ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 661/2010/EU
ze dne 7. července 2010
o hlavních směrech Unie pro rozvoj transevropské dopravní sítě
(přepracování)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na článek 172 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě (3) bylo několikrát podstatně změněno (4). Vzhledem k novým změnám by mělo být uvedené rozhodnutí z důvodu přehlednosti přepracováno.
(2)
Vytvoření a rozvoj transevropských sítí přispívá k dosažení důležitých cílů Unie, jako je řádné fungování vnitřního trhu a upevnění hospodářské a sociální soudržnosti.
(3)
Vytvoření a rozvoj transevropských dopravních sítí na celém území Unie má také specifické cíle v zajištění udržitelné mobility osob a zboží za nejlepších možných podmínek sociálních, environmentálních a bezpečnostních a v integraci všech druhů dopravy se zřetelem k jejich komparativním výhodám. Transevropská síť může vést k vytvoření pracovních míst.
(4)
Nárůst dopravy, zejména z důvodu narůstajícího podílu těžkých nákladních vozidel, vedl v mezinárodních dopravních koridorech k přetížení a vzniku míst s nedostatečnou propustností. Pro zajištění mezinárodní mobility zboží a cestujících je proto nutné kapacitu transevropské sítě optimalizovat.
(5)
Vnitrozemská vodní a námořní doprava na krátké vzdálenosti může mimo jiné snížit přetížení pozemních dopravních cest.
(6)
Integrace sítí na evropské úrovni se může uskutečnit pouze postupně propojením jednotlivých druhů dopravy za účelem lepšího využití předností každého z nich.
(7)
Předpokladem integrace různých druhů dopravy v multimodální síti jsou bod propojení jako námořní přístavy, vnitrozemské přístavy a intermodální terminály.
(8)
Jelikož cílů zamýšleného kroku, a to zejména stanovení hlavních rysů a priorit v oblasti transevropských dopravních sítí, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich vzhledem k nutnosti tyto cíle koordinovat může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(9)
Je nezbytné stanovit, které projekty společného zájmu odpovídají těmto cílům a takto určeným prioritám. Mělo by být přihlédnuto pouze k projektům, které jsou potenciálně ekonomicky životaschopné.
(10)
Existuje potřeba prohlásit prioritní projekty za projekty evropského zájmu, soustředit na tyto projekty financování Unie a zavést mechanismy na podporu koordinace mezi členskými státy s cílem usnadnit splnění projektů v plánovaném termínu.
(11)
V souladu s článkem 170 Smlouvy o fungování Evropské unie má politika transevropské sítě přispět k posílení hospodářské a sociální soudržnosti v rámci Unie. Za tímto účelem je nutné usilovat o co největší soulad hlavních směrů Unie pro transevropskou dopravní síť a programování příslušných finančních nástrojů, které jsou k dispozici na úrovni Unie.
(12)
Následné hodnocení prioritních projektů by mělo usnadnit budoucí přezkoumání hlavních směrů a seznamu prioritních projektů a mělo by pomoci zlepšit metody předběžného hodnocení používané členskými státy.
(13)
Povolení pro některé veřejné a soukromé projekty, které mohou mít významný vliv na životní prostředí, by měla být udělena až poté, co byly v souladu se stávajícími právními předpisy Unie posouzeny jejich možné vlivy.
(14)
V souladu s článkem 11 Smlouvy o fungování Evropské unie by měly být požadavky na ochranu životního prostředí začleněny do vymezení a provádění politiky Unie v oblasti transevropských sítí. To vyžaduje přednostní podporu infrastruktury pro druhy dopravy, které způsobují menší škody na životním prostředí, jmenovitě železniční dopravu, pobřežní plavbu a vnitrozemskou vodní dopravu.
(15)
Posuzování vlivů na životní prostředí podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (5) bude v budoucnosti prováděno pro všechny plány a programy vedoucí k projektům společného zájmu. Financování dopravní infrastruktury by mělo být podmíněno i dodržením právních předpisů Unie v oblasti životního prostředí, zejména směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (6), směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (7) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (kodifikované znění) (8).
(16)
V rámci obecného cíle, kterým je zajištění udržitelné mobility osob a zboží, by měly být zavedeny mechanismy na podporu rozvoje námořních dálnic mezi členskými státy, které by snížily přetížení silnic nebo zlepšily přístup k okrajovým a ostrovním regionům a státům. Zavedení takových mechanismů, podporovaných mimo jiné zadávacími řízeními, by mělo být průhledné a přizpůsobené potřebám, aniž by tím byly dotčeny pravidla Unie v oblasti hospodářské soutěže nebo veřejných zakázek.
(17)
Užší koordinace mezi státy, které jsou zapojeny do projektů stejné trasy, může být nezbytná pro zlepšení návratnosti investic a jejich časového sladění investic a finančního zajištění.
(18)
Komise by měla předkládat každé dva roky zprávu o provádění tohoto rozhodnutí a do roku 2010 vypracovat zprávu o pokroku při provádění prioritních projektů a případně navrhnout změny seznamu prioritních projektů.
(19)
Výbor by měl být zplnomocněný zejména k tomu, aby byl nápomocen Komisi při přezkoumávání provádění a vývoje hlavních směrů stanovených tímto rozhodnutím.
(20)
Z důvodu přehlednosti by příloha I rozhodnutí č. 1692/96/ES měla být nahrazena novou přílohou obsahující mapy týkající se všech členských států. Tím by se zajistilo, že mapy obsažené v uvedeném rozhodnutí naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1791/2006 (9) budou doplněny o mapy obsažené v aktu o přistoupení z roku 2003. Kromě toho je pro všechny členské státy termínem tohoto plánu rok 2020,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
ČÁST I
OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Předmět
1. Účelem tohoto rozhodnutí je vytvoření hlavních směrů, které budou zahrnovat cíle, priority a hlavní rysy navrhovaných opatření v oblasti transevropské dopravní sítě. Tyto hlavní směry stanoví projekty společného zájmu, jejichž provádění by mělo přispět k rozvoji sítě v Unii.
2. Hlavní směry uvedené v odstavci 1 představují obecný referenční rámec, kterým mají být členské státy a případně Unie podpořeny při provádění projektů společného zájmu zaměřených na zajištění soudržnosti, propojení a interoperability transevropské dopravní sítě a na přístup k této síti. Tyto hlavní směry jsou rovněž určeny k usnadnění zapojení soukromého sektoru.
3. Základní požadavky ohledně interoperability transevropské dopravní sítě, telematiky dopravy a vedlejších služeb jsou vymezeny v souladu se Smlouvami ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES o interoperabilitě železničního systému ve Společenství (10) a odděleně od tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Cíle
1. Transevropská dopravní síť se vytvoří postupně do roku 2020 integrací sítí pozemní, námořní a letecké dopravní infrastruktury v rámci Unie v souladu se schématy vyznačenými na mapách v příloze I nebo se specifikacemi obsaženými v příloze II.
2. Síť musí
a)
zajišťovat udržitelnou mobilitu osob a zboží v oblasti bez vnitřních hranic za nejlepších možných sociálních a bezpečnostních podmínek a současně přispívat k dosahování cílů Unie, zejména pokud jde o životní prostředí a hospodářskou soutěž, a dále upevňovat hospodářskou a sociální soudržnost;
b)
nabízet uživatelům vysoce kvalitní infrastrukturu za ekonomicky přijatelných podmínek;
c)
zahrnovat všechny druhy dopravy, s přihlédnutím k jejich komparativním výhodám;
d)
umožňovat optimální využití stávajících kapacit;
e)
být pokud možno interoperabilní v rámci jednotlivých druhů dopravy a podporovat intermodalitu mezi různými druhy dopravy;
f)
být pokud možno ekonomicky životaschopná;
g)
pokrývat celé území členských států, aby se usnadnil přístup obecně, propojily se ostrovní, uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony a propojily se vzájemně bez míst s nedostatečnou propustností velké aglomerace a regiony Unie;
h)
umožňovat napojení na sítě států Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), zemí střední a východní Evropy a středomořských zemí a současně podporovat interoperabilitu a přístup k těmto sítím, pokud se to ukáže být v zájmu Unie.
Článek 3
Rozsah sítě
1. Transevropská síť zahrnuje dopravní infrastrukturu, systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy.
2. Dopravní infrastruktura zahrnuje sítě silniční, železniční a vnitrozemské vodní dopravy, námořní dálnice, námořní a vnitrozemské přístavy, letiště a jiné body propojení mezi jednotlivými dopravními sítěmi.
3. Systémy řízení dopravy a lokalizační a navigační systémy zahrnují technické, informační a telekomunikační systémy nezbytné k zajištění harmonického provozu sítě a efektivního řízení dopravy.
Článek 4
Hlavní rysy opatření
Hlavní rysy činnosti Unie se týkají:
a)
vytváření a revize schémat sítě;
b)
určování projektů společného zájmu;
c)
úpravy stávající sítě;
d)
podpory interoperability sítí;
e)
optimální kombinace druhů dopravy, mezi jiným vytvářením uzlů propojení, které by v případě zboží měly být umístěny pokud možno mimo městská centra, aby se umožnil efektivní intermodální provoz;
f)
sledování soudržnosti a doplňkovosti finančních opatření v souladu s pravidly pro jednotlivé finanční nástroje;
g)
výzkumu a vývoje;
h)
spolupráce se třetími zeměmi účastnícími se na rozvoji sítě a uzavření odpovídajících dohod s nimi;
i)
pobídek pro členské státy a mezinárodní organizace, aby rozvíjely cíle sledované Unií;
j)
podpory nepřetržité spolupráce mezi dotčenými stranami;
k)
jakýchkoli jiných opatření, která se ukáží jako nezbytná pro dosažení cílů uvedených v čl. 2 odst. 2.
Článek 5
Priority
Přednost mají se zřetelem k cílům uvedeným v čl. 2 odst. 2 a hlavním rysům opatření uvedeným v článku 4:
a)
vytvoření a rozvoj hlavních spojení a propojení potřebných k odstranění míst s nedostatečnou propustností, k doplnění chybějících úseků a k dokončení hlavních tras, zejména jejich přeshraničních úseků, k překonání přírodních překážek a ke zlepšení interoperability hlavních tras;
b)
vytvoření a rozvoj infrastruktury, která podporuje propojení vnitrostátních sítí pro usnadnění spojení ostrovů nebo oblastí podobných ostrovům a uzavřených, okrajových a nejvzdálenějších regionů na jedné straně a centrálních regionů Unie na straně druhé, zejména v zájmu snížení vysokých přepravních nákladů těchto oblastí;
c)
nutná opatření pro postupné dosažení interoperabilní železniční sítě, pokud možno včetně tras přizpůsobených nákladní dopravě;
d)
nutná opatření na podporu námořní dopravy, pobřežní plavby a vnitrozemské vodní dopravy;
e)
nutná opatření pro integraci železniční a letecké dopravy, zejména ve všech vhodných případech prostřednictvím železničního přístupu k letištím a nezbytné infrastruktury a zařízení;
f)
optimalizace kapacity a účinnosti stávající a nové infrastruktury, podpora intermodality a zlepšení bezpečnosti a spolehlivosti sítě zřizováním a zlepšováním intermodálních terminálů a jejich přístupové infrastruktury nebo rozvojem inteligentních systémů;
g)
integrace hledisek bezpečnosti a životního prostředí do projektování a realizace transevropské dopravní sítě;
h)
rozvoj udržitelné mobility osob a zboží v souladu s cíli Unie pro udržitelný rozvoj.
