tolliväärtuse osakaal kõige suurem.
Kui päritoluriik määratakse vastavalt esimese lõigu punktile b, märgitakse see riik päritoluriigiks toote Euroopa Liitu eksportija poolt koostatud päritolutõendil, või kuni registreeritud eksportijate süsteemi kohaldamiseni päritolutõendil, mille on väljastanud soodustatud ekspordiriigi ametiasutused.
7. Soodustatud riigi ametiasutuste taotlusel võib komisjon lubada kasutada laiendatud kumulatsiooni soodustatud riigi ja sellise riigi vahel, millega Euroopa Liidul on vabakaubandusleping kooskõlas kehtiva üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) artikliga XXIV, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
kumulatsioonis osalevad riigid on võtnud kohustuse täita käesoleva jao nõudeid või tagada nende täitmine ja teha halduskoostööd, et tagada käesoleva jao sätete korrektne rakendamine nii seoses Euroopa Liiduga kui ka omavahel;
b)
asjaomane soodustatud riik on teavitanud komisjoni punktis a osutatud kohustusest.
Esimeses lõigus osutatud taotlus sisaldab kumulatsiooniga hõlmatud materjalide loendit ja seda toetatakse tõenditega, et esimese lõigu punktide a ja b tingimused on täidetud. See saadetakse komisjonile. Kui kõnealused materjalid muutuvad, tuleb esitada uus taotlus.
Laiendatud kumulatsiooni ei kohaldata harmoneeritud süsteemi gruppidesse 1-24 kuuluvate materjalide suhtes.
8. Lõike 7 kohase laiendatud kumulatsiooni puhul määratakse kasutatud materjali päritolu ja vastav dokumentaalne päritolutõend kindlaks kooskõlas asjakohases vabakaubanduslepingus sätestatud reeglitega. Euroopa Liitu eksporditavate toodete päritolu määratakse kooskõlas käesolevas jaos sätestatud päritolureeglitega.
Selleks et saadud toode saaks päritolustaatuse, ei ole vaja, et materjalid, mis on pärit riigist, millega Euroopa Liidul on vabakaubandusleping, ja mida kasutatakse soodustatud riigis Euroopa Liitu eksporditava toote valmistamiseks, on läbinud piisava töö või töötlemise, tingimusel et soodustatud riigis toimuv töö või töötlemine on artikli 78 lõikes 1 kirjeldatud toimingutest ulatuslikum.
9. Komisjon avaldab Euroopa Liidu Teatajas (C-seerias) järgmise:
a)
kuupäeva, millal I ja III rühma kuuluvate riikide vaheline lõike 5 kohane kumulatsioon kehtima hakkab, sellesse kaasatud riigid ning vajaduse korral selliste materjalide loendi, mille suhtes kumulatsiooni kohaldatakse;
b)
kuupäeva, millal laiendatud kumulatsioon kehtima hakkab, kõnealusesse kumulatsiooni kaasatud riigid ning selliste materjalide loend, mille suhtes kumulatsiooni kohaldatakse.
Artikkel 87
Kui kahepoolset kumulatsiooni või kumulatsiooni Norra, Šveits ja Türgiga kasutatakse koos piirkondliku kumulatsiooniga, omandab saadud toode ühe asjaomasesse piirkondlikku rühma kuuluva riigi päritolustaatuse, mis määratakse vastavalt artikli 86 lõike 4 esimesele ja teisele lõigule.
Artikkel 88
1. 1. ja 2. alajagu kohaldatakse mutatis mutandis järgmise suhtes:
a)
kahepoolse kumulatsiooni raames Euroopa Liidust soodustatud riiki toimuv eksport;
b)
piirkondliku kumulatsiooni raames ühest soodustatud riigist teise toimuv eksport, nagu on ette nähtud artikli 86 lõigetega 1 ja 5, ilma et see piiraks artikli 86 lõike 2 punkti a teise lõigu kohaldamist.
2. Kui toote puhul on töö või töötluse käigus kasutatud päritolustaatusega ja päritolustaatuseta samaväärseid materjale, võivad liikmesriigi tolliasutused ettevõtja kirjalikul taotlusel lubada hallata materjale Euroopa Liidus arvestusliku eraldamise meetodi alusel eesmärgiga eksportida need seejärel kahepoolse kumulatsiooni raames soodustatud riiki nii, et materjalide varusid ei hoita eraldi.
3. Liikmesriikide tolliasutused võivad lõikes 2 osutatud loa andmiseks kehtestada tingimusi, mida nad peavad vajalikuks.
Luba antakse üksnes siis, kui lõike 2 kohase meetodi kasutamisel tagatakse, et saadud selliste toodete hulk, mida võib käsitada Euroopa Liidu päritolustaatusega toodetena, on igal ajal sama suur, kui oleks saadud kaubavarude füüsilise eraldamise meetodi kasutamisel.
Kui luba on antud, kohaldatakse meetodit ja selle rakendamine dokumenteeritakse Euroopa Liidus kohaldatavate üldiste raamatupidamispõhimõtete alusel.
4. Isik, kes saab lõikes 2 osutatud meetodist kasu, koostab päritolutõendi või kuni registreeritud eksportijate süsteemi kohaldamiseni taotleb päritolutõendit toodete kogusele, mida võib käsitada Euroopa Liidust pärit toodetena. Liikmesriikide tolliasutuste taotlusel esitab kõnealune kasusaaja aruande, kuidas neid koguseid on hallatud.
5. Liikmesriikide tolliasutused jälgivad lõikes 2 osutatud loa kasutamist.
Nad võivad loa tühistada järgmistel juhtudel:
a)
kasusaaja kasutab luba mittenõuetekohaselt või;
b)
kasusaaja ei täida mis tahes muid käesolevas jaos või 1A jaos esitatud tingimusi.
4. Alajagu
Erandid
Artikkel 89
1. Komisjoni algatusel või soodustatud riigi taotlusel võidakse soodustatud riigile teha ajutine erand käesoleva jao sätetest, kui:
a)
sisemised või välised asjaolud ei lase soodustatud riigil ajutiselt täita artikliga 72 ette nähtud päritolustaatuse saamise reegleid, mida ta varem täitis, või
b)
soodustatud riik vajab artikliga 72 ette nähtud päritolustaatuse saamise reeglite täitmiseks ettevalmistusaega.
2. Ajutine erand kehtib nii kaua, kui eksisteerib erandi aluseks olnud sisemiste või väliste asjaolude mõju, või seni, kui soodustatud riik suudab reegleid täita.
3. Eranditaotlus esitatakse komisjonile kirjalikult. Taotluses tuleb esitada lõikes 1 osutatud põhjendused, miks erandit soovitakse, ning sellele tuleb lisada asjakohased tõendavad dokumendid.
4. Kui erand antakse, tuleb täita kõik nõuded, millega nähakse ette komisjonile esitatav teave erandi kasutamise ja erandiga hõlmatud koguste haldamise kohta.
5. Alajagu
Ekspordiprotseduurid soodustatud riigis
Artikkel 90
Kava kohaldatakse järgmistel juhtudel:
a)
kui käesoleva jao nõuetele vastavaid kaupu eksportis registreeritud eksportija artikli 92 tähenduses;
b)
kui mis tahes eksportija eksportis ühest või mitmest päritolustaatusega tooteid sisaldavast pakendist koosneva mis tahes kaubasaadetise, kus päritolustaatusega toodete koguväärtus ei ületa 6 000 eurot.
Artikkel 91
1. Soodustatud riigi pädevad asutused loovad asjaomases riigis asuvate registreeritud eksportijate elektroonilise registri ja ajakohastavad seda pidevalt. Registrit ajakohastatakse kohe, kui eksportija eemaldatakse registrist kooskõlas artikli 93 lõikega 2.
