ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 7. března 2011
o historických emisích z letectví podle čl. 3c odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství
(oznámeno pod číslem K(2011) 1328)
(Text s významem pro EHP)
(2011/149/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na čl. 3c odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Článek 3c směrnice 2003/87/ES stanoví celkové množství povolenek, které mají být přiděleny provozovatelům letadel. Toto množství je vymezeno jako procentní podíl historických emisí z letectví. V čl. 3 písm. s) směrnice 2003/87/ES jsou historické emise z letectví definovány jako průměrná střední hodnota ročních emisí z letadel vykonávajících v kalendářních letech 2004, 2005 a 2006 činnost v oblasti letectví uvedenou v příloze I směrnice 2003/87/ES. Podle čl. 3c odst. 2 a 3 uvedené směrnice by se celkové množství povolenek, které mají být provozovatelům letadel přiděleny, mělo vypočítat na základě zmíněného historického průměru.
(2)
Podle ustanovení článku 18b směrnice 2003/87/ES je Komisi nápomocen Eurocontrol. Za nejlepší dostupné údaje pro výpočet historických emisí byly považovány komplexní údaje o letovém provozu obsažené v databázích Eurocontrolu, jež spravuje ústřední kancelář traťových poplatků (Central Route Charges Office, CRCO) a ústřední stanoviště uspořádání toku letového provozu (Central Flow Management Unit, CFMU). Tyto údaje mimo jiné umožňují výpočet skutečné délky tratě pro každý jednotlivý let. Emise byly tehdy vypočítány pro jednotlivé lety metodikou ANCAT 3 (Abatement of Nuisances Caused by Air Transport, snižování nepříznivých účinků zapříčiněných leteckou dopravou) a metodikou CASE (Calculation of Emissions by Selective Equivalence, výpočet emisí selektivní ekvivalencí). Tento postup výpočtu historických emisí byl dále vylepšen využitím informací o skutečné spotřebě paliva, které dobrovolně poskytl reprezentativní počet provozovatelů letadel a jež přispěly ke zlepšení přesnosti postupu modelování. Byly provedeny další výpočty s cílem zohlednit spotřebu paliva spojenou s používáním pomocných energetických jednotek (APU). Zvolený přístup měl nejdříve stanovit průměrnou spotřebu paliva APU u různých typů letadel. Jednotlivé emisní faktory spotřeby paliva APU byly následně extrapolovány, aby bylo možné vypočítat celkové emise APU, přičemž byl uplatněn postup zohledňující skutečný podíl paliva spotřebovaného jednotlivými typy letadel k letům v rámci systému EU ETS a využití pozemních zdrojů na letištích. Emise odpovídající výsledné celkové spotřebě paliva APU byly zahrnuty do historických emisí z letectví za jednotlivé roky 2004, 2005 a 2006.
(3)
Roční emise z letadel vykonávajících činnost v oblasti letectví uvedenou v příloze I směrnice 2003/87/ES v kalendářním roce 2004 byly odhadnuty na 209 123 585 tun CO2. Roční emise z těchto letadel v kalendářním roce 2005 byly odhadnuty na 220 703 342 tun CO2 a roční emise z těchto letadel v kalendářním roce 2006 byly odhadnuty na 228 602 103 tun CO2. Jelikož jsou historické emise z letectví stanoveny jako aritmetický průměr těchto emisí, dosahují 219 476 343 tun CO2.
(4)
Komise konzultovala Výbor pro změnu klimatu, zřízený podle článku 9 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (2),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Historické emise z letectví pro účely čl. 3c odst. 1 a 2 směrnice 2003/87/ES se stanovují na 219 476 343 tun CO2.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 7. března 2011.