Článek 6
Sítě třetích zemí
Podpora Unie projektům společného zájmu a propojení a interoperabilitě sítí za účelem zajištění slučitelnosti sítí třetích zemí s transevropskou dopravní sítí se stanoví pro jednotlivé případy odpovídajícími postupy podle Smluv.
Článek 7
Projekty společného zájmu
1. Projekty společného zájmu tvoří společný cíl, jehož dosažení závisí na jejich stupni zralosti a na dostupnosti finančních zdrojů, aniž je tím předjímán finanční závazek členského státu nebo Unie.
2. V souladu s pravidly Smluv, zejména pokud jde o hospodářskou soutěž, se za projekt společného zájmu považuje každý projekt, který
a)
sleduje cíle stanovené v čl. 2 odst. 2;
b)
týká se sítě uvedené v čl. 3 odst. 1;
c)
odpovídá jedné nebo více prioritám stanoveným v článku 5; a
d)
je na základě sociálně-ekonomického rozboru nákladů a zisku potenciálně ekonomicky životaschopný.
3. Projekty se musí vztahovat k některé součásti sítě popsané v článcích 9 až 18, a zejména:
a)
se musí týkat tras stanovených na mapách v příloze I nebo
b)
musí odpovídat specifikacím nebo kritériím uvedeným v příloze II.
4. Členské státy přijmou všechna opatření, která považují za nezbytná, v rámci zásad stanovených v čl. 1 odst. 2.
Článek 8
Ochrana životního prostředí
1. Při přípravě a uskutečňování projektů musí členské státy zohlednit ochranu životního prostředí tím, že provádějí podle směrnice 85/337/EHS posuzování vlivů zamýšlených projektů společného zájmu na životní prostředí a uplatňují směrnice 92/43/EHS a 2009/147/ES.
Od 21. července 2004 provádějí členské státy u plánů a programů vedoucích k těmto projektům, zejména pokud se týkají nových tras nebo rozvoje jiné důležité uzlové infrastruktury, posuzování vlivů na životní prostředí podle směrnice 2001/42/ES.
Členské státy berou výsledky tohoto posuzování vlivů na životní prostředí v úvahu při přípravě dotčených plánů a programů v souladu s článkem 8 směrnice 2001/42/ES.
2. Do 21. července 2004 Komise po dohodě s členskými státy vyvine vhodné metody provádění strategického posuzování vlivů na životní prostředí, mimo jiné v zájmu zajištění vhodné koordinace, předcházení duplicitě prací a zjednodušení a zrychlení plánovacích procesů u přeshraničních projektů a koridorů.
K výsledkům této práce a posuzování vlivů projektů transevropských sítí na životní prostředí, které provedou členské státy podle směrnice 2001/42/ES, přihlédne Komise ve své zprávě o hlavních směrech a v případných souvisejících legislativních návrzích na revizi hlavních směrů podle článku 22 tohoto rozhodnutí.
ČÁST 2
SILNIČNÍ SÍŤ
Článek 9
Charakteristiky
1. Transevropská silniční síť zahrnuje dálnice a silnice vysoké kvality, ať stávající, nové nebo které se mají upravit, jež
a)
hrají důležitou úlohu v dálkové přepravě;
b)
jsou obchvaty hlavních městských center na trasách stanovených sítí;
c)
zajišťují propojení s jinými druhy dopravy nebo
d)
spojují uzavřené a okrajové regiony s centrálními regiony Unie.
2. Síť zaručuje uživatelům vysokou, jednotnou a nepřetržitou úroveň služeb, pohodlí a bezpečnosti.
3. Síť zahrnuje rovněž infrastrukturu pro řízení dopravy, informování uživatelů, řešení nehod a mimořádných situací a elektronický výběr mýta, přičemž je tato infrastruktura založena na aktivní spolupráci mezi systémy řízení dopravy na evropské, celostátní a regionální úrovni a poskytovateli informačních služeb o cestování a dopravním provozu a služeb s přidanou hodnotou, což zajistí nutnou doplňkovost s aplikacemi, jejichž využití je umožněno v rámci programu transevropských telekomunikačních sítí.
ČÁST 3
ŽELEZNIČNÍ SÍŤ
Článek 10
Charakteristiky
1. Železniční síť zahrnuje vysokorychlostní železniční síť a konvenční železniční síť.
2. Vysokorychlostní železniční síť, bez ohledu na to, zda využívá stávající nebo novou technologii, zahrnuje:
a)
tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti, vybavené pro rychlosti obvykle se rovnající nebo přesahující 250 km/h;
b)
zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě, vybavené pro rychlosti řádově 200 km/hod;
c)
zvlášť modernizované vysokorychlostní tratě nebo tratě zvlášť postavené pro vysoké rychlosti a propojené s vysokorychlostní železniční tratí, které mají v důsledku topografických, environmentálních, profilových nebo urbanistických omezení zvláštní rysy a u kterých je nutno v jednotlivých případech upravit rychlost.
Tato síť zahrnuje tratě uvedené v části 3 přílohy I. Základní požadavky a technické specifikace pro interoperabilitu platné pro vysokorychlostní železniční tratě používající stávající technologii jsou definovány v souladu se směrnicí Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému (11). Členské státy předem vyrozumí Komisi o otevření každé vysokorychlostní tratě a o technických charakteristikách tratě.
3. Konvenční železniční síť zahrnuje tratě pro konvenční osobní a nákladní železniční dopravu, včetně železničních úseků transevropské sítě kombinované dopravy uvedené v článku 15, přístupová spojení s námořními a vnitrozemskými přístavy společného zájmu a nákladními terminály, které jsou otevřeny pro všechny provozovatele. Základní požadavky a technické specifikace pro interoperabilitu platné pro konvenční železniční tratě jsou definovány v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému (12).
4. Železniční síť zahrnuje infrastrukturu a zařízení umožňující integraci železničních a silničních služeb a v případě potřeby námořních služeb a služeb letecké dopravy. V tomto ohledu se zvláštní pozornost věnuje propojení regionálních letišť se sítí.
5. Železniční síť plní nejméně jednu z těchto funkcí:
a)
hraje důležitou úlohu při dálkové přepravě cestujících;
b)
umožňuje případné propojení s letišti;
c)
umožňuje přístup k regionálním a místním železničním sítím;
d)
usnadňuje nákladní přepravu pomocí určování a rozvoje dálkových trs, které jsou určeny pro nákladní přepravu, nebo tras, na kterých je nákladní přeprava upřednostněna;
e)
hraje důležitou roli v kombinované dopravě;
f)
umožňuje prostřednictvím přístavů společného zájmu propojení s pobřežní plavbou a vnitrozemskými vodními cestami.
6. Díky své provázanosti a postupnému uplatňování interoperability, zejména prostřednictvím technické harmonizace a harmonizovaného řídícího a kontrolního systému ERTMS, jež jsou doporučeny pro evropskou železniční síť, nabízí železniční síť uživatelům vysokou úroveň kvality a bezpečnosti. Proto Komise po konzultaci s členskými státy stanoví plán využití, který je koordinován s vnitrostátními plány.
ČÁST 4
SÍŤ VNITROZEMSKÝCH VODNÍCH CESTA VNITROZEMSKÉ PŘÍSTAVY
Článek 11
Charakteristiky
1. Transevropská síť vnitrozemských vodních cest zahrnuje řeky, kanály a různé odbočky a vzájemná spojení. Poskytuje zejména možnost propojení mezi průmyslovými regiony a velkými aglomeracemi a jejich spojení s přístavy.
2. Vnitrozemské vodní cesty, které jsou součástí sítě, musí odpovídat minimálním technickým požadavkům pro třídu IV vodních cest, tj. umožňovat průjezd plavidla nebo tlačného soulodí o délce 80 až 85 m a šířce 9,5 m. Jestliže je vnitrozemská vodní cesta, která je součástí sítě, modernizována nebo nově stavěna, měly by technické specifikace odpovídat alespoň třídě IV, umožňovat pozdější dosažení třídy Va/Vb a dostatečně zohledňovat možnost průjezdu plavidel pro kombinovanou dopravu. Třída Va umožňuje průjezd plavidla nebo tlačného soulodí o délce 110 m a šířce 11,40 m a třída Vb umožňuje průjezd tlačného soulodí o dílce 172 až 185 m a šířce 11,40 m.
3. Vnitrozemské přístavy jsou součástí sítě, zejména jako body propojení mezi vodními cestami uvedenými v odstavci 2 a v článku 15 a jinými druhy dopravy.
4. Síť zahrnuje vnitrozemské přístavy:
a)
otevřené obchodní dopravě,
b)
umístěné na síti vnitrozemských vodních cest vyznačené na schématu v oddílu 4 přílohy I,
c)
propojené s ostatními transevropskými trasami podle přílohy I a
d)
vybavené překládacím zařízením pro intermodální dopravu nebo s ročním objemem nákladní dopravy nejméně 500 000 tun.
Vnitrozemské přístavy uvedené v písm. d) jsou vyznačeny v příloze I.
5. Síť rovněž zahrnuje infrastrukturu řízení provozu. To vyžaduje zejména zavedení interoperabilního inteligentního přepravního a dopravního systému označovaného jako „Říční informační služby“, který má optimalizovat stávající kapacitu a bezpečnost sítě vnitrozemských vodních cest a zlepšit interoperabilitu s jinými druhy dopravy.
ČÁST 5
NÁMOŘNÍ PŘÍSTAVY
Článek 12
Charakteristiky
1. Námořní přístavy umožňují rozvoj námořní dopravy a tvoří výchozí bod pro námořní spojení na ostrovy a body propojení mezi námořní dopravou a jinými druhy dopravy. Poskytují zařízení a služby dopravcům. Jejich infrastruktura nabízí široký rozsah služeb pro přepravu cestujících a zboží, včetně přepravy trajekty a dopravy na krátké a dlouhé vzdálenosti, včetně pobřežní plavby uvnitř Unie a mezi Unií a třetími zeměmi.
2. Námořní přístavy zahrnuté do transevropské dopravní sítě odpovídají jedné z kategorií A, B nebo C, definovaných takto:
A
:
mezinárodní námořní přístavy: přístavy s celkovým ročním objemem přepravy nejméně 1,5 milionu tun nákladu nebo 200 000 cestujících, které jsou, není-li to nemožné, spojeny s pozemními prvky transevropské dopravní sítě, a mají proto důležitou úlohu v mezinárodní námořní dopravě;
B
:
námořní přístavy Unie nespadající do kategorie A: tyto přístavy mají celkový roční objem přepravy nejméně 0,5 milionu tun nákladu nebo od 100 000 do 199 999 cestujících a jsou spojeny, není-li to nemožné, s pozemními prvky transevropské dopravní sítě a jsou vybaveny nezbytným překládacím zařízením pro námořní dopravu na krátké vzdálenosti;
C
:
regionální námořní přístavy: tyto přístavy nesplňují kritéria kategorií A a B, ale jsou umístěny v ostrovních, okrajových nebo nejvzdálenějších regionech, které propojují námořními vodními cestami a/nebo je spojují s centrálními regiony Unie.
Námořní přístavy kategorie A jsou na základě nejaktuálnějších údajů o přístavech vyznačeny na informativních mapách ve schématech uvedených v oddílu 5 přílohy I.
3. Kromě kritérií stanovených v článku 7 musí projekty námořních přístavů společného zájmu vztahující se k námořním přístavům zahrnutým do sítě transevropských námořních přístavů splňovat kritéria a specifikace uvedené v příloze II.