2. Register sisaldab järgmist teavet:
a)
nimi ja täielik aadress, kus registreeritud eksportija on registreeritud või asub, sealhulgas riigi või territooriumi identifikaator (ISO kahetäheline riigikood);
b)
registreeritud eksportija number;
c)
kava alusel eksportimiseks ettenähtud tooted (harmoneeritud süsteemi gruppide või rubriikide indikatiivne loend, nagu taotleja seda asjakohaseks peab);
d)
kuupäevad millest ja milleni eksportija on/oli registreeritud;
e)
andmebaasist eemaldamise põhjus (registreeritud eksportija taotlus / eemaldamine pädeva asutuse poolt). Need andmed tehakse kättesaadavaks üksnes pädevatele asutustele.
3. Soodustatud riikide pädevad asutused teavitavad komisjoni registreeritud eksportijate tähistamiseks kasutatavast siseriiklikust nummerdamissüsteemist. Number peab algama ISO kahetähelise riigikoodiga.
Artikkel 92
Eksportijad esitavad registreerimiseks taotluse artikli 69 lõike 1 punkti a kohastele soodustatud riigi pädevatele asutustele, kasutades lisas 13c esitatud näidisvormi. Vormi täitmisega annavad eksportijad nõusoleku esitatud teabe hoidmiseks komisjoni andmebaasis ja mittekonfidentsiaalse teabe avaldamiseks internetis.
Pädevad asutused aktsepteerivad taotluse üksnes siis, kui see on täielik.
Artikkel 93
1. Registreeritud eksportijad, kes enam ei täida kava alusel kaupade eksportimiseks vajalikke tingimusi või kes enam ei kavatse selliseid kaupu eksportida, teavitavad sellest soodustatud riigi pädevaid asutusi, kes eemaldavad nad kohe kõnealuse soodustatud riigi registreeritud eksportijate registrist.
2. Ilma et see piiraks karistuste ja sanktsioonide süsteemi kohaldamist soodustatud riigis, eemaldavad soodustatud riigi pädevad asutused registreeritud eksportija asjaomase soodustatud riigi registreeritud eksportijate registrist, kui registreeritud eksportija tahtlikult või tahtmatult koostab või laseb koostada päritolukinnituse või muud tõendava dokumendi, mis sisaldab valeandmeid ja mille alusel saadakse soodustus või tariifne sooduskohtlemine mittenõuetekohaselt või pettuse teel.
3. Ilma et see piiraks kontrollide käigus ilmnevate eeskirjade eiramise võimalikku mõju, jõustub eksportija registreeritud eksportijate registrist eemaldamine tulevikus, st pärast registrist eemaldamise kuupäeva koostatud kinnituste puhul.
4. Eksportijaid, kelle pädevad asutused on registreeritud eksportijate registrist eemaldanud kooskõlas teise lõiguga, võib registreeritud eksportijate registrisse uuesti sisestada üksnes siis, kui nad on esitanud soodustatud riigi pädevatele asutustele tõendid, et nad on lahendanud olukorra, mis tingis nende eemaldamise.
Artikkel 94
1. Eksportijad, olenemata sellest, kas nad on registreeritud või mitte, täidavad järgmisi kohustusi:
a)
nad säilitavad sooduskohtlemise saamiseks vastavate toodete tootmise ja tarnimise kohta nõuetekohased kaubandusliku raamatupidamise dokumendid;
b)
nad hoiavad kättesaadavana kõik tõendid, mis on seotud toote valmistamisel kasutatava materjaliga;
c)
nad hoiavad alles kõik tollidokumendid, mis on seotud toote valmistamisel kasutatud materjaliga;
d)
nad säilitavad järgmised dokumendid vähemalt kolm aastat alates selle aasta lõpust, mil päritolukinnitus koostati, või kauem, kui see on siseriikliku õigusega nõutav:
i)
enda koostatud päritolukinnitused ning
ii)
päritolustaatusega ja päritolustaatuseta materjalide, tootmise ja laoarvestused.
Punkti d esimeses lõigus osutatud dokumendid võivad olla elektroonilised, kuid nende alusel peab olema võimalik jälgida eksporditud toodete valmistamiseks kasutatud materjale ja tõendada nende päritolustaatust.
2. Lõikega 1 ette nähtud kohustusi kohaldatakse ka sellistele tarnijatele, kes esitavad eksportijatele tarnija deklaratsioone, milles nad kinnitavad nende poolt tarnitavate toodete päritolustaatust.
Artikkel 95
1. Eksportija koostab päritolukinnituse, kui ta ekspordib vastavaid tooteid, mida saab käsitada asjaomase soodustatud riigi päritolustaatusega toodetena või mõne teise soodustatud riigi päritolustaatusega toodetena kooskõlas artikli 86 lõikega 4 või artikli 86 lõike 6 esimese lõigu punktiga b.
2. Erandina lõikest 1 võib erandjuhul päritolukinnituse koostada pärast eksporti (tagasiulatuv kinnitus) tingimusel, et see esitatakse liikmesriigile, kus kaubad vabasse ringlusse lubamiseks deklareeritakse, mitte hiljem kui kaks aastat pärast eksporti.
3. Eksportija esitab päritolukinnituse Euroopa Liidus asuvale kliendile ning see sisaldab lisas 13d esitatud üksikasju. Päritolukinnitus koostatakse kas inglise või prantsuse keeles.
Selle võib koostada mis tahes äridokumendile, mis võimaldab identifitseerida asjaomase eksportija ja hõlmatud kaubad.
4. Kui kohaldatakse artikli 84, artikli 86 lõike 1 või artikli 86 lõigete 5 ja 6 kohast kumulatsiooni, tugineb eksportija, kes ekspordib tooteid, mille valmistamisel on kasutatud materjale, mis on pärit kumulatsiooni lubatud osalisriigist, päritolukinnitusele, mille esitab tarnija. Sel juhul on eksportija koostatud päritolukinnitusel märge „EU cumulation”, „regional cumulation” või „Cumul UE”, „cumul regional”.
5. Kui kohaldatakse artikli 85 kohast kumulatsiooni, tugineb eksportija, kes ekspordib tooteid, mille valmistamisel on kasutatud materjale, mis on pärit kumulatsiooniga hõlmatud osalisriigist, sellisele päritolutõendile, mille esitab tarnija ja mis on väljastatud kooskõlas Norra, Šveitsi või Türgi suhtes kehtivate GSP päritolureeglite sätetega. Sel juhul sisaldab eksportija koostatud päritolukinnitus märget „Norway cumulation”, „Switzerland cumulation”, „Turkey cumulation” või „Cumul Norvège”, „Cumul Suisse”, „Cumul Turquie”.
6. Kui kohaldatakse artikli 86 lõigete 7 ja 8 kohast kumulatsiooni, tugineb eksportija, kes ekspordib tooteid, mille valmistamisel on kasutatud materjale, mis on pärit laiendatud kumulatsiooni lubatud osalisriigist, sellisele päritolutõendile, mille esitab tarnija ja mis on väljastatud kooskõlas Euroopa Liidu ja vastava osalisriigi vahelise asjakohase vabakaubanduslepingu sätetega.
Sel juhul sisaldab eksportija koostatud päritolukinnitus märget „extended cumulation with country x” või „cumul étendu avec le pays x”.
Artikkel 96
1. Päritolukinnitus koostatakse igale kaubasaadetisele.
2. Päritolukinnitus kehtib kaksteist kuud alates kuupäevast, mil eksportija selle koostab.
3. Üks päritolukinnitus võib hõlmata mitut kaubasaadetist, kui kaubad vastavad järgmistele tingimustele:
a)
nad on lahtivõetud või kokkupanemata tooted harmoneeritud süsteemi üldreegli 2 punkti a tähenduses;
b)
nad kuuluvad harmoneeritud süsteemi XVI või XVII jaotise alla või rubriikidesse 7308 või 9406 ja
c)
nad on ette nähtud importimiseks eraldi saadetistena.
