PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 857/2010
ze dne 27. září 2010
o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“) (1), a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. Prozatímní opatření
(1)
Nařízením (EU) č. 473/2010 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila Komise prozatímní vyrovnávací clo z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů (dále jen „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který podal dne 20. července 2009 Polyethylene Terephthalate Committee of Plastics Europe (Výbor pro polyethylentereftaláty při Plastics Europe) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících podstatnou část, v tomto případě více než 50 %, celkové výroby některých polyethylentereftalátů v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 15. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. července 2008 do 30. června 2009 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2006 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
(4)
V souběžném antidumpingovém řízení uložila Komise nařízením (EU) č. 472/2010 (3) prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu a Spojených arabských emirátů.
1.2. Následný postup
(5)
Po sdělení nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních vyrovnávacích opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), se řada zúčastněných stran k prozatímním zjištěním písemně vyjádřila. Stranám, které o to požádaly, byla poskytnuta rovněž možnost ústního slyšení.
(6)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, které považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran podané po poskytnutí prozatímních informací byly zváženy a na jejich základě byla prozatímní zjištění případně odpovídajícím způsobem upravena.
(7)
Všem stranám byly sděleny nejdůležitější skutečnosti a úvahy, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, během níž mohly k těmto poskytnutým informacím předložit svá stanoviska.
(8)
Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy a zjištění byla případně odpovídajícím způsobem upravena.
1.3. Strany dotčené řízením
(9)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vzorek výrobců v EU nebyl reprezentativní a konzistentní, a proto analýza újmy vykazovala nedostatky. Zejména se uvádělo, že výběr vzorku nebyl nutný, jelikož počet výrobců nebyl vysoký. Mimoto bylo tvrzeno, že kvůli „umělému“ rozdělení skupin společností na jednotlivé právnické osoby neobsahoval vzorek některé přední účastníky trhu (Artenius, M&G Polimeri) a že metodika výběru vzorku není jednotná, jelikož vzorek zahrnoval rovněž dvě skupiny společností. Rovněž se tvrdilo, že vzorek nebyl reprezentativní, jelikož neobsahoval žádného výrobce, který v dostatečném množství prodává výrobky zpracovateli PET ve spojení. Orgány proto údajně nemohly posoudit skutečnou schopnost výrobního odvětví Unie zajistit dodávky a nevzaly v úvahu střet zájmů výrobního odvětví Unie. Jelikož jedna společnost neposkytla veškeré potřebné informace a byla ze vzorku vyloučena, reprezentativnost se údajně snížila na 28 % výroby v EU. Stejné strany tvrdily, že vybraný vzorek nebyl statisticky reprezentativní.
(10)
Co se týká tvrzení, že výběr vzorku nebyl nutný, jelikož počet výrobců nebyl vysoký, znovu se opakuje, že za účelem výběru vzorku se přihlásilo 14 výrobců v Unii, kteří patří do osmi skupin společností. Vzhledem k objektivně vysokému počtu výrobců v EU, kteří spolupracovali, tj. 14, byl v souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení použit výběr vzorku na základě největšího reprezentativního objemu prodeje, který bylo možno ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumat. Vybraný vzorek zahrnoval pět jednotlivých společností (se šesti výrobními závody).
(11)
S ohledem na první tvrzení týkající se reprezentativnosti vzorku je nutno podotknout, že orgány mohou zahrnout jednotlivé společnosti, které jsou součástí skupiny společností, do vzorku, pokud jsou reprezentativní a vedou oddělené účetnictví. V opačném případě by šetření u všech čtrnácti výrobců v EU, kteří patří do osmi skupin společností, zamezilo včasnému dokončení šetření. Skutečnost, že do vzorku byly zahrnuty dvě skupiny společností, však není v rozporu s metodikou výběru vzorku, která byla v tomto případě použita, tj. největší reprezentativní objemy prodeje odběratelům v EU.
(12)
Pokud jde o skupinu Indorama, tato skupina měla v období šetření dva různé výrobní závody - jeden v Nizozemsku a jeden ve Spojeném království. Zařazení této skupiny do vzorku je v souladu s použitou metodikou výběru vzorku, jelikož tyto výrobní závody tvořily z právního a finančního hlediska jeden subjekt. Co se týká společnosti Equipolymers, která měla v období šetření dva zvláštní subjekty vyrábějící PET (jeden v Itálii a jeden v Německu), společnost poskytla konsolidované údaje pro oba výrobní závody. Vzhledem ke skutečnosti, že tyto konsolidované údaje bylo možno ověřit v průběhu jedné návštěvy v ústředí společnosti, bylo rozhodnuto považovat pro účely tohoto řízení podniky společnosti Equipolymers vyrábějící PET za jeden subjekt. Pokud jde o tvrzení, že do vzorku měly být zařazeny společnosti Artenius a M&G Polimeri, jelikož jsou předními účastníky na trhu, podotýká se, že žádný z jejich jednotlivých subjektů nepatřil ke společnostem s nejvyšším objemem prodeje odběratelům v EU.
(13)
Co se týká tvrzení, že vzorek nebyl reprezentativní, jelikož nezahrnoval jednoho výrobce, který vyrábí především pro vnitřní spotřebu, je třeba poznamenat, že schopnost zajistit dodávky lze přezkoumat v rámci analýzy zájmu Unie, je-li takovéto tvrzení předloženo, a za tímto účelem lze vlastní spotřebu odečíst od objemu výroby. Není proto nutné, aby byl za účelem přezkoumání některých činitelů újmy takovýto výrobce zařazen do vzorku. Za druhé, jakýkoli dvojí zájem vyplývající z postavení společnosti jako výrobce v EU a současně zpracovatele lze rovněž posoudit v analýze zájmu Unie. Postavení určité společnosti jako výrobce v EU i jako zpracovatele nesouvisí s výkonností výrobního odvětví Unie, pokud se jako srovnávací měřítko bere prodej odběratelům v EU, kteří nejsou ve spojení. Toto tvrzení je tudíž zamítnuto.
(14)
Pokud jde o tvrzení ohledně celkové reprezentativnosti vzorku, znovu se zdůrazňuje, že omezení počtu společností zařazených do vzorku na čtyři snížilo reprezentativnost z 65 % na 47 % prodeje všech spolupracujících výrobců. Na stejné čtyři společnosti připadalo 52 % výroby v Unii. To se považuje za reprezentativní vzorek výrobců v EU, pokud jde o prodej nezávislým odběratelům v EU.
(15)
Co se týká tvrzení, že vybraný vzorek nebyl statisticky reprezentativní, uvádí se, že čl. 27 odst. 1 základního nařízení jednoznačně umožňuje, aby jako alternativa „statisticky reprezentativního“ vzorku byl vzorek založen na největším reprezentativním objemu prodeje, který může být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán.
(16)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky týkající se výběru vzorku, potvrzují se zjištění uvedená v 5. až 14. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(17)
Připomíná se, že v 16. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byl dotčený výrobek vymezen jako polyethylentereftalát s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, pocházející z dotčených zemí, v současnosti kódu KN 3907 60 20.
(18)
V 18. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo mimoto uvedeno, že šetřením bylo prokázáno, že PET vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie a PET vyráběný a prodávaný na domácích trzích v dotčených zemích a vyvážený do Unie představují obdobné výrobky.
(19)
Jelikož se výrobek, jehož se týkalo šetření, považoval za homogenní výrobek, nebyl za účelem výpočtu rozpětí újmy dále rozdělen na různé druhy výrobků.
(20)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by PET měly být rozděleny na různé druhy výrobku podle jejich viskozitního čísla, jelikož viskozitní číslo je zásadní pro určení různých možných použití vyráběného druhu PET. Usuzovalo se, že by toto tvrzení mělo být uznáno, a metodika výpočtu rozpětí újmy byla v souladu s tím upravena.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1. Írán
3.1.1. Úvod
(21)
Íránská vláda a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k níže uvedeným programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
opatření v souvislosti se zvláštními hospodářskými zónami (dále jen „ZHZ“) - petrochemická ZHZ
II)
financování poskytnuté státní petrochemickou společností vyvážejícímu výrobci PET.
3.1.2. Zvláštní programy
I) Opatření v souvislosti se zvláštními hospodářskými zónami (ZHZ) - petrochemická ZHZ
(22)
Íránská vláda zpochybnila, zda je bezcelní dovoz surovin a investičních prostředků do zón volného obchodu napadnutelný. Zóna volného obchodu a zvláštní hospodářské zóny jsou ze své podstaty bezcelními zónami pro dovoz a vývoz, což je v souladu s pravidly WTO. Íránská vláda a rovněž spolupracující vyvážející výrobce tvrdili, že bezcelní dovoz investičních prostředků podle zákona nezávisí na vývozní výkonnosti, jelikož tato výjimka existuje rovněž pro společnosti, které jsou usazeny na zbytku íránského území.
(23)
Pokud jde o soulad ZHZ s pravidly WTO, podotýká se, že předložené obecné tvrzení nemůže zpochybnit zjištěné skutečnosti a že dotyčné subvence jsou napadnutelné, jelikož nebyla předložena žádná důkladná analýza k vyvrácení analýzy, která byla uvedena v prozatímním nařízení. Co se týká bezcelního dovozu investičních prostředků do Íránu, z údajů předložených v době podání připomínek k poskytnutí prozatímních informací vyplývá, že tato možnost existuje pouze pro společnosti, které modernizují svou infrastrukturu, tj. nejedná se o automatické poskytnutí, které se vztahuje na všechny strany. Výše uvedená tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(24)
Spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že Komise nevzala v úvahu zásadu zákazu diskriminace, jelikož se podobná pravidla a programy používají rovněž v jiných zemích. Společnost taktéž uvedla, že ji Komise před inspekcí na místě náležitě neinformovala o rozsahu této inspekce a o příslušných požadavcích na informace.
(25)
Co se týká obecného tvrzení ohledně porušení zásady zákazu diskriminace, připomíná se, že v souladu s ustanoveními článku 10 základního nařízení zahájila Komise toto antisubvenční šetření proti třem zemím uvedeným v podnětu. Doporučení Komise mohlo být tudíž založeno pouze na zjištěních tohoto šetření. Pokud jde o údajný nedostatek předchozích informací ohledně záležitostí, jež budou předmětem šetření, podotýká se, že Komise spolupracujícího vyvážejícího výrobce s dostatečným předstihem před inspekcí na místě informovala, že v průběhu této inspekce bude požadovat informace o vztahu mezi vyvážejícím výrobcem a jeho akcionáři. Tato tvrzení musela být proto zamítnuta.
(26)
Spolupracující vyvážející výrobce upozornil orgány na dvě administrativní chyby ve výpočtu osvobození dovozu jedné suroviny pro výrobní proces od cla a v celkové dovozní hodnotě osvobozených investičních prostředků. Tyto chyby jsou zde opraveny. Revidované míry subvencí činí u bezcelního dovozu 0,14 % a u bezcelního dovozu investičních prostředků 0,72 %. Celková revidovaná míra subvence u tohoto programu činí 0,86 %.
(27)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 20. až 44. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna v 26. bodě odůvodnění tohoto nařízení.
II) Financování poskytnuté státní petrochemickou společností vyvážejícímu výrobci PET
(28)
Spolupracující vyvážející výrobce (Shahid Tondguyan Petrochemical Co. nebo STPC) uvedl, že jeho hlavní akcionář, státní petrochemická společnost, není veřejným subjektem a že íránská vláda státní petrochemickou společnost nepověřila ani jí nenařídila, aby uskutečnila platby pro společnost STPC. Mimoto se uvádělo, že financování poskytnuté státní petrochemickou společností společnosti STPC je nutno považovat za vratné, a nepředstavuje tudíž subvenci.
(29)
S ohledem na tato tvrzení je nutno připomenout, že k posouzení, zda by se určitý subjekt měl za účelem antisubvenčních šetření považovat za veřejný subjekt, jsou důležité tyto faktory: 1. státní vlastnictví; 2. přítomnost vlády v představenstvu dotyčného subjektu; 3. kontrola nad činnostmi subjektu ze strany vlády a sledování vládních politik nebo zájmů ze strany subjektu a 4. to, zda je daný subjekt zřízen na základě zákona. Všechny tyto požadavky byly analyzovány, jak je uvedeno v 52. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Státní petrochemická společnost (jako státní subjekt) nepotřebuje pověření nebo zplnomocnění, což jsou pojmy, které se vztahují na soukromé subjekty. Šetřením bylo zjištěno, že státní petrochemická společnost odpovídá za rozvoj a činnost petrochemického odvětví země a že společnost byla jakožto orgán státní správy íránskou vládou pověřena dalším úkolem spočívajícím ve správě zvláštní petrochemické hospodářské zóny. Jakékoli tvrzení popírající úlohu státní petrochemické společnosti jako veřejného subjektu je proto třeba zamítnout.
(30)
Pokud jde o tvrzení, že financování společnosti STPC je vratné, je třeba zmínit, že šetřením bylo zjištěno, že vrácení tohoto financování je pouze hypotetickým tvrzením, jelikož v žádné fázi řízení nebyly předloženy důkazy, že k takovému vrácení došlo. Jak je objasněno v 51. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, skutečnost, že nevratné peněžní prostředky byly kumulovány nejméně od roku 2004, potvrzuje, že se jedná o opakující se subvenci, jejímž účelem je zachovat činnost jediného spolupracujícího íránského vyvážejícího výrobce. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je nutno příslušné tvrzení zamítnout.
(31)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že výše subvence byla nadhodnocena. V tomto ohledu se uvádělo, že v Íránu je naprosto běžnou obchodní praxí nezapočítávat v transakcích mezi mateřskou společností (v tomto případě státní petrochemickou společností) a její dceřinou společností (v tomto případě společností STPC) úroky. Uvádělo se rovněž, že při výpočtu míry subvence nebyly použité částky týkající se celkového financování poskytnutého státní petrochemickou společností a celkového obratu společnosti STPC správné, jelikož údaj o obratu byl podhodnocen a měla být použita jiná částka, zatímco poskytnuté celkové financování bylo nadhodnoceno, jelikož některé částky neměly být připočteny k finančním prostředkům, které státní petrochemická společnost poskytla společnosti STPC.
(32)
Výše uvedená tvrzení musela být zamítnuta. Co se týká prvního tvrzení ohledně výpočtu úrokové sazby, podotýká se, že získané důkazy nepodporují tvrzení společnosti, že v Íránu je běžnou obchodní praxí nezapočítávat ve finančních transakcích mezi mateřskou společností a dceřinou společností úroky. Takovýto postup je mimoto jednoznačně v rozporu s obvyklou hospodářskou praxí soukromých investorů.
(33)
Pokud jde o druhé tvrzení, je třeba uvést, že výše subvence byla vypočítána pomocí údajů o financování a obratu, jež poskytl spolupracující vyvážející výrobce a které byly ověřeny během inspekce na místě.
(34)
Co se týká údajného nového celkového obratu, připomíná se, že příslušný údaj poskytnutý v době podání připomínek k prozatímnímu nařízení nebyl doložen žádnými ověřitelnými důkazy a neshoduje se s tím, co společnost uvedla před inspekcí na místě a v jejím průběhu.
(35)
S ohledem na údaj o celkovém financování spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že by se určité částky neměly považovat za součást financování poskytnutého státní petrochemickou společností společnosti STPC. Poskytnuté informace však nemohly toto tvrzení podpořit, jelikož nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že se dotyčné částky netýkaly financování poskytnutého státní petrochemickou společností společnosti STPC. Ve skutečnosti část poskytnutých vysvětlení znovu potvrdila, že státní petrochemická společnost jednala jako veřejný subjekt a převzala závazky týkající se financování spolupracujícího vyvážejícího výrobce, aniž by účtovala jakékoli úroky, které měly být zaplaceny jiným veřejným subjektem. Odpočet z celkové částky financování nelze proto uznat, jelikož nebyly předloženy žádné ověřitelné důkazy.
(36)
Íránská vláda tvrdila, že podle článku 14 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních se „poskytnutí účasti na základním kapitálu ….[a] úvěrů vládou nepovažuje za výhodu …“, takže by se financování poskytnuté státní petrochemickou společností společnosti SPTC nemělo považovat za subvenci. Toto tvrzení bylo nutno zamítnout, jelikož výše zmíněný článek 14 vyvozuje závěr, že „poskytnutí účasti na základním kapitálu vládou se považuje za výhodu pouze v případě, že daná investice může být považována za poskytnutou v rozporu s obvyklou investiční praxí soukromých investorů na území daného státu“. Tato praxe je skutečně v rozporu s obvyklou investiční praxí soukromých investorů, jelikož není myslitelné, že by obchodní organizace v některém státě, který je členem WTO, trvale poskytovala takovéto nevratné financování. Každopádně je třeba zmínit, že Írán není členem WTO.
(37)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 45. až 57. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.1.3. Výše napadnutelných subvencí
(38)
S přihlédnutím k 21. až 37. bodu odůvodnění činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího íránského vyvážejícího výrobce 51,88 %.
3.2. Pákistán
3.2.1. Úvod
(39)
Pákistánská vláda a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k těmto programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
II)
dovoz strojů a zařízení do celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
III)
celní ochrana při nákupech přečištěné kyseliny tereftalové (PTA) na domácím trhu
IV)
program konečné daně
V)
program dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou
VI)
program pákistánské státní banky pro financování vývozu
VII)
financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 (F.E. Circular No. 25).
(40)
Pákistánská vláda na úvod poznamenala, že Komise nepochopila nebo přehlédla její minulá podání týkající se subvenčních programů. Spolupracující vyvážející výrobce na úvod tvrdil, že minulá podání pákistánské vlády poskytla odůvodněnou právní analýzu, která prokazovala, že by se programy neměly považovat za „zakázané“ subvence. Tato strana rovněž tvrdila, že Komise založila svá zjištění uvedená v prozatímním nařízení nejen na nesprávném posouzení skutečností, nýbrž rovněž na nesprávné právní analýze. Dále se uvádělo, že správnou právní analýzu předložila pákistánská vláda.
(41)
Co se týká podání před přijetím prozatímního nařízení, podotýká se, že Komise je vzala v průběhu šetření plně v úvahu, jelikož tato podání byla spolu s příslušnými odpověďmi stran na dotazník a následně poskytnutými údaji součástí informací, na jejichž základě byla učiněna prozatímní zjištění.
(42)
Mimoto se uvádí, že Komise přesně uvedla právní předpisy týkající se příslušných programů a praktické důsledky, které z nich vyplývají. Nebyly předloženy žádné důkazy, že uvedené právní předpisy nebyly správné. Pokud jde o právní analýzu, kterou provedla Komise, ta vycházela z příslušných ustanovení základního nařízení a byla podpořena dlouholetou právní analýzou, kterou EU použila v minulých antisubvenčních šetřeních například při analýze systémů navracení cla, programů vývozních úvěrů a programů týkajících se daně z příjmu (4). Skutečnost, že určitá strana nesouhlasí s předloženou právní analýzou, neznamená, že tato analýza není správná, zejména v případě, nejsou-li k doložení takovéhoto tvrzení předloženy žádné důkazy. To je ještě zřejmější, jelikož pákistánská vláda ve svém podání k prozatímnímu nařízení projevila ochotu řadu programů v možném rozsahu změnit. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo nutno tvrzení předložená ve 40. bodě odůvodnění zamítnout.
3.2.2. Zvláštní programy
I) Program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
(43)
Pákistánská vláda a spolupracující vyvážející výrobce zopakovali své názory, že program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací je řízen náležitě vzhledem k existenci účinného prováděcího a monitorovacího systému, který zaznamenává spotřebu/odpočet a kontroluje bezcelně dovezené suroviny a skutečnou spotřebu společnosti podle jejích záznamů o celkové výrobě. Uvádělo se rovněž, že poměr vstupů a výstupů je založen na skutečné spotřebě příslušné společnosti, která tento program využívá, a že záznamy o vstupech podléhají ověření. Podle těchto tvrzení byl poměr vstupů a výstupů stanoven pomocí ověřeného referenčního systému, který je pravidelně aktualizován podle skutečné spotřeby dané společnosti. Po jakékoli změně tohoto poměru je nadměrné vrácení v předchozím období připočteno zpět za účelem aktualizace evidence zásob, a tudíž získání údajů o skutečném stavu zásob, a na základě těchto údajů o skutečném stavu zásob musí společnost, která využívá výhody v rámci tohoto programu, prokázat vývoz hotových výrobků. Spolupracující vyvážející výrobce dále předložil dva dopisy, v nichž celní orgány informuje o materiálu, jenž byl v celním skladu pro provádění zpracovatelských operací ušetřen, a které prokazují, že společnost mohla nadbytečný vstupní materiál využít při výrobě zboží na vývoz v budoucnu.
(44)
S ohledem na tento program (jak je uvedeno v 70. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) nebyla příslušná evidence přijatých, vyrobených a vyvezených výrobků vedena podle skutečné spotřeby. Evidována byla pouze teoretická spotřeba podle certifikátu analýzy s poměry vstupů a výstupů všech surovin pro výrobu 1 000 kg výstupů. Tyto normy vstupů a výstupů jsou podle informací spolupracujícího vyvážejícího výrobce stanoveny orgány a pravidelně přezkoumávány, neexistují však jednoznačná pravidla ani důkazy prokazující, jak jsou tyto přezkumy prováděny. Po revizích certifikátu analýzy, které naznačovaly existenci nadměrného vrácení, nepřijaly orgány žádná následná opatření s cílem ověřit celkovou předchozí skutečnou spotřebu a požadovat platby uskutečněné za předchozí roky. Jinými slovy, nebyla provedena žádná kontrola případného nadměrného vrácení s ohledem na ušlé clo. Spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že nadbytečné suroviny započítané v předchozím období byly připočteny zpět za účelem aktualizace evidence zásob, a tudíž získání údajů o skutečném stavu zásob. Stojí za zmínku, že se tento postup opírá o skutečnost, že vyvážející výrobce z vlastního podnětu prokazuje příslušnému orgánu nadměrné vrácení, k němuž došlo v předchozím období. Co je zajímavější, tento postup není stanoven v právních předpisech, jimiž se tento program řídí. Všechny výše uvedené skutečnosti potvrzují, že u tohoto programu neexistuje účinný prováděcí a monitorovací systém. Za této situace bylo nutno všechna příslušná tvrzení zamítnout.
(45)
Obě strany rovněž tvrdily, že clo v rámci běžného dovozního režimu bylo v průběhu období šetření nulové, a nedošlo tudíž ke ztrátě vládních příjmů plynoucích z dovozu PTA v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací.
(46)
Toto tvrzení muselo být zamítnuto. Z informací, které strany poskytly, je zřejmé, že běžné clo z dovozu PTA činí 7,5 %. Výjimečně a za určitých podmínek mohou strany využít nulovou celní sazbu. Skutečnost, že pákistánská vláda zřídila program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací nebo program celní ochrany při nákupech PTA v žádném případě nenaznačuje, že celní sazba je u veškerého dovozu PTA nulová. Ve skutečnosti existence výše uvedených programů potvrzuje, že vláda přišla o své příjmy a že to je důvod, proč byly zavedeny zvláštní odchylné programy se zvláštními pravidly a způsobilými uživateli.
(47)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že nedošlo k porušení § 349 kapitoly XV pákistánských celních předpisů z roku 2001. V tomto ohledu bylo uvedeno, že celní sklad pro provádění zpracovatelských operací zahrnuje celý výrobní závod společnosti, a tudíž prostory skladu splňovaly příslušná pravidla, která vyžadují, aby prostory skladu byly v samostatném prostoru se zvláštním vchodem nebo východem oddělenými od veřejných prostor a neměly žádný jiný vchod nebo východ a aby byly jednoznačně vymezeny výrobní oblast a samostatné sklady hotových výrobků, zmetků a odpadu.
(48)
Pokud jde o výše uvedené připomínky, je nutno zopakovat, že při inspekci na místě bylo zjištěno, že od vstupního materiálu pořízeného v místě byly odděleny pouze suroviny dovezené bezcelně. Prostory skladu, který je celním skladem a celním skladem pro provádění zpracovatelských operací, nebyly v samostatném prostoru se zvláštním vchodem nebo východem oddělenými od veřejných prostor a neměly žádný jiný vchod nebo východ, jak stanoví výše zmíněný § 349. Tvrzení strany, že celní sklad pro provádění zpracovatelských operací zahrnuje celý její výrobní závod, se kromě analýzy znění § 349 nezakládalo na ověřitelných důkazech (např. výslovné povolení s ohledem na plochu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací). Příslušné tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(49)
Pákistánská vláda provedla s ohledem na tento program nedávno administrativní změny. V právních předpisech zavedla podrobnější definici celního skladu pro provádění zpracovatelských operací a podnikla kroky ke zvýšení kontroly nad programem ze strany příslušného orgánu.