Článek 13
Námořní dálnice
1. Transevropská síť námořních dálnic má soustředit toky nákladní dopravy na námořní logistické trasy tak, aby se zlepšila stávající námořní spojení, která jsou životaschopná, pravidelná a často využívaná, nebo aby se vytvořila taková nová spojení pro přepravu zboží mezi členskými státy, a tím se snížilo přetížení silnic nebo se zlepšila dostupnost okrajových a ostrovních regionů a států. Námořní dálnice by neměly vylučovat kombinovanou přepravu osob a zboží za předpokladu, že nákladní doprava bude převažovat.
2. Transevropská síť námořních dálnic se skládá ze zařízení a infrastruktury pro nejméně dva přístavy ve dvou různých členských státech. Zařízení a infrastruktura zahrnují nejméně v jednom členském státě prvky, jako je zařízení přístavu, elektronické logistické systémy řízení, bezpečnost, ochranu, správní a celní řízení a infrastrukturu pro přímý přístup z moře a ze země, včetně způsobů pro zajištění celoroční splavnosti, zejména pomocí dostupných vlečných zařízení a zabezpečení zimního přístupu ledoborci.
3. Součástí transevropské sítě námořních dálnic jsou vodní cesty nebo kanály určené v části 4 přílohy I, které spojují dvě evropské námořní dálnice nebo dva jejich úseky a značně přispívají ke zkrácení námořních tras, zvýšení efektivnosti a úsporám času přepravy.
4. Projekty společného zájmu transevropské sítě námořních dálnic navrhují nejméně dva členské státy a jsou přizpůsobeny skutečným potřebám. Navrhované projekty obecně zahrnují státní i soukromý sektor v souladu s postupy, které, dříve než lze pomoc poskytnutou ze státních rozpočtů v případě potřeby doplnit o pomoc ze strany Unie, stanoví zadávací řízení v jedné z těchto podob:
a)
veřejná výzva k podávání návrhů organizovaná společně dotčenými členskými státy za účelem zřízení nových spojení z přístavu kategorie A podle definice v čl. 12 odst. 2, který je předem vybrán v rámci námořní oblasti, podle projektu č. 21 uvedeného v příloze III;
b)
pokud je poloha přístavů srovnatelná, veřejná výzva k podávání návrhů organizovaná společně dotčenými členskými státy a určená sdružením, ve kterých jsou zastoupeny alespoň přepravní společnosti a přístavy, které se nacházejí v jedné z námořních oblastí podle projektu č. 21 uvedeného v příloze III.
5. Projekty společného zájmu v transevropské síti námořních dálnic
a)
se zaměřují na zařízení a infrastrukturu, které tvoří síť námořních dálnic;
b)
aniž jsou dotčeny články 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, mohou zahrnovat podporu na zahájení činnosti, pokud je v důsledku zadávacího řízení podle odstavce 4 státní podpora považována za nutnou pro finanční životaschopnost projektu; podpora na zahájení činnosti je omezena na dva roky a poskytuje se pouze na podporu řádně odůvodněných kapitálových nákladů; podpora nesmí přesáhnout nejnižší odhadovanou částku nutnou k zahájení daných spojení; podpora nesmí vést k narušení hospodářské soutěže na relevantních trzích v rozporu se společným zájmem;
c)
mohou rovněž zahrnovat činnosti, které mají širší přínosy a nesouvisejí s konkrétními přístavy, například zpřístupnění zařízení pro rozbíjení ledu a bagrování lodí nebo informačních systémů včetně systémů řízení dopravy a systémů elektronických hlášení.
6. Projekty společného zájmu transevropské sítě námořních dálnic se předkládají Komisi ke schválení.
7. Komise do tří let předloží výboru uvedenému v čl. 21 odst. 1 počáteční seznam konkrétních projektů společného zájmu. Tímto upřesní koncepci námořních dálnic.
Tento seznam bude rovněž předán Evropskému parlamentu.
ČÁST 6
LETIŠTĚ
Článek 14
Charakteristiky
1. Transevropská síť letišť zahrnuje letiště na území Unie, která jsou otevřena komerční letecké přepravě a splňují kritéria stanovená v části 6 přílohy II. Tato letiště jsou klasifikována odlišně podle rozsahu a typu přepravy, kterou odbavují, a podle své funkce v rámci sítě. Umožňují rozvoj leteckých spojů a propojení letecké dopravy a jiných druhů dopravy.
2. Mezinárodní spojovací body a spojovací body Unie tvoří jádro transevropské sítě letišť. Spojení mezi Unií a ostatními zeměmi světa se uskutečňuje převážně prostřednictvím mezinárodních spojovacích bodů. Spojovací body Unie zajišťují v zásadě spojení uvnitř Unie, přičemž přeprava mimo Unii dosud představuje menší část jejich činnosti. Regionální spojovací body a přístupové body usnadňují přístup k jádru sítě nebo přispívají k dopravnímu otevření ostrovních nebo okrajových regionů.
3. Mezinárodní spojovací body a spojovací body Unie se případně postupně napojí na vysokorychlostní trati železniční sítě. Síť zahrnuje infrastruktury a zařízení, které umožňují integraci leteckých, železničních a případně i námořních dopravních služeb.
ČÁST 7
SÍŤ KOMBINOVANÉ DOPRAVY
Článek 15
Charakteristiky
Transevropská síť kombinované dopravy zahrnuje
a)
železniční tratě a vnitrozemské vodní cesty vhodné pro kombinovanou dopravu a námořní cesty, které případně v kombinaci s nejkratší možnou počáteční nebo konečnou silniční dopravou umožňují dálkovou přepravu zboží;
b)
intermodální terminály vybavené zařízením umožňujícím překládku mezi železnicí, vnitrozemskými vodními cestami, námořními trasami a silnicemi;
c)
po nezbytnou dobu vhodný vozový park, pokud to charakteristiky dosud nepřizpůsobené infrastruktury vyžadují.
ČÁST 8
ŘÍDICÍ A INFORMAČNÍ SÍŤ NÁMOŘNÍ DOPRAVY
Článek 16
Charakteristiky
Transevropská řídicí a informační síť námořní dopravy zahrnuje:
a)
pobřežní a přístavní systémy řízení dopravy;
b)
lokalizační systémy plavidel;
c)
oznamovací systémy pro plavidla přepravující nebezpečné věci nebo znečisťující látky;
d)
komunikační systémy pro tísňové situace a bezpečnost na moři.
ČÁST 9
ŘÍDICÍ SÍŤ LETECKÉ DOPRAVY
Článek 17
Charakteristiky
Transevropská řídicí síť letecké dopravy zahrnuje vzdušný prostor vyhrazený pro obecné letectví, letové cesty, navigační zařízení, systémy plánování a správy provozu a systém řízení letového provozu (kontrolní střediska, prostředky dohledu a komunikace), které jsou nezbytné pro bezpečné a efektivní letectví v evropském vzdušném prostoru.
ČÁST 10
LOKALIZAČNÍ A NAVIGAČNÍ SÍŤ
Článek 18
Charakteristiky
Transevropská síť lokalizačních a navigačních systémů zahrnuje družicové lokalizační a navigační systémy a systémy, které budou vymezeny v budoucím evropském radionavigačním plánu. Tyto systémy poskytují spolehlivé a efektivní služby pro stanovení polohy a navigaci, které mohou být využity ve všech druzích dopravy.
ČÁST 11
KOORDINACE MEZI ČLENSKÝMI STÁTY
Článek 19
Evropský koordinátor
1. Pro usnadnění koordinovaného provádění určitých projektů, zejména přeshraničních projektů nebo úseků přeshraničních projektů zahrnutých mezi projekty, které jsou prohlášeny za projekty evropského zájmu podle článku 25, může Komise po dohodě s dotčenými členskými státy a po konzultaci s Evropským parlamentem jmenovat osobu „evropského koordinátora“.
2. Evropský koordinátor je vybírán zejména na základě svých zkušeností s evropskými orgány a znalostí, které se týkají financování a sociálně-ekonomického a environmentálního hodnocení významných projektů.
3. Rozhodnutí Komise o jmenování evropského koordinátora určí způsob, kterým má plnit úkoly podle odstavce 5.
4. Evropský koordinátor jedná jménem a v zastoupení Komise. Jeho působnost se obvykle týká jednoho projektu, zejména v případě přeshraničního projektu, ale v případě nutnosti může být rozšířena a může se vztahovat na celou významnou osu. Evropský koordinátor vypracuje společně s dotčenými členskými státy pracovní plán své činnosti.
5. Evropský koordinátor
a)
ve spolupráci s dotčenými členskými státy prosazuje společné metody hodnocení projektů a radí případně navrhovatelům projektů v otázkách financování projektů;
b)
každý rok vypracovává zprávu pro Evropský parlament, Komisi a dotčené členské státy o pokroku dosaženém při provádění jednoho nebo více projektů, za které odpovídá, o novém regulatorním nebo jiném vývoji, který by mohl ovlivnit charakteristiky projektů, a o obtížích a překážkách, které mohou vést ke značnému zpoždění oproti termínům uvedeným v příloze III;
c)
spolu s dotčenými členskými státy konzultuje s regionálními a místními orgány, provozovateli, uživateli dopravy a zástupci občanské společnosti, aby získal úplnější znalost poptávky po dopravních službách, možnostech investičního financování a druhu služeb, které je nutno zabezpečit pro usnadnění přístupu k takovému financování.
6. Dotčené členské státy spolupracují s evropským koordinátorem a poskytují mu informace nutné k plnění úkolů podle odstavce 5.
7. Aniž jsou dotčeny platné postupy stanovené právními předpisy Unie a vnitrostátními právními předpisy, může Komise požadovat stanovisko evropského koordinátora při posuzování žádostí o financování Unie u projektů nebo skupin projektů, za které evropský koordinátor odpovídá.
ČÁST 12
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Vnitrostátní plány a programy
Členské státy poskytují Komisi stručný přehled vnitrostátních plánů a programů, které sestavují pro rozvoj transevropské dopravní sítě, zejména pokud jde o projekty prohlášené za projekty evropského zájmu uvedené v článcích 24 až 27. Po přijetí vnitrostátních plánů a programů je členské státy zašlou Komisi pro informaci.
Článek 21
Výbor pro sledování hlavních směrů a výměnu informací
1. Komisi je nápomocen Výbor pro sledování hlavních směrů a výměnu informací (dále jen „výbor“); skládá se ze zástupců členských států a předsedá mu zástupce Komise.
2. V tomto výboru se uskutečňuje výměna informací o plánech a programech oznámených členskými státy a může být přezkoumána každá otázka vztahující se k rozvoji transevropské dopravní sítě.
Článek 22
Zpráva
Komise předloží každé dva roky Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o provádění hlavních směrů popsaných v tomto rozhodnutí.
Při sestavování této zprávy je Komisi nápomocen výbor.
Ke zprávě budou případně přiloženy legislativní návrhy na revizi hlavních směrů; tyto legislativní návrhy mohou případně zahrnovat změny seznamu prioritních projektů v příloze III nebo dodatky k tomuto seznamu projektů, které jsou v souladu s čl. 23 odst. 1. Revize se zaměří zejména na projekty, které přispívají k územní soudržnosti Unie v souladu s čl. 23 odst. 1 písm. e).