6. Alajagu
Euroopa liidus vabasse ringlusse lubamise protseduurid
Artikkel 97
1. Vabasse ringlusse lubamise tollideklaratsioonil viidatakse päritolukinnitusele. Päritolukinnitus hoitakse kättesaadavana tolliasutustele, kes võivad paluda selle esitamist deklaratsiooni kontrollimiseks. Kõnealused asutused võivad nõuda päritolukinnituse tõlget asjaomase liikmesriigi ametlikku keelde või ühte ametlikest keeltest.
2. Kui deklarant taotleb kava kohaldamist ning ta ei ole vabasse ringlusse lubamise tollideklaratsiooni aktsepteerimise ajaks päritolukinnitust saanud, loetakse see deklaratsioon artikli 253 lõike 1 tähenduses mittetäielikuks ja seda käideldakse vastavalt.
3. Enne kaupade vabasse ringlusse lubamiseks deklareerimist tagab deklarant nõuetekohaselt, et kaubad vastavad käesoleva jao reeglitele kontrollides eelkõige
i)
artikli 69 lõikes 3 osutatud andmebaasist, kas eksportija on päritolukinnituste koostamiseks registreeritud, v.a juhul, kui kaubasaadetises sisalduvate päritolustaatusega toodete koguväärtus ei ületa 6 000 eurot ja
ii)
et päritolukinnitus on koostatud kooskõlas lisaga 13d.
Artikkel 97a
1. Järgmiste toodete puhul ei ole kohustust koostada ja esitada päritolukinnitus:
a)
eraisiku poolt teisele eraisikule väikepakendites saadetavad tooted, mille koguväärtus on väiksem kui 500 eurot;
b)
reisija pagasis olevad tooted, mille koguväärus ei ületa 1 200 eurot.
2. Lõikes 1 osutatud tooted vastavad järgmistele tingimustele:
a)
neid ei impordita kaubanduslikul eesmärgil;
b)
nende puhul on deklareeritud, et nad vastavad kava kohaldamise tingimustele;
c)
punktis b osutatud deklaratsiooni õigsuses ei ole põhjust kahelda.
3. Lõike 2 punkti a puhul ei käsitata importi kaubanduslikul eesmärgil toimuva impordina, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
import on juhutine;
b)
import hõlmab eranditult tooteid, mis on ette nähtud vastuvõtjate või reisijate või nende perekonnaliikmete isiklikuks kasutamiseks;
c)
toodete laadi ja koguse põhjal on ilmne, et neid ei impordita kaubanduslikel eesmärkidel.
Artikkel 97b
1. Kui päritolukinnitusel ja tolliasutusele toodete impordiga seotud formaalsuste täitmiseks esitatud dokumentides olevate andmete vahel avastatakse väikseid erinevusi, ei muuda see päritolukinnitust iseenesest tühiseks, kui tõendatakse nõuetekohaselt, et see dokument vastab asjaomastele toodetele.
2. Päritolukinnituse ilmsed vormilised vead, nagu näiteks trükivead, ei tohi põhjustada dokumendi tagasilükkamist, kui need vead ei tekita põhjendatud kahtlusi dokumendis esitatud kannete õigsuses.
3. Päritolukinnitused, mis esitatakse impordiriigi tolliasutustele pärast artiklis 96 nimetatud kehtivusaja möödumist, võib tariifsete soodustuste kohaldamiseks aktsepteerida, kui need dokumendid jäid tähtaja jooksul esitamata erandlike asjaolude tõttu. Muudel hilinenud esitamise juhtudel võivad impordiriigi tolliasutused päritolukinnitusi aktsepteerida juhul, kui tooted on neile esitatud enne kõnealuse tähtaja möödumist.
Artikkel 97c
1. Artikli 96 lõikes 3 osutatud protseduuri kohaldatakse liikmesriigi tolliasutuste määratava aja jooksul.
2. Impordiliikmesriigi tolliasutused, kelle järelevalvel järkjärguline vabasse ringlusse lubamine toimub, kontrollivad, et järjestikused kaubasaadetised kuuluvad nende lahtivõetud või kokkupanemata toodete hulka, mille kohta päritolukinnitus on koostatud.
Artikkel 97d
1. Kui tooteid ei ole veel vabasse ringlusse lubatud, võib päritolukinnituse asendada ühe või mitme asenduspäritolukinnitusega, mille on koostanud kaupade valdaja selleks, et saata osa või kõik tooted mujale ühenduse tolliterritooriumil või vajadusel Norrasse, Šveitsi või Türki. Asenduspäritolukinnituse koostamiseks ei pea kaupade valdajad ise registreeritud eksportijad olema.
2. Päritolukinnituse asendamisel tuleb originaalpäritolukinnitusel esitada järgmine:
a)
asenduspäritolukinnitus(t)e üksikasjad;
b)
kaubasaatjate nimed ja aadressid;
c)
kaubasaajad Euroopa Liidus.
Originaalpäritolukinnitusele märgitakse vastavalt „Replaced” või „Remplacée”.
3. Asenduspäritolukinnitusele märgitakse järgmine:
a)
kõik edasisaadetud toodete üksikasjad;
b)
kuupäev, mil originaalpäritolukinnitus koostati;
c)
kogu vajalik teave nagu ettenähtud lisas 13d;
d)
Euroopa Liidus asuva kaubasaatja nimi ja aadress;
e)
Euroopa Liidus, Norras, Šveitsis või Türgis asuva kaubasaaja nimi ja aadress;
f)
asendamise kuupäev ja koht.
Isik, kes koostab asenduspäritolukinnituse, võib asenduspäritolukinnitusele lisada originaalpäritolukinnituse koopia.
4. Lõikeid 1, 2 ja 3 kohaldatakse mutatis mutandis selliste päritolukinnituste suhtes, millega asendatakse päritolukinnitusi, mis ise on asenduspäritolukinnitused. Lõikeid 1, 2 ja 3 kohaldatakse mutatis mutandis selliste asenduspäritolukinnituste suhtes, mille on koostanud Norras, Šveitsis või Türgis asuvad kaubasaatjad.
5. Kui tooted on hõlmatud artikli 89 kohase erandi alusel antava tariifse soodustusega, kohaldatakse käesoleva artikli kohast asendamist üksnes siis, kui sellised tooted on Euroopa Liidu jaoks ette nähtud. Kui asjaomane toode on saanud päritolustaatuse piirkondliku kumulatsiooni raames, võib asenduspäritolukinnituse koostada üksnes selleks, et saata tooted Norrasse, Šveitsi või Türki, kui kõnealused riigid kohaldavad samu piirkondliku kumulatsiooni reegleid nagu Euroopa Liit.
6. Lõikeid 1, 2 ja 3 kohaldatakse mutatis mutandis selliste kinnituste suhtes, millega asendatakse päritolukinnitused selleks, et lisaks jagada kaubasaadetisi kooskõlas artikliga 74.
Artikkel 97e
1. Kui tolliasutustel on kahtlusi seoses toodete päritolustaatusega, võivad nad nõuda, et deklarant esitaks nende poolt nimetatud mõistliku aja jooksul mis tahes olemasolevad tõendid, et kontrollida deklaratsioonil märgitud päritoluandmete korrektsust või artikli 74 tingimuste järgimist.
2. Tolliasutused võivad peatada soodustariifi kohaldamise artikli 97h kohase kontrollimise ajaks, kui:
a)
deklarandi esitatud teave ei ole piisav, et kinnitada toodete päritolustaatust või artiklites 73 ja 74 esitatud tingimuste järgimist;
b)
deklarant ei vasta teabe esitamiseks antud lõikes 1 osutatud ajavahemiku jooksul.
3. Ajal, mil oodatakse kas deklarandilt nõutud lõike 1 kohast teavet või lõike 2 kohase kontrolli tulemusi, pakutakse importijale võimalust, et tooted vabastatakse, kui eelnevalt on kasutusele võetud kõik vajalikud ettevaatusabinõud.