(50)
Co se týká kontroly, kterou nad celním skladem pro provádění zpracovatelských operací vykonává příslušný orgán, zavedené změny se nezabývají nejkritičtějšími nedostatky systému, které byly při tomto šetření zjištěny, například i) nedostatečným vykazováním skutečné spotřeby dovezených surovin a ii) neexistencí ověřovacího systému, který se zaměřuje spíše na skutečné výsledky než na historicky stanovené normy. Jelikož zavedení případné změny s ohledem na tento program musí být náležitě ověřeno (zjištěné problémy poukazují rovněž na řízení programu), bude zapotřebí určitý čas, než bude možno přijmout konečné rozhodnutí ohledně provedených změn programu a způsobu, jakým orgány tyto změny zavedly a zajistily řádně řízený ověřovací systém.
(51)
Pákistánská vláda projevila rovněž ochotu poskytnout Komisi závazek ohledně konkrétního uplatňování pravidel vztahujících se na celní sklad pro provádění zpracovatelských operací. Bylo navrženo, aby tento závazek měl podobu předkládání důkazů, že spolupracující vyvážející výrobce dodržuje nová pravidla (např. změny prostor, revize poměrů vstupů a výstupů, vrácení cel), poskytování pravidelných zpráv a umožnění inspekcí na místě ze strany Komise.
(52)
Pokud jde o výše uvedené skutečnosti, podotýká se, že tímto návrhem závazku pákistánská vláda nepřímo potvrzuje všechny nedostatky, které byly s ohledem na tento program vyzdviženy v prozatímním nařízení. Jak bylo mimoto zmíněno ve výše uvedeném 50. bodě odůvodnění, nelze přijmout závazek vztahující se na řízení programu na základě důkazů, které budou k dispozici teprve v budoucnu. Takovýto závazek není ani praktický, jelikož by nezbytné sledování vyžadovalo pravidelné opakování významných částí šetření. V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že pákistánská vláda a/nebo spolupracující výrobce mohou požádat o prozatímní přezkum opatření, budou-li splněna příslušná ustanovení článku 19 základního nařízení.
(53)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 60. až 80. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 44. až 52. bodě odůvodnění.
II) Dovoz strojů a zařízení do celního skladu pro provádění zpracovatelských operací
(54)
S ohledem na tento program obě strany tvrdily, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence musí být úroková sazba, která byla pro dotčeného vývozce dostupná v průběhu období šetření. Strany dále uvedly, že vzhledem k tomu, že stroje a zařízení byly použity při výrobě PET určené na vývoz i pro prodej na domácím trhu, mělo by být rozpětí subvence stanoveno na základě celkového obratu vyvážejícího výrobce.
(55)
V reakci na tato tvrzení je nutno uvést, že úrokovou sazbou, která byla použita při výpočtu, je komerční úroková sazba platná v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Tato úroková sazba představuje běžnou sazbu u úvěrů, která převládala na trhu. Pokud jde o jmenovatele ve výpočtu subvence, je třeba připomenout, že podmínkou pro využití programu je instalace dovezených strojů v celním skladu pro provádění zpracovatelských operací, což je systém bezcelního dovozu surovin použitých pouze pro následný vývoz výroby v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací. Výši subvence (čitatel) bylo proto nutno přepočítat na celkový vývozní obrat v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti. Všechna výše uvedená tvrzení musela být proto zamítnuta.
(56)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 81. až 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
III) Celní ochrana při nákupech přečištěné kyseliny tereftalové PTA na domácím trhu
(57)
Pákistánská vláda tvrdila, že cena PTA vyráběné v místě není oproti mezinárodní ceně snížena o 7,5 % a že náhrada není poskytována pouze s ohledem na PTA vyrobenou v tuzemsku, nýbrž rovněž dovezenou PTA. Spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že program povoluje náhradu cla u PTA pořízené v místě i dovezené PTA, a program tudíž nezvýhodňuje nákupy PTA vyrobené v tuzemsku. Uvádělo se rovněž, že právní předpisy neomezují přístup k tomuto programu.
(58)
Výše uvedená tvrzení bylo nutno zamítnout. V tomto ohledu se podotýká, že tento program poskytuje finanční příspěvek ve formě přímého převodu peněžních prostředků, který představuje pro společnost příjemce jednoznačnou výhodu. Z analýzy informací, které poskytla pákistánská vláda, je zřejmé, že způsobilá společnost může: i) pořizovat PTA na domácím trhu a obdržet vyrovnávací podporu s ohledem na část odpovídající 7,5 % ceny uhrazené za nákupy PTA vyrobené v místě nebo ii) dovážet PTA a získat náhradu ve výši platného cla (7,5 %) zaplaceného z dovozu PTA. Posledně uvedená možnost však není přípustná, pokud způsobilá společnost využívá u dovozu PTA systém vrácení cla (např. celní sklad pro provádění zpracovatelských operací). Z výše uvedených skutečností je zřejmé, že spolupracující vyvážející výrobce byl podle práva nucen používat tento program pouze u nákupů PTA vyrobené v tuzemsku, jelikož u dovezené PTA současně využíval program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací.
Mimoto je zjevné, že i v případech, kdy jedna způsobilá společnost využívá obě dostupné možnosti programu (tj. upustí od možnosti využívat systém vrácení cla v rámci celního skladu pro provádění zpracovatelských operací), je zřejmé, že náhrady, které podle očekávání obdrží, budou jiné než v případě, je-li sazba vypočítána na základě plné domácí fakturované ceny, jelikož v druhém případě je vypočítána na základě hodnoty uvedené v celním prohlášení, která není nutně plnou fakturovanou cenou. Nebyly předloženy žádné ověřitelné důkazy, které by mohly výše uvedené závěry zpochybnit. Co se týká tvrzení, že přístup k programu není omezen, šetřením bylo zjištěno, že v příslušných právních předpisech jsou jednoznačně uvedena jména způsobilých stran. PTA vyrobená v tuzemsku každopádně nepodléhá clu, a proto „náhrada“ ve výši 7,5 % představuje přímý převod peněžních prostředků nebo čistou dotaci. Jediným způsobem, jak může výrobce PET tuto subvenci, tj. dotaci, získat, je nákup PTA vyrobené v tuzemsku. Na druhou stranu představuje „náhrada“ cla z dovezené PTA osvobození od platby, která by byla normálně splatná, nikoli přímý převod peněžních prostředků; tyto dvě situace proto nejsou rovnocenné.
(59)
Program tudíž prostřednictvím přímého převodu peněžních prostředků poskytuje jednoznačnou výhodu domácímu kupci, tj. výrobci PET, a je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, jelikož subvence závisí na přednostním použití domácího výrobku před dováženým, poněvadž způsobilé pro přímou dotaci jsou pouze domácí výrobky. Tuto subvenci lze mimoto považovat za specifickou rovněž ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení, jelikož samotné právní předpisy výslovně omezují přístup k tomuto programu na určité podniky, které patří do odvětví výroby polyesterů.
(60)
Co se týká tohoto programu, pákistánská vláda spolu se svými připomínkami k prozatímnímu nařízení předložila nařízení vlády vydané dne 28. června 2010, v němž se uvádí, že celní předpisy č. 1045(I)/2008 byly s účinkem ode dne 1. července 2010 zrušeny. Pákistánská vláda uvedla, že tento vývoj zajistí, že v případě PTA pořízené v tuzemsku nebo dovezené PTA nejsou a nebudou pro uživatele PTA povoleny žádné náhrady.
(61)
Podle novinového výstřižku, který ve stejné záležitosti předložil spolupracující vyvážející výrobce, se mimoto zdá, že se pákistánská vláda rozhodla zrušit předpis týkající se tohoto programu, aby Pákistán v tomto ohledu splňoval mezinárodní normy. Spolupracující vyvážející výrobce doložil informace, které poskytla pákistánská vláda, údaji, které potvrzují, že ode dne 1. července 2010 již při nákupech PTA vyrobené v tuzemsku nelze příslušnou dotaci obdržet. V této souvislosti se připomíná, že v souladu s článkem 15 základního nařízení se opatření neuloží, pokud subvence skončí nebo se prokáže, že subvence již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. Z výše uvedených informací je zřejmé, že Pákistán v podstatě uznává, že body vyzdvižené v prozatímním nařízení s ohledem na tento program vyžadovaly z jeho strany nápravná opatření, že pákistánská vláda program ukončila a že spolupracujícímu vyvážejícímu výrobci již nejsou v souvislosti s tímto programem poskytovány žádné výhody. Za těchto okolností se má za to, že podmínky stanovené v článku 15 základního nařízení jsou splněny, a na dotyčný program by se proto neměla vyrovnávací opatření vztahovat.
(62)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 93. až 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 58. až 61. bodě odůvodnění.
IV) Program konečné daně
(63)
Obě strany tvrdily, že tento program představuje jiný systém zdanění a neměla by se na něj vztahovat vyrovnávací opatření, jelikož Pákistán má s ohledem na zdanění svrchovaná práva a může používat systém zdanění, jaký chce. Rovněž bylo uvedeno, že program konečné daně neznamená finanční příspěvek pro žádnou společnost a představuje obecné pravidlo zdanění v Pákistánu (srážková daň ve výši 1 % v době realizace devizových příjmů), které v porovnání s běžným daňovým režimem, jenž stanoví 35 % daň z domácího příjmu, funguje podle jiného konceptu a na jiném základě. Podle těchto stran nelze určit, který z těchto dvou systémů je výhodnější, a program konečné daně nemá tudíž za následek ušlé vládní příjmy či nevybrání vládních příjmů, které by byly jinak splatné.
(64)
Co se týká těchto tvrzení, je třeba uvést, že není zpochybněna svrchovanost Pákistánu, nýbrž údajné subvence poskytované určitým vyvážejícím výrobcům. Mimoto je nutno připomenout, že zisky z vývozu jsou zdaněny jinak než zisky dosažené z domácího prodeje. Pokud tento daňový režim vede k tomu, že zisky z vývozu jsou zdaněny nižší sazbou než zisky dosažené z domácího prodeje, je nutno tento program považovat za subvenci ve formě ušlých vládních příjmů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, která poskytuje společnosti příjemce výhodu. Jedná se rovněž o specifickou subvenci ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a), jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(65)
Spolupracující vyvážející výrobce mimoto poskytl pro rok 2008 a 2009 soubor výpočtů v Excelu a oznámení o vyměření daně a inkasní příkaz vydané zástupcem zmocněnce pro daň z příjmu, které revidovaly soubor údajů v přiznání k dani z příjmu společnosti za rok 2008. Pákistánská vláda tvrzení spolupracujícího vyvážejícího výrobce dosvědčila a uvedla, že poskytnuté výpočty prokazují, že spolupracující vyvážející výrobce zaplatil na základě programu konečné daně vyšší daň v porovnání s daní, kterou by platil v případě použití běžného daňového režimu.
(66)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Za prvé, poskytnuté výpočty nejsou součástí přiznání k dani z příjmu společnosti ani žádného jiného oficiálního dokumentu finančního úřadu. Nejsou proto k dispozici žádné ověřitelné důkazy, že přesně popisují závazky spolupracujícího vyvážejícího výrobce s ohledem na daň z příjmu.
(67)
Za druhé, analýza předložených oficiálních daňových dokladů (oznámení o vyměření daně a inkasní příkaz) nijak nepotvrzují tvrzení předložená stranami ohledně výše daně splatné na základě jednotlivých daňových režimů.
(68)
Pokud jde o předloženou dokumentaci vztahující se k roku 2008, strany neprokázaly, jak se mohou uvedené částky přesně shodovat s přiznáním k dani z příjmu společnosti za rok 2008 a oběma doklady, které následně vydaly příslušné finanční úřady. Zdá se, že posledně uvedené doklady potvrzují, že společnost musí zaplatit částku daně z příjmu z domácího prodeje. Z předložených informací však není vůbec jasné, zda tato částka daně (či jakákoli jiná částka daně) byla skutečně zaplacena, nebo zda společnost podala proti výše uvedenému oznámení o vyměření daně opravný prostředek. Není rovněž zřejmé, jak se částky uvedené ve výpočtech v Excelu mohou shodovat s přiznáním k dani z příjmu společnosti nebo inkasním příkazem finančního úřadu. Každopádně i v případě, pokud by se uznalo, že částka uvedená v oznámení o vyměření daně byla zaplacena, nemění to závěr, že spolupracující vyvážející výrobce zaplatil nižší daň, než jakou by musel zaplatit v případě, že by se na příjem plynoucí z vývozu vztahovala 35 % sazba daně.
(69)
S ohledem na předloženou dokumentaci týkající se roku 2009 se podotýká, že strany neposkytly přiznání k dani z příjmu spolupracujícího vyvážejícího výrobce za rok 2009. Místo předložení oficiálních daňových přiznání byl jako důkaz poskytnut výpočet v Excelu. Takovýto druh informací je jednoznačně neověřitelný a nemůže doložit tvrzení ohledně vývoje daně z příjmu po skončení období šetření. V této souvislosti je třeba zdůraznit, že pákistánská vláda a/nebo spolupracující vyvážející výrobce mohou požádat o prozatímní přezkum opatření, budou-li splněna příslušná ustanovení článku 19 základního nařízení.
(70)
Při výpočtu výše subvence na základě programu konečné daně však byla zjištěna administrativní chyba s ohledem na příjem spolupracujícího vyvážejícího vývozce plynoucí z vývozu, jak byl uveden v přiznání k dani z příjmu společnosti za rok 2008. To bylo odpovídajícím způsobem opraveno. Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program v průběhu období šetření u vyvážejícího výrobce činí 1,97 % (namísto 1,95 %).
(71)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 106. až 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 70. bodě odůvodnění.
V) Program dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou
(72)
Obě strany uvedly, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence u tohoto programu financování musí být úroková sazba, která byla dostupná v době, kdy vyvážející výrobce sjednával financování s pevnou sazbou, a to sazba v letech 2004-2005. Jmenovatelem použitým při výpočtu prozatímního rozpětí subvence by měl být celkový obrat společnosti namísto celkového vývozního obratu, jelikož se výrobní zařízení, která jsou financována na základě programu dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou, využívají při výrobě domácích i vyvážených výrobků.
(73)
Tato tvrzení musela být zamítnuta. Především je třeba objasnit, že sazbou použitou ve výpočtu je komerční úroková sazba převládající v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Financování, jež bylo dohodnuto v letech 2004/2005, bylo dotčeným vývozcem čerpáno ve splátkách. Při výpočtu výše subvence byla použita částka úvěru vyčerpaná během období šetření, jak byla nahlášena spolupracujícím vyvážejícím výrobcem. Při posuzování výhody, které určitá strana využila v průběhu konkrétního období šetření, se obvykle použitelná sazba u obchodních úvěrů převládající na trhu v průběhu období šetření srovná se sazbou čerpaného úvěru spláceného během období šetření, což bylo provedeno i v tomto případě. Co se týká jmenovatele při výpočtu subvence, je nutno připomenout, že podmínkou pro využití programu je to, že společnost musí přímo či nepřímo vyvézt nejméně 50 % svého ročního objemu výroby. Výši subvence (čitatel) bylo tudíž nutno přepočítat na vývozní obrat dotčeného výrobku v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(74)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 117. až 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
VI) Program pákistánské státní banky pro financování vývozu
(75)
Pákistánská vláda uvedla, že odvětví výroby PET bylo z tohoto programu vyloučeno rozhodnutím, které pákistánská státní banka přijala dne 28. června 2010. Uvádělo se tudíž, že tento program je v souladu s ustanoveními článku 15 základního nařízení a že by Komise neměla program napadnout, jelikož je prokázáno, že subvence skončila. K této záležitosti spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že podle oběžníku pákistánské státní banky č. 09 ze dne 28. června 2010 společnost splatila veškeré částky obdržené v rámci programu pákistánské státní banky pro financování vývozu a ke dni 30. června 2010 neexistuje s ohledem na tento program žádná splatná částka.
(76)
Pokud jde o toto tvrzení, připomíná se, že v článku 15 základního nařízení je uvedeno, že žádná opatření se nepřijmou, pokud subvence skončí nebo se prokáže, že subvence již nepředstavují žádnou výhodu pro dotyčné vývozce. S ohledem na poskytnutou dokumentaci ohledně programu pákistánské státní banky pro financování vývozu se podotýká, že se v rozhodnutí státní pákistánské banky skutečně uvádí, že banky nesmí na základě tohoto programu povolit finanční facility pro PET. V příslušném textu se rovněž uvádí, že stávající finanční facility poskytnuté vývozcům zůstanou platné až do dne splatnosti příslušných úvěrů, přičemž se při výpůjčkách společností v období 2009-2010 a u nároků do roku 2011 vezme v úvahu vývozní výkonnost společností.
S ohledem na tyto body pákistánská vláda poskytnutím potřebné dokumentace objasnila, že společnosti, které na základě tohoto programu nemají v pákistánském účetním roce 2009-2010 (tj. do 30. června 2010) krátkodobé úvěry, nemají v přechodném období do roku 2011 nárok na jakékoli výhody. Pokud jde o tvrzení, že spolupracující vyvážející výrobce nemá na základě programu pákistánské státní banky pro financování vývozu žádné splatné částky, uvádí se, že toto tvrzení bylo doloženo souborem důkazů, které poskytly příslušné banky, a potvrzeno autorizovaným účetním společnosti. S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že strany mohly prokázat, že program pákistánské státní banky pro financování vývozu již neposkytuje dotyčnému vývozci žádnou výhodu. Jsou tudíž splněny podmínky stanovené v článku 15 základního nařízení a předložená tvrzení se považovala za oprávněná. Byl proto vyvozen závěr, že by se na tento program neměla vyrovnávací opatření vztahovat.
(77)
Spolupracující vyvážející výrobce rovněž uvedl, že úrokovou sazbou použitou k výpočtu rozpětí subvence musí být krátkodobá úroková sazba, která byla pro společnost dostupná v průběhu období šetření. Rovněž se uvádělo, že získané finanční prostředky jsou používány k uspokojení celkových potřeb v oblasti financování krátkodobých aktiv společnosti s ohledem na domácí prodej i vývoz, a tudíž by jmenovatelem ve výpočtu rozpětí subvence měl být celkový obrat společnosti.
(78)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Připomíná se, že sazbou použitou ve výpočtu je komerční úroková sazba platná v Pákistánu v období šetření, která byla získána z internetových stránek pákistánské státní banky. Tato sazba představuje běžnou sazbu u úvěrů převládající na trhu. S ohledem na jmenovatele ve výpočtu subvence se uvádí, že podmínkou pro využití programu je uskutečnění zvláštních vývozních transakcí nebo celková vývozní výkonnost. Výši subvence (čitatel) bylo proto nutno přepočítat na celkový vývozní obrat v průběhu období šetření, jelikož subvence závisí na vývozní výkonnosti.
(79)
Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k neexistenci jakýchkoli dalších relevantních připomínek jsou potvrzena zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 134. až 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jak byla pozměněna ve výše uvedeném 75. až 78. bodě odůvodnění.
VII) Financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 (F.E. Circular No. 25)
(80)
Obě strany uvedly, že v tomto programu se nejedná o žádný zásah ze strany pákistánské státní banky, že obchodní banky poskytují financování v cizí měně bez zvýhodněných úrokových sazeb a že program nezávisí na vývozní výkonnosti, jelikož jej mohou využít vývozci i dovozci.
(81)
Předložená tvrzení byla analyzována na základě příslušných právních předpisů a provádění programu v praxi a bylo zjištěno, že jsou oprávněná. Byl proto vyvozen závěr, že by se na tento program neměla vyrovnávací opatření vztahovat. Jelikož se na program financování podle devizového oběžníku pákistánské státní banky č. 25 nebudou vztahovat vyrovnávací opatření, není nutné reagovat na příslušné připomínky k poskytnutí informací.
3.2.3. Výše napadnutelných subvencí
(82)
S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího pákistánského vyvážejícího výrobce 5,15 %.
3.3. Spojené arabské emiráty (SAE)
3.3.1. Úvod
(83)
Vláda SAE a spolupracující vyvážející výrobce podali připomínky k níže uvedeným programům, které byly v prozatímním nařízení napadnuty:
I)
federální zákon č. 1 z roku 1979
II)
zóna volného obchodu (ZVO).
3.3.2. Zvláštní programy
I) Federální zákon č. 1 z roku 1979
(84)
Vláda SAE uvedla, že program podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 je obecně a horizontálně dostupný všem výrobním odvětvím a podnikům v SAE a přístup je udělován bez jakýchkoli výjimek. Spolupracující vyvážející výrobce uvedl, že licence vydané na základě federálního zákona č. 1 z roku 1979 je podmínkou pro to, aby společnost mohla existovat a působit v SAE.
(85)
Pokud jde o výše uvedená tvrzení, podotýká se, že šetřením bylo zjištěno, že průmyslové podniky v SAE mohou působit na základě různých druhů licencí. Kromě licence udělované podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 může průmyslový podnik působit na základě licence vydané regionálními orgány v emirátu, v němž je usazen. Tak tomu bylo v případě spolupracujícího vyvážejícího výrobce, jenž je držitelem licence, kterou vydala vláda emirátu Ras al Khaimah. Průmyslový podnik může mimoto působit v rámci zóny volného obchodu, přičemž v tomto případě se licence podle výše uvedeného zákona nevyžaduje. Nelze proto tvrdit, že všechny průmyslové podniky v SAE působí podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. Nebylo tudíž prokázáno, že zařazení do programu je automatické, a příslušné tvrzení muselo být zamítnuto.
(86)
Obě strany tvrdily, že požadavky stanovené v zákoně jsou pouze nezbytnými předpoklady pro to, aby mohl v zemi působit jakýkoli průmyslový projekt, a nikoli aby dosáhl osvobození od cla, a tudíž analýza Komise v prozatímním nařízení týkající se §§ 12, 13 a 21 federálního zákona č. 1 je chybná. Vláda SAE rovněž uvedla, že pokud jde o § 13, výraz „posoudit“ nemá v arabské verzi zákona závazný význam. Vláda SAE rovněž uvedla, že §§ 11 a 12 výše uvedeného zákona nebyly v praxi nikdy použity, jelikož technický výbor, který odpovídá za doporučování žádostí ministru, nebyl zřízen. Rovněž bylo uvedeno, že úloha odboru ministerstva pro průmyslový rozvoj je stanovena v příručce pro uživatele elektronického průmyslového systému, kterou vydalo ministerstvo, jak je uvedeno v 173. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(87)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Podotýká se, že §§ 13 a 21 zákona jsou součástí postupného procesu, který se předpokládá v analýze pro průmyslovou licenci podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. S ohledem na §§ 11 a 12 se uvádí, že tyto články stanoví úlohu a povinnosti různých státních subjektů vydávajících průmyslovou licenci podle federálního zákona č. 1 z roku 1979. Skutečnost, že určitý subjekt nebyl zřízen, ačkoliv je stanoven v zákoně a je odpovědný za: i) posuzování informací předaných odborem pro průmyslový rozvoj a ii) vydávání doporučení ministrovi ohledně schválení či zamítnutí žádostí, potvrzuje, že právní předpisy, podle nichž orgán, který poskytuje subvenci, působí, nejsou v praxi dodržovány, a tudíž neexistuje právní jistota ohledně způsobu, jakým je subvence udělována. Tvrzení vlády SAE ohledně technického výboru je mimoto v rozporu s předchozími tvrzeními, podle nichž ministr tento výbor požádal, aby se vyjádřil k případné revizi zákona. Co se týká definice slova „posoudit“ v § 13 federálního zákona, podotýká se, že anglická verze je zněním, které v průběhu šetření poskytla vláda SAE. Po poskytnutí prozatímních informací mimoto vláda SAE uvedla, že v definicích mohou mezi anglickým a arabským zněním existovat rozdíly. Skutečnost, že obě verze textu vyvolávají pochybnosti s ohledem na určité části kritérií způsobilosti, je opět jasným signálem, že neexistuje právní jistota, co se týká kritérií a podmínek, které upravují způsobilost subvence. Pokud jde o úlohu odboru pro průmyslový rozvoj, podotýká se, že nebyly předloženy žádné nové informace, které by mohly zjištění šetření zpochybnit.