Článek 23
Prioritní projekty
1. Prioritní projekty jsou projekty společného zájmu podle článku 7, u kterých posouzení potvrdí, že:
a)
mají odstranit místo s nedostatečnou propustností nebo doplnit chybějící spojení na významné trase transevropské sítě, zejména pokud se jedná o přeshraničními projekty, překonání přírodních překážek nebo projekty s přeshraničním úsekem;
b)
mají takový rozsah, u kterého významně napomůže dlouhodobé plánování na evropské úrovni;
c)
celkově představují potenciální čisté sociálně-ekonomické přínosy a jiné sociálně-ekonomické výhody;
d)
významně zlepšují mobilitu zboží a osob mezi členskými státy, a tím také přispívají k interoperabilitě vnitrostátních sítí;
e)
přispívají k územní soudržnosti Unie integrací sítí nových členských států a zlepšováním spojení s okrajovými a ostrovními regiony;
f)
přispívají k udržitelnému rozvoji dopravy tím, že zlepšují bezpečnost a snižují škody na životním prostředí, které jsou způsobeny dopravou, zejména podporou přesunu druhů dopravy ve prospěch železnice, intermodální dopravy, vnitrozemských vodních cest a námořní dopravy;
g)
prokazují odhodlání dotčených členských států včas provést studie a hodnotící postupy pro dokončení práce v souladu s předem sjednaným datem, na základě vnitrostátních plánů nebo jiného rovnocenného dokumentu týkajícího se daného projektu.
2. Prioritní projekty, u nichž měly práce začít do roku 2010, jejich úseky a data sjednaná pro dokončení prací podle odst. 1 písm. g) jsou uvedeny v příloze III.
3. Do roku 2010 Komise vypracuje zprávu o pokroku a případně navrhne změny seznamu prioritních projektů určených v příloze III v souladu s odstavcem 1.
Článek 24
Prohlášení evropského zájmu
Prioritní projekty určené v příloze III jsou prohlášeny za projekty evropského zájmu. Toto prohlášení se provádí výhradně v souladu s postupem stanoveným ve Smlouvách a v právních aktech na nich založených.
Článek 25
Projekty prohlášené za projekty evropského zájmu
1. Aniž je dotčen právní základ daného finančního nástroje Unie, členské státy:
a)
při předkládání svých projektů v rámci Fondu soudržnosti podle nařízení Rady (ES) č. 1084/2006 ze dne 11. července 2006 o Fondu soudržnosti (13) přiřadí náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu;
b)
při předkládání svých projektů v rámci rozpočtu pro transevropské sítě v souladu s články 5 a 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 680/2007 ze dne 20. června 2007, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských dopravních a energetických sítí (14), přiřadí náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
2. Aniž je dotčen právní základ daného finančního nástroje Unie, Komise:
a)
podporuje členské státy, aby přihlížely k projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu při plánování programů strukturálních fondů, zejména v regionech, na které se vztahuje cíl „Konvergence“, s ohledem na vnitrostátní dopravní plány, které spadají do působnosti stávajících rámců podpory Unie;
b)
zajistí, aby země, které splňují podmínky pro využití nástroje předvstupní pomoci (NPP), přiřazovaly při předkládání svých projektů v rámci tohoto nástroje v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1085/2006 ze dne 17. července 2006, kterým se zřizuje nástroj předvstupní pomoci (NPP) (15), náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
3. Při odhadu svých finančních potřeb přiřadí Komise náležitou prioritu projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
Článek 26
Zpoždění při dokončení projektů prohlášených za projekty evropského zájmu
1. V případě značného zpoždění oproti konečnému termínu roku 2010 při zahájení prací na jednom z projektů prohlášených za projekty evropského zájmu požádá Komise dotčené členské státy, aby zpoždění do tří měsíců zdůvodnily. Na základě poskytnuté odpovědi konzultuje Komise všechny dotčené členské státy v zájmu řešení problému, který způsobil zpoždění.
Komise může po konzultaci s výborem a v rámci svého aktivního sledování provádění projektu, který byl prohlášen za projekt evropského zájmu, a s řádným ohledem na zásadu proporcionality rozhodnout o přijetí vhodných opatření. Dotčené členské státy mají před přijetím těchto opatření příležitost se k nim vyjádřit.
Evropský parlament je o každém přijatém opatření neprodleně informován.
Při přijímání těchto opatření bere Komise náležitě v úvahu podíl odpovědnosti každého dotčeného členského státu za zpoždění a zdrží se opatření, která by ovlivnila provádění projektu v členských státech, které nejsou za zpoždění odpovědné.
2. Pokud není projekt prohlášený za projekt evropského zájmu z větší části dokončen v přiměřené lhůtě po očekávaném datu dokončení uvedeném v příloze III a za zpoždění odpovídají všechny dotčené členské státy, Komise jej přezkoumá postupem podle odstavce 1 s cílem odejmout jeho zařazení jako projektu, který byl prohlášen za projekt evropského zájmu, s využitím přezkumného postupu uvedeného v čl. 22 třetím pododstavci.
Komise vždy přezkoumá projekt po uplynutí lhůty 15 let poté, co byl prohlášen za projekt evropského zájmu ve smyslu tohoto rozhodnutí.
Článek 27
Posuzování sociálně-ekonomických vlivů a vlivů na životní prostředí
1. Pět let po dokončení projektu prohlášeného za projekt evropského zájmu nebo jednoho z jeho úseků provedou dotčené členské státy posouzení jeho sociálně-ekonomických vlivů a jeho vlivů na životní prostředí, včetně jeho vlivů na obchod a volný pohyb osob a zboží mezi členskými státy, na územní soudržnost a udržitelný rozvoj. O výsledcích tohoto posouzení informují členské státy Komisi.
2. Pokud projekt prohlášený za projekt evropského zájmu zahrnuje přeshraniční úsek, který je z technického a finančního hlediska nedělitelný, koordinují dotčené členské státy své postupy při posuzování sociálně-ekonomických vlivů projektu a vynaloží veškeré úsilí na provedení mezinárodního přezkumu před vydáním stavebního povolení a ve stávajícím rámci.
3. Ostatní úseky projektů evropského zájmu členské státy koordinují v jednotlivých případech na dvoustranném nebo mnohostranném základě.
4. Koordinované akce nebo mezinárodní přezkum podle odstavce 2 se použijí, aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z právních předpisů Unie o ochraně životního prostředí, zejména povinnosti týkající se posuzování vlivů na životní prostředí. Dotčené členské státy informují Komisi o zahájení a výsledku takových koordinovaných akcí nebo mezinárodního přezkumu. Komise zahrne tyto informace do zprávy uvedené v čl. 22.
Článek 28
Přeshraniční úseky
V souvislosti s určitými prioritními projekty určí členské státy přeshraniční úseky mezi dvěma členskými státy včetně námořních dálnic na základě kritérií, která stanoví výbor, a oznámí je Komisi.
Půjde zejména o úseky, které jsou z technického a finančního hlediska nedělitelné nebo ke kterým s dotčené členské státy zaváží společně a pro které zavedou společnou strukturu.
Článek 29
Zrušení
Rozhodnutí č. 1692/96/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 30
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 31
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Ve Štrasburku dne 7. července 2010.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU OTSUS nr 661/2010/EL
7. juuli 2010,
üleeuroopalise transpordivõrgu arendamist käsitlevate liidu suuniste kohta
(uuesti sõnastatud)
(EMPs kohaldatav tekst)
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 172 esimest lõiku,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
võttes arvesse Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee arvamust (1),
pärast konsulteerimist Regioonide Komiteega,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (2)
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. juuli 1996. aasta otsust nr 1692/96/EÜ (üleeuroopalise transpordivõrgu arendamist käsitlevate ühenduse suuniste kohta) (3) on korduvalt oluliselt muudetud (4). Uute muudatuste tõttu tuleks kõnealune otsus selguse huvides uuesti sõnastada.
(2)
Üleeuroopaliste võrkude rajamine ja arendamine aitab saavutada selliseid liidu tähtsaid eesmärke nagu siseturu ladus toimimine ning majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse tugevdamine.
(3)
Üleeuroopaliste transpordivõrkude rajamisel ja arendamisel kogu liidu territooriumil seatakse konkreetseteks eesmärkideks isikute ja kaupade püsiva liikumise tagamine võimalikult heades sotsiaalsetes, keskkonna- ja ohutustingimustes ning kõigi transpordiliikide integreerimine iga liigi suhtelisi eeliseid arvesse võttes. Üleeuroopalise võrguga võib kaasneda uute töökohtade loomine.
(4)
Liikluse kasvu, eriti raskeveokite osakaalu suurenemise tõttu, on suurenenud rahvusvaheliste transpordikoridoride ummikud ja kitsaskohad. Et tagada kaupade ja reisijate rahvusvaheline liiklus, on seepärast vajalik üleeuroopalise transpordivõrgu võimsust optimeerida.
(5)
Lühikesed mereveod võivad muu hulgas vähendada ummikuid sisetranspordiliinidel.
(6)
Võrkude integreerimist Euroopa tasandil saab edendada üksnes eri transpordiliikide järkjärgulise ühendamisega, mille eesmärk on neist igaühe eeliste parem ärakasutamine.
(7)
Ühenduspunktid, sealhulgas meresadamad, siseveesadamad ja ühendveoterminalid, on eri transpordiliikide multimodaalsesse transpordivõrku ühendamise eeltingimus.
(8)
Kuna käesoleva otsuse eesmärke, nimelt üldiste tegevusjoonte ja prioriteetide kehtestamist üleeuroopaliste transpordivõrkude valdkonnas, ei suuda liikmesriigid piisavalt saavutada ning kõnealuste eesmärkide koordineerimise vajaduse tõttu on neid parem saavutada liidu tasandil, võib liit võtta meetmeid kooskõlas Euroopa Liidu lepingu artiklis 5 sätestatud subsidiaarsuse põhimõttega. Kõnealuses artiklis sätestatud proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt ei lähe käesolev otsus nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale.
(9)
On tarvis välja selgitada nimetatud eesmärkide saavutamist toetavad ühist huvi pakkuvad projektid, mis on kooskõlas kindlaksmääratud prioriteetidega. Arvesse tuleks võtta ainult neid projekte, mis eelduste kohaselt on majanduslikult elujõulised.
(10)
Prioriteetsed projektid on vaja tunnistada Euroopa huvides olevateks projektideks, et liidu rahastamine sellistele projektidele koondada, ning võtta kasutusele mehhanismid liikmesriikide vahelise koordineerimise ergutamiseks, et aidata kaasa projektide lõpuleviimisele soovitud ajakava piires.
(11)
Kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 170 peaks üleeuroopalise transpordivõrgu poliitika aitama tugevdada liidusisest majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust. Et seda eesmärki saavutada, tuleks püüda maksimeerida kooskõla üleeuroopalist transpordivõrku käsitlevate liidu suuniste ja liidu tasandil kasutusel olevate asjakohaste rahaliste vahendite kavandamise vahel.
(12)
Prioriteetsete projektide hindamine tagantjärele peaks hõlbustama suuniste ja prioriteetsete projektide nimekirja läbivaatamist tulevikus ning peaks aitama parandada liikmesriikides kasutusel olevaid eelneva hindamise meetodeid.
(13)
Teatavatele keskkonda oluliselt mõjutavatele avaliku ja erasektori projektidele tuleks anda luba ainult pärast nende võimaliku keskkonnamõju eelnevat hindamist liidu kehtivate eeskirjade kohaselt.
(14)
Keskkonnakaitsenõuded tuleks kooskõlas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 11 lisada üleeuroopaliste transpordivõrkude alase liidu poliitika määratlusse ja rakendamisse. Sellega kaasneb nende transpordiliikide infrastruktuuri edendamine prioriteedina, mis põhjustavad keskkonnale vähem kahju, nimelt raudteevedu, lähivedu ja siseveelaevandus.