Artikkel 97f
1. Impordiliikmesriigi tolliasutused keelduvad kava kohaldamisest, ilma et neil oleks kohustus nõuda lisatõendeid või saata soodustatud riigile kontrollitaotlus, kui:
a)
kaubad ei ole needsamad, mis on esitatud päritolukinnitusel;
b)
deklarant ei esita asjaomaste toodete kohta nõutavat päritolukinnitust, kus seda kinnitust nõutakse;
c)
ilma et see piiraks artikli 90 punkti b ja artikli 97d lõike 1 kohaldamist, ei ole deklarandi valduses olev päritolukinnitus koostatud soodustatud riigis registreeritud eksportija poolt;
d)
päritolukinnitus ei ole koostatud kooskõlas lisaga 13d;
e)
artikli 74 tingimused ei ole täidetud.
2. Impordiliikmesriigi tolliasutused keelduvad kava kohaldamisest pärast soodustatud riigi pädevatele asutustele artikli 97h kohase kontrollitaotluse saatmist, kui importiva liikmesriigi tolliasutused:
a)
on saanud vastuse, et eksportijal ei olnud õigust päritolukinnitust koostada;
b)
on saanud vastuse, et asjaomased tooted ei ole pärit soodustatud riigist või et artikli 73 tingimused ei ole täidetud;
c)
kahtlesid põhjendatult päritolukinnituse kehtivuses või selles, kas deklarandi esitatud teave asjaomaste toodete tõelise päritolu kohta on tõene, ning esitasid kontrollitaotluse ja
i)
ei ole saanud vastust vastavalt artikliga 97h lubatud ajaperioodi jooksul või
ii)
on saanud vastuse, mis ei sisalda asjakohaseid vastuseid taotluses tõstatatud küsimustele.
7. Alajagu
Päritolu kontrollimine
Artikkel 97g
1. Selleks et tagada toodetele päritolustaatust andvate reeglite täitmine, viivad soodustatud riigi pädevad asutused läbi:
a)
toodete päritolustaatuse kontrollimisi liikmesriikide tolliasutuste taotlusel;
b)
eksportijate korrapäraseid omaalgatuslikke kontrollimisi.
Kuivõrd Norra, Šveits ja Türgi on sõlminud Euroopa Liiduga kokkuleppe, mille kohaselt nad toetavad üksteist vajaliku halduskoostöö tegemisel, kohaldatakse esimest lõiku mutatis mutandis selliste taotluste suhtes, mis on saadetud Norra, Šveits ja Türgi ametiasutustele nende territooriumil koostatud asenduspäritolukinnituste kontrollimiseks, et paludanendel ametiasutustel teha koostööd soodustatud riigi pädevate asutustega.
Laiendatud kumulatsioon on lubatud üksnes artikli 86 lõigete 7 ja 8 kohaselt, kui riik, kellega Euroopa Liidul on kehtiv vabakaubandusleping, on nõustunud toetama soodustatud riiki halduskoostöö tegemisel nii, nagu ta toetaks liikmesriikide tolliasutusi kooskõlas vabakaubanduslepingu asjakohaste sätetega.
2. Lõike 1 punktis b osutatud kontrollidega tagatakse, et eksportijad täidavad oma kohustusi pidevalt. Kontrolle korraldatakse riskianalüüsi asjakohaste kriteeriumide alusel määratavate ajavahemike järel. Selleks nõuavad soodustatud riikide pädevad asutused, et eksportijad esitaksid enda koostatud päritolukinnituste koopiad või selliste kinnituste loendi.
3. Soodustatud riikide pädevatel asutustel on õigus taotleda mis tahes tõendeid või eksportija raamatupidamise ja vajaduse korral teda varustavate tootjate raamatupidamise kontrollimist, sealhulgas korraldada kohapealseid või mis tahes muid asjakohaseid kontrolle.
Artikkel 97h
1. Järelkontrolli päritolukinnituste üle tehakse pisteliselt või siis, kui liikmesriikide tolliasutustel tekib põhjendatud kahtlus, kas kinnitused on ehtsad ja asjaomaste toodete päritolustaatus on õige või kas käesoleva jao muud nõuded on täidetud.
Kui liikmesriikide tolliasutused esitavad soodustatud riigi pädevatele asutustele koostöötaotluse, et kontrollida päritolukinnituste kehtivust, toodete päritolustaatust või mõlemat, põhjendavad nad taotlusel, miks neil on põhjendatud kahtlus päritolukinnituse kehtivuses või toodete päritolustaatuses.
Kontrollitaotlusele võib lisada päritolukinnituse koopia ja mis tahes lisateabe või dokumendid, mis osutavad, et kinnituses esitatud teave ei ole korrektne.
Taotluse esitav liikmesriik seab kontrollitulemuste teatamiseks kuue kuu pikkuse esialgse tähtaja alates kontrollitaotluse esitamisest, v.a taotlused, mis saadetakse Norrasse, Šveitsi või Türki, et kontrollida nende riikide territooriumil soodustatud riigis koostatud päritolukinnituste alusel koostatud asenduspäritolukinnitusi, mille puhul pikendatakse tähtaega kaheksa kuuni.
2. Kui põhjendatud kahtluse korral lõikes 1 ettenähtud ajavahemiku jooksul vastust ei saada või kui vastus ei sisalda piisavalt teavet, et määrata toodete tegelik päritolu, saadetakse pädevatele asutustele teine teade. Selle teatega nähakse ette uus tähtaeg, mis ei ole pikem kui kuus kuud.
8. Alajagu
Muud sätted
Artikkel 97i
1. 5., 6. ja 7. alajagu kohaldatakse mutatis mutandis järgmise suhtes:
a)
kahepoolse kumulatsiooni raames Euroopa Liidust soodustatud riiki toimuv eksport;
b)
piirkondliku kumulatsiooni raames ühest soodustatud riigist teise toimuv eksport, nagu on ette nähtud artikli 86 lõigetega 1 ja 5.
2. Liikmesriigi tolliasutused käsitavad Euroopa Liidu eksportija taotlusel teda kava tingimustele vastava registreeritud eksportijana, kui ta täidab järgmised tingimused:
a)
tal on EORI number kooskõlas artiklitega 4k-4t;
b)
tal on sooduskorra raames heakskiidetud eksportija staatus;
c)
ta esitab liikmesriigi tolliasutusele adresseeritud taotlusel lisas 13c esitatud näidisvormi kohaselt teabe:
i)
lahtrites 1-4 esitatud üksikasjade kohta;
ii)
lahtris 5 esitatud kohustuse täitmise kohta.
Artikkel 97j
1. 1., 2. ja 3. alajagu kohaldatakse mutatis mutandis, et teha kindlaks, kas tooteid võib Ceutasse või Melillasse eksportimisel käsitada kahepoolse kumulatsiooni raames soodustatud riigist pärit toodetena või soodustatud riiki eksportimisel Ceutast või Melillast pärit toodetena.
2. 5., 6. ja 7. alajagu kohaldatakse mutatis mutandis kahepoolse kumulatsiooni raames soodustatud riigist Ceutasse või Melillasse eksporditud toodete suhtes ning Ceutast või Melillast soodustatud riiki eksporditud toodete suhtes.
3. Hispaania tolliasutused vastutavad 1., 2., 3., 5., 6. ja 7. alajao kohaldamise eest Ceutas ja Melillas.
4. Lõigetes 1 ja 2 osutatud eesmärgil käsitatakse Ceutat ja Melillat ühtse territooriumina.”.
(2)
I osa IV jaotise 2. peatükki lisatakse 1A jagu:
„1A Jagu
Halduskoostöö menetlus ja meetodid, mida kohaldatakse kuni registreeritud eksportijate süsteemi rakendamiseni
1. Alajagu
Üldpõhimõtted
Artikkel 97k
1. Kõik soodustatud riigid täidavad järgmised nõuded või tagavad nende täitmise:
a)
eksporditavate toodete suhtes kehtivad päritolureeglid, mis on esitatud 1. jaos;
b)
päritolusertifikaadi vormi A (näidis on esitatud lisas 17) täitmise ja väljastamise reeglid;
c)
kaubaarve deklaratsioonide arvedeklaratsioonide (näidis on esitatud lisas 18) kasutamist käsitlevad sätted;
d)
artiklis 97s osutatud halduskoostöö meetodeid käsitlevad sätted;
e)
artiklis 89 osutatud erandite tegemist käsitlevad sätted.