KOMISJONI OTSUS,
7. märts 2011,
milles käsitletakse varasemaid lennunduse heitkoguseid vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ (millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem) artikli 3c lõikele 4
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 1328 all)
(EMPs kohaldatav tekst)
(2011/149/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ, (1) eriti selle artikli 3c lõiget 4,
ning arvestades järgmist:
(1)
Direktiivi 2003/87/EÜ artiklis 3c on sätestatud õhusõidukite käitajatele eraldatavate saastekvootide üldkogus. Kõnealune kogus on määratletud varasemate lennunduse heitkoguste osakaaluna protsentides. Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 3 punktis s on varasemad lennunduse heitkogused määratletud kui 2004., 2005. ja 2006. kalendriaastal kõnealuse direktiivi I lisas nimetatud lennutegevust sooritanud õhusõidukite tekitatud heitkoguste aasta keskmine. Vastavalt direktiivi 2003/87/EÜ artikli 3c lõigetele 2 ja 3 tuleks õhusõiduki käitajatele eraldatavate lennunduse saastekvootide üldkogus arvutada kõnealuse varasemate heitkoguste keskmise põhjal.
(2)
Komisjoni aitas Eurocontrol vastavalt direktiivi 2003/87/EÜ artiklile 18b. Loeti, et parimad kättesaadavad andmed varasemate lennunduse heitkoguste arvutamiseks on lennuliiklust käsitlevad terviklikud andmed, mis on Eurocontroli andmebaasides ning saadud marsruudi navigatsioonitasude keskasutusest (Central Route Charges Office, CRCO) ja lennuliikluse voogude juhtimise kesksest üksusest (Central Flow Management Unit, CFMU). Kõnealused andmed sisaldavad muu hulgas iga üksiku lennu tegeliku marsruudi pikkuse arvutamist. Iga lennu heitkogused arvutati välja meetodite ANCAT 3 (Abatement of Nuisances Caused by Air Transport) ja CASE (Calculation of Emissions by Selective Equivalence) abil. Varasemate lennunduse heitkoguste kõnealuse arvutusmeetodi täiendavaks tõhustamiseks kasutati tegelikku kütusetarbimist käsitlevaid andmeid, mille esitas vabatahtlikult õhusõidukite käitajate valikrühm, et aidata tõhustada modelleerimisel põhineva lähenemisviisi täpsust. Tehti täiendavad arvutused abijõuseadmetega (APU) seotud kütusekulu arvutamiseks. Kasutatud lähenemisviisi kohaselt määrati esiteks kindlaks eri õhusõidukiliikide abijõuseadmete keskmine kütusekulu. Seejärel ekstrapoleeriti abijõuseadmete kütusekulu üksikud heitekoefitsiendid, et arvutada abijõuseadmete koguheide, kohaldades protsessi, milles võeti arvesse ELi heitkogustega kauplemise süsteemi raames toimunud lendude jaoks tegelikult kasutatud kütuse osa iga õhusõiduki liigi kohta ja maaühendusvoolu kasutust lennujaamades. Heitkogused, mis vastasid abijõuseadmete kogukütusekulust tulenevatele heitkogustele, lisati iga 2004., 2005. ja 2006. kalendriaasta varasematele lennunduse heitkogustele.
(3)
2004. kalendriaastal oli direktiivi 2003/87/EÜ I lisas loetletud lennutegevust sooritanud õhusõiduki aastane heitkogus 209 123 585 tonni CO2. Sellise õhusõiduki hinnanguline heitkogus 2005. kalendriaastal oli 220 703 342 tonni CO2 ja 2006. kalendriaastal 228 602 103 tonni CO2. Varasemad lennunduse heitkogused on määratletud kõnealuste heitkoguste aritmeetilise keskmisena, mis on 219 476 343 tonni CO2.
(4)
Komisjon konsulteeris Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta otsuse nr 280/2004/EÜ (ühenduse kasvuhoonegaaside heitmete järelevalve ja Kyoto protokolli rakendamise süsteemi kohta) (2) artikli 9 kohaselt loodud kliimamuutuste komisjoniga,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Direktiivi 2003/87/EÜ artikli 3c lõigete 1 ja 2 kohaldamisel on varasemad lennunduse heitkogused 219 476 343 tonni CO2.
Artikkel 2
Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele.
Brüssel, 7. märts 2011