PROVÁDĚCÍHO ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 15. dubna 2011
o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie
(oznámeno pod číslem K(2011) 2517)
(Pouze bulharské, dánské, nizozemské, anglické, francouzské, německé, řecké, italské, portugalské, rumunské a španělské znění je závazné)
(2011/244/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (1), a zejména na čl. 7 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (2), a zejména na článek 31 tohoto nařízení,
po konzultaci Výboru zemědělských fondů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle ustanovení čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1258/1999 a článku 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 má Komise provést nezbytná ověřování, sdělit členským státům výsledky těchto ověřování, seznámit se s připomínkami členských států, svolat dvoustranná jednání s cílem dosáhnout dohody s dotyčnými členskými státy a formálně jim sdělit své závěry.
(2)
Členské státy měly možnost požádat o zahájení dohodovacího řízení. Tato možnost byla v některých případech využita a zprávy vydané po ukončení dohodovacího řízení byly posouzeny Komisí.
(3)
Podle nařízení (ES) č. 1258/1999 a (ES) č. 1290/2005 lze financovat pouze zemědělské výdaje vynaložené způsobem, který neporušuje pravidla Evropské unie.
(4)
Na základě provedených ověřování, výsledků dvoustranných jednání a dohodovacích řízení bylo zjištěno, že část výdajů vykázaných členskými státy nesplňuje tento požadavek a nelze ji tudíž financovat v rámci záruční sekce EZOZF, v rámci EZZF a v rámci EZFRV.
(5)
Je třeba uvést částky, které nebyly uznány k financování v rámci záruční sekce EZOZF, v rámci EZZF ani v rámci EZFRV. Tyto částky se nevztahují na výdaje vynaložené více než 24 měsíců před písemným sdělením, ve kterém Komise oznámila členským státům výsledky ověřování.
(6)
Pro případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí, sdělila Komise členským státům v rámci souhrnné zprávy vyhodnocení částek, jež je třeba vyloučit, neboť nejsou v souladu s pravidly Evropské unie.
(7)
Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny finanční dopady, které může Komise vyvodit z rozsudků Soudního dvora ve věcech doposud neuzavřených ke dni 31. prosince 2010 a týkajících se záležitostí, které jsou předmětem tohoto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Výdaje schválených platebních agentur členských států, které byly vykázány v rámci záruční sekce EZOZF, v rámci EZZF nebo v rámci EZFRV a které jsou uvedeny v příloze, jsou vyloučeny z financování Evropské unie, neboť nejsou v souladu s pravidly Evropské unie.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Bulharské republice, Dánskému království, Spolkové republice Německo, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Italské republice, Nizozemskému království, Portugalské republice, Rumunsku a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
V Bruselu dne 15. dubna 2011.
KOMISJONI RAKENDUSOTSUS,
15. aprill 2011,
mille kohaselt Euroopa Liidu rahastamine ei kata teatavaid kulutusi, mida liikmesriigid on teinud Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EAGGF) tagatisrahastu, Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi (EAFRD) raames
(teatavaks tehtud numbri K(2011) 2517 all)
(Ainult bulgaaria-, hispaania-, hollandi-, inglis-, itaalia-, kreeka-, portugali-, prantsus-, rumeenia-, saksa- ja taanikeelne tekst on autentsed)
(2011/244/EL)
EUROOPA KOMISJON,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 17. mai 1999. aasta määrust (EÜ) nr 1258/1999 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta, (1) eriti selle artikli 7 lõiget 4,
võttes arvesse nõukogu 21. juuni 2005. aasta määrust (EÜ) nr 1290/2005 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta, (2) eriti selle artiklit 31,
olles konsulteerinud põllumajandusfondide komiteega
ning arvestades järgmist:
(1)
Määruse (EÜ) nr 1258/1999 artikli 7 lõike 4 ja määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 31 kohaselt teostab komisjon vajalikud kontrollimised, teavitab liikmesriike nende kontrollimiste tulemustest, võtab teatavaks liikmesriikide esitatud märkused, kutsub kokku kahepoolsed läbirääkimised, et jõuda kokkuleppele asjaomaste liikmesriikidega, ning teeb neile ametlikult teatavaks oma seisukoha.
(2)
Liikmesriikidel on olnud võimalus taotleda lepitusmenetlust. Teatavatel juhtudel on seda võimalust kasutatud ning komisjon on vaadanud läbi menetluse tulemusena koostatud aruanded.
(3)
Määruste (EÜ) nr 1258/1999 ja (EÜ) nr 1290/2005 kohaselt võib rahastada üksnes selliseid põllumajanduskulutusi, mis on tehtud kooskõlas Euroopa Liidu eeskirjadega.
(4)
Pärast kontrollimisi on kahepoolsete läbirääkimiste tulemusena ja lepitusmenetluste käigus selgitatud välja, et osa liikmesriikide deklareeritud kulutustest ei vasta kõnealusele tingimusele ning seega ei saa neid rahastada EAGGFi tagatisrahastust, EAGFist ega EAFRDst.
(5)
Tuleks märkida summad, mida ei kaeta EAGGFi tagatisrahastust, EAGFist ega EAFRDst. Need summad ei ole seotud kuludega, mis on tehtud 24 kuud enne seda, kui komisjon esitas liikmesriikidele kontrollimistulemuste kohta kirjaliku teatise.
(6)
Käesolevas otsuses osutatud juhtumite kohta saatis komisjon liikmesriikidele kokkuvõtliku aruande nende summade hinnangu kohta, mida ei rahastata, kuna need ei vasta Euroopa Liidu eeskirjadele.
(7)
Käesolev otsus ei mõjuta finantsjäreldusi, mida komisjon võib teha seda teemat käsitlevate 31. detsembri 2010. aasta seisuga pooleli olevate Euroopa Kohtu otsustele tuginedes,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
Euroopa Liidu rahastamine ei kata lisas loetletud kulutusi, mida liikmesriikide akrediteeritud makseasutused on deklareerinud EAGGFi tagatisrahastu, EAGFi või EAFRD raames, kuna kulutused ei vasta Euroopa Liidu eeskirjadele.
Artikkel 2
Käesolev otsus on adresseeritud Bulgaaria Vabariigile, Taani Kuningriigile, Saksamaa Liitvabariigile, Kreeka Vabariigile, Hispaania Kuningriigile, Prantsuse Vabariigile, Itaalia Vabariigile, Madalmaade Kuningriigile, Portugali Vabariigile, Rumeeniale ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigile.
Brüssel, 15. aprill 2011