2. Soodustatud riikide pädevad asutused teevad komisjoni või liikmesriikidega koostööd eelkõige järgmistes valdkondades:
a)
komisjoni taotlusel tema igakülgne toetamine, et komisjon saaks jälgida, kas kava hallatakse asjaomases riigis nõuetekohaselt, mis hõlmab ka komisjoni või liikmesriikide tolliasutuste kohapealseid kontrollkäike;
b)
ilma et see piiraks artiklite 97s ja 97t kohaldamist, toodete päritolustaatuse ja muude käesolevas jaos sätestatud tingimuste täitmise kontrollimine, mis hõlmab ka kohapealseid kontrollkäike, kui komisjon või liikmesriikide tolliasutused seda päritoluga seotud uurimiste käigus taotlevad.
3. Kui soodustatud riigis on määratud pädev asutus päritolusertifikaatide vorm A väljastamiseks, kontrollitakse dokumentaalseid päritolutõendeid ja Euroopa Liitu eksportimiseks väljastatakse päritolusertifikaate vorm A, on kõnealune soodustatud riik aktsepteerinud lõikes 1 sätestatud tingimused.
4. Kui riik või territoorium nimetatakse või taasnimetatakse soodustatud riigiks määruses (EÜ) nr 732/2008 osutatud toodete suhtes, saavad sellest riigist või sellelt territooriumilt pärinevad kaubad üldisest soodustuste süsteemist tulenevaid soodustusi, tingimusel et need eksporditi soodustatud riigist või territooriumilt artiklis 97s nimetatud kuupäeval või pärast seda.
5. Päritolutõend kehtib kümme kuud alates selle väljaandmisest ekspordiriigis ning see tuleb nimetatud aja jooksul esitada impordiriigi tolliasutustele.
2. Alajagu
Ekspordiprotseduurid soodustatud riigis
Artikkel 97l
1. Päritolusertifikaatide vorm A (näidis on esitatud lisas 17) väljastatakse eksportija või tema volitatud esindaja kirjalikul taotlusel koos mistahes asjakohaste dokumentidega, mis tõendavad, et eksporditavad tooted vastavad päritolusertifikaadi vorm A väljastamise tingimustele.
2. Sertifikaat antakse eksportijale niipea, kui eksport on toimunud või tagatud. Siiski võib päritolusertifikaadi vorm A erandkorras välja anda pärast sellega hõlmatud toodete eksporti, kui:
a)
seda ei antud ekspordi ajal välja eksimuse, tahtmatu tegevusetuse või muude eriliste asjaolude tõttu või
b)
kui pädevatele valitsusasutustele on tõestatud, et päritolusertifikaadi vorm A anti välja, kuid tehnilistel põhjustel seda importimisel ei aktsepteeritud.
3. Pädevad valitsusasutused võivad sertifikaadi tagasiulatuvalt välja anda üksnes pärast kontrollimist, et eksportija taotluses esitatud andmed ühtivad ekspordidokumentides sisalduvate andmetega ja et asjaomaste toodete eksportimisel ei antud välja käesoleva jao sätetele vastavat päritolusertifikaati vorm A. Tagasiulatuvalt väljaantud päritolusertifikaadi vorm A lahtrisse 4 tuleb teha märge „Issued retrospectively” või „Délivré à posteriori”.
4. Päritolusertifikaadi vorm A varguse, kadumise või hävimise korral võib eksportija taotleda selle välja andnud pädevatelt valitsusasutustelt duplikaati nende valduses olevate ekspordidokumentide põhjal. Sel viisil väljaantud duplikaadi vorm A lahtrisse 4 tuleb teha märge „Duplicate” või „Duplicata” koos selle väljaandmiskuupäeva ja originaalsertifikaadi seerianumbriga. Duplikaat kehtib originaalsertifikaadi väljastamise kuupäevast.
5. Selleks et kontrollida, kas toode, mille jaoks päritolusertifikaati vorm A taotletakse, vastab asjakohastele päritolureeglitele, on pädevatel valitsusasutustel õigus nõuda mis tahes tõendavate dokumentide esitamist või teostada mis tahes kontrolle, mida nad peavad vajalikuks.
6. Päritolusertifikaadi vorm A lahtri 2 täitmine on vabatahtlik. Lahtrisse 12 tuleb märkida „Euroopa Liit” või asjakohase liikmesriigi nimi. Päritolusertifikaadi vorm A väljaandmiskuupäev märgitakse lahtrisse 11. Selles lahtris nõutav sertifikaati väljastavate ametiasutuste allkiri ja lahtris 12 nõutav eksportija volitatud allakirjutaja allkiri tuleb kirjutada käsitsi.
Artikkel 97m
1. Iga eksportija võib koostada arvedeklaratsiooni sellise kaubasaadetise kohta, mis koosneb ühest või enamast pakendist, mis sisaldab päritolustaatusega tooteid, mille koguväärtus ei ületa 6 000 eurot, tingimusel et selle protseduuri puhul tehakse artikli 97k lõikes 2 nimetatud halduskoostööd.
2. Eksportija, kes koostab arvedeklaratsiooni, peab olema valmis igal ajal esitama ekspordiriigi tolli või ekspordiriigi muude pädevate valitsusasutuste taotlusel kõik vajalikud dokumendid, mis tõendavad asjaomaste toodete päritolustaatust.
3. Eksportija koostab arvedeklaratsiooni kas prantsuse või inglise keeles, trükkides, tembeldades või printides arvele, saatelehele või mõnele muule äridokumendile deklaratsiooni, mille tekst on esitatud lisas 18. Kui deklaratsioon kirjutatakse käsitsi, tuleb seda teha tindiga ja trükitähtedega. Arvedeklaratsioonile kirjutab eksportija oma originaalallkirja käsitsi.
4. Arvedeklaratsiooni kasutamisel tuleb täita järgmisi tingimusi:
a)
iga kaubasaadetise kohta täidetakse üks arvedeklaratsioon;
b)
kui kaubasaadetises sisalduvat kaupa on ekspordiriigis juba „päritolustaatusega toodete” määratluse alusel kontrollitud, võib eksportija kõnealusele kontrollile viidata arvedeklaratsioonis.
5. Kui kohaldatakse artiklite 84, 85 või 86 kohast kumulatsiooni, tuginevad soodustatud riigi pädevad valitsusasutused, kellelt taotletakse päritolusertifikaadi vormi A selliste toodete jaoks, mille valmistamisel on kasutatud materjale, mis pärinevad kumulatsiooniga hõlmatud osalisriigist, järgmisele:
-
kahepoolse kumulatsiooni puhul päritolutõendile, mille on esitanud eksportijaga seotud tarnija ja mis on väljastatud kooskõlas 5. alajaoga;
-
kumulatsiooni puhul Norra, Šveitsi või Türgiga päritolutõendile, mille on esitanud eksportijaga seotud tarnija ja mis on väljastatud kooskõlas Norra, Šveitsi või Türgi puhul kohaldatavate GSP päritolureeglitega;
-
piirkondliku kumulatsiooni puhul eksportijaga seotud tarnija esitatud päritolutõendile, nimelt päritolusertifikaadi vorm A (näidis on esitatud lisas 17), või arvedeklaratsioon, mille tekst on esitatud lisas 18;
-
laiendatud kumulatsiooni puhul päritolutõendile, mille on esitanud eksportijaga seotud tarnija ja mis on väljastatud kooskõlas Euroopa Liidu ja asjaomase riigi vahelise vabakaubanduslepingu sätetega;
Esimese lõigu esimeses, teises, kolmandas ja neljandas taandes nimetatud juhtudel on päritolusertifikaadi vorm A lahtrisse 4 märgitud kas „EU cumulation”, „Norway cumulation”, „Switzerland cumulation”, „Turkey cumulation”, „regional cumulation”, „extended cumulation with country x” või „Cumul UE”, „Cumul Norvège”, „Cumul Suisse”, „Cumul Turquie”, „cumul regional”, „cumul étendu avec le pays x”.