(15)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/42/EÜ (teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta) (5) kohane keskkonnamõju hindamine tuleks tulevikus läbi viia kõigi kavade ja programmide osas, mis viivad ühist huvi pakkuvate projektideni. Transpordi infrastruktuuri rahastamine peaks ühtlasi sõltuma tingimusest, et järgitakse liidu keskkonnaalaste õigusaktide sätteid, eriti nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ (teatavate avalike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta), (6) nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ (looduslike elupaikade ning looduslike looma- ja taimeliikide kaitse kohta) (7) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiivi 2009/147/EÜ (loodusliku linnustiku kaitse kohta (kodifitseeritud versioon)) (8).
(16)
Isikute ja kaupade säästva liikuvuse tagamise üldise eesmärgi piires tuleks luua mehhanismid liikmesriikide vaheliste mereteede arendamise toetamiseks, et vähendada ummikuid teedel ja/või parandada ligipääsu äärealadel ja saartel asuvatele piirkondadele ning riikidele. Selliste mehhanismide loomine, mida toetavad muu hulgas pakkumismenetlused, peaks olema läbipaistev ja vajadustele suunatud ega tohiks mingil juhul piirata liidu konkurentsi- või riigihangete teostamise eeskirju.
(17)
Sama liini käsitletavatesse projektidesse kaasatud riikide vaheline tihedam koostöö võib olla vajalik investeeringutasuvuse parandamiseks ning lihtsustada investeeringute ühtlustamist ja rahastamispaketi koostamist.
(18)
Komisjon peaks iga kahe aasta tagant esitama aruande käesoleva otsuse rakendamise kohta ning koostama hiljemalt 2010. aastaks aruande prioriteetsete projektidega seoses saavutatud edu kohta, tehes vajaduse korral ettepaneku prioriteetsete projektide nimekirja muutmiseks.
(19)
Komiteele tuleks eelkõige anda volitus aidata komisjonil kontrollida käesoleva otsusega kehtestatud suuniste rakendamist ja arendamist.
(20)
Selguse huvides tuleks otsuse nr 1692/96/EÜ I lisa asendada uue lisaga, milles on kõigi liikmesriikide kaardid. Seekaudu oleks tagatud, et kõnealuses otsuses, mida on viimati muudetud määrusega (EÜ) nr 1791/2006 (9), juba sisalduvatele kaartidele lisatakse 2003. aasta ühinemisaktis olevad kaardid. Lisaks on kava täitmise tähtpäev kõigi liikmesriikide jaoks 2020. aasta,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
1. JAGU
ÜLDPÕHIMÕTTED
Artikkel 1
Sisu
1. Käesoleva otsuse eesmärk on kehtestada suunised, mis hõlmavad üleeuroopalise transpordivõrgu valdkonnas kavandatud meetmete eesmärke, prioriteete ja põhisuundi. Nende suuniste alusel määratakse kindlaks ühist huvi pakkuvad projektid, mille rakendamine peaks kaasa aitama võrgu väljaarendamisele liidu kõigis osades.
2. Lõikes 1 osutatud suunised kujutavad endast üldist tugiraamistikku, millega püütakse toetada liikmesriike ning vajaduse korral liitu ühist huvi pakkuvate projektide elluviimisel, mille eesmärk on tagada nii üleeuroopalise transpordivõrgu sidusus, vastastikune ühendatus ja koostalitlusvõime kui ka juurdepääs kõnealusele võrgule. Kõnealuste suunistega püütakse ka hõlbustada erasektori osalemist.
3. Olulised nõuded seoses üleeuroopalise transpordivõrgu koostalitlusvõimega, transporditelemaatikaga ja abiteenustega on aluslepingute kohaselt kindlaks määratud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta direktiivis 2008/57/EÜ (ühenduse raudteesüsteemi koostalitlusvõime kohta) (10) ning käesolevast otsusest eraldi.
Artikkel 2
Eesmärgid
1. Üleeuroopalise transpordivõrgu loomine toimub liidu kõigi osade maismaa-, mere- ja õhutranspordi infrastruktuuri võrkude järkjärgulise ühendamise teel 2020. aastaks I lisa kaartidel näidatud üldkavade ja/või II lisas esitatud spetsifikatsioonide kohaselt.
2. Võrk peab:
a)
tagama isikute ja kaupade säästva liikuvuse sisepiirideta alal parimates võimalikes sotsiaalsetes ja ohutustingimustes, samal ajal aitama saavutada liidu eesmärke eelkõige keskkonnakaitse ja konkurentsi valdkonnas ning aitama tugevdada majanduslikku ja sotsiaalset ühtekuuluvust;
b)
andma kasutajate käsutusse kõrge kvaliteediga infrastruktuuri majanduslikult vastuvõetavatel tingimustel;
c)
hõlmama kõik transpordiliigid nende suhtelisi eeliseid arvesse võttes;
d)
võimaldama olemasolevate veovõimsuste optimaalset kasutamist;
e)
olema transpordiliigiti võimalikult koostalitlusvõimeline ning soodustama eri transpordiliikide ühitamist;
f)
olema majanduslikult võimalikult elujõuline;
g)
hõlmama liikmesriikide kogu territooriumi viisil, mis hõlbustab üldist juurdepääsu, seob saared, raskesti ligipääsetavad ja äärealad keskpiirkondadega, ühendab kitsaskohti vältides omavahel liidu suuremad linnastud ja regioonid;
h)
olema ühendatav Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) riikide, Kesk- ja Ida-Euroopa riikide ja Vahemere piirkonna riikide võrkudega ning samal ajal soodustama kõnealuste võrkude koostalitlusvõimet ja juurdepääsetavust niivõrd, kuivõrd see on liidu huvides.
Artikkel 3
Võrgu ulatus
1. Üleeuroopaline võrk koosneb transpordi infrastruktuurist, liikluskorraldussüsteemidest ning asukoha määramise ja navigatsioonisüsteemidest.
2. Transpordi infrastruktuur koosneb maantee-, raudtee- ja siseveeteede võrkudest, mereteedest, mere- ja siseveesadamatest, lennuväljadest ning muudest transpordiliikide võrkude vahelistest ühenduspunktidest.
3. Liikluskorraldussüsteemid ning asukoha määramise ja navigatsioonisüsteemid sisaldavad kogu tehnilist varustust ning info- ja telekommunikatsioonisüsteeme, mis on vajalikud võrgu tõrgeteta toimimise ja tõhusa liikluskorralduse tagamiseks.
Artikkel 4
Meetmete põhisuunad
Liidu meetmete põhisuunad on järgmised:
a)
võrgu üldkavade koostamine ja läbivaatamine;
b)
ühist huvi pakkuvate projektide kindlakstegemine;
c)
olemasoleva võrgu kohandamine;
d)
võrgu koostalitlusvõime edendamine;
e)
transpordiliikide optimaalne ühitamine muu hulgas selliste sõlmkeskuste loomise teel, mis kaubavedude puhul peaksid paiknema võimalikult kaugel linnakeskustest, et võimaldada eri transpordiliikide koostalitlusvõime tõhusat toimimist;
f)
rahalise abi järjepidevuse ja vastastikuse täiendavuse taotlemine kooskõlas iga rahastamisvahendi suhtes kohaldatavate eeskirjadega;
g)
uurimis- ja arendustegevus;
h)
koostöö ja asjakohaste kokkulepete sõlmimine võrgu arendamisega seotud kolmandate riikidega;
i)
stiimulid liikmesriikidele ja rahvusvahelistele organisatsioonidele liidu seatud eesmärkide saavutamiseks;
j)
püsiva koostöö edendamine huvitatud osapoolte vahel;
k)
artikli 2 lõikes 2 osutatud eesmärkide saavutamisel vajalikeks osutuvad muud meetmed.
Artikkel 5
Prioriteedid
Võttes arvesse artikli 2 lõikes 2 esitatud eesmärke ja artiklis 4 kehtestatud meetmete põhisuundi, on prioriteedid:
a)
nende põhiliste ühenduste ja vastastikuste sidumiste loomine ning arendamine, mis on vajalikud kitsaskohtade kõrvaldamiseks, puuduvate lõikude täitmiseks ja peamiste liinide, eriti nende piiriüleste lõikude lõpuleviimiseks, looduslike tõkete ületamiseks ja tähtsamate liinide koostalitlusvõime parandamiseks;
b)
sellise infrastruktuuri loomine ja arendamine, mis edendab liikmesriikide võrkude vastastikust sidumist, et hõlbustada ühendust saartega või saartega sarnaste aladega, ja raskesti ligipääsetavate ja äärepoolseimate piirkondadega ühelt poolt ning liidu keskpiirkondadega teiselt poolt, eelkõige et vähendada kõnealustes piirkondades kõrgeid transpordikulusid;
c)
meetmed, mis on vajalikud koostalitlusvõimelise raudteevõrgu järkjärguliseks saavutamiseks, sealhulgas, kui see on teostatav, liinide kaubaveoks kohandamiseks;
d)
kaugliini- ja lähivedude ning siseveetranspordi edendamiseks vajalikud meetmed;
e)
meetmed, mis on vajalikud raudtee- ja lennutranspordi ühildamiseks, eriti raudteeligipääsu kaudu lennuväljadele, kui see on asjakohane, ning vajalikud infrastruktuurid ja rajatised;
f)
olemasoleva ja uue infrastruktuuri võimsuse ja tõhususe optimeerimine, ühendvedude edendamine ja võrgu ohutuse ning usaldusväärsuse parandamine, luues ja parendades ühendveoterminale ning nende ligipääsu infrastruktuurile ja/või kasutades arukaid süsteeme;
g)
ohutuse ja keskkonnaga seotud küsimuste ühildamine üleeuroopalise transpordivõrgu kavandamise ja teostamisega;
h)
isikute ja kaupade säästva liikluse arendamine kooskõlas liidu säästvat arengut puudutavate eesmärkidega.
Artikkel 6
Kolmandate riikide võrgud
Otsus ühist huvi pakkuvate liidu projektide ja võrgusisese ühendatuse ning koostalitlusvõime edendamise kohta, mille eesmärk on tagada kolmandate riikide võrkude kokkusobivus üleeuroopalise transpordivõrguga, tehakse iga juhtumi puhul eraldi aluslepingutes sätestatud asjakohases korras.
Artikkel 7
Ühist huvi pakkuvad projektid
1. Ühist huvi pakkuvad projektid moodustavad ühise eesmärgi, mille elluviimine sõltub nende küpsuse astmest ning rahaliste vahendite kättesaadavusest, ilma et liikmesriigi või liidu rahalisi kohustusi ette kindlaks määrataks.
2. Kooskõlas aluslepingutes sätestatud, eelkõige konkurentsiküsimusi käsitlevate eeskirjadega loetakse ühist huvi pakkuvaks iga projekt, mis:
a)
taotleb artikli 2 lõikes 2 sätestatud eesmärke;
b)
on seotud artikli 3 lõikes 1 kirjeldatud võrguga;
c)
vastab ühele või mitmele artiklis 5 sätestatud prioriteetidest; ning
d)
on projekti sotsiaal-majanduslike kulude ja kasu analüüsi põhjal eeldatavalt majanduslikult elujõuline.
3. Projektid peavad olema artiklites 9-18 kirjeldatud võrgu osaga seotud ning eelkõige:
a)
seostuma I lisa kaartidel esitatud marsruutidega ja/või
b)
vastama II lisas esitatud spetsifikatsioonidele või kriteeriumidele.