(88)
Vláda SAE uvedla, že její průmyslové statistiky prokazují, že podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 je zaevidováno více než 4 000 průmyslových podniků. Obě strany uvedly, že Komise neposkytla skutečné důkazy, že orgány SAE mají při schvalování nebo zamítání žádostí o účast v programu volnost rozhodování.
(89)
Tato tvrzení bylo nutno zamítnout. Podotýká se, že šetřením bylo zjištěno, že udělení průmyslové licence podle federálního zákona č. 1 z roku 1979 není automatické a že pravidla, jimiž se řídí proces výběru příjemců, nejsou objektivní. Vzhledem ke skutečnosti, že bylo zjištěno, že program je specifický v souladu s ustanoveními čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) základního nařízení, bylo na vládě SAE, aby podle ustanovení čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení prokázala své tvrzení, že byly schváleny žádosti všech stran, které od přijetí federálního zákona č. 1 z roku 1979 podaly žádost o průmyslovou licenci podle tohoto zákona. Žádné takovéto ověřitelné informace nebyly poskytnuty.
(90)
Obě strany tvrdily, že osvobození výroby od cla mohou získat všechny průmyslové podniky v SAE. Spolupracující vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že přezkum obchodní politiky WTO týkající se SAE, který byl zveřejněn v roce 2006, analyzoval federální zákon č. 1 z roku 1979 a zjistil, že osvobození od cla je přiznáváno všem průmyslovým podnikům. Bylo rovněž uvedeno, že systém je kontrolován, jelikož průmyslové licence jsou každý rok obnovovány, společnosti, jichž se program týká, podávají zprávy o bezcelně dovezených materiálech a orgány zamítají bezcelní dovoz, pokud vstupy nesouvisí s výrobou.
(91)
Tato tvrzení musela být zamítnuta. Je třeba uvést, že osvobození od cla je přiznáno společnostem, které využívají program podle federálního zákona č. 1 z roku 1979, a běžná celní sazba není v případě surovin nulová. Spolupracující vyvážející výrobce neprokázal, že obecné tvrzení v dokumentu o přezkumu obchodní politiky WTO je přesnější než podrobná analýza založená na inspekci na místě, která byla v prozatímním nařízení uvedena výslovně v souvislosti se způsobilostí a uplatňováním federálního zákona č. 1 z roku 1979 v praxi. Co je důležitější, šetřením bylo zjištěno, že orgány jednají při řízení bezcelního dovozu materiálů na základě programu diskriminačním způsobem. Jelikož neexistují žádná pravidla, na jejichž základě jsou žádosti o bezcelní dovoz schvalovány či zamítány, a vzhledem k neexistenci účinného ověřovacího systému s ohledem na řízení programu není jasné, proč je v určitém okamžiku jedné straně povolen bezcelní dovoz, zatímco k jinému dni může být bezcelní dovoz zamítnut. Tak tomu skutečně bylo v případě spolupracujícího vyvážejícího výrobce, od něhož se občas vyžadovalo uhrazení cla bez jakéhokoliv odůvodnění ze strany orgánu, který poskytuje subvenci. Obě strany proto nepředložily žádné důkazy, které by doložily jejich tvrzení ohledně řízení programu a přidělování bezcelního dovozu.
(92)
Bylo rovněž uvedeno, že se program řídí objektivními kritérii, a to požadavkem, aby se osvobození od cla mohlo týkat pouze dovezených výrobků, které jsou použity při výrobě průmyslového podniku. Toto tvrzení muselo být zamítnuto, jelikož (jak bylo vysvětleno ve výše uvedeném 89. a 91. bodě odůvodnění) existence takovýchto objektivních kritérií nebyla prokázána.
(93)
Vláda SAE uvedla, že federální zákon č. 1 z roku 1979 je v současnosti revidován a že tato informace byla sdělena Komisi. Uvádělo se rovněž, že Komise nevzala informace a dokumenty předložené vládou SAE v úvahu a že nepředložila tvrzení a skutečné důkazy ohledně skutkových a právních okolností, které vedly k jejím závěrům.
(94)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se podotýká, že Komise pečlivě vyhodnotila a analyzovala veškeré informace, které strany poskytly. S ohledem na revizi federálního zákona č. 1 z roku 1979 je třeba uvést, že znění, které poskytla vláda SAE, je interní předlohou dokumentu ministerstva financí a průmyslu. Jako takový nemá tento dokument žádnou právní hodnotu. Orgán provádějící šetření je povinen analyzovat platné právní předpisy a způsob, jakým jsou uplatňovány, a nikoli nezávaznou předlohu, která nebyla schválena správními a legislativními orgány SAE a nebyla uzákoněna. Co je důležitější, skutečnost, že vláda SAE v současnosti pracuje na možné revizi federálního zákona č. 1 z roku 1979, potvrzuje, že si orgány uvědomily, že je nutno (jak uvedla vláda SAE) odstranit případný nesoulad s Dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních.
(95)
Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v166. až 183. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
II) Zóna volného obchodu (dále jen „ZVO“)
(96)
Obě strany uvedly, že bezcelní dovoz investičních prostředků je povolen všem podnikům v SAE.
(97)
V této souvislosti se uvádí, že šetřením bylo zjištěno, že společnosti usazené v ZVO mohou bezcelně dovážet investiční prostředky. Skutečnost, že jedna strana může získat stejnou výhodu použitím jiného programu (a to federálního zákona č. 1 z roku 1979), neznamená, že se dotyčná subvence nepovažuje za napadnutelnou. Strany nebyly schopny poskytnout jakékoli věcné důkazy, aby vyvrátily zjištění šetření týkající se ZVO. S přihlédnutím k výše uvedeným skutečnostem bylo nutno předložené tvrzení zamítnout.
(98)
Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují zjištění týkající se tohoto programu, která byla uvedena v 184. až 199. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3.3.3. Výše napadnutelných subvencí
(99)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem činí konečná výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, u jediného spolupracujícího vyvážejícího výrobce ve Spojených arabských emirátech 5,13 %.
3.4. Připomínky k poskytnutí konečných informací
(100)
Připomíná se, že po poskytnutí konečných informací měly všechny zúčastněné strany možnost se vyjádřit a uvést svá stanoviska. Jejich připomínky byly zváženy a případně vzaty v úvahu, tyto připomínky však nebyly takové povahy, aby změnily výše uvedené závěry.
(101)
Íránský spolupracující vyvážející výrobce předložil opět svou analýzu skutečností daného případu, neposkytl však žádné nové přesvědčivé důkazy, které by zpochybnily zjištění šetření.
(102)
Pákistánská vláda vyslovila nespokojenost se zamítnutím jejího závazku s ohledem na program celního skladu pro provádění zpracovatelských operací a zopakovala připomínky týkající se programu dlouhodobého financování vývozu s pevnou sazbou a programu konečné daně. Předložila rovněž nové rozhodnutí federálního finančního úřadu vydané dne 27. července 2010, v němž je stanoveno clo z dovozu PTA (suroviny používané při výrobě PET) ve výši 3 %, a tvrdila, že orgány jsou podle právních předpisů povinny přepočítat rozpětí subvence zjištěné u programu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací. To bylo nutno zamítnout, jelikož neexistují žádné známky toho, že subvence nebude existovat i nadále. Pákistánská vláda tvrdí, že se subvence snížila. Podle pravidel programu celního skladu pro provádění zpracovatelských operací však lze vstupní materiály použít přinejmenším dva roky po dovozu. Jinými slovy, materiál, který byl dovezen do července 2010 (kdy celní sazba činila 7,5 %), lze použít až do července 2012. Orgány stanovily výši subvence na základě údajů týkajících se období šetření a v souladu s pravidly programu může dopad předchozí celní sazby přetrvávat až do roku 2012. V době konečného uložení cla tudíž jednoznačně existovalo subvencování. Clo je mimoto pouze jedním prvkem v souboru údajů, a (jak bylo prokázáno výše v 43. až 53. bodě odůvodnění) pokud by byla celní sazba nižší, mohl se zvýšit objem dovozu.
(103)
Pákistánský spolupracující vyvážející výrobce nesouhlasil s analýzou týkající se programu konečné daně, poskytnuté prvky však nemohly zjištění šetření změnit. Uvedl rovněž, že existují ověřitelné důkazy, které přesně dokládají jeho závazky v souvislosti s daní z příjmu, a předložil soubor dokladů s cílem prokázat, že zjištění Komise nejsou správná. V této souvislosti se podotýká, že poskytnuté informace nejsou přesvědčivé a nelze je ověřit, takže je nebylo možno vzít v úvahu.
(104)
Vláda SAE předložila opět svou analýzu skutečností daného případu a tvrdila, že orgány založily svá zjištění na nejasném výkladu federálního zákona č. 1 z roku 1979 a nepředložila skutečné důkazy. V této souvislosti se připomíná, že specifičnost byla zjištěna v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) základního nařízení, že orgány provedly výklad federálního zákona č. 1 z roku 1979 na základě předložených informací, důkazů a údajů a že nebyly zjištěny žádné přesvědčivé důkazy, které by mohly zjištění šetření změnit. Vláda SAE uvedla, že proces změn federálního zákona č. 1 z roku 1979 pokročil a dospěl ke konečným krokům pro jeho vyhlášení. V tomto ohledu se podotýká, že Komise vítá úsilí, které SAE vynaložila na změnu svých příslušných právních předpisů, výše uvedený vývoj však nemá žádný dopad na zjištění šetření, jelikož pro ukončení procesu změn a přijetí nového zákona neexistuje žádný jednoznačný harmonogram.
(105)
Spolupracující vyvážející výrobce v SAE zopakoval svá tvrzení ohledně federálního zákona č. 1 z roku 1979. Uvedl rovněž, že se ve výpočtu rozpětí subvence vyskytují chyby. Tvrdil, že se společnost po poskytnutí konečných informací dověděla, že pořízení surovin ze Saudské Arábie nepodléhá clu, jelikož SAE a Saudská Arábie jsou součástí celní unie Rady pro spolupráci v Zálivu, a poskytl soubor dokumentů souvisejících s jeho tvrzeními. V této souvislosti se uvádí, že tato stanoviska jsou součástí zcela nového souboru informací, které měly být předloženy již v odpovědi na dotazník nebo nejpozději při inspekci, aby Komise mohla ověřit pravdivost těchto tvrzení. Poskytnuté údaje proto nelze v této pozdní fázi šetření ověřit. Neexistují rovněž žádné přesvědčivé důkazy, které by tato tvrzení potvrdily. Dále se uvádělo, že výhodu je nutno vypočítat na základě surovin, které byly spotřebovány v období šetření, a nikoli na základě pořízených surovin. V tomto ohledu se uvádí, že rozdělení na spotřebované a pořízené suroviny je irelevantní, jelikož napadnutou částkou je celková částka, kterou lze přičíst období šetření, jak je vysvětleno výše v 84. až 95. bodě odůvodnění.
4. ÚJMA
4.1. Výroba v Unii, výrobní odvětví Unie a spotřeba Unie
(106)
S ohledem na výrobu v Unii, výrobní odvětví Unie a spotřebu v Unii nebyly obdrženy žádné připomínky. Potvrzuje se proto 201. až 206. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2. Dovoz z dotčených zemí
(107)
S ohledem na kumulativní posouzení účinků dotčeného dovozu, objem dovozu z dotčených zemí a jejich příslušný podíl na trhu nebyly obdrženy žádné připomínky. Potvrzuje se proto 207. až 213. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(108)
Vzhledem ke skutečnosti, že (jak bylo zmíněno ve výše uvedeném 20. bodě odůvodnění) bylo rozhodnuto rozdělit výrobek, jehož se šetření týká, na několik druhů výrobku, byl proveden nový výpočet cenového podbízení, který zohledňuje tuto změnu.
(109)
Za účelem analýzy cenového podbízení byly u každého druhu výrobku vážené průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie pro odběratele, kteří nejsou ve spojení, na trhu Unie, upravené na úroveň cen ze závodu, srovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami dovozu z dotčených zemí prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovenými na základě cen CIF s příslušnou úpravou o náklady po dovozu a rozdíly v úrovni obchodu.
(110)
Ze srovnání vyplynulo, že v průběhu období šetření byla cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících ze SAE, které byly prodávány v Unii, nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 3,2 %. Cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících z Íránu, které byly prodávány v Unii, byla nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 3,0 %. Cena dovozu subvencovaných výrobků pocházejících z Pákistánu, které byly prodávány v Unii, byla nižší než ceny výrobního odvětví Unie o 0,5 %. Vážené průměrné rozpětí cenového podbízení u dotčených zemí v průběhu období šetření činí 2,5 %.
(111)
Íránský vývozce uvedl, že jeho rozpětí újmy je nadhodnoceno, jelikož zjištěná vážená průměrná jednotková prodejní cena byla kvůli nesprávnému výpočtu výše úpravy s ohledem na obchodní úroveň podhodnocena. Vzhledem k tomuto tvrzení je nutno uvést, že částkou úpravy s ohledem na obchodní úroveň, která byla použita v prozatímním výpočtu, byla pevně stanovená částka za tunu, což je provize, kterou účtuje spolupracující zástupce pro dovoz a která představuje přibližně 1 % průměrné ceny CIF. Jelikož však nebylo navrženo žádné jiné vyčíslení úpravy o obchodní úroveň a ohledně této úpravy nebyly k dispozici žádné jiné informace, tvrzení bylo zamítnuto.
(112)
Stejná strana rovněž tvrdila, že se zdá, že 2 % sazba použitá u nákladů po dovozu je podhodnocená.
(113)
V tomto ohledu se znovu opakuje, že při tomto šetření nespolupracoval žádný dovozce a nebylo možné ověřit skutečné náklady po dovozu. Jelikož nebyly k dispozici žádné jiné údaje, byla použita stejná sazba jako v předchozím řízení.
4.3. Situace výrobního odvětví Unie
(114)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že újma neexistuje, jelikož vzorek nebyl vybrán správně, a proto výsledky nelze extrapolovat na celé výrobní odvětví Unie. Bylo uvedeno, že jelikož jedna společnost (která nebyla zařazena ve vzorku) uvedla, že využívá více než 100 % své kapacity, jednoznačně to naznačuje neexistenci újmy. Podotýká se, že předložené informace jsou výtahem podání této společnosti burzovním orgánům ve třetí zemi a nebyly ověřeny. Tyto informace nejsou rovněž v souladu s informacemi obsaženými ve spisu. Využití kapacity u jednoho výrobce v EU nemůže samo o sobě každopádně změnit zjištění týkající se újmy způsobené výrobcům v EU, kteří byli zařazeni do vzorku, a ostatním výrobcům v EU.
(115)
Jelikož nebyla vznesena žádná další tvrzení nebo připomínky, potvrzuje se 218. až 237. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.4. Závěr ohledně újmy
(116)
Jelikož nebyly vzneseny žádné konkrétní připomínky, potvrzuje se závěr ohledně újmy uvedený v 238. až 240. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
5.1. Účinek dovozu subvencovaných výrobků
(117)
Jelikož nebyly vzneseny žádné konkrétní připomínky, potvrzuje se 241. až 245. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.2. Účinek ostatních činitelů
(118)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že zjištěná újma není zapříčiněna dovozem subvencovaných výrobků, nýbrž že nízké ceny PET v EU odrážejí celosvětový cyklus výrobního odvětví a že od září 2008 až do června 2009 ceny PET v EU sledovaly nízké ceny ropy. S ohledem na toto tvrzení se uznává, že ceny PET do jisté míry závisí na cenách ropy, jelikož ropné deriváty jsou při výrobě PET hlavní surovinou. Ceny ropy však nebyly během celého období šetření nízké, nýbrž kolísaly, počínaje velkým poklesem, po němž následovalo zotavení. Toto kolísání světových cen ropy nemůže vysvětlit, proč byl dovoz PET subvencovaný, a jeho ceny byly proto nižší než ceny výrobců v Unii. Právě toto cenové podbízení, které bylo možné kvůli obdrženým subvencím, stlačilo ceny výrobního odvětví Unie a nutilo výrobce v EU prodávat se ztrátou, aby nepřišli o své odběratele.
(119)
Íránský vývozce tvrdil, že od analýzy újmy nebyly náležitě odděleny finanční a technické problémy některých výrobců v EU a byly nesprávně přičteny íránskému dovozu, jelikož ten vstoupil na trh až po roce 2006. V této souvislosti se uvádí, že dovoz z Íránu existoval již v roce 2006 a 2007 v množství, které představovalo podíl na trhu nižší než 1 %. Od roku 2008 získal tento dovoz podíl na trhu přesahující 1 % a svými nízkými cenami přispěl ke stlačení cen v EU. V tomto případě byly mimoto splněny podmínky pro kumulativní posouzení a účinky dovozu subvencovaných výrobků ze všech dotčených zemí bylo možno posoudit kumulativně. Do vzorku byla zařazena pouze jedna ze společností zmíněných íránským vývozcem a technické problémy tohoto výrobce v EU, které trvaly od září do poloviny října 2008, neovlivnily významně celkový obraz o újmě.
(120)
Stejná strana zopakovala, že případná zjištěná újma je spojena s poklesem poptávky, zejména v průběhu období šetření, které se vyznačovalo světovou finanční a hospodářskou krizí. Tato strana však nevyvrátila tvrzení uvedená v 254. až 256. bodě odůvodnění prozatímního nařízení: že hospodářský pokles, který začal v posledním čtvrtletí 2008, nemohl nijak zmenšit účinky dovozu subvencovaných výrobků za nízké ceny na trh EU, které způsobily újmu, během celého posuzovaného období a že ačkoliv byla snižující se poptávka činitelem, který přispěl ke způsobené újmě, nenarušuje to příčinnou souvislost. Dále se uvádí, že tento dovoz subvencovaných výrobků v době klesající poptávky dokonce zvýšil svůj podíl na trhu, tj. ze 7,6 % na 10,2 %, a to na úkor výrobců v EU.
(121)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že případná újma byla zapříčiněna nedostatečnými investicemi výrobců PET v EU a jejich následnou nákladovou nevýhodou oproti vývozcům.
(122)
Uznává se, že odvětví výroby PET je kapitálově náročným odvětvím a že k zachování konkurenceschopnosti ve střednědobém až dlouhodobém horizontu je zapotřebí určitá úroveň investic. Připomíná se, že (jak je uvedeno v 237. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) některé společnosti zařazené do vzorku uskutečnily v roce 2006 a 2007 významné investice, v roce 2008 a v období šetření však byla úroveň investic jen minimální.
(123)
V této souvislosti se podotýká, že vzhledem k snižující se výrobě a míře využití kapacity v roce 2008 a v období šetření spolu s prudce klesajícím podílem výrobců v Unii na trhu by bylo nepřiměřené očekávat v témže období významné investice do nových kapacit.
(124)
Rovněž se znovu opakuje, že (jak je uvedeno v 233. a 234. bodě odůvodnění prozatímního nařízení) během celého posuzovaného období byla finanční situace výrobců v Unii zařazených do vzorku velmi špatná a že mezi rokem 2006 a obdobím šetření tito výrobci utrpěli značné ztráty. V této situaci by opět nebylo přiměřené očekávat významné investice ze strany výrobců v Unii.
(125)
Vyvozuje se proto závěr, že omezené investice v roce 2008 a v období šetření nepřispěly podstatně k újmě, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, nýbrž byly spíše jejím důsledkem.
5.3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(126)
Jelikož ohledně příčinné souvislosti nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 246. až 264. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6. ZÁJEM UNIE
(127)
Po poskytnutí prozatímních informací se přihlásil značný počet zpracovatelů a/nebo plníren v EU a tvrdil, že analýza zájmu Unie nezohledňuje náležitě tvrzení velkého počtu spolupracujících uživatelů a že zjištění jsou v rozporu se současným hospodářským prostředím. Nebylo však poskytnuto žádné další odůvodnění nebo vysvětlení. Všechny společnosti požádaly o slyšení, ke slyšení se však skutečně dostavily pouze dvě společnosti z této skupiny uživatelů a jedno sdružení italských plníren. Podstatnější připomínky byly obdrženy od jednoho spolupracujícího zpracovatele v EU (ALPLA), skupiny zpracovatelů (Caiba SA, Coca-Cola group, Danone Waters, Logoplaste, MFS Commodities, PepsiCO, Novara International a Silico Polymers), spolupracujícího zástupce pro dovoz (GSI) a sdružení zpracovatelů plastů (EuPC). Všechny tyto strany vznesly proti uložení opatření důrazné námitky.
6.1. Zájem výrobního odvětví Unie a ostatních výrobců v Unii
(128)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobci v EU (nesprávně) používají nástroje na ochranu obchodu s cílem chránit trh Unie a stanovit v EU uměle vysoké ceny. Tyto strany poukazovaly na stávající antidumpingová a/nebo vyrovnávací opatření, která byla zavedena proti Indii, Indonésii, Jižní Koreji, Malajsii, Tchaj-wanu, Thajsku a Čínské lidové republice. Podotýká se však, že kterákoli společnost vyrábějící v EU má právo podat podnět a požadovat nápravná opatření, může-li prokázat existenci subvencování působícího újmu. Skutečnost, že v případě řady zemí bylo zjištěno subvencování a dumping, lze možná vysvětlit tím, že se poptávka po tomto výrobku od 90. let minulého století ohromně zvyšovala s dvoumístnými ročními tempy růstu. To po celém světě přilákalo značné investice a vedlo k celosvětové strukturální nadměrné nabídce PET. Uvádí se rovněž, že opatření proti řadě výše zmíněných zemí zavedly některé třetí země, což zdůrazňuje stávající strukturální problém.
(129)
Několik zúčastněných stran zopakovalo, že výrobci v Unii nejsou s to zvýšit v dlouhodobém horizontu svou výkonnost, jelikož se v ostatních třetích zemích brzy uskuteční nové investice, které sníží uměle vysoké ceny v EU.
(130)
Šetření prokázalo, že nová investice, která se teprve nedávno uskutečnila v Ománu, v roce 2009 značně zvýšila jeho objem dovozu, a nelze vyloučit, že to může výrobnímu odvětví Unie způsobit problémy v budoucnu. Jak však již bylo uvedeno v 270. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, nové investice, které mohou být uskutečněny a způsobit výrobnímu odvětví Unie újmu, nepředstavují pádný důvod pro odmítnutí legitimní ochrany v tomto řízení.
(131)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že růst cen PET v EU umožní zvýšit výkonnost pouze výrobcům v EU s investicemi ve třetích zemích, na něž se opatření nevztahují (Thajsko, USA, Rusko), nebo ostatním výrobcům PET ve třetích zemích (Jižní Korea). Tato strana tudíž tvrdila, že krátkodobé přínosy pro výrobce v EU budou jednoznačně vyváženy přesunem majetku na výrobce mimo EU.
(132)
V tomto ohledu se uvádí, že ve spisu neexistují žádné důkazy podporující tvrzení, že případné finanční výhody, jež mohou být přeneseny na výrobce ve třetích zemích, na něž se nevztahují opatření na ochranu obchodu, nebo na společnosti s nulovou sazbou cla, vyváží přínosy pro výrobní odvětví Unie.
(133)
Uvádělo se rovněž, že výrobci v Unii mohou zaměstnávat pouze přibližně 2 000 osob, zatímco zpracovatelé PET a plnírny, již by byli případným clem silně dotčeni, zaměstnávají přibližně 20 000 (zpracovatelé PET) a 60 000 (plnírny) osob.
(134)
Podotýká se, že počet pracovních míst vytvořených výrobci PET není nepatrný a že otázku, zda je uložení opatření v rozporu se zájmem celé Unie, nelze omezit na prostou otázku počtu zaměstnaných osob. V tomto ohledu je rovněž obzvláště důležité, že příslušní uživatelé nebudou opatřeními s přihlédnutím k výši cla a rovněž alternativním zdrojům dodávek pravděpodobně významně dotčeni, jak je stanoveno níže v 141. až 156. bodě odůvodnění.
6.2. Zájem dovozců do Unie, kteří nejsou ve spojení
(135)
Znovu se opakuje, že při tomto šetření nespolupracoval žádný dovozce, který není ve spojení.
