ROZHODNUTÍ RADY 2011/137/SZBP
ze dne 28. února 2011
o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská unie dne 23. února 2011 vyjádřila hluboké znepokojení nad vývojem situace v Libyi. Unie důrazně odmítla násilí a použití síly vůči civilistům a odsoudila represe proti poklidným demonstrantům.
(2)
Unie opětovně vyzvala k bezodkladnému skoncování s násilím a k učinění kroků řešících legitimní požadavky obyvatel.
(3)
Dne 26. února 2011 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů (dále jen „Rada bezpečnosti“) rezoluci 1970 (dále jen „rezoluce RB OSN č. 1970 (2011)“), jejímž prostřednictvím byla zavedena omezující opatření vůči Libyi a vůči osobám a subjektům podílejícím se na závažných porušeních lidských práv v Libyi, mimo jiné na útocích vůči civilnímu obyvatelstvu a zařízení a na porušování mezinárodního práva.
(4)
Unie se vzhledem k vážnosti situace v Libyi domnívá, že je nezbytné přijmout další omezující opatření.
(5)
K provedení některých opatření je dále nezbytná další činnost Unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Zakazuje se přímý i nepřímý prodej, dodávka nebo převod zbraní a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému, jakož i vybavení, které může být použito k vnitřním represím, do Libye státními příslušníky členských států nebo z území či přes území členských států nebo za použití plavidel plujících pod vlajkou členských států či letadel těchto států, a to bez ohledu na to, zda výše uvedené věci pocházejí z území členských států či nikoli.
2. Zakazuje se:
a)
přímo či nepřímo poskytovat technickou pomoc, výcvik či jinou pomoc, včetně poskytování vyzbrojených žoldnéřů, v souvislosti s vojenskými činnostmi nebo s poskytováním, údržbou a užíváním věcí uvedených v odstavci 1 jakékoli fyzické či právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Libyi nebo pro použití v této zemi;
b)
přímo či nepřímo poskytovat finanční pomoc v souvislosti s vojenskými činnostmi nebo s poskytováním, údržbou a užíváním věcí uvedených v odstavci 1 jakékoli fyzické či právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Libyi nebo pro použití v této zemi;
c)
vědomě a úmyslně se účastnit činností, jejichž cílem nebo následkem je obcházení zákazů uvedených v písmenu a) nebo b).
Článek 2
1. Článek 1 se nevztahuje na:
a)
dodávka, prodej nebo převod nesmrtonosného vojenského vybavení nebo vybavení, které může být použito k vnitřním represím, určeného výhradně pro humanitární nebo ochranné účely;
b)
jiné dodávky, prodeje nebo převody zbraní a souvisejícího materiálu;
c)
poskytování technické pomoci, výcviku nebo jiné pomoci, včetně personálu, souvisejících s takovým vybavením;
d)
poskytování finanční pomoci související s takovým vybavením;
jak bylo případně předem schváleno výborem ustaveným podle odstavce 24 rezoluce RB OSN č. 1970 (2011) (dále jen „výbor“).
2. Článek 1 se nevztahuje na dodávku, prodej nebo převod ochranných oděvů, včetně neprůstřelných vest a vojenských přileb, dočasně vyvážených do Libye pracovníky OSN, pracovníky Evropské unie nebo jejích členských států, zástupci sdělovacích prostředků a pracovníky humanitárních a rozvojových organizací a doprovodným personálem pouze pro jejich osobní potřebu.
Článek 3
Zakazuje se nákup věcí uvedených v čl. 1 odst. 1 z Libye státními příslušníky členských států nebo za použití plavidel plujících pod vlajkou členských států nebo letadel těchto států bez ohledu na to, zda výše uvedené věci pocházejí z území Libye či nikoli.
Článek 4
1. Členské státy kontrolují ve shodě se svými vnitrostátními orgány a v souladu se svými právními předpisy a s mezinárodním právem, zejména mořským právem a příslušnými mezinárodními dohodami v oblasti civilního letectví, na svém území, včetně námořních přístavů a letišť, každý náklad směřující do Libye a pocházející z této země, jestliže na základě informací, jež mají k dispozici, existují oprávněné důvody se domnívat, že náklad obsahuje věci, jejichž dodávka, prodej, převod či vývoz jsou podle tohoto rozhodnutí zakázány.
2. Pokud členské státy objeví věci, jejichž dodávka, prodej, převod nebo vývoz jsou zakázány podle tohoto rozhodnutí, zajistí je a odstraní (například zničením, znehodnocením, uskladněním nebo převozem do státu, který není státem původu ani určení).
3. Členské státy v souladu se svými právními předpisy spolupracují na kontrolách a odstranění prováděných v souladu s odstavci 1 a 2.
4. Na letadla a plavidla přepravující náklad do Libye nebo z této země se vztahuje povinnost poskytnout před příjezdem a před odjezdem doplňující informace o veškerém zboží, které je přiváženo do některého členského státu nebo je z něj vyváženo.