4. Liikmesriigid võtavad kõik meetmed, mida nad peavad vajalikuks artikli 1 lõikes 2 sätestatud põhimõtete kohaselt.
Artikkel 8
Keskkonnakaitse
1. Projektide kavandamisel ja läbiviimisel tuleb liikmesriikidel arvesse võtta keskkonnakaitset, viies läbi teostamisele kuuluvate ühist huvi pakkuvate projektide kohta direktiivi 85/337/EMÜ kohased keskkonnamõju hindamised, ning kohaldades direktiive 92/43/EMÜ ja 2009/147/EÜ.
Alates 21. juulist 2004 viiakse selliste projektideni viivate kavade ja programmide keskkonnaalane hindamine, eriti kui need puudutavad uusi liine või teisi tähtsaid infrastruktuuri arendamise sõlmpunkte, liikmesriikide poolt läbi kooskõlas direktiiviga 2001/42/EÜ.
Liikmesriigid võtavad kooskõlas direktiivi 2001/42/EÜ artikliga 8 selle keskkonnaalase hindamise tulemusi arvesse asjaomaste kavade ja programmide ettevalmistamisel.
2. Enne 21. juulit 2004 töötab komisjon kokkuleppel liikmesriikidega välja sobivad meetodid strateegilise keskkonnamõju hindamise rakendamiseks, et muu hulgas tagada asjakohane koordineerimine, vältides töö dubleerimist ja jõudes piiriüleste projektide ja koridoride kavandamisprotsesside lihtsustamiseni ja kiirendamiseni.
Komisjon võtab selle töö ja direktiivi 2001/42/EÜ kohaselt liikmesriikide poolt üleeuroopaliste transpordivõrkude projektide keskkonnaalase hindamise tulemusi asjakohaselt arvesse aruandes, mis käsitleb suuniseid ja võimalikke kaasnevaid õigusloomealaseid ettepanekuid käesoleva otsuse artiklis 22 kehtestatud suuniste muutmiseks.
2. JAGU
TEEDEVÕRK
Artikkel 9
Tunnused
1. Üleeuroopaline teedevõrk koosneb olemasolevatest, uutest ja kohandatavatest kiirteedest ja kõrgetasemelistest teedest, mis
a)
etendavad tähtsat osa pikamaavedudes või
b)
võimaldavad võrguga kindlaksmääratud marsruutidel möödasõitu suurtest linnakeskustest või
c)
tagavad ühenduse teiste transpordiliikidega või
d)
seovad saared, raskesti ligipääsetavad ja äärealad liidu keskpiirkondadega.
2. Võrk tagab kasutajatele kõrge, ühtlase ja püsiva tasemega teenused, mugavuse ja ohutuse.
3. Ühtlasi hõlmab võrk liikluskorralduse, vahe- ja hädajuhtumeid käsitleva kasutusteabe ja elektrooniliste tasude kogumise infrastruktuuri, mis põhineb aktiivsel koostööl Euroopa, riigi ja piirkonna tasandil toimivate liikluskorraldussüsteemide ja reisi- ning liiklusalase teabega ja lisaväärtusteenustega varustajate vahel, mis tagab vajaliku vastastikuse täiendavuse rakendustega, mille kasutamist soodustatakse üleeuroopaliste sidevõrkude programmi alusel.
3. JAGU
RAUDTEEVÕRK
Artikkel 10
Tunnused
1. Raudteevõrk hõlmab kiirraudteeliine ja tavaraudteeliine.
2. Kiirraudteevõrk, kasutades käibelolevat või uut tehnoloogiat, hõlmab:
a)
spetsiaalselt ehitatud kiirliine, mis on varustatud üldiselt kiiruse 250 km/h või suurema kiiruse tarvis;
b)
spetsiaalselt kiirliinideks ümber ehitatud raudteeliine, mis on varustatud umbes kiiruse 200 km/h tarvis;
c)
spetsiaalselt kiirliinideks ümber ehitatud raudteeliine või spetsiaalselt suurte kiiruste jaoks ehitatud ja kiirraudteevõrguga ühendatud liine, millel on topograafiast või keskkonnast, reljeefist või linnaplaneeringust tingitud piirangute tõttu eriomadused ning mille kiirust tuleb igal üksikjuhul eraldi kohandada.
Kiirraudteevõrk koosneb I lisa 3. jaos osutatud liinidest. Käibelolevat tehnoloogiat kasutavate kiirraudteeliinide suhtes kohaldatavad olulised koostalitlusnõuded ja tehnilised kirjeldused määratakse kindlaks kooskõlas nõukogu 23. juuli 1996. aasta direktiiviga 96/48/EÜ (üleeuroopalise kiirraudteevõrgustiku koostalitlusvõime kohta) (11). Liikmesriigid annavad komisjonile eelnevalt teada mis tahes kiirraudteeliini avamisest ja selle tehnilistest omadustest.
3. Tavaraudteevõrk koosneb tavapärasest reisijate ja kauba raudteetranspordist, hõlmates artiklis 15 osutatud üleeuroopalise kombineeritud transpordi võrgu raudteest koosnevaid lõike, ühendusi, mis võimaldavad ligipääsu ühist huvi pakkuvatele mere- ja siseveesadamatele, ning neid kaubaterminale, mis on avatud kõigile ettevõtjatele. Tavaraudteeliinide suhtes kohaldatavad olulised koostalitlusnõuded ja tehnilised kirjeldused määratakse kindlaks kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. märtsi 2001. aasta direktiiviga 2001/16/EÜ (üleeuroopalise tavaraudteevõrgustiku koostalitlusvõime kohta) (12).
4. Raudteevõrk hõlmab infrastruktuure ja rajatisi, mis võimaldavad raudteel ja maanteel ning, kui see on asjakohane, mere- ja lennutransporditeenuseid ühildada. Seejuures tuleks erilist tähelepanu pöörata piirkondlike lennuväljade võrku ühendamisele.
5. Raudteevõrk täidab vähemalt ühte järgmistest funktsioonidest:
a)
etendab tähtsat osa reisijate pikamaavedudes;
b)
võimaldab ühendust lennuväljadega, kui see on asjakohane;
c)
võimaldab ligipääsu piirkondlikele ja kohalikele raudteevõrkudele;
d)
hõlbustab kaubavedu, selgitades välja ning arendades kaubaveoks määratud tihendusliine või liine, millel on kaubaveorongidel prioriteetsus;
e)
etendab olulist osa kombineeritud transpordis;
f)
võimaldab ühendust ühist huvi pakkuvate sadamate kaudu lähivedude ja siseveeteedega.
6. Raudteevõrk pakub kasutajatele kõrgetasemelist kvaliteeti ja ohutust tänu selle järjepidevusele ning koostalitlusvõime järkjärgulisele rakendamisele, mida toob eriti esile tehniline ühtlustamine ja Euroopa raudteeliikluse juhtimissüsteemi (ERTMS) poolt Euroopa raudteevõrgu jaoks soovitatud ühtlustatud juhtimis- ja kontrollimissüsteem. Sel otstarbel luuakse komisjoni poolt liikmesriikidega konsulteerides riiklike kavadega koordineeritud kasutuselevõtukava.
4. JAGU
SISEVEETEEDE VÕRK JA SISEVEESADAMAD
Artikkel 11
Tunnused
1. Üleeuroopaline siseveeteede võrk hõlmab jõed ja kanalid ning mitmesugused neid ühendavad harud ja ühendusteed. See võimaldab ühendada omavahel tööstuspiirkonnad ja suuremad linnastud ning siduda need sadamatega.
2. Võrgu veeteede tehnilised miinimumnäitajad peavad vastama IV klassi veeteede jaoks sätestatutele, st võimaldama 80-85 m pikkuse ja 9,5 m laiuse laeva või pukseeritava veokaravani läbipääsu. Kui võrgu osa moodustavat veeteed ajakohastatakse või ehitatakse, peaksid tehnilised näitajad olema vähemalt IV klassi tasemel, võimaldades hiljem saavutada Va/Vb klassi näitajad ning tagades rahuldavalt läbipääsu kombineeritud transpordis kasutatavatele laevadele. Va klass võimaldab läbipääsu 110 m pikkusele ja 11,40 m laiusele laevale või pukseeritavale laevakaravanile ning Vb klass võimaldab läbipääsu 172-185 m pikkusele ja 11,40 m laiusele pukseeritavale laevakaravanile.
3. Siseveesadamad moodustavad võrgu osa, eelkõige lõikes 2 ja artiklis 15 osutatud veeteede ja muude transpordiliikide ühenduspunktidena.
4. Võrk hõlmab siseveesadamad, mis:
a)
on avatud kaubanduslikule liiklusele;
b)
paiknevad siseveeteede võrgus I lisa 4. jaos esitatud üldkava kohaselt;
c)
on seotud muude üleeuroopaliste transpordimarsruutidega, nagu on esitatud I lisas; ning
d)
on varustatud ühendvedudeks vajalike ümberlaadimisvahenditega või mille aastane kaubaveomaht on vähemalt 500 000 tonni.
Punktis d osutatud siseveesadamad on toodud I lisas.
5. Võrk hõlmab ka liikluskorralduse infrastruktuuri. See nõuab eelkõige koostalitlusvõimelise ning aruka liiklus- ja transpordisüsteemi rajamist (jõeteabe teenused), kavatsusega optimeerida siseveeteede võrgu olemasolevat võimsust ja ohutust ning parandada koostalitlusvõimet teiste transpordiliikidega.
5. JAGU
MERESADAMAD
Artikkel 12
Tunnused
1. Meresadamad võimaldavad arendada meretransporti ja toimivad saartega seotud laevaliikluse ning meretranspordi ja muude transpordiliikide ühenduspunktidena. Sadamad tagavad seadmed ja teenused vedajatele. Sadamate infrastruktuur pakub reisijate- ja kaubaveoteenuseid, sealhulgas parvlaevateenuseid ning lühi- ja pikamaasõitudega seotud laevandusteenuseid, kaasa arvatud rannikulaevandus liidu piires ning liidu ja kolmandate riikide vahel.
2. Üleeuroopalisse transpordivõrku ühendatud meresadamad vastavad A-, B- või C-kategooriale järgmise määratluse kohaselt:
A
.
rahvusvahelised meresadamad: sadamad, mille kogu aastane veomaht on vähemalt 1,5 miljonit tonni või 200 000 reisijat ning mis on võimaluse korral ühendatud üleeuroopalise transpordivõrgu maismaa-osadega ning millel on seetõttu oluline tähtsus rahvusvahelises meretranspordis;
B
.
liidu meresadamad, mis ei kuulu A-kategooriasse: sadamad, mille kogu aastane veomaht on vähemalt 0,5 miljonit tonni või 100 000-199 999 reisijat ning mis on võimaluse korral ühendatud üleeuroopalise transpordivõrgu maismaa-osadega ning varustatud merelühivedudeks vajalike ümberlaadimisvahenditega;
C
.
piirkondlikud sadamad: sadamad, mis ei vasta A- ja B-kategooria kriteeriumidele, kuid asuvad saartel, kaugetes või äärepoolseimates piirkondades ning seovad meritsi kõnealuseid piirkondi omavahel ja/või liidu keskpiirkondadega.
A-kategooria meresadamad kantakse viimaste sadamaandmete põhjal I lisa 5. jao üldkavades esitatud näitlikele kaartidele.
3. Peale artiklis 7 sätestatud kriteeriumide vastavad üleeuroopalisse transpordivõrku lülitatud meresadamatega seotud ühist huvi pakkuvad projektid II lisa kriteeriumidele ja spetsifikatsioonidele.