(136)
Spolupracující zástupce pro dovoz důrazně popřel, že uložení cla nebude mít na jeho činnost značný dopad. Společnost tvrdila, že ačkoliv skutečně funguje na základě provizí, dopad by byl významný, jelikož významná část její činnosti souvisí s dotčenými zeměmi. Pokud by byla uložena konečná opatření, nepříznivě by se to dotklo provizí získaných od výrobců v dotčených zemích, jelikož by PET z dotčených zemí již nemohly soutěžit s PET, které vyrábějí ostatní výrobci.
(137)
Vzhledem k celkově nízké výši cla není pravděpodobné, že by byl prodej PET z dotčených zemí významně ovlivněn. Zástupce pro dovoz může mimoto ve střednědobém horizontu pravděpodobně přejít na jiné zdroje dodávek, konkrétně dovoz z Ománu, USA, Brazílie, Mexika a od společností s nulovou sazbou antidumpingového cla v Jižní Koreji. Prodej výrobků těchto vyvážejících výrobců by měl zástupci pro dovoz umožnit vyrovnat případnou ztrátu, jež by mohla kvůli uložení opatření vzniknout. Tvrzení je proto zamítnuto.
6.3. Zájem dodavatelů surovin v Unii
(138)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že není legitimní chránit dodavatele surovin výrobců PET v EU na úkor obalového průmyslu, plníren a konečných spotřebitelů.
(139)
Podotýká se, že analýza dopadů opatření na dodavatelský průmysl je v souladu s článkem 31 základního nařízení. Provedení této analýzy představuje běžný postup, zejména existuje-li mezi dodavateli surovin a výrobci v EU silná závislost.
(140)
Jelikož v tomto ohledu nebyly vzneseny žádné další připomínky, s konečnou platností se potvrzuje 265. až 279. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6.4. Zájem uživatelů
(141)
Opět se opakuje, že PET používané při výrobě předlisků lahví představují 70 % až 80 % celkových výrobních nákladů zpracovatelů. U těchto společností se proto jedná o rozhodující nákladovou složku.
(142)
Některé zúčastněné strany uvedly, že obalový průmysl v EU čelí neustálým požadavkům plníren týkajícím se nových vzorů a obalů, které jsou šetrnější k životnímu prostředí. Zdá se, že někteří zpracovatelé za tímto účelem trvale investují do výzkumu a vývoje s cílem vynalézt nové výrobky a vzory, aby byli i nadále konkurenceschopní a v řetězci zajistili větší přidanou hodnotu.
(143)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že dopad na zpracovatelské odvětví EU bude velmi silný a povede k narušení jejich zdrojů určených na investice do nových obalů, které jsou šetrné k životnímu prostředí, a případně k uzavření stovek menších společností, jejichž marže jsou kvůli malým zpracovávaným objemům a omezené vyjednávací síle ještě nižší.
(144)
Pokud by zpracovatelé vstřebali růst cen v důsledku opatření v plné výši, dopad na ně by mohl být v závislosti na jejich zdrojích dodávek značný vzhledem ke skutečnosti, že náklady na PET představují významnou část jejich nákladů a mnoho malých a středních podniků působí s nízkými maržemi.
(145)
V této souvislosti se uskutečnila inspekce na místě u malého zpracovatele plastů v Itálii s cílem lépe pochopit dopad cla na tuto skupinu uživatelů. Šetřením bylo prokázáno, že zpracovatelé jsou obvykle schopni (ačkoliv v omezené míře) přenést zvýšení cen, zejména v případě, není-li nárůst cen nepatrný a lze ho předvídat. Někteří zpracovatelé PET mají mimoto ve svých smlouvách ustanovení o přizpůsobení s ohledem na ceny surovin a to může zpracovatelům v EU pomoci přenést určité zvýšení cen na plnírny.
(146)
S ohledem na poměrně nízkou výši cla se proto vyvozuje závěr, že uložení vyrovnávacího cla nebude mít pravděpodobně na zpracovatele ničivý účinek.
(147)
Některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení, že se zvýší riziko přemístění zpracovatelů PET, budou-li uložena konečná opatření. Tyto strany rovněž tvrdily, že kvůli přemístění zpracovatelů v EU nebude existovat dlouhodobá výhoda pro výrobce v EU. Jeden ze spolupracujících zpracovatelů PET uvedl, že proces přemisťování již probíhá a že případné uložení vyrovnávacího cla tento vývoj dále urychlí. Tato strana tvrdila, že by se významná část zpracovatelů v EU přemístila do oblastí, které se nacházejí v blízkosti hranic EU (Švýcarsko, Chorvatsko, Bosna, Srbsko, Turecko, Rusko a Ukrajina) a že někteří zpracovatelé by byli při přesunu své výroby do těchto oblastí mnohem pružnější, než jak se uvádí v prozatímním nařízení.
(148)
Podle informací obsažených ve spisu již přemisťování skutečně probíhá, usuzuje se tudíž, že uložení vyrovnávacího cla může být jedním činitelem z mnoha jiných aspektů ovlivňujících takovéto rozhodnutí společnosti. Nebylo zjištěno, že by v případě neuložení opatření v tomto případě tyto společnosti byly ochotny zůstat v EU, a to vzhledem ke skutečnosti, že takovéto rozhodnutí je obvykle výsledkem analýzy, která bere v úvahu řadu jiných aspektů než opatření na ochranu obchodu, například blízkost k odběratelům, přístup ke kvalifikovaným pracovníkům pro výzkum a vývoj, strukturu celkových nákladů atd.
(149)
Podotýká se rovněž, že z informací obsažených ve spisu vyplývá, že se zpracovatelské odvětví EU potýká s řadou významných problémů kvůli vlastním strukturálním nedostatkům, které jsou v rychle se měnícím a stále konkurenčnějším prostředí stále zjevnější. Je zřejmé, že v této oblasti podnikání je rozhodující velikost a že již dochází ke konsolidaci trhu, včetně uzavírání podniků a jejich přemísťování. Usuzuje se proto, že případné zvýšení cen PET v důsledku vyrovnávacích opatření není důvodem pro obávané uzavření menších zpracovatelů.
(150)
Vyvozuje se tudíž závěr, že uložení vyrovnávacího cla nebude v případném rozhodnutí společností v odvětví zpracování PET ohledně přemístění rozhodujícím činitelem.
(151)
Řada zúčastněných stran uvedla, že případná opatření budou mít značný účinek na mnoho plníren, jelikož vzhledem k smluvním ujednáním by na ně bylo (přinejmenším částečně) přeneseno případné zvýšení cen PET pryskyřice. Uvádělo se rovněž, že některé plnírny nemusí být s to přenést zvýšení cen na své odběratele, kterými jsou řetězce supermarketů/maloobchodní řetězce, a že nemusí přežít vyšší náklady.
(152)
Tyto strany tvrdily, že škála výrobků, kterých se clo dotkne, byla podhodnocena, jelikož se clo nebude týkat pouze balené vody, nealkoholických nápojů a jedlých olejů, nýbrž rovněž piva, mléka a mléčných výrobků, džusů, kečupu a koření, kosmetických prostředků a přípravků pro osobní hygienu, léčiv, vitamínů a doplňků stravy, čisticích prostředků pro domácnosti a olejů a maziv pro automobily.
(153)
Uznává se, že obaly z PET jsou rozmanité. Podotýká se však, že se prozatímní nařízení zaměřilo na dopad na plnírny, jelikož vychází z údajů, které poskytly společnosti spolupracující při šetření, což byli především výrobci balené vody, nealkoholických nápojů nebo džusů. Nebyly k dispozici žádné jiné podrobné údaje, které by prokazovaly ještě vyšší dopad na ostatní výše uvedená použití.
(154)
Usuzuje se proto, že prozatímní zjištění popsaná v 291. bodě odůvodnění prozatímního nařízení lze s konečnou platností potvrdit. Vzhledem k nízké úrovni navrhovaných opatření mohou mít tato za následek růst nákladů nejvýše o 1 % (v nejhorším případě - tj. dopad opatření musí cele nést plnírny), a budou mít tudíž pouze omezený dopad na celkovou situaci plníren, a to i v případě, že by tyto nebyly schopny (jak se uvádělo) přenést vyšší náklady na své odběratele.
(155)
Řada zúčastněných stran tvrdila, že případná opatření na ochranu obchodu zhorší nedostatečné dodávky na trhu Unie, což bude představovat problém obzvláště v letních měsících vzhledem k vyšší poptávce po balené vodě/nápojích. Uvádělo se, že v roce 2010 bude nutno dovézt až 900 000 tun. Tento problém zkomplikuje zejména skutečnost, že někteří výrobci v EU jsou rovněž zpracovateli PET a budou prodávat na volném trhu až poté, co bude uspokojena jejich vnitřní potřeba, a za nejlepší ceny.
(156)
V tomto ohledu nebyly předloženy žádné nové informace a tvrzení uvedená v 294. a 295. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nebyla vyvrácena. Podotýká se rovněž, že vzhledem k nízké výši cla uloženého z dovozu ze SAE a Pákistánu nemusí být dopad na objem obchodu z těchto zemí významný. S konečnou platností se proto potvrzují zjištění uvedená v 294. a 295. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
6.5. Dopad na spotřebitele
(157)
Řada zúčastněných stran tvrdila, že se prozatímní nařízení nezabývalo náležitě dopadem na spotřebitele, kteří každodenně nakupují výrobky obsahující PET pryskyřice. Tato tvrzení nebyla dále nijak doložena kromě tvrzení, že by nárůst ve výši 50 EUR/t při spotřebě ve výši 3 milionů tun vedl k částce ve výši 150 milionů EUR, kterou by každoročně museli uhradit koneční spotřebitelé.
(158)
Uvádí se, navrhovaný odhad je nereálný, jelikož většina stran souhlasila s tím, že určitý dopad ponesou zpracovatelé PET, plnírny a řetězce supermarketů/maloobchodní řetězce, tj. že určité vyšší náklady budou rozpuštěny v prodejním řetězci.
(159)
Dopad na konečného spotřebitele by v nejhorším případě (tj. nereálný scénář, podle něhož by odběratel nesl plný dopad zvýšení cen) vzhledem k nízké úrovni navrhovaných opatření nepřekročil 0,5 eurocentu za spotřebovanou láhev a je vysoce pravděpodobné, že to bude mnohem méně.
6.6. Závěr ohledně zájmu Unie
(160)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem a po podrobné analýze všech dotyčných zájmů se s konečnou platností vyvozuje závěr, že při bližší úvaze neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení opatření v daném případě. Jelikož v tomto ohledu nebyly vzneseny žádné další připomínky, s konečnou platností se potvrzuje 280. až 298. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
6.7. Připomínky k poskytnutí konečných informací
(161)
Po poskytnutí nejdůležitější skutečností a úvah, na jejichž základě Komise navrhla uložení konečného vyrovnávacího cla, některé zúčastněné strany podaly další připomínky. Vzhledem ke skutečnosti, že většina těchto připomínek byla zopakováním připomínek, které již byly podány a přezkoumány, nezměnily tyto připomínky výše uvedená zjištění.
(162)
S ohledem na zopakované tvrzení, že k významnému nárůstu ceny dovážených PET vedla nedávná změna směnného kurzu mezi USD a EUR, a výrobnímu odvětví Unie proto údajně není třeba udílet ochranu ve formě opatření na ochranu obchodu, se podotýká, že antisubvenční šetření obvykle nebere v úvahu vývoj po skončení období šetření; ledaže lze v mimořádných případech mimo jiné prokázat, že tyto změny jsou trvalé povahy a významně mění zjištění týkající se daného případu. Změny směnného kurzu mezi USD a EUR nelze považovat za změny takovéto povahy.
7. KONEČNÁ OPATŘENÍ
7.1. Úroveň pro odstranění újmy
(163)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že cílový zisk ve výši 5 % byl pro druhé čtvrtletí období šetření nadhodnocen, jelikož v tomto čtvrtletí (4. čtvrtletí roku 2008) byla nejen nižší poptávka (zimní sezóna), nýbrž výrobce PET těžce zasáhla rovněž celosvětová hospodářská krize. Uvádělo se, že náležité uplatnění zásady uvedené ve věci T-210/95 (5) musí v případě neexistence dovozu subvencovaných výrobků vést k rozpětí ve výši 0 %. Tato strana mimoto tvrdila, že se vzhledem ke skutečnosti, že krizí byla dotčena všechna čtvrtletí v období šetření, 5 % zisk jeví jako nereálný rovněž v ostatních čtvrtletích, jelikož i bez hospodářské krize, tj. v letech 2006/2007, se výrobní odvětví Unie neblížilo 5 % zisku.
(164)
Uznává se, že v souladu s judikaturou by cílovým ziskem, který se použije, měl být zisk, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout za obvyklých podmínek hospodářské soutěže, tj. při neexistenci dovozu subvencovaných výrobků. Připomíná se, že v předchozích šetřeních týkajících se stejného výrobku byl použit cílový zisk ve výši 7 % namísto 5 % zisku prozatímně použitého v tomto šetření. Má se za to, že 5 % cílový zisk je zisk, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie podle očekávání dosáhnout při neexistenci dovozu subvencovaných výrobků. Tvrzení týkající se snížení cílového zisku se proto zamítá.
(165)
Vzhledem k upravenému výpočtu cenového podbízení, jak bylo zmíněno ve výše uvedeném 108. až 110. bodě odůvodnění, činí odpovídající úroveň pro odstranění újmy:
Země
Úroveň pro odstranění újmy
Írán
16,7 %
Pákistán
14,1 %
SAE
17,5 %
7.2. Konečná opatření
(166)
Vzhledem ke konečným závěrům ohledně subvencování, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Unie se v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení usuzuje, že by na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů mělo být v souladu s pravidlem nižšího cla uloženo konečné vyrovnávací clo ve výši nižší z těchto hodnot, a to úrovně subvencování a zjištěné úrovně pro odstranění újmy.
(167)
Na základě výše uvedených skutečností se podle čl. 12 odst. 1 základního nařízení usuzuje, že by konečné vyrovnávací clo z dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z Íránu mělo být uloženo ve výši zjištěného rozpětí újmy, zatímco u dovozu pocházejícího z Pákistánu a Spojených arabských emirátů by mělo být konečné vyrovnávací clo uloženo ve výši zjištěného rozpětí subvence.
(168)
Připomíná se, že náklady na PET a jejich ceny podléhají značným výkyvům v poměrně krátkém čase. Považovalo se proto za vhodné uložit cla ve formě konkrétní částky za tunu. Tato částka vyplývá z uplatnění sazby vyrovnávacího cla na vývozní ceny CIF použité při výpočtu v souběžném antidumpingovém řízení.
(169)
Na základě výše uvedených skutečností činí navrhované částky vyrovnávacího cla, vyjádřené jako cena CIF na hranici Unie před proclením:
Země
Celkové rozpětí subvence
Rozpětí újmy
Sazba konečného vyrovnávacího cla
%
Částka
(v EUR/t)
Írán
51,8 %
16,7 %
16,7 %
139,70
Pákistán
5,1 %
14,1 %
5,1 %
44,02
SAE
5,1 %
17,5 %
5,1 %
42,34
(170)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (6) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. V případě potřeby bude poté nařízení příslušným způsobem změněno a bude aktualizován seznam společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
7.3. Závazky
(171)
Po poskytnutí nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečných antisubvenčních opatření, nabídl íránský vyvážející vývozce v souladu s čl. 13 odst. 1 základního nařízení cenový závazek.
(172)
Tato nabídka byla přezkoumána a vzhledem ke skutečnosti, že se ceny jednotlivých druhů výrobku značně liší, bylo shledáno, že by jediná minimální dovozní cena, která byla nabídnuta, nezaručovala u všech výrobků odstranění subvencování, které působí újmu.
(173)
Bylo rovněž zjištěno, že íránský spolupracující vyvážející vývozce prodává dotčený výrobek a jiné výrobky do EU výhradně prostřednictvím obchodní společnosti ve spojení, která vyváží velké množství výrobků vyráběných různými společnostmi. Tato prodejní struktura představuje velmi vysoké riziko křížové kompenzace, jelikož by PET podléhající závazku mohly být prodávány stejným odběratelům spolu s jinými výrobky a ceny stanovené pro různé výrobky prodávané témuž odběrateli by mohly být velmi snadno kompenzovány nebo vyrovnány. Z veřejně dostupných zdrojů se rovněž zdá, že v Íránu existuje nejméně jeden další výrobce PET. Vzhledem k výše uvedené prodejní struktuře tato situace vyvolává vážné pochybnosti, zda by orgány a celní úřady mohly zajistit, aby byly PET pocházející pouze od spolupracujícího vyvážejícího výrobce prodávány v souladu s ustanoveními závazku, jelikož dotčený výrobek je zbožím a je vzájemně snadno zaměnitelný v tom smyslu, že u takových komoditních produktů není snadné fyzicky rozeznat, kdo je vyrobil.
(174)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že takovýto závazek je nepraktický, a nebylo ho proto možno přijmout. Strana byla odpovídajícím způsobem informována a mohla se k tomu vyjádřit. Její připomínky však nezměnily výše uvedený závěr.
8. KONEČNÝ VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(175)
Vzhledem k velikosti zjištěných napadnutelných subvencí a na základě úrovně újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považovalo za nezbytné, aby se částky zajištěné prostřednictvím prozatímního cla uloženého prozatímním nařízením vybraly s konečnou platností v rozsahu konečných uložených cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátů s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, v současnosti kódu KN 3907 60 20, pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů,.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením se pro výrobky popsané v odstavci 1 stanoví takto:
Země
Sazba konečného vyrovnávacího cla (v EUR/t)
Írán: všechny společnosti
139,70
Pákistán: všechny společnosti
44,02
Spojené arabské emiráty: všechny společnosti
42,34
3. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu, a kdy je proto cena, která skutečně byla nebo má být zaplacena, poměrně rozdělena za účelem stanovení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (7), se výše konečného vyrovnávacího cla vypočtená na základě výše popsaných částek sníží o procentní podíl, který odpovídá poměrnému rozdělení ceny, která skutečně byla nebo má být zaplacena.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
S konečnou platností se vybírají částky zajištěné prostřednictvím prozatímního vyrovnávacího cla podle nařízení Komise (EU) č. 473/2010 uloženého z dovozu polyethylentereftalátů s viskozitním číslem 78 ml/g nebo vyšším, podle normy ISO 1628-5, v současnosti kódu KN 3907 60 20, pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů, a to na úrovni sazby konečného vyrovnávacího cla uloženého podle článku 1. Částky, které byly zajištěny nad rámec sazby konečného vyrovnávacího cla, se uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 27. září 2010.
NÕUKOGU RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 857/2010,
27. september 2010,
teatava Iraanist, Pakistanist ja Araabia Ühendemiraatidest pärit polüetüleentereftalaadi impordi suhtes lõpliku tasakaalustava tollimaksu kehtestamise ning ajutise tollimaksu lõpliku sissenõudmise kohta
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 11. juuni 2009. aasta määrust (EÜ) nr 597/2009 kaitse kohta subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (edaspidi „algmäärus”), (1) ning eriti selle artikli 15 lõiget 1,
võttes arvesse ettepanekut, mille Euroopa Komisjon (edaspidi „komisjon”) esitas pärast konsulteerimist nõuandekomiteega,
ning arvestades järgmist:
1. MENETLUS
1.1. Ajutised meetmed
(1)
Komisjon kehtestas määrusega (EL) nr 473/2010 (2) (edaspidi „ajutine määrus”) ajutise tasakaalustava tollimaksu teatava Iraanist, Pakistanist ja Araabia Ühendemiraatidest (edaspidi „asjaomased riigid”) pärit polüetüleentereftalaadi (edaspidi „PET”) impordi suhtes.
(2)
Menetlus algatati pärast seda, kui Euroopa plastitootjate liidu PlasticsEurope polüetüleentereftalaadi komitee (edaspidi „kaebuse esitaja”) esitas 20. juulil 2009 kaebuse tootjate nimel, kelle toodang moodustab olulise osa, käesoleval juhul üle 50 % liidu teatava polüetüleentereftalaadi kogutoodangust.
(3)
Nagu sätestatud ajutise määruse põhjenduses 15, hõlmas subsideerimist ja kahju tekitamist käsitlev uurimine ajavahemikku 1. juulist 2008 kuni 30. juunini 2009 (edaspidi „uurimisperiood”). Kahju hindamise seisukohalt oluliste suundumuste uurimine hõlmas ajavahemikku 1. jaanuarist 2006 kuni uurimisperioodi lõpuni (edaspidi „vaatlusalune periood”).
(4)
Rööbiti dumpinguvastase menetlusega on komisjon kehtestanud määrusega (EL) nr 472/2010 (3) teatava Iraanist ja Araabia Ühendemiraatidest pärit polüetüleentereftalaadi impordi suhtes ajutise dumpinguvastase tollimaksu.
1.2. Järgnenud menetlus
(5)
Pärast selliste oluliste seikade ja kaalutluste teatavakstegemist, mille põhjal oli otsustatud kehtestada ajutised tasakaalustavad meetmed (edaspidi „esialgsete järelduste teatavakstegemine”), esitas mitu huvitatud isikut kirjalikud esildised, milles nad esitasid oma seisukohad esialgsete järelduste kohta. Isikutele, kes soovisid oma arvamust avaldada suuliselt, anti selleks võimalus.
(6)
Komisjon jätkas lõplike järelduste tegemiseks vajaliku teabe hankimist ja kontrollimist. Pärast esialgsete järelduste teatavakstegemist vaadati huvitatud isikute suulised ja kirjalikud märkused läbi ja vajaduse korral tehti esialgsetes järeldustes asjakohaseid muudatusi.
(7)
Kõikidele asjaosalistele teatati olulised faktid ja kaalutlused, mille põhjal kavatseti soovitada teatava Iraanist, Pakistanist ja Araabia Ühendemiraatidest pärit polüetüleentereftalaadi impordi suhtes kehtestada lõplik tasakaalustav tollimaks ning ajutise tollimaksuna tagatiseks antud summad lõplikult sisse nõuda (edaspidi „lõplik järelduste teatavakstegemine”). Lisaks sellele anti neile pärast kõnealuste faktide ja kaalutluste teatamist võimalus esitada teatava ajavahemiku jooksul oma märkused.
(8)
Huvitatud isikute suulised ja kirjalikud märkused vaadati läbi ja vajaduse korral tehti järeldustes asjakohaseid muudatusi.
1.3. Menetlusega seotud isikud
(9)
Mõned huvitatud isikud teatasid, et ELi tootjate valim ei olnud esinduslik ega asjakohane, mistõttu on kahju analüüs puudulik. Näiteks väideti, et valimi moodustamine ei olnud vajalik, kuna tootjate arv ei olnud suur. Veel väideti, et kontsernide „kunstliku” jagamise tõttu eraldi juriidilisteks üksusteks ei ole valimis turuliidreid (Artenius, M&G Polimeri) ning valimit ei koostatud asjakohaselt, kuna valimisse võeti ka kaks kontserni. Väideti veel sedagi, et valim ei olnud esinduslik, kuna sinna ei kuulunud ühtegi tootjat, kes müüb seotud PETi töötlejale piisavaid koguseid. Seetõttu ei saanud institutsioonid väidetavalt hinnata liidu tootmisharu tegelikku tarnemahtu ega võtnud arvesse liidu tootmisharu huvide konflikti. Lisaks sellele eemaldati valimist üks äriühing, mis ei esitanud kõiki vajalikke andmeid, mistõttu väidetavalt langes esinduslikkus 28 %-le ELi toodangust. Samad isikud väitsid, et valim ei olnud statistika seisukohast asjakohane.
(10)
Selle väite kohta, et valimi moodustamine ei olnud vajalik, sest tootjate arv ei olnud suur, märgitakse, et valimisse võeti 14 liidu tootjat, mis kuuluvad kaheksasse kontserni. Arvestades suurt arvu koostööd teinud liidu tootjaid, s.o 14, koostati valim kooskõlas algmääruse artikli 27 lõikega 1 suurima esindusliku müügimahu alusel, mida oli käsutuses olnud aja jooksul mõistlikult võimalik uurida. Valim koosnes viiest üksikust äriühingust, millel on kuus tootmiskohta.
(11)
Esimese väite kohta valimi esinduslikkusest märgitakse, et institutsioonid võivad valimisse võtta kontserni kuuluvaid üksikuid äriühinguid, kui need on esinduslikud ja neil on oma raamatupidamine. Teisalt oleks kõigi neljateistkümne kaheksasse kontserni kuuluva ELi tootja uurimine takistanud uurimise tähtajast kinnipidamist. Asjaolu, et valimisse võeti kaks kontserni, ei ole vastuolus antud juhul kasutatud valimi koostamise metoodikaga, mille puhul valiti ELi klientidele müüdud toodete suurim esinduslik maht.