3. Alajagu
Euroopa liidus vabasse ringlusse lubamise protseduurid
Artikkel 97n
1. Päritolusertifikaadid vorm A või arvedeklaratsioonid esitatakse impordiliikmesriigi tolliasutustele kooskõlas tollideklaratsioone hõlmavate protseduuridega.
2. Päritolutõendid, mis esitatakse impordiriigi tolliasutustele pärast artikli 97k lõikes 5 nimetatud kehtivusaja möödumist, võib tariifsete soodustuste kohaldamiseks aktsepteerida, kui need dokumendid jäid tähtaja jooksul esitamata erandlike asjaolude tõttu. Kui esitamisega jäädakse hiljaks muudel põhjustel, võivad impordiriigi tolliasutused päritolutõendeid aktsepteerida juhul, kui tooted on tollile esitatud enne kõnealuse tähtaja möödumist.
Artikkel 97o
1. Kui importija taotlusel ja impordiliikmesriigi tolliasutuste poolt ettenähtud tingimustel imporditakse harmoneeritud süsteemi XVI või XVII jaotise või rubriikide 7308 või 9406 alla kuuluvaid harmoneeritud süsteemi klassifitseerimise üldreegli 2 punkti a tähenduses lahtivõetud või kokkupanemata tooteid eraldi saadetisena, võib tolliasutustele esitada selliste toodete kohta üheainsa päritolutõendi esimese saadetise importimisel.
2. Importija taotlusel ja võttes arvesse impordiliikmesriigi tolliasutuste sätestatud tingimusi, võib tolliasutustele esitada esimese kaubasaadetise importimisel üheainsa päritolutõendi, kui:
a)
kauba importimine on regulaarne ja pidev ning impordil on märkimisväärne kaubanduslik väärtus;
b)
kauba suhtes kohaldatakse sama müügilepingu tingimusi ja selle lepingu pooled asuvad ekspordiriigis või liikmesriigis/liikmesriikides;
c)
kaup on klassifitseeritud kombineeritud nomenklatuuri sama koodi alla (kaheksa numbrit);
d)
kaup tuleb eranditult samalt eksportijalt ja on saadetud samale importijale ning selle kauba tolliformaalsused täidetakse sama liikmesriigi samas tolliasutuses.
Seda korda rakendatakse pädeva tolliasutuse poolt kindlaksmääratud ajavahemikul.
Artikkel 97p
1. Kui päritolustaatusega tooted paigutatakse liikmesriigi tolliasutuse järelevalve alla, on originaalpäritolutõend võimalik asendada ühe või mitme päritolusertifikaadiga vorm A, et saata kõik tooted või osa neist mujale ühendusse või Norrasse, Šveitsi või Türki.
2. Asendussertifikaatide vorm A annab välja tolliasutus, kelle järelevalve alla tooted paigutatakse. Asendussertifikaat koostatakse reeksportija kirjaliku taotluse alusel.
3. Asendussertifikaadi ülemisse parempoolsesse lahtrisse märgitakse selle välja andnud vahendajariigi nimi. Lahtrisse 4 märgitakse „Replacement certificate” või „Certificat de remplacement”, samuti lisatakse sinna originaalsertifikaadi väljaandmise kuupäev ja seerianumber. Reeksportija nimi märgitakse lahtrisse 1. Lõpliku kaubasaaja nime võib märkida lahtrisse 2. Reeksporditud toodete kõik üksikasjad, mis on esitatud originaalsertifikaadil, kantakse üle lahtritesse 3-9 ning viited reeksportija kaubaarvele esitatakse lahtris 10.
4. Asendussertifikaadi välja andnud tolliasutus teeb oma kinnitusmärke lahtrisse 11. Asutuste vastutus piirdub asendussertifikaadi väljaandmisega. Lahtrisse 12 kantavad andmed päritoluriigi ja sihtriigi kohta võetakse originaalsertifikaadilt. Sellele lahtrile kirjutab alla reeksportija. Kõnesolevale lahtrile heauskselt allakirjutanud reeksportija ei vastuta originaalsertifikaadile märgitud üksikasjade õigsuse eest.
5. Tolliasutus, kes peab lõikes 1 nimetatud toimingu tegema, märgib originaalsertifikaadile esitatud edasisaadetava kauba massi, arvu ja laadi ning vastava asendussertifikaadi või -sertifikaatide seerianumbri või -numbrid. Tolliasutus säilitab originaalsertifikaati vähemalt kolm aastat. Asendussertifikaadile võib lisada originaalsertifikaadi fotokoopia.
6. Kui tooted on hõlmatud artikli 89 kohase erandi alusel antava tariifse soodustusega, kohaldatakse käesoleva artikli kohast menetlust üksnes siis, kui sellised tooted on ette nähtud Euroopa Liidu jaoks. Kui asjaomane toode on saanud päritolustaatuse piirkondliku kumulatsiooni raames, võib asendussertifikaadi koostada üksnes selleks, et saata tooted Norrasse, Šveitsi või Türki, kui kõnealused riigid kohaldavad samu piirkondliku kumulatsiooni reegleid nagu Euroopa Liit.
Artikkel 97q
1. Tooteid, mida üks eraisik saadab teisele eraisikule väikepakis või mis kuuluvad reisija isikliku pagasi hulka, käsitatakse artiklis 66 osutatud tariifsete soodustustega hõlmatud päritolustaatusega toodetena, mille puhul ei ole vaja esitada päritolusertifikaadi vormi A ega arvedeklaratsiooni, tingimusel et:
a)
sellised tooted:
i)
ei ole imporditud kaubanduslikul eesmärgil;
ii)
on deklareeritud kui kava kohaldamise tingimustele vastavad tooted;
b)
punkti a alapunktis ii osutatud deklaratsiooni õigsuses ei ole põhjust kahelda.
2. Importi ei käsitata kaubanduslikul eesmärgil toimuva impordina, kui on täidetud kõik järgmised tingimused:
a)
import on juhutine;
b)
import hõlmab eranditult tooteid, mis on ette nähtud vastuvõtjate või reisijate või nende perekonnaliikmete isiklikuks kasutamiseks;
c)
toodete laadi ja koguse põhjal on ilmne, et neid ei impordita kaubanduslikel eesmärkidel.
3. Lõikes 2 nimetatud toodete koguväärtus ei ületada väikepakendite puhul 500 eurot ja reisijate isikliku pagasi hulka kuuluvate toodete puhul 1 200 eurot.
Artikkel 97r
1. Kui päritolusertifikaadi vorm A või arvedeklaratsiooni andmete ja nende dokumentide andmete vahel, mis esitatakse tolliasutusele toodete importimiseks vajalike formaalsuste täitmiseks, avastatakse väikesi erinevusi, ei muuda see sertifikaati iseenesest tühiseks, kui tõendatakse nõuetekohaselt, et sertifikaat vastab esitatud toodetele.
2. Päritolusertifikaadi vorm A, kaupade liikumissertifikaadi EUR.1 või arvedeklaratsiooni ilmsed vormilised vead ei tohi põhjustada dokumendi tagasilükkamist, kui need vead ei tekita põhjendatud kahtlusi dokumendis esitatud andmete õigsuses.
4. Alajagu
Halduskoostöö meetodid
Artikkel 97s
1. Soodustatud riigid edastavad komisjonile nende territooriumil asuvate valitsusasutuste nimed, aadressid ja pitserijäljendid, kellel on õigus välja anda päritolusertifikaate vorm A, samuti nende asjakohaste valitsusasutuste nimed ja aadressid, kes vastutavad päritolusertifikaatide vorm A ja arvedeklaratsioonide kontrollimise eest.