Artikkel 13
Mereteed
1. Üleeuroopaline mereteedevõrk on ette nähtud kaubaveovoogude suunamiseks merel põhinevatele logistilistele liinidele sellisel viisil, et parandada olemasolevaid meresõiduühendusi või luua uusi elujõulisi, regulaarseid ja sagedasi meresõiduühendusi liikmesriikide vaheliseks kaupade veoks ja ühtlasi vähendada ummikuid teedel ja/või parandada ligipääsu äärealadel ja saartel asuvatele piirkondadele ning riikidele. Mereteed ei tohiks välistada reisijate ja kaupade kombineeritud transporti, eeldusel, et kaubavedu on ülekaalus.
2. Üleeuroopaline mereteedevõrk koosneb rajatistest ja infrastruktuurist, mis hõlmab vähemalt kahte sadamat kahes erinevas liikmesriigis. Rajatised ja infrastruktuur hõlmavad vähemalt ühes liikmesriigis sadamarajatisi, elektroonilisi logistikakorraldussüsteeme, ohutus- ja turva- ning haldus- ja tollimenetluskordi ning infrastruktuuri otsese ligipääsu jaoks maale ja merele, sealhulgas mooduseid aastaringse sõidetavuse tagamiseks, eriti süvendus- ja jäälõhkumisseadmete kättesaadavust talvise ligipääsu eesmärgil.
3. I lisa 4. jaos kindlaks määratud veeteed või kanalid, mis ühendavad kaht Euroopa mereteed või kaht lõiku sellest ning aitavad oluliselt kaasa mereliinide lühendamisele, suurendades tõhusust ja säästes veoaega, moodustavad osa üleeuroopalisest mereteedevõrgust.
4. Vähemalt kaks liikmesriiki esitavad ühist huvi pakkuvad projektid, mis käsitlevad üleeuroopalist mereteedevõrku, ning neid kohandatakse vastavalt tegelikele vajadustele. Esitatud projektid hõlmavad üldiselt nii avalikku kui ka erasektorit kooskõlas menetlusega, mis eeldab enne riigieelarvetest antud abi vajaduse korral täiendamist liidupoolse abiga, et toimuks pakkumismenetlus ühel järgmistest viisidest:
a)
asjaomaste liikmesriikide poolt koos korraldatud avalik pakkumiskutse, mis on ette nähtud uute ühenduste rajamiseks artikli 12 lõikes 2 kindlaks määratud A-kategooria sadamast, mille nad eelnevalt iga merepiirkonna kohta välja valivad, nagu on osutatud III lisas projektis nr 21;
b)
niivõrd, kui sadamate asukoht on võrreldav, asjaomaste liikmesriikide poolt koos korraldatud avalik pakkumiskutse, mis on suunatud konsortsiumidele, mis koondavad vähemalt ühes merepiirkonnas asuvaid laevandusettevõtjaid ja sadamaid, nagu on osutatud III lisas projektis nr 21.
5. Üleeuroopalist mereteedevõrku käsitlevad ühist huvi pakkuvad projektid:
a)
keskenduvad rajatistele ja infrastruktuurile, mis moodustavad mereteedevõrgu;
b)
ilma et see piiraks Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamist, võivad hõlmata abi tegevuse alustamiseks, kui käesoleva artikli lõikes 4 osutatud pakkumismenetluse tulemusena peetakse avalikku toetust projekti rahalise elujõulisuse jaoks vajalikuks. Abi tegevuse alustamiseks piirdub kahe aastaga ja seda eraldatakse üksnes nõuetekohaselt põhjendatud kapitalikulude toetamiseks. Abi ei või ületada minimaalset hinnangulist summat, mida on vaja asjaomaste ühenduste loomiseks. Abi ei tohi asjaomastel turgudel viia ühiste huvide vastaselt konkurentsi moonutamiseni;
c)
võivad ühtlasi hõlmata tegevusi, millest saadav kasu on laialdasem ning mis ei ole seotud konkreetsete sadamatega, näiteks jäälõhkumise ja süvendustööde jaoks vajalike seadmete kättesaadavaks tegemist ning teabesüsteeme, sealhulgas liikluskorraldus- ja elektroonilise aruandluse süsteeme.
6. Üleeuroopalist mereteedevõrku käsitlevad ühist huvi pakkuvad projektid esitatakse kinnitamiseks komisjonile.
7. Komisjon esitab artikli 21 lõikes 1 osutatud komiteele kolme aasta jooksul esialgse nimekirja konkreetsetest ühist huvi pakkuvatest projektidest, andes seega mereteede mõistele konkreetse vormi.
See nimekiri edastatakse ka Euroopa Parlamendile.
6. JAGU
LENNUVÄLJAD
Artikkel 14
Tunnused
1. Üleeuroopaline lennuväljade võrk hõlmab liidu territooriumil asuvaid lennuvälju, mis on avatud kaubanduslikule lennuliiklusele ning vastavad II lisa 6. jaos sätestatud kriteeriumidele. Kõnealused lennuväljad liigitatakse eri klassidesse vastavalt liikluse mahule ja liigile ning nende funktsioonile võrgus. Lennuväljad võimaldavad arendada lennuühendusi ning ühendada õhutranspordi teiste transpordiliikidega.
2. Rahvusvahelised ja liidu ümberistumispunktid moodustavad üleeuroopalise lennuväljade võrgu tuumiku. Liidu ja muu maailma vahelised ühendusteed kulgevad peamiselt rahvusvaheliste ümberistumispunktide kaudu. Liidu ümberistumispunktid tagavad põhiliselt liidusisesed ühendused, liiduvälised teenused moodustavad vaid väikese osa nende tegevusest. Piirkondlikud ümberistumispunktid ja juurdepääsupunktid hõlbustavad juurdepääsu võrgu tuumikule või aitavad avada ühendusi ääre- ja isoleeritud aladega.
3. Rahvusvahelised ja liidusisesed ümberistumispunktid ühendatakse järk-järgult raudteevõrgu kiirraudteeliinidega, kui see on asjakohane. Võrk hõlmab infrastruktuure ja rajatisi, mis võimaldavad lennu- ja raudteetransporditeenuste ja, kui see on asjakohane, meretransporditeenuste ühildamist.
7. JAGU
KOMBINEERITUD TRANSPORDI VÕRK
Artikkel 15
Tunnused
Üleeuroopalisse kombineeritud transpordi võrku kuuluvad:
a)
kombineeritud transpordiks sobivad raudteed ning siseveeteed, mis vajaduse korral kombineerituna maanteetranspordiga lühima võimaliku veo alguses ja/või lõpus võimaldavad kaupade pikamaavedusid;
b)
ühendveoterminalid, mis on varustatud raudtee, siseveetee, meretee ja maantee vahel ümberlaadimist võimaldavate seadeldistega;
c)
ajutine nõuetekohane veerem, kui veel kohandamata infrastruktuuri tunnused seda nõuavad.
8. JAGU
MEREVEDUDE JUHTIMIS- JA TEABEVÕRK
Artikkel 16
Tunnused
Üleeuroopaline merevedude juhtimis- ja teabevõrk hõlmab järgmist:
a)
rannalähedase ja sadama laevaliikluse juhtimissüsteemid;
b)
laevade asukoha määramise süsteemid;
c)
ohtlikke või saastavaid kaupu vedavatest laevadest teatamise süsteemid;
d)
meresõidu ohutuse tagamiseks või merehädas kasutatavad sidesüsteemid.
9. JAGU
LENNULIIKLUSE KORRALDAMISE VÕRK
Artikkel 17
Tunnused
Üleeuroopaline lennuliikluse korraldamise võrk hõlmab üldlennunduseks ettenähtud õhuruumi, lennutrasse, õhuseirevahendeid, liikluse kavandamise ja juhtimise süsteeme ning lennujuhtimissüsteeme (juhtimiskeskused, jälgimis- ja sidevahendid), mis on vajalikud ohutu ja tõhusa lennuliikluse tagamiseks Euroopa õhuruumis.
10. JAGU
ASUKOHA MÄÄRAMISE JA NAVIGATSIOONISÜSTEEMIDE VÕRK
Artikkel 18
Tunnused
Üleeuroopaline asukoha määramise ja navigatsioonisüsteemide võrk hõlmab satelliitsidel põhinevaid asukoha määramise ja navigatsioonisüsteeme ning tulevases Euroopa raadionavigatsiooni kavas kindlaks määratavaid süsteeme. Kõnealused süsteemid tagavad usaldusväärse ja tõhusa asukoha määramise ja navigatsiooniteenuse, mida saab kasutada kõikide transpordiliikide puhul.
11. JAGU
LIIKMESRIIKIDE VAHELINE KOORDINEERIMINE
Artikkel 19
Euroopa koordinaator
1. Et hõlbustada teatavate projektide koordineeritud täideviimist, eriti piiriüleste projektide või piiriüleste projektide lõikude puhul, mis kuuluvad artiklis 25 osutatud Euroopa huvides olevateks tunnistatud projektide hulka, võib komisjon kokkuleppel asjaomaste liikmesriikidega ja pärast Euroopa Parlamendiga konsulteerimist määrata isiku „Euroopa koordinaatoriks”.
2. Euroopa koordinaator valitakse välja eelkõige tema kogemuste põhjal Euroopa institutsioonide osas ning teadmiste põhjal, mis on seotud tähtsamate projektide rahastamisega ja sotsiaalmajandusliku ning keskkonnaalase hindamisega.
3. Komisjoni otsuses, millega Euroopa koordinaator määratakse, täpsustatakse, kuidas ta oma lõikes 5 osutatud ülesandeid täitma asub.
4. Euroopa koordinaator tegutseb komisjoni nimel ja volitusel. Euroopa koordinaatori volitus on tavaliselt seotud ainult ühe projektiga, eriti piiriülese projekti puhul, kuid võib vajadusel laieneda, et katta tervet tähtsamat telge. Euroopa koordinaator töötab koos asjaomaste liikmesriikidega välja oma tegevuse tööplaani.
5. Euroopa koordinaator:
a)
edendab koostöös asjaomaste liikmesriikidega ühiseid meetodeid projektide hindamiseks ja, kui see on asjakohane, nõustab projekti elluviijaid projektide finantsraamistikku käsitlevates küsimustes;
b)
koostab igal aastal aruande Euroopa Parlamendile, komisjonile ja asjaomastele liikmesriikidele tema vastutusalasse kuuluva(te) projekti(de) elluviimisel saavutatud edusammude kohta, uute reguleerivate ja muude arengute kohta, mis võiksid mõjutada projektide omadusi ja mis tahes raskuste või takistuste kohta, mille tulemuseks võib olla oluline hilinemine seoses III lisas osutatud kuupäevadega;
c)
peab koos asjaomaste liikmesriikidega nõu piirkondlike ja kohalike ametiasutustega, ettevõtjatega, transpordi kasutajatega ja kodanikuühiskonna esindajatega, eesmärgiga omandada terviklikumaid teadmisi transporditeenuste nõudluse ja investeeringute rahastamisvõimaluste kohta ning teenuste tüüpide kohta, mida tuleb pakkuda sellisele rahastamisele ligipääsu hõlbustamiseks.
6. Asjaomased liikmesriigid teevad Euroopa koordinaatoriga koostööd ja edastavad talle teavet, mis on vajalik lõikes 5 osutatud ülesannete täitmiseks.