(12)
Indorama puhul tuleb arvestada seda, et sellel kontsernil oli uurimisperioodil kaks tootmiskohta - üks Madalmaades, teine Ühendkuningriigis. Selle kontserni võtmine valimisse on kooskõlas valimi koostamise metoodikaga, sest kaks tehast moodustasid ühe juriidilise ja finantsüksuse. Equipolymersi puhul, millel oli uurimisperioodil kaks PETi tootmisüksust (üks Itaalias, teine Saksamaal), esitas äriühing mõlema tootmiskoha koondandmed. Arvestades seda, et koondandmeid sai kontrollida äriühingu juhtimisüksusesse tehtud kontrollkäigul, otsustati selles menetluses võtta Equipolymersi PETi tootmisüksused valimisse ühe üksusena. Selle väite kohta, et valimisse tulnuks võtta Artenius and M&G Polimeri kui turuliidrid, märgitakse, et nende tootmisüksuste seas ei olnud ühtegi äriühingut, mille müügimaht ELi klientidele olnuks kõrgeim.
(13)
Väite kohta, et valim ei olnud esinduslik, sest sinna ei kuulunud tootja, kes tootis põhiliselt sisetarbeks, märgitakse, et tarnevõimet võib uurida liidu huvide analüüsi raames, kui selline nõue esitatakse ja sel juhul võib sisetarbimise tootmismahust maha arvata. Seega ei ole sellist tootjat vaja lisada valimisse, et uurida teatavaid kahjutegureid. Teiseks võib liidu huvide analüüsis hinnata topelthuvisid, mis tulenevad sellest, et äriühing on ELis üheaegselt nii tootja kui ka töötleja seisundis. See, et äriühing on ELis üheaegselt nii tootja kui ka töötleja, ei ole seotud liidu tootmisharu edukusega, kui võrdlusaluseks on müük ELi sõltumatutele tarbijatele. Seega lükatakse kõnealune väide tagasi.
(14)
Väite kohta valimi üldise esinduslikkuse kohta märgitakse, et valimi piiramine nelja äriühinguga vähendab valimi esinduslikkust 65 %-lt 47 %-le kõigi koostööd teinud tootjate müügimahust. Sama nelja äriühingu arvel oli 52 % liidu toodangust. Seda loetakse esinduslikuks Euroopa Liidu tootjate valimiks müügi puhul sõltumatutele ELi tarbijatele.
(15)
Väite kohta, et valim ei olnud statistiliselt asjakohane, märgitakse, et algmääruse artikli 27 lõikes 1 on selgelt sõnastatud, et valim võib „statistiliselt kehtiva” valimi asemel piirduda suurima esindusliku müügimahuga, mida käsutuses oleva aja jooksul on võimalik uurida.
(16)
Muude märkuste puudumisel valimi kohta kinnitatakse käesolevaga ajutise määruse põhjendustes 5-14 esitatud järeldused.
2. VAATLUSALUNE TOODE JA SAMASUGUNE TOODE
(17)
Mainigem, et ajutise määruse põhjenduses 16 on määratletud vaatlusalune toode kui asjaomastest riikidest pärit polüetüleentereftalaat viskoossusega 78 ml/g või suurem (vastavalt ISO standardile 1628-5) ning mis praegu kuulub CN-koodi 3907 60 20 alla.
(18)
Ajutise määruse põhjenduses 18 on nenditud, et uurimine näitas, et liidu tootmisharu toodetud ja liidus müüdud PET ning vaatlusalustes riikides toodetud ja nimetatud riikide omamaisel turul müüdud ning liitu eksporditud PET on samasugused tooted.
(19)
Kuna uuritavat toodet loetakse homogeenseks, ei jagatud seda kahjumarginaali arvutamiseks toote alaliikidesse.
(20)
Üks eksportiv tootja väitis, et PETi tuleb jagada tooteliikideks vastavalt viskoossusele, sest viskoossus määrab toodetud PETi liigi kasutusalad. Väide kiideti heaks ja kahjumarginaali arvutamise metoodikat otsustati vastavalt muuta.
3. SUBSIDEERIMINE
3.1. Iraan
3.1.1. Sissejuhatus
(21)
Iraani valitsus ja koostööd tegev eksportiv tootja esitasid märkused järgmiste skeemide kohta, mille tasakaalustamise meetmed on esitatud ajutises määruses:
I
Erimajanduspiirkondadega seotud meetmed - naftakeemia erimajanduspiirkond;
II
Polüetüleentereftalaati eksportiva tootja rahastamine riikliku naftakeemia äriühingu vahenditest.
3.1.2. Konkreetsed meetmed
I Erimajanduspiirkondadega seotud skeemid - naftakeemia erimajanduspiirkond
(22)
Iraani valitsus vaidlustas tasakaalustavate meetmete võtmise toorme ja kapitalikaupade tollivaba impordi suhtes vabakaubanduspiirkondadesse. Vabakaubanduspiirkond ja erimajanduspiirkonnad on määratletud kui ilma tollimaksuta impordi ja ekspordiga alad ning need vastavad WTO reeglitele. Nii Iraani valitsus kui ka eksportiv tootja kinnitasid, et ilma tollimaksuta kapitalikaupade import ei sõltu seaduse kohaselt eksporditegevusest, sest tollimaksuvabastust saavad kasutada ka sellised äriühingud, mis paiknevad mujal Iraani territooriumil.
(23)
Seoses küsimusega, kas erimajanduspiirkonnad vastavad WTO reeglitele, märgitakse, et esitatud üldise väitega ei saa vaidlustada kindlaks tehtud tõsiasja, et kõnealuste subsiidiumide suhtes võib rakendada tasakaalustavaid meetmeid, kuna ei ole esitatud täpsemat analüüsi, mis lükkaks ümber ajutises määruses esitatud analüüsi. Seoses kapitalikaupade ilma tollita impordiga Iraani märgitakse, et esialgsete järelduste teatavakstegemise järgsel märkuste esitamisel saadud teabe kohaselt on selline soodustus ainult nendel äriühingutel, mis oma infrastruktuuri uuendavad, seega ei ole see kõikidele osapooltele automaatselt laienev soodustus. Seetõttu tuli eespool esitatud väited tagasi lükata.
(24)
Koostööd tegev eksportiv tootja väitis, et komisjon ei täitnud mittediskrimineerimise põhimõtet, kuna samasuguseid reegleid ja meetmeid rakendatakse ka teistes riikides. Ka väitis see äriühing, et komisjon ei teatanud nõuetekohaselt, milline on kontrollkäigu eesmärk ja millist teavet nõutakse enne kontrollkäiku.
(25)
Mittediskrimineerimise põhimõtte kohta märgitakse, et komisjon algatas subsiidiumivastase uurimise kolme kaebuses nimetatud riigi suhtes algmääruse artikli 10 sätete kohaselt. Seega võib komisjoni soovitus põhineda üksnes käesoleva uurimisega saadud tulemustel. Seoses uurimise kohta antud eelneva teabe väidetava puudulikkusega märgitakse, et komisjon teatas koostööd tegevale eksportivale tootjale aegsasti enne kontrollkäiku, et on vaja teavet eksportiva tootja ja aktsionäri vahelise suhte kohta. Seepärast tuli need väited tagasi lükata.
(26)
Koostööd tegev eksportiv tootja juhtis institutsioonide tähelepanu kahele arvutusveale: veale teatava tootmises kasutatava tooraine impordi tollivabastuse arvutamisel ning tollivabastuse saanud kapitalikaupade impordi koguväärtuse arvutamisel. Käesolevaga on need vead parandatud. Parandatud subsideerimistasemed on 0,14 % sisendmaterjalide impordi tollimaksu vabastuse korral ning 0,72 % kapitalikaupade tollimaksuvabastuse korral. Selle skeemi korral oli parandatud subsideerimistase 0,86 %.
(27)
Arvestades eelöeldut ja seda, et teisi asjaomaseid märkusi ei ole, kinnitatakse käesolevaga selle skeemi kohta tehtud järeldused, mis on esitatud ajutise määruse põhjendustes 20-44 ning mida on muudetud käesoleva määruse põhjenduses 26.
II Polüetüleentereftalaati eksportiva tootja rahastamine riikliku naftakeemia äriühingu vahenditest
(28)
Koostööd tegev eksportiv tootja Shahid Tondguyan Petrochemical Co. (STPC) väitis, et nende peamine aktsionär National Petrochemical Company (NPC) ei ole avalik-õiguslik ettevõte ning Iraani valitsus ei ole volitanud ega määranud NPC-d tegema STPC-le makseid. Ka väitis ta, et NPC makseid STPC-le tuleb käsitleda kui tagastatavaid makseid, mitte kui subsiidiumi.
(29)
Nende väidete puhul tuleb meenutada, et selle hindamisel, kas subsiidiumidevastase uurimise puhul lugeda ettevõtet avalik-õiguslikuks, tuleb arvestada järgmisi tegureid: 1) valitsuse omandi olemasolu; 2) valitsuse esindajate olemasolu ettevõtte juhatuses; 3) valitsuse kontroll ettevõtte tegevuse üle ja valitsuse poliitika või huvide järgimine ettevõtte poolt ning 4) kas ettevõte on põhikirja alusel moodustatud. Nagu osutatud ajutise määruse põhjenduses 52, on kõiki nimetatud nõudeid analüüsitud. NPC-l kui valitsusasutusel ei ole vaja volitust ega määramist, need mõisted kuuluvad eraõiguslike ettevõtete valdkonda. Uurimisel selgus, et NPC ülesanne on arendada ja juhtida riigi naftakeemia sektorit ning Iraani valitsus on andnud äriühingule lisaülesandeks naftakeemia erimajanduspiirkonna haldamise riikliku juhtimisüksusena. Seega tuleb tagasi lükata kõik väited, mis vaidlustavad NPC avalik-õiguslikku rolli.
(30)
Väide selle kohta, et STPC saadud maksed on tagastatavad, on siiski vaid hüpoteetiline, sest üheski menetluse järgus ei esitatud ühtki tõendit, et selliseid tagasimakseid oleks tehtud. Nagu osutatud ajutise määruse põhjenduses 51, kinnitab asjaolu, et tagastamata vahendeid on kogunenud vähemalt alates 2004. aastast, et see on korduv subsiidium, mille eesmärk on hoida käigus Iraani ainsat koostööd teinud eksportivat tootjat. Seda arvestades tuleb vastav väide tagasi lükata.
(31)
Koostööd tegev eksportiv tootja väitis, et subsiidiumi suurus oli ülehinnatud. Lisaks sellele väideti, et Iraanis on tavaline äritava mitte arvestada intressi emaettevõtte (käesoleval juhul NPC) ja tütarettevõtte (STPC) vahel. Väideti, et subsiidiumi suuruse arvutamisel ei ole kasutatud NPC antud koguvahendite ja STPC kogukäibe kohta õigeid summasid; arvutustes kasutatud käive oli liiga väike, oleks pidanud kasutama sellest erinevat summat, ning koguvahendite summa oli ülepaisutatud - NPC-lt STPC-le üleantud vahendite hulka ei oleks pidanud teatavaid summasid lisama.
(32)
Need väited tuli tagasi lükata. Seoses eelneva väitega intressiarvutuse kohta märgitakse, et kogutud tõendid ei kinnita äriühingu väiteid, et Iraani äritava kohaselt ei lisata emaettevõtte ja tütarettevõtte vaheliste rahatehingute puhul intresse. Vastupidi, erainvestorite majandustegevuse praktikaga on see ilmses vastuolus.
(33)
Viimase väite kohta on asjakohane lisada, et subsiidiumi summa arvutamisel kasutati koostööd tegevalt eksportivalt tootjalt saadud andmeid rahastamise ja käibe kohta, mida kontrolliti kontrollkäigu ajal.
(34)
Väidetava teistsuguse üldkäibe kohta meenutagem, et andmete kohta, mis anti üle märkuste esitamisel ajutise määruse kohta, ei ole esitatud mingeid kontrollitavaid tõendeid ning need ei ole kooskõlas andmetega, mis äriühing esitas enne kontrollkäiku ja kontrollkäigu ajal.
(35)
Rahastamise kogusumma kohta väitis koostööd tegev eksportiv tootja, et selle teatavaid osasummasid ei tuleks lugeda NPC-lt STPC-le antud rahastamisvahenditeks. Vaatamata sellisele teatele ei ole võimalik selle väitega nõustuda, kuna ei ole esitatud mingeid tõendeid selle kohta, et kõnealused summad ei kuulu NPC-lt STPC-le antud rahastamisvahendite hulka. Vastupidi, osa saadud selgitustest kinnitas veel kord, et NPC tegutses avalik-õigusliku asutusena, kes korraldab koostööd tegeva eksportiva tootja rahastamist ilma intressi nõudmata, kuigi muu avalik-õiguslik asutus oleks intressi nõudnud. Seega ei saa rahastamise üldsummat vähendada, kuna ei ole esitatud vastavaid kontrollitavaid tõendeid.
(36)
Iraani valitsus väitis, et WTO subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepingu artikli 14 kohaselt „valitsuse tehtud omakapitalimahutust … [ja] valitsuselt saadud laenu ei loeta soodustuseks …”, seega ei saa NPC-lt saadud vahendeid lugeda SPTC subsideerimiseks. See väide lükatakse tagasi, kuna sama artikkel 14 sätestab, et „valitsuse tehtud omakapitalimahutust ei loeta soodustuseks, kui investeerimisotsus ei ole vastuolus erainvestorite tavalise investeerimispraktikaga kõnealuse liikme territooriumil”. Kirjeldatud tegevus aga ei ole kooskõlas erainvestorite tavalise investeerimispraktikaga, sest ükski äriühing üheski WTO liikmesriigis ei jätkaks sellist tagastamatute vahendite loovutamist. Lisaks tuleb märkida, et Iraan ei ole WTO liige.
(37)
Arvestades eelöeldut ja seda, et muid asjaomaseid märkusi ei ole, kinnitatakse käesolevaga selle skeemi kohta tehtud järeldused, mis on esitatud ajutise määruse põhjendustes 45-57.
3.1.3. Tasakaalustatavate subsiidiumide tase
(38)
Eespool esitatud põhjenduste 21-37 alusel on algmääruse kohaselt arvutatud tasakaalustatavate subsiidiumide lõplikuks tasemeks Iraani ainsa koostööd teinud eksportiva tootja puhul 51,88 %.
3.2. Pakistan
3.2.1. Sissejuhatus
(39)
Pakistani valitsus ja koostööd tegev eksportiv tootja esitasid märkused järgmiste skeemide kohta, mille tasakaalustamise meetmed on esitatud ajutises määruses:
I
Tollikauba töötlemistehas;
II
Tootmisseadmete, -masinate ja sisseseade import tollikauba töötlemistehase tarbeks;
III
Kaitsemeetmed puhta tereftaalhappe ostmise soodustamiseks omamaisel turul;
IV
Lõpliku maksustamise kord;
V
Ekspordi pikaajalise kindla määraga rahastamise kava;
VI
Ekspordi rahastamine Pakistani riigipanga vahenditest;
VII
Rahastamine Pakistani riigipanga ringkirja F.E nr 25 alusel.
(40)
Pakistani valitsus teatas eelmärkusena, et komisjon kas ei ole aru saanud või on jätnud tähelepanuta neilt varem laekunud andmed subsideerimisskeemide kohta. Koostööd tegev eksportiv tootja väitis eelnevas märkuses, et Pakistani valitsus on juba esitanud põhjendatud õigusliku analüüsi selle kohta, et skeemi ei saa lugeda keelatud subsideerimiseks. Samuti väitis see osapool, et ajutises määruses esitatud komisjoni järeldused põhinevad mitte üksnes tõsiasjade vääral hindamisel, vaid ka mittekorrektsel õiguslikul analüüsil. Sama osapool väitis, et õige õiguslik analüüs on see, mille esitas Pakistani valitsus.
(41)
Nende märkuste kohta, mis on esitatud enne ajutist määrust, märgitakse, et komisjon on neid uurimise käigus täies ulatuses arvestanud, kuna need koos küsimustiku vastuste ja hiljem esitatud andmetega kuulusid selle teabe hulka, mis oli aluseks ajutiste järelduste tegemisel.
(42)
Märgitakse ka, et komisjon on täpselt loetlenud vastavate skeemide õiguslikud sätted ja neist tulenenud praktilised toimingud. Ei esitatud ühtegi tõendit selle kohta, et loetletud õiguslikud sätted ei pea paika. Komisjoni õiguslik analüüs põhineb algmääruse asjaomastel sätetel ning seda kinnitab komisjoni pikaajaline õiguslik analüüs, mida EL on varem kasutanud subsiidiumeid käsitlevates uurimistes, nagu näiteks tollimaksu tagastusskeemide, ekspordikrediidi skeemide ja tulumaksuskeemide puhul (4). Osapoole mittenõustumine selle õigusliku analüüsiga ei tähenda, et analüüs oleks väär, liiati kui väite tõenduseks ei ole esitatud ühtegi tõendit. Eriti ilmne on see seetõttu, et Pakistani valitsus esitas seoses märkustega ajutise määruse kohta soovi muuta võimaluse piires mitut skeemi. Ülalnimetatut arvesse võttes lükatakse põhjenduses 40 esitatud väited tagasi.
3.2.2. Konkreetsed meetmed
I Tollikauba töötlemistehas
(43)
Pakistani valitsus ja koostööd tegev eksportiv tootja kordasid oma seisukohti, et tollikauba töötlemistehase skeemi on õigesti juhitud, kuna on olemas tõhus täidesaatev ja järelevalvesüsteem, mis registreerib tarbimist ja mahaarvamisi, kontrollib tollimaksuta toorme liikumist ning äriühingu tegelikku tarbimist kogutoodangu näitajate põhjal. Lisaks teatati seda, et sisendi ja väljundi suhe põhineb asjaomase soodustusi saava äriühingu tegelikul tarbimisel ning et salvestatavaid sisendi andmeid kontrollitakse. Väideti, et sisendi ja väljundi suhe on määratud sellise kontrollitud võrdlussüsteemi alusel, mida ajakohastati korrapäraselt vastavalt äriühingu tegelikule tarbimisele. Kui suhe muutus, lisati varasema ajavahemiku ülemäärane tagastus varade registrisse, nii saadi ajakohastatud andmed varade kohta ning skeemi alusel soodustusi saav äriühing pidi esitama selliste ajakohastatud andmete põhjal valmistoodete ekspordi andmed. Koostööd tegev eksportiv tootja esitas kaks kirja, millega ta avaldas tolliametile tollikauba töötlemistehases säilitatavaid materjale, millest selgus, et äriühingul oli lubatud ülejäänud sisendmaterjale kasutada edaspidi eksporditava toodangu valmistamiseks.
(44)
Ajutise määruse põhjenduses 70 nenditakse, et selle skeemi puhul ei registreeritud saadud sisendkaupu, toodetud ja eksporditud kaupu tegeliku tarbimise alusel. Registreeriti vaid arvestuslik tarbimine lähtuvalt analüüsisertifikaadil märgitud kõikide toorainete sisend- ja väljundnormidele 1 000 kg valmistoote valmistamise kohta. Kõnealuseid sisend- ja väljundnorme kehtestavad ametiasutused ning neid vaadatakse korrapäraselt läbi vastavalt koostööd tegevalt eksportivalt tootjalt saadud andmetele, kuid läbivaatamiste kohta puuduvad selged eeskirjad ja tõendid. Veel ilmnes, et pärast analüüsisertifikaadile tehtud muudatusi, millest oli näha, et tagastusi oli ülemäära makstud, ei võtnud ametiasutused mingeid meetmeid, et kontrollida kogu varasemat tarbimist ja nõuda eelnevatel aastatel tehtud tagasimaksete tagastamist. Teisisõnu puudus üldse kontroll ülemääraste maksutagastuste üle. Koostööd tegev eksportiv tootja väitis, et varasema ajavahemiku ülemäärased toorained lisati varade registrisse, kui seda ajakohastati, ning nii saadi tegelik varade seis. Tuleb nentida, et see praktika põhineb sellel, et eksportiv tootja teatab oma algatusel asjaomasele asutusele, kui palju on eelneval ajavahemikul kogunenud ülemääraseid maksutagastusi. Huvitav on tõdeda, et sellist toimingut ei ole asjaomastes õigusaktides ette nähtud. Eelöeldust selgub, et selle skeemi puhul ei ole tõhusat rakendus- ja järelevalvesüsteemi. Seetõttu tuli kõik vastavad väited tagasi lükata.
(45)
Mõlemad osapooled väitsid, et tavalise impordi korral uurimisperioodil oli tollimaks 0 ning valitsusel ei jäänud puhta tereftaalhappe impordil tollikauba töötlemistehase skeemi puhul tulu saamata.
(46)
See väide tuli tagasi lükata. Osapoolte esitatud teabest selgub, et tereftaalhappe tavaline imporditollimaks on 7,5 %. Erandina ja teatud tingimustel võivad osapooled kasutada nulltollimaksu. Asjaolu, et Pakistani valitsus on loonud tollikauba töötlemistehase skeemi või tereftaalhappe ostmise tariifide kaitseskeemi ei tähenda siiski, et igasugune tereftaalhappe import on nullprotsendilise tollimaksuga. Selliste skeemide olemasolu näitab, et valitsusel jääb tulu saamata ning seepärast on sobivate kasutajate puhul kasutatud spetsiaalseid erireeglitega erandskeeme.
(47)
Koostööd tegev eksportiv tootja väitis, et Pakistani 2001. aasta tollieeskirja XV peatüki artikli 349 rikkumist ei ole toimunud. Selle kohta teatati, et tollikauba töötlemistehas hõlmab kogu äriühingu tootmisüksust, seega täidavad laoruumid asjaomaseid eeskirju, mille kohaselt peavad ruumid olema eraldi alal, seal peab olema oma sissepääs või väljapääs avalikule alale, ilma muude tootmispiirkonnaga seotud sisse- ja väljapääsudeta, ning eraldi selgelt märgistatud ruumid valmistoodetele, praaktoodetele ja jääkidele.
(48)
Eelnevate märkuste kohta nenditakse, et kontrollkäigul selgus, et ainult tollimaksuta imporditud tooraineid hoiti eraldi kohapeal hangitud sisendmaterjalidest. Laohoone, mis oli ühtlasi tolliladu ja tollikauba töötlemistehas, ei asunud eraldatud alal, sellel ei olnud avalikust alast eraldatud sisse- ja väljapääsu ilma muude sisse- või väljapääsudeta, nagu on sätestatud eespool nimetatud artiklis 349. Osapoole väite kohta, et kogu tehas kuulub tollikauba töötlemistehase alla, ei ole mingeid kontrollitavaid tõendeid (nt luba tollikauba töötlemistehase ala kohta) peale artikli 349 sõnastuse analüüsi. Seetõttu tuli need väited tagasi lükata.
(49)
Pakistani valitsus on selle skeemi haldamise osas teinud hiljaaegu muudatusi. On täpsustatud tollikauba töötlemistehase määratlust õigusaktides ning võetud meetmeid, et tugevdada asjaomaste asutuste kontrolli skeemi üle.
(50)
Kuid seoses tollikauba töötlemistehase skeemi kontrolliga, mida asutus korraldab, nenditakse, et tehtud muudatused ei paranda süsteemi kõige olulisemaid käesoleva uurimise käigus ilmnenud puudusi, nagu: i) imporditud toorainete tegeliku kulu puudulik aruandlus ja ii) sellise kontrollsüsteemi puudumine, mis oleks suunatud tegelikele tulemustele, mitte varem kehtestatud normidele. Kuna igat sellesse skeemi tehtud muudatust tuleb asjatundlikult kontrollida (ilmnenud probleemid viitavad ka skeemi juhtimisele), on vaja aega, enne kui langetada lõplikud otsused skeemi muudatuste kohta ning selle kohta, kuidas asutused muudatusi rakendavad ja kas nad tagavad kontrollsüsteemi korrektse haldamise.