Komisjon edastab selle teabe liikmesriikide tolliasutustele. Kui sellist teavet edastatakse seoses varasemate teadete muutmisega, teatab komisjon uute pitserite jõustumise kuupäeva vastavalt soodustatud riikide pädevate asutuste poolt antud juhistele. Nimetatud teave on ametlikuks kasutamiseks; kui kaup tuleb siiski lubada vabasse ringlusse, võivad asjaomased tolliasutused lubada importijal või tema nõuetekohaselt volitatud esindajal pitserijäljenditega tutvuda.
Soodustatud riigid, kes juba on esitanud esimese lõigu kohase teabe, ei ole kohustatud seda uuesti esitama, v.a juhul, kui teave on muutunud.
2. Artikli 97k lõike 4 kohaldamiseks avaldab komisjon Euroopa Liidu Teatajas (C-seerias) kuupäeva, mil selline riik või territoorium, mis nimetati või taasnimetati soodustatud riigiks määruses (EÜ) nr 732/2008 osutatud toodete suhtes, täitis lõikes 1 esitatud tingimused.
3. Komisjon saadab soodustatud riigi pädevate asutuste taotlusel soodustatud riikidele pitserijäljendid, mida kasutatakse liikmesriikide tolliasutustes kaupade liikumissertifikaatide EUR.1 väljaandmiseks.
Artikkel 97t
1. Järelkontrolli päritolusertifikaatide vorm A ja arvedeklaratsioonide üle tehakse pisteliselt või siis, kui liikmesriikide tolliasutustel tekib põhjendatud kahtlus dokumentide ehtsuses, asjaomaste toodete päritolustaatuses või käesoleva jao muude nõuete täitmises.
2. Järelkontrollitaotluse esitamisel tagastavad liikmesriikide tolliasutused päritolusertifikaadi vorm A ja kaubaarve, kui see on esitatud, arvedeklaratsiooni või nende dokumentide koopiad soodustatud ekspordiriigi pädevatele valitsusasutustele ning põhjendavad vajaduse korral uurimist. Kõik saadud dokumendid ja teave, mis osutavad, et päritolutõendil esitatud andmed ei ole õiged, edastatakse kontrollitaotluse tõendamiseks.
Kui liikmesriikide tolliasutused otsustavad tariifsete soodustuste andmise kuni kontrolli tulemuste selgumiseni peatada, tehakse ettepanek tooted importijale vabastada, kui kõik vajalikud ettevaatusabinõud on kasutusele võetud.
3. Järelkontrollitaotluse esitamise järel viiakse kõnealune kontroll läbi ja liikmesriikide tolliasutusi teavitatakse selle tulemustest hiljemalt kuue kuu jooksul; või kuni kaheksa kuu jooksul alates taotluse saatmise kuupäevast, kui Norrale, Šveitsile või Türgile on saadetud taotlus kontrollida päritolusertifikaadi vormi A alusel või soodustatud riigis koostatud kaubaarve deklaratsiooni alusel nende territooriumil koostatud asenduspäritolutõendeid. Tulemuste põhjal peab selguma, kas kõnealune päritolutõend kehtib tegelikult eksporditud toodete suhtes ja kas neid tooteid saab käsitada soodustatud riigist pärit toodetena.
4. Kui päritolusertifikaatide vorm A on antud välja kahepoolse kumulatsiooni raames, lisatakse vastusele kaupade liikumissertifikaadi (liikumissertifikaatide) EUR.1 koopia (koopiad) või vajaduse korral vastav(ad) arvedeklaratsioon(id).
5. Kui põhjendatud kahtluse korral lõikes 3 ettenähtud kuue kuu jooksul vastust ei saada või kui vastus ei sisalda piisavalt teavet, et otsustada, kas kõnealune dokument on ehtne, või et määrata toodete tegelik päritolu, saadetakse pädevatele asutustele teine teade. Kui pärast teist teadet ei teatata järelkontrolli tulemusi neid nõudvatele asutustele nelja kuu jooksul alates teise teate saatmise kuupäevast või kui nende alusel ei ole võimalik otsustada, kas kõnealune dokument on ehtne, või määrata toodete tegelik päritolu, keelduvad nimetatud asutused tariifsete soodustuste andmisest, välja arvatud erandlike asjaolude korral.
6. Kui kontroll või mis tahes olemasolev teave tundub osutavat, et päritolureegleid on rikutud, teostab või korraldab soodustatud ekspordiriik omal algatusel või liikmesriikide tolliasutuste nõudmisel asjakohase kiirusega uurimise selliste rikkumiste väljaselgitamiseks ja ärahoidmiseks. Komisjon ja liikmesriikide tolliasutused võivad kõnealustes uurimistes osaleda.
7. Päritolusertifikaatide vorm A järelkontrolli teostamiseks säilitavad eksportijad kõik asjakohased dokumendid, millega tõendatakse asjaomaste toodete päritolustaatust, ning soodustatud ekspordiriigi pädevad valitsusasutused säilitavad sertifikaatide koopiad ja ka nendega seotud ekspordidokumendid. Neid dokumente säilitatakse vähemalt kolm aastat alates selle aasta lõpust, millal päritolusertifikaat vorm A väljastati.
Artikkel 97u
1. Artikleid 97s ja 97t kohaldatakse ka samasse piirkondlikku rühma kuuluvate riikide vahel, et anda komisjonile või liikmesriikide tolliasutustele teavet ja teostada järelkontrolli päritolusertifikaatide vorm A üle või piirkondliku kumulatsiooni reeglite kohaselt väljastatud arvedeklaratsioonide üle.
2. Artiklite 85, 97m ja 97p kohaldamisel sisaldab Euroopa Liidu, Norra, Šveitsi või Türgiga sõlmitud kokkulepe muu hulgas kohustust teha üksteisega vajalikku halduskoostööd.
Artikli 86 lõigete 7 ja 8 ning artikli 97k kohaldamisel nõustub riik, kellega Euroopa Liidul on kehtiv vabakaubandusleping ja kes on nõustunud osalema laiendatud kumulatsioonis soodustatud riigiga, ka sellega, et ta teeb viimasena nimetatud riigiga halduskoostööd nii, nagu ta teeks liikmesriikide tolliasutustega koostööd kooskõlas vabakaubanduslepingu asjakohaste sätetega.
5. Alajagu
Kahepoolse kumulatsiooni protseduur
Artikkel 97v
1. Euroopa Liidu toodete päritolustaatuse tõendamiseks esitatakse:
a)
kaupade liikumissertifikaat EUR.1, mille näidis on esitatud lisas 21 või
b)
arvedeklaratsioon, mille tekst on esitatud lisas 18. Arvedeklaratsiooni võib koostada kaubasaadetiste eksportija, kui päritolustaatusega tooteid sisaldavate saadetiste koguväärtus ei ületa 6 000 eurot, või Euroopa Liidu heakskiidetud eksportija.
2. Eksportija või tema volitatud esindaja märgib kaupade liikumissertifikaadi EUR.1 lahtrisse 2 „GSP beneficiary countries” ja „EU” või „Pays bénéficiaires du SPG” ja „UE”.
3. Käesoleva jao sätteid, mis käsitlevad päritolusertifikaatide vorm A väljaandmist, kasutamist ja järelkontrolli, kohaldatakse kaupade liikumissertifikaatide EUR. 1 suhtes ja, v.a nende väljaandmist käsitlevad sätted, arvedeklaratsioonide suhtes mutatis mutandis.
4. Liikmesriikide tolliasutused võivad lubada eksportijal (edaspidi „heakskiidetud eksportija”), kes saadab kahepoolse kumulatsiooni raames pidevalt kaubasaadetisi, mis sisaldavad Euroopa Liidust pärit tooteid, koostada arvedeklaratsioone, hoolimata asjaomaste toodete väärtusest, kui eksportija annab tolliasutustele piisava tagatise, et kontrollida:
a)
toodete päritolustaatust ja
b)
kõnealuses liikmesriigis kehtivate nõuete täitmist.