7. Ilma et see piiraks liidu ja siseriiklikus õiguses sätestatud menetluskorra kohaldamist, võib komisjon nõuda Euroopa koordinaatori arvamust liidupoolse rahastamise taotluste hindamisel projektide või projektigruppide kohta, mille osas Euroopa koordinaator on vastutav.
12. JAGU
ÜHISSÄTTED
Artikkel 20
Siseriiklikud kavad ja programmid
Liikmesriigid esitavad komisjonile ülevaated siseriiklikest kavadest ja programmidest, mille nad koostavad üleeuroopalise transpordivõrgu arengut silmas pidades, eriti seoses artiklites 24-27 osutatud projektidega, mis on tunnistatud Euroopa huvides olevaks. Liikmesriigid edastavad teavitamise eesmärgil siseriiklikud kavad ja programmid pärast nende vastuvõtmist komisjonile.
Artikkel 21
Suuniste järelvalve ja teabevahetuse komitee
1. Komisjoni abistab suuniste järelvalve ja teabevahetuse komitee (edaspidi „komitee”), mis koosneb liikmesriikide esindajatest ja mille eesistujaks on komisjoni esindaja.
2. Komitee vahetab liikmesriikide poolt teatatud kavade ja programmidega seotud teavet ning võib arutada kõiki üleeuroopalise transpordivõrgu väljaarendamisega seotud küsimusi.
Artikkel 22
Aruanne
Komisjon esitab iga kahe aasta järel Euroopa Parlamendile, nõukogule, Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele aruande käesolevas otsuses kirjeldatud suuniste rakendamise kohta.
Komitee abistab komisjoni aruande koostamisel.
Vajadusel on aruandega kaasatud õigusloomealased ettepanekud suuniste muutmiseks. Kõnealused õigusloomealased ettepanekud võivad vajadusel sisaldada III lisas esitatud prioriteetsete projektide nimekirja muudatusi või täiendusi kõnealusele nimekirjale projektide osas, mis on vastavuses artikli 23 lõikega 1. Muudatusega võetakse eriti arvesse projekte, mis aitavad kooskõlas artikli 23 lõike 1 punktiga e kaasa liidu territoriaalsele ühtekuuluvusele.
Artikkel 23
Prioriteetsed projektid
1. Prioriteetsed projektid on artiklis 7 osutatud ühist huvi pakkuvad projektid, mille uurimine kinnitab, et need:
a)
on kavandatud eesmärgiga kõrvaldada kitsaskoht või täita puuduv ühendus üleeuroopalise võrgu tähtsal liinil, eriti projektid, mis on piiriülesed projektid, ületavad looduslikke tõkkeid või sisaldavad piiriülest lõiku;
b)
on sellise mõõtkavaga, et pikaajaline planeerimine Euroopa tasandil osutab märkimisväärset kaasabi;
c)
toovad esile üleüldiseid võimalikke sotsiaalmajanduslikke koguhüvesid ja muid sotsiaalmajanduslikke eeliseid;
d)
parandavad oluliselt kaupade ja reisijate liikuvust liikmesriikide vahel ja seega aitavad ühtlasi kaasa riiklike võrkude koostalitlusvõimele;
e)
aitavad kaasa liidu territoriaalsele ühtekuuluvusele, integreerides uute liikmesriikide võrke ja parandades ühendusi ääre- ja saarte piirkondadega;
f)
aitavad kaasa transpordi säästvale arengule, parandades ohutust ja vähendades transpordi poolt põhjustatavat keskkonnakahju, eriti edendades üleminekut raudteede, ühendvedude, siseveeteede ja meretranspordi kasutamisele;
g)
näitavad üles asjaomaste liikmesriikide poolset kohustust uuringud ja hindamismenetlused õigeks ajaks läbi viia, et lõpetada töö vastavalt eelnevalt kokku lepitud tähtajale, mis tugineb riiklikele kavadele ja mis tahes teistele samaväärsetele asjaomase projektiga seotud dokumentidele.
2. Prioriteetsed projektid, mille kohaseid töid pidi alustama enne 2010. aastat, nendes käsitletavad lõigud ja kokkulepitud kuupäevad lõike 1 punktis g osutatud tööde lõpuleviimiseks on esitatud III lisas.
3. Komisjon koostab 2010. aastaks arenguaruande ja vajadusel teeb kooskõlas lõikega 1 ettepaneku III lisas välja selgitatud prioriteetsete projektide nimekirja muutmiseks.
Artikkel 24
Tunnistamine Euroopa huvides olevaks projektiks
III lisas esitatud prioriteetsed projektid tunnistatakse Euroopa huvides olevaks. Tunnistamine viiakse läbi üksnes järgides menetluskorda, mis on sätestatud aluslepingutega ja nendel põhinevate õigusaktidega.
Artikkel 25
Euroopa huvides olevaks tunnistatud projektid
1. Ilma liidu kõnealuste rahastamisvahendite õiguslikku alust piiramata, liikmesriigid,
a)
esitades oma projektid rahastamiseks Ühtekuuluvusfondist kooskõlas nõukogu 11. juuli 2006. asta määrusega (EÜ) nr 1084/2006 (millega asutatakse Ühtekuuluvusfond) (13), annavad asjakohase prioriteetsuse projektidele, mis on tunnistatud Euroopa huvides olevaks;
b)
esitades oma projektid rahastamiseks üleeuroopaliste võrkude eelarvest kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2007. aasta määruse (EÜ) nr 680/2007 (millega kehtestatakse ühenduse rahalise abi andmise üldeeskirjad üleeuroopaliste transpordi- ja energiavõrkude valdkonnas) (14) artiklitega 5 ja 9, annavad asjakohase prioriteetsuse projektidele, mis on tunnistatud Euroopa huvides olevaks.
2. Ilma liidu kõnealuste rahastamisvahendite õiguslikku alust piiramata, komisjon:
a)
ergutab liikmesriike võtma arvesse Euroopa huvides olevaks tunnistatud projekte struktuurifondide kavandamisel ja tegevuskava koostamisel, eriti lähenemiseesmärgiga hõlmatud piirkondades, arvestades riiklikke transpordikavasid, mis kuuluvad liidu olemasolevate tugiraamistike kohaldamisalasse;
b)
tagab, et riigid, mis kvalifitseeruvad ühinemiseelse abi rahastamisvahendi alla, annavad asjakohase prioriteetsuse Euroopa huvides olevaks tunnistatud projektidele, kui nad esitavad oma projektid rahastamiseks kõnealuse vahendi alusel kooskõlas nõukogu 17. juuli 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1085/2006 (millega luuakse ühinemiseelse abi rahastamisvahend) (15).
3. Oma rahalisi vajadusi prognoosides annab komisjon asjakohase prioriteetsuse Euroopa huvides olevaks tunnistatud projektidele.
Artikkel 26
Euroopa huvides olevaks tunnistatud projektide valmimise hilinemine
1. Juhul kui üht Euroopa huvides olevaks tunnistatud projekti käsitlevate tööde alustamine viibib oluliselt seoses 2010. aasta tähtajaga, palub komisjon asjaomasel liikmesriigil esitada kolme kuu jooksul hilinemise põhjused. Antud vastuse põhjal konsulteerib komisjon kõigi asjaomaste liikmesriikidega, et lahendada probleem, mis on viivituseni viinud.
Komisjon võib, konsulteerides komiteega ning osana oma tegevusest Euroopa huvides olevaks tunnistatud projekti elluviimise järelvalve alal, järgides samuti asjakohaselt proportsionaalsuse põhimõtet, otsustada võtta asjakohaseid meetmeid. Asjaomastele liikmesriikidele antakse võimalus esitada oma tähelepanekud selliste meetmete kohta enne nende vastuvõtmist.
Euroopa Parlamenti teavitatakse viivitamata mis tahes meetmete võtmisest.
Kõnealuste meetmete võtmisel arvestab komisjon asjakohaselt iga asjaomase liikmesriigi osakaalu viivituse eest vastutamisel ning hoidub selliste meetmete võtmisest, mis mõjutaksid projekti elluviimist liikmesriigis, kes ei ole viivituse eest vastutav.
2. Juhul kui Euroopa huvides olevaks tunnistatud projekt ei ole põhijoontes lõpule viidud mõistliku ajavahemiku jooksul pärast selle III lisas osutatud eeldatava valmimistähtaja möödumist ning kui kõik asjaomased liikmesriigid on viivituse eest vastutavad, vaatab komisjon projekti uuesti läbi, järgides lõikes 1 osutatud menetlust selle Euroopa huvides olevaks tunnistamise tagasivõtmise osas, rakendades selleks artikli 22 kolmandas lõigus osutatud läbivaatamiskorda.
Komisjon vaatab projekti igal juhul uuesti läbi pärast 15-aastase ajavahemiku lõppemist alates selle Euroopa huvides olevaks tunnistamisest käesoleva otsuse tähenduses.
Artikkel 27
Sotsiaalmajanduslike ja keskkonnamõjude hindamine
1. Viis aastat pärast Euroopa huvides olevaks tunnistatud projekti või ühe selle lõigu lõpuleviimist viivad asjaomased liikmesriigid läbi selle sotsiaalmajandusliku ja keskkonnamõju hindamise, sealhulgas selle mõju kaubandusele ja isikute ning kaupade vabale liikumisele liikmesriikide vahel, territoriaalsele ühtekuuluvusele ja säästvale arengule. Liikmesriigid teavitavad komisjoni kõnealuse hindamise tulemustest.
2. Kui Euroopa huvides olevaks tunnistatud projekt hõlmab piiriülest lõiku, mis on tehniliselt ja rahaliselt jagamatu, koordineerivad asjaomased liikmesriigid oma menetluskordi selle sotsiaalmajanduslike mõjude hindamiseks ja teevad kõik endast sõltuva, et viia enne ehitusloa andmist ja olemasolevas raamistikus läbi riikidevaheline uuring.
3. Euroopa huvides olevaks tunnistatud projektis sisalduvate teiste lõikude puhul toimub liikmesriikide poolne koordineerimine kahepoolselt või mitmepoolselt iga juhtumi puhul eraldi.
4. Lõikes 2 osutatud koordineeritud meetmeid või riikidevahelisi uuringuid kohaldatakse, ilma et see piiraks liidu keskkonnakaitsealaste õigusaktide poolt kehtestatud kohustusi, eriti neid, mis on seotud keskkonnamõju hindamisega. Asjaomased liikmesriigid teavitavad komisjoni selliste koordineeritud meetmete ja riikidevaheliste uuringute algatamisest ning nende tulemustest. Komisjon lisab kõnealuse teabe artiklis 22 osutatud aruandele.
Artikkel 28
Piiriülesed lõigud
Teatavate prioriteetsete projektide kontekstis selgitavad liikmesriigid välja kahe liikmesriigi vahelised piiriülesed lõigud, sealhulgas mereteed, komitee poolt kindlaks määratud kriteeriumide alusel ning teavitavad nendest komisjoni.
Eelkõige kehtib see selliste lõikude puhul, mis on tehniliselt ja rahaliselt jagamatud või mille suhtes on asjaomased liikmesriigid ühised kohustused võtnud ning ühtse struktuuri kehtestanud.
Artikkel 29
Kehtetuks tunnistamine
Otsus nr 1692/96/EÜ tunnistatakse kehtetuks.
Viiteid kehtetuks tunnistatud otsusele käsitatakse viidetena käesolevale otsusele kooskõlas V lisas esitatud vastavustabeliga.
Artikkel 30
Jõustumine
Käesolev otsus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Artikkel 31
Adressaadid
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Strasbourg, 7. juuli 2010