(51)
Pakistani valitsus väljendas komisjonile valmisolekut võtta kohustus tollikauba töötlemistehase skeemi puhul kohaldatavate eeskirjade tegeliku rakendamise suhtes. Ettepaneku kohaselt tehtaks seda järgnevalt: esitatakse tõendid, et koostööd tegev eksportiv tootja täidab uusi eeskirju (nt muudatused seoses ruumidega, sisendi ja väljundi suhte kontrollimisega, tollimaksu tagastamisega), antakse perioodiliselt aru ja võimaldatakse komisjonil teha kontrollkäike.
(52)
Eelöeldu kohta märgitakse, et kohustuse ettepanekuga kinnitab Pakistani valitsus kaudselt selle skeemi puudusi, mis on ajutises määruses välja toodud. Nagu nenditud põhjenduses 50, ei ole võimalik kiita heaks skeemi haldamisega seotud kohustust selliste tõendite põhjal, mis tekivad alles tulevikus. Ka ei ole selline kohustus praktilisest seisukohast mõistlik, sest kohustuse järelevalve nõuab uurimise tähtsate osade korrapärast kordamist. Sellega seoses tuleb rõhutada, et Pakistani valitsus ja/või koostööd tegev eksportiv tootja võivad nõuda meetmete vahepealset läbivaatamist, kui algmääruse artikli 19 asjaomaste sätete tingimused on täidetud.
(53)
Arvestades eelöeldut ja seda, et teisi asjaomaseid märkusi ei ole, kinnitatakse käesolevaga selle skeemi kohta tehtud järeldused, mis on esitatud ajutise määruse põhjendustes 60-80 ning mida on muudetud eespool põhjendustes 44-52.
II Tootmisseadmete, -masinate ja sisseseade import tollikauba töötlemistehase tarbeks
(54)
Nimetatud skeemi kohta väitsid mõlemad osapooled, et subsiidiumi marginaali arvutamiseks kasutatav intressitase peab olema uurimisperioodil kõnealusele eksportijale kättesaadav olnud intressitase. Lisaks teatasid osapooled, et subsiidiumi marginaal tuleb määrata eksportiva tootja kogukäibe alusel, sest tootmisseadmeid ja sisseseadet kasutati nii kodumaal müüdava kui ka eksporditava PETi tootmiseks.
(55)
Kõnealuste väidete kohta tõdegem, et arvutustes kasutati uurimisperioodil Pakistanis kasutatud turuintressimäära, mis on avaldatud Pakistani riigipanga veebilehel. See esindab tavalist turul valitsevat krediiditehingute intressimäära. Märgitakse, et subsiidiumi arvutamisel kasutatava denominaatori määramisel tuleb arvestada seda, et skeemi kasutamise eelduseks on, et importseadmed paigaldatakse skeemi kuuluvasse tollikauba töötlemistehasesse, kus kasutatakse tollimaksuta imporditud toorainet tingimusel, et toodang läheb ainult ekspordiks. Seega tuleb subsiidiumitase (nominaator) jagada kogu ekspordikäibe peale uurimisperioodil, sest subsiidiumitase sõltub eksporditulemusest. Seetõttu tuli kõik eespool esitatud väited tagasi lükata.
(56)
Arvestades eelöeldut ja seda, et muid asjaomaseid märkusi ei ole, kinnitatakse käesolevaga selle skeemi kohta tehtud järeldused, mis on esitatud ajutise määruse põhjendustes 81-92.
III Kaitsemeetmed puhta tereftaalhappe ostmise soodustamiseks omamaisel turul
(57)
Pakistani valitsus väitis, et kohapeal toodetud tereftaalhappe hinnal ei ole rahvusvahelise hinnaga võrreldes soodustust 7,5 % ning et sellist toetust ei anta mitte ainult omamaise, vaid ka imporditud tereftaalhappe puhul. Koostööd tegev eksportiv tootja väitis, et skeemi raames on võimalik tagastada tollimaksu nii omamaise kui ka imporditud tereftaalhappe korral, mis näitab, et skeemiga ei tehta eeliseid omamaisele tereftaalhappele. Veel väideti, et õigusaktid ei piira juurdepääsu sellele skeemile.
(58)
Need väited tuli tagasi lükata. Sellega seoses märgitakse, et selle skeemi puhul antakse rahalist toetust vahendite otsese ülekandmise teel, mistõttu on tegemist toetust saava äriühingu ilmse eelisega. Analüüsides Pakistani valitsuselt saadud teavet, tõdetakse, et abikõlblik äriühing võib i) osta kodumaiselt turult tereftaalhapet ja saada kompensatsiooniks toetust 7,5 % makstud hinnast kodumaal toodetud tereftaalhappe puhul või ii) importida tereftaalhapet ja saada tollimaksu hüvitust 7,5 % ulatuses tereftaalhappe impordil makstud summast. Viimatimainitud variant ei ole aga lubatav, kui abikõlblik äriühing kasutab tereftaalhappe importimisel tollimaksu tagastamise skeemi (nt tollikauba töötlemistehas). Eelnevast selgub, et de jure pidi eksportiv tootja seda skeemi kasutama vaid omamaise tereftaalhappe ostmiseks, kuna ta kasutas rööbiti imporditava tereftaalhappe puhul tollikauba töötlemistehase skeemi.
On selge, et sel juhul, kui abikõlblik äriühing kasutab skeemi mõlemat võimalust (seega kaotades võimaluse kasutada tollikauba töötlemistehase tagastamisskeemi) on äriühingu eeldatavad hüvitised erineva suurusega, sest ühel juhul arvutatakse hüvitis omamaise koguhinna põhjal, teisel juhul tollis deklareeritud väärtuse alusel, mis ei tarvitse olla arvel esitatud koguhind. Selliseid järeldusi välistavaid kontrollitavaid tõendeid ei ole esitatud. Selle väite kohta, et skeemi kasutamiseks ei ole piiranguid, on uurimine teinud kindlaks, et vastavates õigusaktides on selgelt nimepidi loetletud abikõlblikud osapooled. Igal juhul ei saa omamaise tereftaalhappe puhul kohaldada tollimaksu, nii et 7,5 % „tagastus” on vahendite ülekandmine ehk ilmselge toetus. PETi tootjal on ainus võimalus subsiidiumi, seega toetuse saamiseks osta omamaist tereftaalhapet. Teisalt on igasugune tollimaksu tagastamine imporditud tereftaalhappe puhul vabastamine tavalisest tollimaksust, mitte otsene vahendite ülekandmine; seega ei ole need kaks olukorda võrdväärsed.
(59)
Järelikult annab skeem selge eelise kodumaisele ostjale, st PETi tootjale, otsese vahendite ülekande näol algmääruse artikli 4 lõike 4 punkti b tähenduses, kuna toetus sõltub omamaise toote kasutamisest importtoote asemel ja vaid omamaised tooted on otsetoetuse saamiseks abikõlblikud. Subsiidiumi võib pidada eritoetuseks ka algmääruse artikli 4 lõike 4 punkti a tähenduses, sest õigusaktides on juurdepääs skeemile selgesõnaliselt tagatud vaid teatavatele polüestritööstuse äriühingutele.
(60)
Selle skeemi puhul lisas Pakistani valitsus oma märkustele ajutise määruse kohta valitsuse 28. juuni 2010. aasta otsuse, millega tunnistatakse SRO nr 1045(I)/2008 kehtetuks 1. juulist 2010. Pakistani valitsus teatas, et selle meetmega tagatakse, et tereftaalhappe kasutajatele ei anta enam toetust ei kodumaal toodetud ega ka imporditud tereftaalhappe eest.
(61)
Koostööd tegeva eksportiva tootja esitatud ajalehe väljalõikest ilmnes, et Pakistani valitsus on otsustanud tühistada selle skeemiga seotud määruse sellepärast, et Pakistan täidaks selles osas rahvusvahelisi nõudmisi. Pakistani valitsuse esitatud teabe toetuseks kinnitas koostööd tegev eksportiv tootja, et 1. juulist 2010 ei ole enam omamaise tereftaalhappe ostmisel võimalik asjaomast toetust saada. Sellega seoses meenutagem, et algmääruse artikli 15 kohaselt ei saa meedet kohaldada, kui subsiidium on tühistatud või kui on näidatud, et subsiidium ei too asjaomastele eksportijatele enam kasu. Esitatud teabe põhjal selgub, et Pakistan tegelikult kinnitab, et ajutises määruses osutatud punktid selle skeemi kohta nõudsid Pakistani sekkumist, et Pakistani valitsus on skeemi tühistanud ning koostööd tegev eksportiv tootja ei saa selle skeemi alusel enam toetust. See tähendab, et algmääruse artiklis 15 sätestatud tingimused on täidetud ning selle skeemi puhul ei tule tasakaalustamismeedet enam rakendada.
(62)
Arvestades eelöeldut ja seda, et teisi asjaomaseid märkusi ei ole, kinnitatakse käesolevaga selle skeemi kohta tehtud järeldused, mis on esitatud ajutise määruse põhjendustes 93-105 ning mida on muudetud eespool põhjendustes 58-61.
IV Lõpliku maksustamise kord
(63)
Mõlemad osapooled väitsid, et selle skeemi maksusüsteem on erinev ning selle suhtes ei tuleks kohaldada tasakaalustusmeedet, sest Pakistan on oma maksupoliitikas vaba kohaldama millist süsteemi riik soovib. Väideti, et lõpliku maksustamise korra meede ei seisne rahalise toetuse andmises äriühingutele, vaid see on Pakistani maksusüsteemi kuuluv üldine kord (maksustada 1 %-ga välistehingutelt saadud laekumisi laekumishetkel), mis toimib erineva põhimõtte järgi ja teistsugusel alusel kui tavaline maksustamiskord, mille puhul siseriikliku tulu maksumäär on 35 %. Mainitud osapoolte seisukoht on, et ei ole võimalik otsustada, milline kahest süsteemist on soodsam, mistõttu lõpliku maksustamise korra meede ei põhjusta saamata jäänud tulu ega kujuta endast valitsuse tulu, mis peaks kuuluma maksustamisele.
(64)
Nende väidetega seoses tuleb märkida, et küsimus ei ole Pakistani suveräänsuse vaidlustamises, vaid teatavatele eksportivatele tootjatele antud subsiidiumide vaidlustamises. Veel tuleb märkida, et eksporditulu maksustatakse teisiti kui omamaisel turul saadud müügitulu. Sellise maksusüsteemi kohaldamisel saadav tulu, mis on seotud asjaoluga, et eksporti maksustatakse madalama määraga kui omamaist müüki, on subsiidium algmääruse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti ii ja artikli 3 lõike 2 tähenduses, sest valitsus on tulust loobunud ning seeläbi sai tulu äriühing. See on konkreetne subsiidium artikli 4 lõike 4 punkti a kohaselt, sest see sõltub eksporditulust.
(65)
Lisaks esitas koostööd tegev tootja rea arvutusi Exceli formaadis 2008. ja 2009. aasta kohta ning maksenõudeteatise ja hindamisorderi, mille on välja andnud maksuameti esindaja, kes vaatas läbi äriühingu 2008. aasta tuludeklaratsiooni andmed. Koostööd tegeva eksportiva tootja väite kinnituseks teatas Pakistani valitsus, et esitatud arvutused näitavad, et koostööd tegev eksportiv tootja on lõpliku maksustamise korra meetme tõttu maksnud rohkem maksu, kui ta oleks maksnud tavalise maksustamiskorra puhul.
(66)
Need väited tuli tagasi lükata. Esiteks seetõttu, et esitatud arvutused ei pärinenud äriühingu tuludeklaratsioonist või muust ametlikust dokumendist. Seega ei ole tegemist kontrollitavate tõenditega, mis kirjeldaksid täpselt koostööd tegeva eksportiva tootja maksekohustusi.
(67)
Teiseks ei kinnita esitatud ametlike maksudokumentide (maksenõudeteatis ja hindamisorder) analüüs osapoolte väiteid maksutasemete kohta eri maksukorra raames.
(68)
Seoses 2008. aasta kohta esitatud dokumentidega ei ole osapooled suutnud näidata, et esitatud summad läheksid täpselt kokku äriühingu 2008. aasta tuludeklaratsiooniga ja seejärel asjaomasest maksuametist väljastatud kahe dokumendiga. Viimati mainitud dokumendid näivad kinnitavat, et äriühingult nõutakse omamaisel turul saadud tulu pealt tulumaksu. Edastatud teabest aga ei selgu, kas äriühing ikkagi maksis selle maksusumma (või muu maksusumma) või vaidlustas selle maksenõude. Ei ole selge, kuidas on Excelis esitatud arvutused kooskõlas äriühingu tuludeklaratsiooni või maksuameti hindamisorderiga. Isegi kui nõustuda sellega, et maksenõudeteatises osutatud summa on makstud, ei mõjuta see järeldust, et koostööd teinud eksportiv tootja on maksnud praegusel juhul vähem maksu kui juhul, kui eksporditulu suhtes oleks kohaldatud 35 %-list maksumäära.
(69)
2009. aasta kohta esitatud dokumentidega seoses märgitakse, et osapooled ei ole esitanud koostööd tegeva eksportiva tootja 2009. aasta tuludeklaratsiooni. Selle asemel, et esitada ametlikud maksudeklaratsioonid ja tuludeklaratsioonid, esitati tõendina Excelis tehtud arvutused. Sellist teavet ilmselgelt kontrollida ei ole võimalik ja sellega ei saa tõendada mingeid väiteid pärast uurimisperioodi toimunud maksearengu kohta. Sellega seoses tuleb rõhutada, et Pakistani valitsus ja/või koostööd tegev eksportiv tootja võivad nõuda meetmete vahepealset läbivaatamist, kui algmääruse artikli 19 asjaomaste sätete tingimused on täidetud.
(70)
Kui arvutati lõpliku maksustamise korra puhul subsiidiumi suurust, leiti koostööd tegeva eksportiva tootja 2008. aasta tuludeklaratsioonis esitatud eksporditulus väike viga. Viga parandati. Eksportiva tootja suhtes uurimisperioodil selle skeemi raames kohaldatud subsiidiumi määr oli 1,97 % (mitte 1,95 %).
(71)
Arvestades eelöeldut ja seda, et teisi asjaomaseid märkusi ei ole, kinnitatakse käesolevaga selle skeemi kohta tehtud järeldused, mis on esitatud ajutise määruse põhjendustes 106-116 ning mida on muudetud põhjenduses 70.
V Ekspordi pikaajalise kindla määraga rahastamise kava
(72)
Mõlemad osapooled väitsid, et selle skeemi korral subsiidiumimarginaali arvutamiseks kasutatav intressimäär peab olema see intressimäär, mis oli kasutusel sel ajal, kui eksportiv tootja pidas läbirääkimisi kindla intressiga rahastamise osas, seega 2004.-2005. aasta määr. Väideti, et ajutise subsiidiumimarginaali arvutamisel tuleks denominaatorina kasutada äriühingu kogukäivet, mitte ekspordi kogukäivet, kuna tootmisvahendeid, mida rahastatakse ekspordi pikaajalise kindla määraga rahastamise kava alusel, kasutatakse nii omamaisele kui ka eksporditurule mõeldud kaupade tootmisel.
(73)
Need väited tuli tagasi lükata. Esiteks kasutati arvutustes uurimisperioodil Pakistanis valitsevat turuintressimäära, mis on avaldatud Pakistani riigipanga veebilehel. Asjaomane eksportija võttis 2004. ja 2005. aastal kokkulepitud rahalisi vahendeid välja osade kaupa. Subsiidiumitaseme arvutamisel kasutati uurimisperioodi krediiditaset, mille kohta edastas andmed koostööd tegev eksportiv tootja. Kui uuritakse osapoole soodustust teataval uurimisperioodil, võrreldakse turul valitsevat kommertslaenude intressimäära tavaliselt uurimisperioodil laenu eest makstud intressimääraga ja ka siin toimiti samal viisil. Subsiidiumi arvutamisel kasutatava denominaatori puhul meenutagem, et skeemi kasutamise eeltingimus on, et äriühing peab eksportima otse või kaudselt vähemalt 50 % oma aastatoodangust. Seega tuleb subsiidiumitase (nominaator) jagada kogu vaadeldava toote ekspordikäibe peale uurimisperioodil, sest subsiidiumitase sõltub eksporditulemusest.
(74)
Arvestades eelöeldut ja seda, et muid asjaomaseid märkusi ei ole, kinnitatakse käesolevaga selle skeemi kohta tehtud järeldused, mis on esitatud ajutise määruse põhjendustes 117-133.
VI Ekspordi rahastamine Pakistani riigipanga vahenditest
(75)
Pakistani valitsus teatas, et riigipank kõrvaldas PETi sektori sellest skeemist 28. juunil 2010. Seejärel väideti, et skeem on kooskõlas algmääruse artikliga 15 ning komisjon ei peaks tasakaalustamismeedet rakendama, kuna on näidatud, et subsiidium on tühistatud. Sellega seoses väitis koostööd tegev eksportiv tootja, et Pakistani riigipanga 28. juuni 2010. aasta ringkirja nr 09 kohaselt on äriühing tagastanud kogu Pakistani riigipanga vahenditest saadud eksporditoetuse, nii et 2010. aasta 30. juuni seisuga ei ole enam tagastamata toetuse summasid.
(76)
Selle väitega seoses meenutagem, et algmääruse artikli 15 kohaselt ei saa meedet kohaldada, kui subsiidium on tühistatud või kui on näidatud, et subsiidium ei too asjaomasele eksportijale enam kasu. Seoses laekunud dokumentatsiooniga Pakistani riigipanga ekspordi rahastamise meetme kohta märgitakse, et Pakistani riigipanga otsuses on tõepoolest sätestatud, et pangad ei tohi selle skeemi alusel rahastada PETi tootmist. Asjaomases tekstis kinnitatakse, et eksportijatele juba määratud toetused jäävad kehtima kuni vastavate laenutähtaegade saabumiseni ning äriühingute eksporditegevust võetakse arvesse laenude osas aastatel 2009-2010 ja õiguste osas kuni aastani 2011. Nende punktide kohta selgitas Pakistani valitsus, lisades ka vastava dokumentatsiooni, et äriühingutel, millel ei ole selle skeemi kohaseid lühiajalisi laene Pakistani rahandusaastal 2009-2010 (seega kuni 30. juunini 2010), ei ole õigust saada soodustusi üleminekuajal aastani 2011.
Väite kohta, et koostööd tegeval eksportival tootjal ei ole enam tagasi maksmata rahalisi vahendeid seoses Pakistani riigipanga ekspordi rahastamise meetmega, märgitakse, et väite tõenduseks on esitatud mitu tõendit asjaomastelt pankadelt, mida on täiendanud äriühingu vannutatud audiitor. Eelneva põhjal järeldatakse, et osapooled on näidanud, et asjaomane eksportija ei saa enam kõnealusest rahastamisskeemist soodustust. Seega on täidetud algmääruse artiklis 15 sätestatud tingimused ja esitatud väited on leidnud kinnitust. Seetõttu otsustati, et selle skeemi puhul ei ole vaja tasakaalustusmeedet rakendada.
(77)
Koostööd tegev eksportiv tootja väitis, et subsiidiumimarginaali arvutamisel kasutatav intressimäär peaks olema lühiajaline intressimäär, mis oli äriühingule kättesaadav uurimisperioodil. Ka väideti, et saadud rahalisi vahendeid kasutati äriühingu jooksvate vahendite rahastamiseks nii omamaisel müügil kui ka ekspordil, mistõttu peaks subsiidiumimarginaali arvutustes denominaator olema äriühingu kogukäive.
(78)
Need väited tuli tagasi lükata. Meenutagem, et arvutustes on kasutatud uurimisperioodil Pakistanis kohaldatud turuintressimäära, mis on avaldatud Pakistani riigipanga veebilehel. See esindab tavalist turul valitsevat krediiditehingute intressimäära. Subsiidiumi arvutamise denominaatori kohta märgitakse, et skeemi kasutamise eeltingimuseks on kas konkreetsete eksporditehingute tegemine või üldine eksporditegevus. Seega tuleb subsiidiumitase (nominaator) jagada kogu ekspordikäibe peale uurimisperioodil, sest subsiidiumitase sõltub eksporditulemusest.
(79)
Arvestades eelöeldut ja seda, et teisi asjaomaseid märkusi ei ole, kinnitatakse käesolevaga selle skeemi kohta tehtud järeldused, mis on esitatud ajutise määruse põhjendustes 134-148 ning mida on muudetud eespool põhjendustes 75-78.
VII Rahastamine Pakistani riigipanga ringkirja F.E nr 25 alusel
(80)
Mõlemad osapooled väitsid, et Pakistani riigipank selles skeemis ei osalenud, et äripangad ei paku välisvaluutavahendite puhul soodsat intressi ning et skeem ei sõltu eksporditegevusest, sest seda saavad kasutada nii eksportijad kui ka importijad.
(81)
Väiteid analüüsiti, võeti arvesse asjaomaseid õigusaktide sätteid ja skeemi tegelikku rakendamist ning leiti, et need on põhjendatud. Seetõttu otsustati, et selle skeemi puhul ei ole vaja tasakaalustusmeedet rakendada. Kuna ei kavandata rakendada tasakaalustusmeedet Pakistani riigipanga ringkirja F.E nr 25 alusel toimunud rahastamise puhul, ei ole vaja vastata asjaomastele märkustele.
3.2.3. Tasakaalustatavate subsiidiumide tase
(82)
Algmääruse kohaselt arvutatud tasakaalustatavate subsiidiumide lõplik tase on Pakistani ainsa koostööd teinud eksportiva tootja puhul 5,15 %.
3.3. Araabia Ühendemiraadid (AÜE)
3.3.1. Sissejuhatus
(83)
Araabia Ühendemiraatide valitsus ja koostööd tegev eksportiv tootja esitasid märkused järgmiste skeemide kohta, mille tasakaalustamise meetmed on esitatud ajutises määruses:
I
föderaalseadus nr 1 (1979);
II
vabakaubanduspiirkond.
3.3.2. Konkreetsed meetmed
I Föderaalseadus nr 1 (1979)
(84)
AÜE valitsus teatas, et föderaalseadusele nr 1 (1979) põhinev skeem on laialdaselt ja horisontaalselt kasutusel kõigis tööstussektorites ning ettevõtetes AÜE-s ning selle skeemi kasutamise õigus antakse ilma eranditeta. Koostööd tegev eksportiv tootja lisas, et föderaalseaduse nr 1 (1979) alusel välja antud luba on AÜE-s asumise ja töötamise eeltingimus.
(85)
Selle väite kohta märgitakse, et uurimine tegi kindlaks, et tööstusettevõtted võivad töötada AÜE-s erinevate lubade alusel. Lisaks loale, mida antakse föderaalseaduse nr 1 (1979) alusel, võib tööstusettevõte tegutseda oma asukoha emiraadi piirkondliku asutuse välja antud loa alusel. Nii tegutseb koostööd tegev eksportiv tootja, kes on saanud loa Ras al Khaimah emiraadi omavalitsuselt. Tööstusettevõte võib ka tegutseda vabakaubanduspiirkonnas, kus eelnevalt nimetatud seaduse kohaselt ei nõuta üldse luba. Seega ei ole õige väide, et kõik tööstusettevõtted AÜE-s töötavad föderaalseaduse nr 1 (1979) alusel. Seega ei ole tõendatud, et skeemi rakendatakse automaatselt ja asjaomane väide lükatakse tagasi.
(86)
Mõlemad osapooled väitsid, et õigusaktis sätestatud tingimused on vajalikud eeltingimused ükskõik millise tööstusprojekti käivitamiseks riigis, mitte selleks, et saada erandit tollimaksu maksmisest ning seega on ajutises määruses esitatud komisjoni analüüs föderaalseaduse nr 1 (1979) artiklite 12, 13 ja 21 kohta vigane. AÜE valitsus lisas, et artiklis 13 kasutatud mõistel „vaatlusalune” ei ole õigusakti araabiakeelses versioonis kohustuslikku tähendust. Ka väitis AÜE valitsus, et mainitud seaduse artikleid 11 ja 12 ei ole praktikas kohaldatud, sest sellist tehnilist komisjoni, mille pädevuses on ministrile taotluste esitamine, ei ole asutatud. Teatati, et tööstusarengu osakonna ülesanded on sätestatud ministeeriumi väljaantud elektroonilise tööstuse süsteemi kasutusjuhendis, nagu osutatud ajutise määruse põhjenduses 173.