5. Tolliasutused võivad anda heakskiidetud eksportija staatuse ükskõik mis tingimustel, mida nad peavad asjakohaseks. Tolliasutused annavad heakskiidetud eksportijale tolliloa numbri, mis märgitakse arvedeklaratsioonile.
6. Tolliasutused jälgivad, kuidas heakskiidetud eksportija luba kasutab. Tolliasutused võivad loa igal ajal tühistada.
Nad tühistavad loa igal järgmisel juhul:
a)
heakskiidetud eksportija ei anna enam lõikes 4 osutatud tagatist;
b)
heakskiidetud eksportija ei täida enam lõikes 5 osutatud tingimusi;
c)
heakskiidetud eksportija kasutab luba mittenõuetekohaselt.
7. Heakskiidetud eksportijalt ei nõuta arvedeklaratsioonidele allakirjutamist, tingimusel et ta annab tolliasutustele kirjaliku kinnituse, et ta võtab endale täieliku vastutuse kõikide arvedeklaratsioonide eest, mille alusel saab teda identifitseerida, nagu ta oleks neile käsitsi alla kirjutanud.
6. Alajagu
Ceuta ja Melilla
Artikkel 97w
Käesoleva jao sätteid, mis hõlmavad päritolutõendite väljaandmist, kasutamist ja järelkontrolli, kohaldatakse mutatis mutandis kahepoolse kumulatsiooni raames soodustatud riigist Ceutasse ja Melillasse eksporditud toodete suhtes ning Ceutast ja Melillast soodustatud riiki eksporditud toodete suhtes.
Ceutat ja Melillat käsitatakse ühtse territooriumina.
Hispaania tolliasutused vastutavad käesoleva jao kohaldamise eest Ceutas ja Melillas.”.
(3)
I osa IV jaotise 2. peatüki 2. jaole lisatakse 1. alajao ette artikkel 97x:
„Artikkel 97x
1. Selles jaos kasutatakse järgmisi mõisteid:
a) „valmistamine”- iga liiki töö või töötlemine, kaasa arvatud komplekteerimine;
b) „materjal”- koostisosa, toormaterjal, komponent või osa jne, mida on toote valmistamisel kasutatud;
c) „toode”- valmistatav toode, isegi kui see on ette nähtud hiljem mõnes teises valmistamistoimingus kasutamiseks;
d) „kaup”- nii materjalid kui ka tooted;
e) „tolliväärtus”- kooskõlas 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe VII artikli rakendamise lepinguga (WTO leping tolliväärtuse määramise kohta) määratud tolliväärtus;
f) „tehasehind”- lisas 15 esitatud loendis nimetatud hind, mis makstakse toote eest tootjale, kelle ettevõttes viimane töö või töötlemine toimub, tingimusel et hind sisaldab kõikide valmistamiseks kasutatavate materjalide väärtust, millest lahutatakse kõik siseriiklikud maksud, mis makstakse tagasi või mida võib tagasi maksta saadud toote eksportimisel;
Kui tegelikult makstud hind ei kajasta kõiki soodustatud riigis selle tootmisega seotud kulusid, sisaldab teheasehind kõiki kõnealuseid kulusid, millest on maha arvatud siseriiklikud maksud, mis makstakse tagasi või mida võib tagasi maksta saadud toote eksportimisel;
g) „materjalide väärtus”- lisas 15 esitatud loendis nimetatud, kasutatud päritolustaatuseta materjalide tolliväärtus importimise ajal või, kui see ei ole teada ja seda ei ole võimalik kindlaks teha, siis esimene tuvastatav hind, mida nende materjalide eest maksti Euroopa Liidus või soodustatud riigis artikli 98 lõike 1 tähenduses. Kui on vaja kindlaks määrata valmistamiseks kasutatud päritolustaatusega materjalide väärtus, kohaldatakse käesolevat alajagu mutatis mutandis;
h) „grupid”, „rubriigid” ja „alamrubriigid”- harmoneeritud süsteemi nomenklatuuris kasutatavad grupid, rubriigid ja alamrubriigid (nelja- või kuuekohalised koodid);
i) „klassifitseeritud”- osutab toote või materjali klassifitseerimisele harmoneeritud süsteemi teatavasse rubriiki või alamrubriiki;
j) „kaubasaadetis”- tooted, mis
saadetakse samaaegselt ühelt eksportijalt ühele kaubasaajale või
saadetakse eksportijalt kaubasaajale üheainsa veodokumendi alusel või selle dokumendi puudumisel üheainsa kaubaarve alusel.
2. Lõike 1 punktis f võib lõike 1 punkti f esimeses lõikes osutatud mõiste „valmistaja” tähendada alltöövõtja palganud ettevõtjat, kui viimase töö või töötluse on valmistaja teinud alltöövõtuna.”
(4)
Artiklile 99 lisatakse punkt da:
„da)
seal sündinud ja kasvatatud tapetud loomadest saadud tooted;”.
(5)
Artikli 101 lõiget 1 muudetakse järgmiselt:
a)
punkt g asendatakse järgmisega:
„g)
suhkru toonimine või maitsestamine või tükkipressimine; kristallsuhkru osaline või täielik jahvatamine; ”;
b)
punkt m asendatakse järgmisega:
„m)
üht või mitut sorti toodete lihtne segamine; suhkru segamine mis tahes materjaliga;”;
c)
lisatakse punkt ma:
„ma)
lihtne toodetele vee lisamine või toote lahjendamine või dehüdreerimine või denatureerimine;”.
(6)
Lisatakse käesoleva määruse I lisas esitatud lisa 13a.
(7)
Lisatakse käesoleva määruse II lisas esitatud lisa 13b.
(8)
Lisatakse käesoleva määruse III lisas esitatud lisa 13c.
(9)
Lisatakse käesoleva määruse IV lisas esitatud lisa 13d.
(10)
Lisa 14 märkustes 1 ja 3.1 asendatakse fraas „Artiklite 69 ja 100” fraasiga „Artikli 100”.
(11)
Lisa 17 muudetakse vastavalt käesoleva määruse V lisale.
(12)
Lisa 18 asendatakse käesoleva määruse VI lisas esitatud tekstiga.
Artikkel 2
Soodustatud riigid esitavad komisjonile teabe kohustuse täitmise kohta kooskõlas määruse (EÜ) nr 2454/93 (mida on muudetud käesoleva määrusega) artikli 68 lõikega 3 ning kõnealuse määruse artikli 69 kohase teabe vähemalt kolm kuud enne seda, kui registreeritud eksportijate süsteemi hakatakse nende territooriumil tegelikult kohaldama.
Komisjon kontrollib hiljemalt 1. juulil 2016 ja 1. juulil 2019 seda, kuidas soodustatud riikides kulgevad ettevalmistused registreeritud eksportijate süsteemi kohaldamiseks. Komisjon teeb ettepaneku vajalike kohanduste kohta.
Artikkel 3
1. Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
2. Seda kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2011.
3. Kui käesoleva artikli lõikest 4 ei tulene teisiti, kohaldatakse lõiget 1, kuivõrd see on seotud artiklitega 68-71 ja 90-97i ja artikli 97j lõikega 2, ning artikli 1 lõikeid 8 ja 9 alates 1. jaanuarist 2017.
4. Soodustatud riigid, kes ei ole valmis registreeritud eksportijate süsteemi rakendama lõikes 3 nimetatud tähtpäeval ja kes esitavad komisjonile kirjaliku taotluse enne 1. juulit 2016 või kelle suhtes komisjon on artikli 2 teise lõigu kohaselt teinud ettepaneku kohanduste kohta, võivad endiselt kohaldada määruse (EÜ) nr 2454/93 (mida on muudetud käesoleva määrusega) IV jaotise 2. peatüki 1A jao ja lisade 17 ja 18 sätteid kuni 1. jaanuarini 2020.
5. Artikli 1 lõiget 2 kohaldatakse lõikes 3 nimetatud kuupäevani või lõikes 4 osutatud soodustatud riikide puhul lõikes 4 nimetatud kuupäevani.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõigis liikmesriikides.
Brüssel, 18. november 2010