(87)
Need väited tuli tagasi lükata. Märgitakse, et seaduse artiklid 13 ja 21 kuuluvad järk-järgulisesse protsessi, nagu on ette nähtud föderaalseaduse nr 1 (1979) alusel antava tööstusloa analüüsis. Seoses artiklitega 11 ja 12 märgitakse, et nende artiklitega on ette nähtud riikliku asutuse selliste organite ülesanded ja kohustused, kes annavad välja tööstuslubasid föderaalseaduse nr 1 (1979) kohaselt. Asjaolu, et ei ole asutatud organit, mis on seadusega ette nähtud ja mille ülesanne on: i) hinnata tööstusarengu osakonna esitatud sisendmaterjale ja ii) teha ettepanekuid ministrile taotluste vastuvõtmiseks või tagasilükkamiseks, kinnitab, et tegelikkuses ei täideta seadust, mille järgi peaks töötama lubasid andev asutus ja sellepärast ei ole õiguslikult selge, mil viisil tegelikult subsiidiume antakse. Lisaks eelnevale on AÜE valitsuse tehnilist komisjoni käsitlev väide vastuolus eelmise väitega, mille kohaselt minister nõudnuks, et tehniline komisjon esitaks oma seisukohad seaduse võimaliku läbivaatamise kohta. Seoses mõiste „vaatlusalune” määratlusega föderaalseaduse artiklis 13 märgitakse, et uurimise ajal esitas AÜE valitsus ainult seaduse ingliskeelse teksti. Alles pärast esialgsete järelduste teatavakstegemist teatas valitsus, et ingliskeelsed ja araabiakeelsed mõisted võivad erineda. Asjaolu, et teksti kaks versiooni põhjustavad ebaselgust teatavates abikõlblikkuse tingimustes, on ilmne viide sellele, et subsiidiumi abikõlblikkuse tingimustes ja kriteeriumides ei ole õiguslikku selgust. Tööstusarengu osakonna rolli osas tuleb märkida, et ei ole esitatud uut teavet, mis võiks muuta uurimise järeldusi.
(88)
AÜE valitsus teatas, et tööstuse statistika kinnitab, et föderaalseaduse nr 1 (1979) kohaselt on registreeritud üle 4 000 tööstusettevõtte. Mõlemad osapooled väitsid, et komisjon ei ole suutnud tõendada, et AÜE asutused on oma suva järgi toiminud, kiites heaks või lükates kõrvale skeemi kasutamise taotlusi.
(89)
Need väited tuli tagasi lükata. Märgitakse, et uurimine on kindlaks teinud, et tööstuslube ei anta föderaalseaduse nr 1 (1979) alusel automaatselt ning eeskirjad, mille järgi valitakse skeemi kasutajaid, ei ole objektiivsed Arvestades asjaolu, et skeem leiti olevat konkreetne kooskõlas algmääruse artikli 4 lõike 2 punktidega a ja b, oli AÜE valitsuse ülesanne tõendada vastavalt algmääruse artikli 4 lõike 2 punktile c oma väidet, et kõikide osapoolte taotlused, mis on esitatud tööstusloa saamiseks föderaalseaduse nr 1 (1979) kohaselt alates selle seaduse jõustumisest, on heaks kiidetud. Sellist kontrollitavat teavet ei ole esitatud.
(90)
Mõlemad osapooled väitsid, et kõik AÜE tööstusettevõtted saavad oma toodangule tollimaksuvabastusi. Koostööd tegev eksportiv tootja väitis veel, et 2006. aastal ilmunud WTO AÜE kaubanduspoliitika ülevaates, milles on esitatud föderaalseaduse nr 1 (1979) analüüs, on esitatud järeldus, et kõikidele tööstuskontsernidele on tehtud tollivabastusi. Väideti, et toimib süsteemi järelevalve, sest tööstuslube uuendatakse igal aastal, skeemi kasutavad äriühingud esitavad imporditud ja tollimaksust vabastatud materjalide aruande ning asutus tühistab tollimaksuvabastuse, kui imporditud materjalid ei ole tootmisega seotud.
(91)
Need väited tuli tagasi lükata. Asjakohane on märkida, et tollimaksuvabastuse saavad äriühingud, kes kasutavad föderaalseaduse nr 1 (1979) kohast skeemi ning et tooraine tavaline tollimaksumäär ei ole null. Koostööd tegev eksportiv tootja ei suutnud tõendada, et WTO kaubanduspoliitika üldine ülevaatedokument oleks täpsem kui ajutises määruses esitatud üksikasjalik analüüs, mis tehti kontrollkäigu andmete alusel ja milles käsitleti otseselt föderaalseaduse nr 1 (1979) abikõlblikkuse ja praktiliste rakenduste teemat. Veel tähtsam on aga asjaolu, et uurimine tegi kindlaks, et asutused ei toimi erapooletult skeemi alusel toimuva tollimaksuta materjalide impordi haldamisel. Tõepoolest, kuna ei ole eeskirja, mille järgi tollimaksuvabastuse taotlusi heaks kiita või tagasi lükata ning skeemi haldamise kohta puudub tõhus järelevalvemehhanism, ei ole arusaadav, miks mõnele osapoolele mingil ajal antakse luba skeemi kasutamiseks, kuid teisel ajal võidakse sellest keelduda. Nii juhtus ka koostööd tegeva eksportiva tootjaga, kellelt tollimaksuvabastusi andev asutus aeg-ajalt ilma õigustuseta nõudis tollimaksu maksmist. Seega ei ole kumbki osapool suutnud tõendada oma väiteid skeemi haldamise ja tollimaksuvabastuse andmise kohta.
(92)
Väideti, et skeemi juhtimine toimub objektiivsete kriteeriumide alusel, milleks on nõue, et tollimaksuvabastust antakse ainult tööstusettevõtete toodanguks vajaminevate kaupade importimisel. See väide tuli tagasi lükata, sest nagu põhjendustes 89 ja 91 osutatud, ei ole suudetud näidata selliste objektiivsete kriteeriumide olemasolu.
(93)
AÜE valitsus teatas, et föderaalseadus nr 1 (1979) on läbivaatamisel ning et vastav teave on edastatud komisjonile. Ka väideti, et komisjon ei ole võtnud arvesse AÜEi esitatud andmeid ja dokumente ega ole esitanud vastuvõetavaid tõendeid väidete ja õigusaktide kohta, mille alusel komisjon järeldused tehti.
(94)
Eelneva väite kohta märgitakse, et komisjon on kõikide osapoolte kogu teavet hoolikalt hinnanud ja analüüsinud. Seoses föderaalseaduse nr 1 (1979) läbivaatamisega märgitakse, et AÜE valitsuse esitatud tekst on tööstus- ja rahandusministeeriumi sisedokument. Sellisel kujul ei ole sellel juriidilist väärtust. Uurimisega tegelev asutus peab analüüsima tegelikke õigusakte ja nende kohaldamise viise, mitte aga mittesiduvat eelnõud, mida ei ole AÜE haldus- ja õigusametkonnad heaks kiitnud ja jõustanud. Veelgi tähtsam on asjaolu, et AÜE valitsus praegu tegeleb föderaalseaduse nr 1 (1979) võimaliku läbivaatamisega, mis näitab, et ametkonnad on aru saanud, nagu ka valitsus nendib, et seadusest on vaja kõrvaldada ebakõlad WTO subsiidiumide ja tasakaalustusmeetmete lepinguga.
(95)
Arvestades eelöeldut ja seda, et muid asjaomaseid märkusi ei ole, kinnitatakse käesolevaga selle skeemi kohta tehtud järeldused, mis on esitatud ajutise määruse põhjendustes 166-183.
II Vabakaubanduspiirkond
(96)
Mõlemad osapooled väitsid, et kõikidel AÜE ettevõtetel on lubatud tollimaksuta importida kapitalikaupu.
(97)
Sellega seoses märgitakse, et uurimine on kindlaks teinud, et vabakaubanduspiirkonnas asutatud ettevõtted saavad kapitalikaupu importida tollimaksuta. Asjaolu, et üks osapool võib sama soodustust saada teise skeemi kaudu (nimelt kasutades föderaalseadust nr 1 (1979)), ei tähenda, et kõnealuse subsiidiumi suhtes ei tuleks rakendada tasakaalustusmeedet. Osapooled ei suutnud esitada tõendeid, et tagasi lükata uurimise tulemusel selgunud asjaolusid vabakaubanduspiirkonna kohta. Seda arvestades tuleb vastav väide tagasi lükata.
(98)
Arvestades eelöeldut, kinnitatakse käesolevaga selle skeemi kohta tehtud järeldused, mis on esitatud ajutise määruse põhjendustes 184-199.
3.3.3. Tasakaalustatavate subsiidiumide tase
(99)
Algmääruse kohaselt arvutatud tasakaalustatavate subsiidiumide lõplik tase on eelneva põhjal Araabia Ühendemiraatide ainsa koostööd teinud eksportiva tootja puhul 5,13 %.
3.4. Märkused lõplike järelduste kohta
(100)
Meenutagem, et kõikidele huvitatud isikutele anti võimalus esitada oma märkused ja seisukohad pärast lõplike järelduste teatavakstegemist. Märkusi arutati ja vajaduse korral võeti arvesse, kuid märkused ei olnud nii põhjapanevad, et oleksid muutnud eelnevas esitatud järeldusi.
(101)
Iraani koostööd tegev eksportiv tootja esitas uuesti oma analüüsi aset leidnud asjaolude kohta, kuid ta ei esitanud mingeid uusi tõendeid, mis oleksid muutnud uurimise järeldusi.
(102)
Pakistani valitsus väljendas oma rahulolematust seoses tollikauba töötlemistehast käsitleva kohustuse tagasilükkamisega ning kordas oma seisukohti ekspordi pikaajalise kindla määraga rahastamise kava ja Pakistani riigipanga vahenditest toimuva ekspordi rahastamise skeemi kohta. Pakistani valitsus esitas maksuameti uue otsuse (27. juulist 2010), millega kehtestati tereftaalhappe (PETi tooraine) impordi suhtes 3 % tollimaks, ning väitis, et vastavalt õigusaktidele tuleb institutsioonidel tollikauba töötlemistehase suhtes kehtestatud subsiidiumimarginaal uuesti arvutada. See väide tuli tagasi lükata, sest miski ei viidanud sellele, et subsideerimist enam ei toimu. Pakistani valitsuse väitel on subsiidiume vähendatud. Tollikauba töötlemistehase skeemi kohaselt võib sisendmaterjale kasutada veel kaks aastat pärast importimist. Teisisõnu võib kuni 2010. aasta juulini (kui tollimaks oli 7,5 %) imporditud materjale kasutada kuni 2012. aasta juulini. Institutsioonid on määranud subsiidiumitaseme uurimisperioodi kohta kogutud andmete põhjal ning skeemi eeskirjade kohaselt võib varasema tollimaksumäära mõju ulatuda kuni 2012. aastani. Seega on selge, et subsideerimine leiab aset ka lõpliku tollimaksu rakendamise ajal. Pealegi on tollimaks vaid osa andmetest ning nagu näidatud põhjendustes 43-53, oleks impordimaht olnud madalama tollimaksumäära korral suurem.
(103)
Pakistani koostööd tegev eksportiv tootja ei olnud nõus Pakistani riigipanga vahenditest toimuva rahastamise skeemi analüüsiga, kuid esitatud märkused ei avaldanud uurimise tulemustele mõju. Ta väitis, et kontrollitavad tõendid näitavad täpselt, millised olid tulumaksukohustused ning lisas dokumendid näitamaks, et komisjoni järeldused ei ole õiged. Selle kohta märgitakse, et esitatud teave ei olnud selge, seda ei saanud kontrollida ning sellepärast ei saa seda arvesse võtta.
(104)
AÜE valitsus esitas uuesti oma faktide analüüsi ja väitis, et institutsioonide järeldused põhinevad föderaalseaduse nr 1 (1979) ebaselgel tõlgendamisel ning ühtegi järeldusi kinnitavat tõendit ei ole. Selle kohta meenutagem, et soodustuse konkreetsus on tehtud kindlaks algmääruse artikli 4 lõike 2 punktide a ja b alusel ning et institutsioonid tõlgendasid föderaalseadust nr 1 (1979) saadud teabe, tõendite ja andmete põhjal ning ei leidunud selgeid tõendeid, mis oleksid muutnud uurimise järeldusi. AÜE valitsus selgitas, et föderaalseaduse nr 1 (1979) muutmismenetlus on käimas ning hakkab jõudma lõppjärku, misjärel seadus välja kuulutatakse. Selle kohta märgitakse, et komisjon väärtustab AÜE pingutusi muuta oma asjaomaseid õigusakte, kuid need sammud ei oma mingit mõju uurimise tulemuste seisukohalt, sest seaduse muutmise ja jõustamise kohta ei ole kindlat ajakava.
(105)
AÜE koostööd tegev eksportiv tootja kordas väidet föderaalseaduse nr 1 (1979) kohta. Ka teatas ta, et subsiidiumimarginaali arvutustes on vigu. Väideti, et äriühing märkas pärast lõplike järelduste teatavakstegemist, et Saudi Araabiast tulnud toorainesaadetised imporditi ilma tollimaksuta, kuna nii AÜE kui ka Saudi Araabia kuuluvad Pärsia Lahe Koostöönõukogu tolliliitu ning selle väite kohta esitati mitu dokumenti. Selle kohta märgitakse, et nende märkuste puhul on tegemist sootuks uue teabega, mida oleks pidanud kajastama küsimustiku vastustes või hiljemalt kontrollkäigu ajal, et komisjon oleks saanud selliste väidete paikapidavust kontrollida. Seega ei saa uurimise nii hilises järgus neid andmeid kontrollida. Lisaks sellele ei ole nende väidete toetuseks esitatud selgeid tõendeid. Veel väideti, et soodustuse arvutamisel oleks pidanud võtma aluseks uurimisperioodil tarbitud toorainekoguse, mitte ostetud toorainekoguse. Selle kohta märgitakse, et vahe tarbitud ja hangitud toorainekoguse vahel ei oma tähtsust, sest tasakaalustusmeedet rakendatakse uurimisperioodi üldkoguse suhtes, nagu selgitatud põhjendustes 84-95.
4. KAHJU
4.1. Liidu toodang, liidu tootmisharu ja liidu tarbimine
(106)
Liidu toodangu, liidu tootmisharu ja liidu tarbimise kohta ei ole saadud ühtegi märkust. Seda arvesse võttes kinnitatakse käesolevaga ajutise määruse põhjendused 201-206.
4.2. Import asjaomastest riikidest
(107)
Vaatlusaluse impordi, asjaomastest riikidest tulnud impordi mahu ja vastava turuosa mõju kumulatiivse hindamise kohta ei saadud ühtegi märkust. Seda arvesse võttes kinnitatakse käesolevaga ajutise määruse põhjendused 207-213.
(108)
Nagu osutatud põhjenduses 20, otsustati jagada uuritav toode eri tootetüüpideks ja teha uus hinna allalöömise arvutus.
(109)
Hindade allalöömise analüüsimiseks võrreldi liidu tootmisharu kaalutud keskmisi müügihindu tootetüübiti liidu turul müügil sõltumatutele klientidele (korrigeerituna tehasehindade tasemele) asjaomastest riikidest pärit impordi vastavate kaalutud keskmiste hindadega, mida maksis esimene sõltumatu klient liidu turul ja mis olid kindlaks määratud CIF-hindade põhjal, mida oli nõuetekohaselt korrigeeritud, et võtta arvesse impordijärgseid kulusid ja kaubandustaseme erinevusi.
(110)
Võrdlus näitas, et uurimisperioodi jooksul lõi Araabia Ühendemiraatidest pärit vaatlusaluse toote subsideeritud import liidu tootmisharu hinnad 3,2 % võrra alla. Iraanist pärit vaatlusaluse toote subsideeritud import lõi liidu tootmisharu hinnad alla 3,0 %. Pakistanist pärit vaatlusaluse toote subsideeritud import lõi liidu tootmisharu hinnad alla 0,5 %. Asjaomaste riikide kaalutud keskmine hindade allalöömise marginaal oli uurimisperioodil 2,5 %.
(111)
Iraani eksportija märkis, et kahjumarginaal on üle hinnatud, sest kindlaks määratud kaalutud keskmine ühiku hind on liiga madal kaubandustaseme kohanduse väära arvutuse tõttu. Selle väite kohta märgitakse, et kaubandustaseme kohanduse määr, mida kasutati esialgses arvutuses, oli kindel summa tonni kohta, sest see oli komisjonitasu, mida sai koostööd tegev impordiagent, ning see oli ligikaudu 1 % keskmisest CIF-hinnast. Kuna muud kaubandustaseme kohanduse määra ei pakutud ja muud teavet saadaval ei olnud kohanduse määra kohta, lükati väide tagasi.
(112)
Sama osapool väitis, et 2 %-line importimisjärgsete kulude määr ei ole ilmselt piisav.
(113)
Kordame siin, et selles uurimises ei teinud ükski importija koostööd ning oli võimatu kontrollida, kui suured olid tegelikult importimisjärgsed kulud. Seega muu teabe puudumise tõttu kasutati varasemates menetlustes kasutatud määra.
4.3. Liidu tootmisharu olukord
(114)
Mõned huvitatud isikud väitsid, et kahju ei tekkinud, sest valim ei olnud õigesti koostatud ning seetõttu ei saa kogu liidu tootmisharu kohta seda tulemust ekstrapoleerida. Väideti, et kuna üks äriühing (kes valimisse ei kuulunud) on märkinud, et ta kasutas üle 100 % oma mahtudest, on see selge märk, et kahju ei olnud. Märgitakse, et esitatud teave on väljavõte selle äriühingu andmetest kolmanda riigi börsiasutusele, mida ei saa kontrollida. See teave ei ole ka kooskõlas muude andmetega. Igatahes ei saa ühe ELi tootja mahtude kasutamise aste olla aluseks, et muuta valimisse kuulunud ja teiste ELi tootjate kahju kohta tehtud järeldusi.
(115)
Kuna muud väited või olulised märkused puuduvad, kinnitatakse käesolevaga ajutise määruse põhjendused 218-237.
4.4. Järeldus kahju kohta
(116)
Kuna muid märkusi ei ole esitatud, kinnitatakse käesolevaga ajutise määruse põhjendustes 238-240 esitatud järeldused kahju kohta.
5. PÕHJUSLIK SEOS
5.1. Subsideeritud impordi mõju
(117)
Kuna asjaomased märkused puuduvad, kinnitatakse käesolevaga ajutise määruse põhjendused 241-245.
5.2. Muude tegurite mõju
(118)
Mõned huvitatud isikud väitsid, et määratud kahju ei ole subsideeritud impordi tagajärg, sest PETi madalad hinnad ELis kajastasid tootmisharu ülemaailmset tsüklit ning ajavahemikul 2008. aasta septembrist kuni 2009. aasta juunini järgisid PETi hinnad ELis toornafta madalaid hindasid. Märgitakse, et on teada, et PETi hind sõltub teataval määral toornafta hinnast, kuna toornaftasaadused on PETi tootmise põhiline tooraine. Kuid toornafta ei olnud madala hinnaga kogu uurimisperioodi ajal, hind kõikus palju, sest alguses oli suur langus, mille järel hakkas hind kerkima. Sellise toornafta hinna kõikumisega ei saa selgitada, miks PETi importi subsideeriti ja löödi sellega liidu tootjate hind alla. Just nimetatud hinna allalöömine, mis oli võimalik subsiidiumide tõttu, surus alla liidu tootmisharu hinnad ning ELi tootjad pidid toodangut kahjuga müüma, et hoida oma ostjaskonda.
(119)
Iraani eksportija väitis, et kahju analüüsist ei eraldatud mõne ELi tootja rahalisi ja tehnilisi probleeme, mille põhjustajaks peeti vääralt Iraani importtoodangut, mis tuli aga turule alles pärast 2006. aastat. Selle kohta märgitakse, et Iraanist pärit import oli turul juba nii 2006. kui ka 2007. aastal turuosaga alla 1 %. Alates 2008. aastast oli selle turuosa juba üle 1 %, nii et selle madal hind lõi alla ELi hinnataset. Sel juhul olid täidetud kumulatiivse hindamise tingimused ja kõikidest asjaomastest riikidest pärit subsideeritud impordi mõju võidi hinnata kumulatiivselt. Lisaks sellele kuulus valimisse ainult üks selline äriühing, mida mainis Iraani eksportija ja selle ELi tootja tehnilised probleemid, mis kestsid ainult septembrist kuni oktoobri keskpaigani 2008, ei mõjutanud oluliselt kahju üldpilti.
(120)
Sama osapool väitis, et võimalik kahju võib olla tingitud nõudluse vähenemisest ja seda eriti uurimisperioodil, mis kattus ülemaailmse rahandus- ja majanduskriisiga. Siiski ei vaidlustanud see osapool ajutise määruse põhjendustes 254-256 esitatud väiteid, et 2008. aasta viimase veerandi majandussurutis ei saanud vähendada subsideeritud impordi madalast hinnast tingitud kahjulikku mõju ELi turule kogu vaatlusalusel perioodil ning kui ka nõudluse vähenemine oli kahju mõjutav tegur, ei kõrvaldanud see põhjuslikku seost. Lisaks märgitakse, et nõudluse vähenedes subsideeritud impordi turuosa isegi suurenes ELi tootjate kahjuks 7,6 %-lt 10,2 %-le.
(121)
Mõned huvitatud isikud väitsid, et kahju oli tingitud ELi PETi tootjate puudulikest investeeringutest, mistõttu nende kulud olid suuremad eksportijatega võrreldes.
(122)
PETi tootmine on tõepoolest kapitalimahukas tootmisharu ja teatav investeeringute tase on keskmises ja pikas perspektiivis vajalik konkurentsivõime säilitamiseks. Meenutagem, nagu mainitud ajutise määruse põhjenduses 237, et mõned valimisse kuulunud äriühingud tegid märkimisväärseid investeeringuid 2006. ja 2007. aastal, kuid 2008. aastal ja uurimisperioodil tehti investeeringuid vaid minimaalselt.
(123)
Märgitakse, et arvestades toodangu ja võimsuse kasutamise vähenemist 2008. aastal ja uurimisperioodil ning liidu tootjate turuosa järsku langust, ei ole mõistlik eeldada, et sellel ajal oleks tehtud suuri investeeringuid.
(124)
Märgitakse, nagu mainitud ajutise määruse põhjendustes 233 ja 234, et kogu vaatlusalusel perioodil oli valimisse kuulunud liidu tootjate olukord väga halb ning nad said suurt kahju ajavahemikul 2006. aastast uurimisperioodini. Seega on kohatu oodata liidu tootjatelt sellises olukorras märkimisväärseid investeeringuid.
(125)
Seega järeldatakse, et piiratud investeeringud 2008. aastal ja uurimisperioodil ei mõjutanud oluliselt liidu tootmisharu kahju, vaid olid pigem selle tulemus.
5.3. Järeldus põhjuslike seoste kohta
(126)
Kuna muud märkused põhjusliku seose kohta puuduvad, kinnitatakse käesolevaga ajutise määruse põhjendused 246-264.
6. LIIDU HUVID
(127)
Pärast esialgsete järelduste teatavakstegemist esitas märkimisväärne arv ELi töötlejaid ja/või villijaid väite, et liidu huvide analüüsis ei kajastu õigesti mitme koostööd tegeva kasutaja väited ja et järeldused on vastuolus praeguse majandusliku keskkonnaga. Täiendavaid selgitusi või põhjendusi nad aga ei esitanud. Kõik äriühingud nõudsid ärakuulamist, kuid tegelikult tulid ärakuulamisele ainult kaks äriühingut sellest kasutajate rühmast ja üks Itaalia villijate ühing. Olulisemaid märkusi esitasid: koostööd tegev ELi töötleja (ALPLA), rühm töötlejaid (Caiba SA, Coca-Cola group, Danone Waters, Logoplaste, MFS Commodities, PepsiCO, Novara International ja Silico Polymers), koostööd tegev impordiagent (GSI) ja plastmassitöötlejate ühing (EuPC). Nad kõik olid tungivalt igasuguste meetmete kehtestamise vastu.
6.1. Liidu tootmisharu ja muude liidu tootjate huvid
(128)
Mõned huvitatud isikud väitsid, et ELi tootjad (kuri)tarvitavad kaitsemeetmeid, et kaitsta liidu turgu ja hoida ELis kunstlikult kõrgeid hindu. Nad viitasid dumpinguvastastele ja/või tasakaalustusmeetmetele, mis on kehtestatud India, Indoneesia, Lõuna-Korea, Malaisia, Taiwani, Tai ning Hiina Rahvavabariigi suhtes. Märgitakse, et igal ELis tootval äriühingul on õigus esitada kaebusi ja taotleda kaitsemeetmeid, kui ta suudab tõendada, et toimub kahjulik subsideerimine. Asjaolu, et subsideerimine ja dumping on kindlaks tehtud mitme riigi puhul on ilmselt tingitud sellest, et 1990ndatel aastatel selle toote nõudlus kasvas tohutult, iga aastaga kahekordistudes. See ahvatles kogu maailmas investeeringuid tegema ja põhjustas üle kogu maailma PETi struktuurilise ülepakkumise. Märgitakse, et ka mõnes kolmandas riigis on võetud meetmeid mitme eelnimetatud riigi suhtes, mis näitab ilmekalt struktuurilise probleemi olemasolu.
(129)
Mitu huvitatud isikut rõhutasid, et liidu tootjad ei suuda oma näitajaid pikas perspektiivis parandada, sest teistes kolmandates riikides tehtud investeeringud võetakse peagi kasutusele ja need viivad ELis kunstlikult üleval hoitud hinnad alla.
(130)
Uurimine tegi kindlaks, et Omaanis hiljuti kasutusele võetud investeering on tunduvalt suurendanud selle impordimahtu 2009. aastal, mistõttu ei ole välistatud, et see võib edaspidi hakata liidu tootmisharule muret tegema. Kuid nagu ajutise määruse põhjenduses 270 mainitud, ei ole võimalikud uued investeeringud, mis võivad tekitada liidu tootmisharule kahju, mõjuv põhjus, et jätta selles menetluses ära õigustatud kaitsemeetmed.
(131)
Üks huvitatud isik väitis, et kui PETi hind ELis tõuseb, saavad oma tulemusi parandada üksnes need ELi tootjad, kes on teinud investeeringuid sellistes kolmandates riikides, mille suhtes ei ole kehtestatud meetmeid (Tai, USA, Venemaa) või kolmandate riikide (Lõuna-Korea) PETi tootjatesse. Huvitatud isik väitis, et ELi tootjate lühiajaline kasu kaob, sest rikkus siirdub EList väljaspool tegutsevate tootjate kätte.
(132)
Selle kohta märgitakse, et ei ole tõendeid, mis kinnitaksid, et väljaspool kaubanduse kaitsemeetmeid toimivatele kolmandate riikide tootjatele või nulltollimaksuga äriühingutele läinud rahalised soodustused kaaluksid üles liidu tootmisharu saadava kasu.
(133)
Väideti, et liidu tootjad annavad tööd vaid 2 000 inimesele, seevastu PETi töötlejad ja villijad, keda igasugune tollimaks tugevasti mõjutab, annavad tööd vastavalt 20 000 ja 60 000 inimesele.
(134)
Märgitakse, et PETi tootjate töötajaskond ei ole kaduvväike ja küsimust, kas meetmete kehtestamine on üldkokkuvõttes liidu huvide vastu, ei saa taandada vaid tööga hõivatud inimeste arvule. Eriti asjakohane on siinjuures märkida, et meetmete kehtestamine tõenäoliselt ei mõjutaks märgatavalt asjaomaseid kasutajaid, kui pidada silmas tollimaksumäära ja muid tarneallikaid, nagu osutatud põhjendustes 141-156.
6.2. Liidus asuvate sõltumatute importijate huvid
(135)
Nenditakse, et sõltumatud importijad ei teinud uurimisega koostööd.
(136)
Koostööd tegev agent vaidles otsustavalt vastu väitele, et tollimaksu kehtestamine ei avalda tema äritegevusele mõju. Äriühing väitis, et ta töötab komisjonitasu alusel ja mõju on suur, sest tunduv osa tema äritegevusest on seotud asjaomaste riikidega. Kui kehtestataks lõplikud meetmed, mõjutaks see asjaomaste riikide tootjatelt saadavat komisjonitasu, kui asjaomastest riikidest pärit PET ei ole enam konkurentsivõimeline teiste tootjate PET-iga.
(137)
Arvestades üldiselt mõõdukat tollimaksumäära, ei ole tõenäoline, et see mõjutaks märkimisväärselt PETi müüki asjaomastest riikidest. Lisaks võib agent edaspidi tõenäoliselt minna üle impordile teistest tarneriikidest, nagu Omaan, USA, Brasiilia, Mehhiko, aga ka nullmääraga dumpinguvastase tollimaksuga Lõuna-Korea äriühingutest. Nende eksportivate tootjate müük peaks agendile kompenseerima meetmete kehtestamisest tekkida võiva kahju. Järelikult lükatakse väide tagasi.
6.3. Liidu toorainetarnijate huvid
(138)
Üks huvitatud isik väitis, et ei ole õige kaitsta ELi PETi tootjate toorainetarnijaid pakendamistööstuse, villijate ja lõpptarbijate kulul.
(139)
Märgitakse, et analüüs meetmete mõju kohta tarnivale tööstusele on kooskõlas algmääruse artikliga 31. Sellise analüüsi tegemine on tavapärane, eriti siis, kui tooraine tarnijate ja liidu tootjate vahel on kindel seos.
(140)
Arvestades, et mingeid muid märkusi ei esitatud, kinnitatakse käesolevaga ajutise määruse põhjendused 265-279.
6.4. Kasutajate huvid
(141)
Tuleb rõhutada, et pudelite eelvormide tootmiseks kasutatav polüetüleentereftalaat moodustab 70-80 % töötlejate tootmiskulude kogusummast. Seega on see nende äriühingute jaoks otsustava tähtsusega kuluartikkel.
(142)
Mõned huvitatud isikud teatasid, et ELi pakendamistööstus saab villijatelt üha uusi nõudmisi, et pakend oleks keskkonnasõbralikum ja uue kujundusega. Seetõttu tundub, et mõned töötlejad peavad pidevalt tegema investeeringuid uurimis- ja arendustööks, et luua uusi ja uue kujundusega tooteid, et püsida konkurentsis ja luua tooteahelas lisandväärtust.
(143)
Mõned huvitatud isikud väitsid, et mõju ELi töötlevale tööstusele on tugev ja see hävitab nende vahendid, mis on ette nähtud investeeringuteks uue ja keskkonnasõbralikuma pakendi nimel, aga võib-olla sunnib sulgema sadu väiksemaid äriühinguid, kelle kasumimarginaalid on väiksemate mahtude ja piiratud läbirääkimisvõimaluste tõttu väiksemad.
(144)
Tõepoolest, kui töötlejad kannavad kogu meetmetest tingitud hinnakasvu, avaldaks see neile sõltuvalt tarneallikast tugevat mõju, kuna PETi hind moodustab põhiosa nende kuludest ning paljud väikese ja keskmise suurusega äriühingud töötavad väikese kasumimarginaaliga.
(145)
Seda silmas pidades korraldati kontrollkäik väikese plastmassitöötleja juurde Itaalias, et saada selgem ettekujutus tollimaksu mõjust selle kasutajarühma puhul. Uurimine näitas, et töötlejail on siiski mingil määral võimalik hinnatõus edasi suunata, eriti siis, kui hinnatõus ei ole väga väike ja kui seda võib eeldada. Mõnel PETi töötlejal on lepingus sätted, mis võimaldavad lepingut vastavalt tooraine hindadele kohendada, nii et ELi töötlejad saavad osa hinnatõusust jätta villijate kanda.
(146)
Arvestades eelöeldut ja seda, et tollimaks on üsna mõõdukas, järeldatakse, et tasakaalustaval tollimaksul ei ole tõenäoliselt laastavat mõju töötlejatele.
(147)
Mõned huvitatud isikud kordasid väidet, et lõplike meetmete kasutuselevõtmine suurendab ohtu, et PETi töötlejad viivad tootmise mujale. Nad väitsid, et kui ELi töötlejad viiksid oma tootmise ära, ei olekski meetmetest enam pikas perspektiivis ELi tootjatele kasu. Üks koostööd tegev PETi töötleja väitis, et tootmise äraviimine on juba alanud ja meetmete võtmine vaid kiirendaks seda. Sama osapool väitis, et suur osa ELi töötlejatest läheksid ELi piiride lähedale (Šveitsi, Horvaatiasse, Bosniasse, Serbiasse, Türgisse, Venemaale ja Ukrainasse) ning nii mõnigi töötleja viiks oma tootmise nimetatud piirkondadesse meelsamini kui seda ajutises määruses on eeldatud.
(148)
Kogutud andmetest ilmneb, et tootmist on tõepoolest juba hakatud ära viima, millest võib järeldada, et tasakaalustavate meetmete võtmine võiks olla üks mitmest äriühingute otsuseid mõjutavast tegurist. Siiski ei leitud, et seekordsete meetmete mittevõtmise tõttu oleksid sellised äriühingud valmis ELi jääma, sest otsuse aluseks on tavaliselt paljusid tahke arvesse võttev analüüs, seega mitte ainult kaubanduslikud kaitsemeetmed vaid ka muud asjaolud, nagu kliendi lähedus, tootearenduseks vajaliku oskustööjõu leidmine, üldine kulude struktuur jne.
(149)
Märgitakse, et kogutud teave näitab, et ELi töötleval tööstusel on ees mitu tähtsat ülesannet seoses struktuuriliste puudustega, mis tulevad kiiresti muutuvas keskkonnas ja üha karmimas konkurentsis aina rohkem esile. On ilmne, et mastaabid on selles äris olulised ning turgude konsolideerumine on juba alanud, tuues kaasa äriühingute sulgemisi ja mujale siirdumist. Järelikult ei põhjusta tasakaalustavatest meetmest tingitud PETi hinnatõus väiketöötlejate kardetud sulgemisi.
(150)
Järelikult ei ole tasakaalustavate meetmete võtmine otsustav tegur PETi töötleva tööstuse äriühingute võimaliku mujale siirdumise otsuse tegemisel.
(151)
Mitu huvitatud isikut nentisid, et meetmete võtmine avaldaks märkimisväärset mõju paljudele villijatele, sest lepinguliste kohustuste tõttu jääks PET-vaigu hinnatõus vähemalt osaliselt ikkagi nende kanda. Väideti, et mõnel villijal ei ole võib-olla võimalik suunata hinnatõusu oma klientide - kaubandusvõrgu - kanda ning nad ei pruugi sellise hinnatõusuga toime tulla.
(152)
Samad isikud väitsid, et nende toodete hulka, mida tollimaks mõjutab, on alahinnatud, kuna tegemist ei ole üksnes pudelisse villitud vee, karastusjookide ja toiduõlide, vaid ka õlle, piima ja piimatoodete, mahlade, ketšupi, vürtside, kosmeetika- ja hügieenitoodete, ravimite, vitamiinide ja lisandite, majapidamis- ja puhastusainete ning autoõlide ja määrdeainetega.
(153)
On selge, et PET-pakendil on palju kasutusalasid. Märgitakse, et ajutises määruses pöörati tähelepanu villijatele avalduvale mõjule, kuna ajutine määrus põhineb andmetel, mis saadi uurimisega koostööd teinud äriühingutelt, kes olid peamiselt vee, karastusjookide ja mahla villijad. Kasutada ei olnud muid täpsemaid andmeid, millest oleks ilmnenud eespool mainitud rakendustele avalduv suurem mõju.
(154)
Seega võib lõplikult kinnitada ajutise määruse põhjenduses 291 kirjeldatud järeldused. Kui arvestada võetavate meetmete mõõdukust, võiks selle toimel tekkiv hinnatõus olla kuni 1 % (halvimal juhul, siis kui kogu meetmete mõju langeb villijate õlule), mistõttu see avaldab vaid piiratud mõju villijate üldolukorrale ning seda ka siis, kui nad, nagu väidetakse, ei saa hinnatõusu kanda üle oma tarbijatele.
(155)
Mitu huvitatud isikut väitsid, et kaubanduse kaitsemeetmed teravdavad tarnedefitsiiti liidu turul, mis on probleemiks eelkõige suvekuudel, kui suureneb vee ja jookide nõudlus. Väideti, et 2010. aastal on vaja importida kuni 900 000 tonni. Veelgi teravdab probleemi see, et mõned ELi tootjad on ühtlasi PETi töötlejad ning nad müüvad toorainet vabal turul alles siis, kui oma nõudlus on rahuldatud ja teevad seda hinnalisandiga.
(156)
Selles osas uut teavet ei esitatud ning ajutise määruse põhjendustes 294 ja 295 esitatud väiteid tagasi ei lükatud. Märgitakse, et AÜEst ja Pakistanist saabuvale impordile kehtestatava tollimaksu mõõduka määra tõttu ei peaks see mainitud riikidest tuleva kauba mahtu oluliselt mõjutama. Seega kinnitatakse lõplikult põhjendustes 294 ja 295 esitatud järeldused.
6.5. Mõju tarbijatele
(157)
Mitu huvitatud isikut väitsid, et ajutises määruses ei ole õigesti võetud arvesse mõju tarbijatele, kes ostavad iga päev PETi sisaldavaid tooteid. Nende väidete tõestuseks ei lisatud muud, kui nenditi, et hinnatõus 50 eurot tonni kohta tähendab 3 miljoni tonnise tarbimise puhul 150 miljoni eurost lisakulu aastas, mille peavad kandma tarbijad.
(158)
Märgitakse, et see hinnang ei ole realistlik, sest enamik osapooli nõustus väitega, et osa mõjust võtavad enda kanda PETi töötlejad, villijad ja kaubandusvõrk, seega osa suurenenud kulust jääb müügivõrgu kanda.
(159)
Mõju lõpptarbijale ei ületaks halvimal juhul (siis kui kogu hinnatõusu mõju langeb tarbijate õlule, mis on ebareaalne) 0,5 eurosenti tarbitud pudeli kohta, kuid on tõenäoliselt veelgi väiksem, sest kavandatud meede on mõõduka tasemega.
6.6. Järeldus liidu huvide kohta
(160)
Eespool öeldut arvesse võttes ja pärast üksikasjalikku huvide analüüsimist tehakse lõplik järeldus, et käesoleval juhul ei ole mõjuvaid põhjuseid meetmed kehtestamata jätta. Arvestades, et mingeid muid märkusi ei esitatud, kinnitatakse käesolevaga ajutise määruse põhjendused 280-298.
6.7. Märkused lõplike järelduste kohta
(161)
Pärast selliste oluliste asjaolude ja kaalutluste teatavaks tegemist, mille alusel komisjon tegi ettepaneku lõpliku tasakaalustava tollimaksu kehtestamiseks, esitasid mõned huvitatud isikud täiendavaid märkusi. Kuna need märkused peamiselt kordasid juba esitatud ning käsitletud märkusi, ei muutnud need eespool esitatud järeldusi.
(162)
Sellise juba korratud väite kohta, et hiljutine USA dollari ja euro vahelise kursi muutus põhjustas imporditud PETi hinna tunduva tõusu, mille tõttu liidu tootmisharu väidetavalt ei vaja enam kaitsemeetmeid, märgitakse, et subsiidiumivastasel uurimisel ei võeta tavaliselt arvesse uurimisperioodi järgset arengut, välja arvatud eriolukordades, kui saab muu seas näidata, et tegemist on pikaajalise loomuga olukorraga, mis võib märkimisväärselt tehtud järeldusi muuta. Kuid USA dollari ja euro vahelise kursi muutusi ei saa vaadelda sellise loomuga muutustena.
7. LÕPLIKUD MEETMED
7.1. Kahju kõrvaldamise tase
(163)
Üks huvitatud isik väitis, et sihtkasum 5 % on üle hinnatud uurimisperioodi teise kvartali osas, sest sel ajal (2008. aasta neljandas kvartalis) oli nõudlus väiksem (talvehooaeg), kuid ka ülemaailmne majanduskriis mõjutas tugevasti PETi tootjaid. Seetõttu väidetakse, et kohtuasjas T-210/95 (5) välja töötatud lahenduse õige rakendamine annaks subsideeritud impordi puudumise korral marginaali 0 %. Veel väitis osapool, et kuna kriisi mõju avaldus uurimisperioodi kõigi nelja kvartali ajal, oleks ka teiste kvartalite ajal 5 %-ne kasumimarginaal ebarealistlik, sest ka enne majanduskriisi, st 2006/2007, ei saavutanud liidu tootmisharu isegi 5 % lähedast kasumit.
(164)
Tõepoolest, vastavalt kohtuotsusele tuleks kasutada sihtkasumina sellist kasumit, mille liidu tootmisharu tõenäoliselt saaks tavalistes konkurentsitingimustes, ilma subsideeritud impordita. Meenutagem, et eelmistes sama tootega seotud uurimistes oli sihtkasum 7 % või rohkem, mitte 5 %, nagu esialgu käesolevas uurimises kasutati. 5 % on eeldatav kasum, mida saaks liidu tootmisharu, kui ei oleks subsideeritud importi. Seega lükatakse tagasi sihtkasumi vähendamise väide.
(165)
Arvestades põhjendustes 108-110 mainitud hindade allalöömise muudetud arvutust, on kahju kõrvaldamise tasemed järgmised:
Riik
Kahju kõrvaldamise tase
Iraan
16,7 %
Pakistan
14,1 %
AÜE
17,5 %
7.2. Lõplikud meetmed
(166)
Subsideerimise, kahju, põhjusliku seose ja liidu huvide kohta tehtud lõplikke järeldusi arvesse võttes ja kooskõlas algmääruse artikli 15 lõikega 1 tuleks kehtestada Iraanist, Pakistanist ja Araabia Ühendemiraatidest pärit vaatlusaluse toote impordi suhtes lõplik tasakaalustav tollimaks, mis vastaks väiksema tollimaksu reegli kohaselt subsiidiumi- või kahjumarginaali kõige madalamale leitud tasemele.
(167)
Eespool öeldut arvesse võttes ja kooskõlas algmääruse artikli 12 lõikega 1 otsustati, et Iraanist pärit impordi suhtes kohaldatava lõpliku tasakaalustava tollimaksu määr tuleks kehtestada kindlaksmääratud kahjumarginaali tasemel, samas kui Pakistanist ja Araabia Ühendemiraatidest pärit impordi suhtes kohaldatava lõpliku tasakaalustava tollimaksu määr tuleks kehtestada kindlaksmääratud subsiidiumimarginaali tasemel.
(168)
Märgitakse, et polüetüleentereftalaadiga seotud kulud ja selle hind kõikusid suhteliselt lühikese ajavahemiku jooksul märkimisväärselt. Seetõttu peeti asjakohaseks kehtestada tollimaksud konkreetse summana tonni kohta. Need summad tulenevad tasakaalustava tollimaksumäära kohaldamisest CIF-ekspordihindade suhtes, mida kasutati samaaegselt toimunud dumpinguvastase menetluse arvutustes.
(169)
Vastavalt eespool osutatule on kavandatavad tasakaalustava tollimaksu määrad, mida väljendatakse protsendina CIF-hinnast liidu piiril enne tollimaksu tasumist, järgmised:
Riik
Kogu subsiidiumi-marginaal
Kahjumarginaal
Lõpliku tasakaalustava tollimaksu määr
%
Summa
(eurot/tonn)
Iraan
51,8 %
16,7 %
16,7 %
139,70
Pakistan
5,1 %
14,1 %
5,1 %
44,02
AÜE
5,1 %
17,5 %
5,1 %
42,34
(170)
Mis tahes taotlus kohaldada äriühingu suhtes individuaalse tasakaalustava tollimaksu määra (näiteks pärast juriidilise isiku nimevahetust või uue tootmise või müügiga tegeleva üksuse asutamist) tuleb saata viivitamata komisjonile (6) koos kõigi vajalike andmetega, eelkõige nimevahetuse või tootmise või müügiga tegelevate isikutega seotud võimalike muudatuste korral äriühingu tootmistegevuses, omamaises või eksportmüügis. Vajaduse korral muudetakse määrust, ajakohastades nende äriühingute loetelu, kelle suhtes kohaldatakse individuaalseid tollimaksumäärasid.
7.3. Kohustused
(171)
Pärast selliste oluliste asjaolude ja kaalutluste teatavakstegemist, mille alusel kavatseti soovitada kehtestada lõplikud subsiidiumivastased meetmed, teatas Iraani eksportiv tootja, et ta soovib võtta hinnakohustuse algmääruse artikli 13 lõike 1 kohaselt.
(172)
Hinnakohustust uuriti ning leiti, et kuna eri tootetüüpide hinnad erinevad palju, ei ole üks pakutud minimaalse impordihinna kohustus piisav, et see tagaks kahjuliku subsideerimise kõrvaldamise kõigi tootetüüpide puhul.
(173)
Veel tehti kindlaks, et Iraani koostööd tegev eksportiv tootja müüb vaatlusalust toodet ja muid tooteid ELi ainult ühe seotud kaubandusettevõtja kaudu, kes ekspordib mitme äriühingu paljusid tooteid. Sellise müügistruktuuri korral on suur oht ristkompenseerimiseks, kuna kohustusega seotud polüetüleentereftalaati võib müüa ühele ja samale tarbijale koos teiste toodetega, nii et samale tarbijale müüdavate eri toodete hindasid võib kergesti kompenseerida või korvata. Lisaks sellele on avalikest allikatest teada, et Iraanis on veel vähemalt üks PETi tootja. Sellist müügistruktuuri arvesse võttes tekib tõsiseid kahtlusi, kas institutsioonid ja tolliasutused suudavad tagada, et ainult koostööd tegevalt eksportivalt tootjalt pärit PET müüakse kohustuse sätete kohaselt, sest tegemist on toorainega, mida saab teise tootega kergesti ära vahetada, sest tootjat on füüsiliselt raske kindlaks teha.
(174)
Eespool mainitut arvestades tehti järeldus, et selline kohustus ei ole praktiline ning seda ei saa vastu võtta. Osapoolt teavitati ja anti võimalus esitada märkusi. Tema märkused ei toonud aga muudatust eelnevasse järeldusse.
8. AJUTISE TOLLIMAKSU LÕPLIK SISSENÕUDMINE
(175)
Arvestades kindlaks tehtud tasakaalustatavate subsiidiumide suurusjärku ja liidu tootmisharule tekitatud kahju taset, leitakse, et ajutise määrusega kehtestatud ajutise tollimaksuna tagatiseks antud summad tuleks lõpliku tollimaksumäära ulatuses lõplikult sisse nõuda,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
1. Iraanist, Pakistanist ja Araabia Ühendemiraatidest pärit polüetüleentereftalaadi suhtes, mille viskoossuskoefitsient vastavalt ISO-standardile 1628-5 on 78 ml/g või kõrgem ja mis kuulub praegu CN-koodi 3907 60 20 alla, kehtestatakse lõplik tasakaalustav tollimaks.
2. Lõpliku tasakaalustava tollimaksu määr, mida kohaldatakse lõikes 1 kirjeldatud toodete CIF-hinna suhtes liidu piiril enne tollimaksu tasumist, on järgmine:
Riik
Lõpliku tasakaalustava tollimaksu määr (eurot/tonn)
Iraan: kõik äriühingud
139,70
Pakistan: kõik äriühingud
44,02
Araabia Ühendemiraadid: kõik äriühingud
42,34
3. Kui kaubad on enne vabasse ringlusse lubamist kahjustada saanud ja seetõttu jagatakse tolliväärtuse määramiseks tegelikult makstud või makstav hind vastavalt komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93 (millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) (7) artiklile 145, vähendatakse eespool sätestatud summa põhjal arvutatud lõpliku tasakaalustava tollimaksu summat sellise protsendimäära võrra, mis vastab tegelikult makstud või makstava hinna jaotusele.
4. Kui ei ole ette nähtud teisiti, kohaldatakse kehtivaid tollimaksusätteid.
Artikkel 2
Komisjoni määruse (EL) nr 473/2010 alusel Iraanist, Pakistanist ja Araabia Ühendemiraatidest pärit ja praegu CN-koodi 3907 60 20 alla kuuluva ning vastavalt ISO standardile 1628-5 78 ml/g või suurema viskoossusega polüetüleentereftalaadi impordi suhtes kehtestatud ajutise tasakaalustava tollimaksu tagatiseks kogutud summad nõutakse lõplikult sisse vastavalt artiklile 1 sätestatud lõplikule tasakaalustavale tollimaksu määrale. Tagatiseks antud summad, mis ületavad lõpliku tasakaalustava tollimaksu määra, vabastatakse.
Artikkel 3
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 27. september 2010