Článek 5
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zamezení vstupu na jejich území nebo průjezdu přes ně:
a)
osobám uvedeným v příloze I rezoluce RB OSN č. 1970 (2011) a dalším osobám určeným Radou bezpečnosti nebo výborem v souladu s odstavcem 22 rezoluce RB OSN č. 1970 (2011), jak jsou uvedeny v příloze I;
b)
osobám, na něž se nevztahuje příloha I, zapojeným do vydávání rozkazů, dozoru nebo jiného způsobu vedení v souvislosti se závažnými porušeními lidských práv v Libyi nebo figurujícím jako spoluúčastníci takovéhoto jednání, včetně zapojení do plánování, velení, vydávání rozkazů nebo vedení útoků nebo včetně spoluúčasti na takovémto jednání, a to v rozporu s mezinárodním právem, včetně leteckých útoků vůči civilnímu obyvatelstvu a zařízení, nebo osob, jež jednají pro tyto osoby či jejich jménem nebo na jejich pokyn, jak jsou uvedeny v příloze II.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Ustanovení odst. 1 písm. a) se nepoužijí, stanoví-li výbor, že:
a)
cesta dotčené osoby je odůvodněná na základě humanitárních potřeb, včetně náboženských povinností; nebo
b)
výjimka by přispěla k cílům dosažení míru a národního smíření v Libyi a stability v regionu.
4. Ustanovení odst. 1 písm. a) se nepoužijí, pokud
a)
vstup na území nebo průjezd přes ně jsou nezbytné pro uskutečnění soudního řízení; nebo
b)
členský stát v jednotlivých případech stanoví, že tento vstup nebo průjezd je nezbytný k prosazování míru a stability v Libyi, a o tomto rozhodnutí do 48 hodin od přijetí informuje výbor.
5. Ustanovením odst. 1 písm. b) nejsou dotčeny případy, kdy je členský stát vázán povinností podle mezinárodního práva, zejména:
a)
jako hostitelská země mezinárodní mezivládní organizace,
b)
jako hostitelská země mezinárodní konference svolané OSN nebo konané pod její záštitou,
c)
podle mnohostranné dohody o výsadách a imunitách nebo
d)
podle smlouvy o smíru z roku 1929 (Lateránský pakt) uzavřené mezi Svatým stolcem (Vatikánským městským státem) a Itálií.
6. Odstavec 5 se vztahuje také na případy, kdy je členský stát hostitelskou zemí Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE).
7. Rada musí být řádně informována o všech případech, kdy členský stát udělí výjimku podle odstavce 5 nebo 6.
8. Členské státy mohou udělit výjimky z opatření uložených podle odst. 1 písm. b), pokud je cesta dotyčné osoby odůvodněna naléhavými humanitární potřebami nebo účastí na mezivládních zasedáních, včetně zasedání podporovaných Unií nebo zasedání, jejichž hostitelem je členský stát vykonávající předsednictví úřadu OBSE, je-li politický dialog veden tak, že přímo podporuje demokracii, lidská práva a právní stát v Libyi.
9. Členský stát, který si přeje udělit výjimky podle odstavce 8, tuto skutečnost písemně oznámí Radě. Výjimka se pokládá za udělenou, pokud jeden nebo více členů Rady nevznese písemně námitku do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení o navrhované výjimce. Pokud jeden nebo více členů Rady vznese námitku, může o udělení navrhované výjimky rozhodnout Rada kvalifikovanou většinou.
10. Pokud členský stát podle odstavců 5, 6 a 8 povolí osobám uvedeným v příloze vstup na své území nebo průjezd přes ně, je povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 6
1. Veškeré finanční prostředky, jiná finanční aktiva a hospodářské zdroje, jež jsou vlastněny nebo kontrolovány, a to přímo či nepřímo:
a)
osobami nebo subjekty uvedenými v příloze II rezoluce RB OSN č. 1970 (2011) a dalšími osobami a subjekty určenými Radou bezpečnosti nebo výborem v souladu s odstavcem 22 rezoluce RB OSN č. 1970 (2011), nebo osobami a subjekty jednajícími jménem těchto osob nebo na jejich pokyn, nebo subjekty, jež jsou jimi vlastněny nebo kontrolovány, uvedenými v příloze III;
b)
osobami a subjekty, na něž se nevztahuje příloha III, zapojenými do vydávání rozkazů, dozoru nebo jiného způsobu vedení v souvislosti se závažnými porušeními lidských práv v Libyi nebo figurujícími jako spoluúčastníci takovéhoto jednání, včetně zapojení do plánování, velení, vydávání rozkazů nebo vedení útoků nebo včetně spoluúčasti na takovémto jednání, a to v rozporu s mezinárodním právem, včetně leteckých útoků vůči civilnímu obyvatelstvu a zařízení, nebo osobami či subjekty, jež jednají jejich jménem nebo na jejich pokyn, nebo subjekty, jež jsou jimi vlastněny nebo kontrolovány, uvedenými v příloze IV,
se zmrazují.
2. Žádné finanční prostředky, jiná finanční aktiva nebo hospodářské zdroje se nezpřístupní fyzickým či právnickým osobám nebo subjektům uvedeným v odstavci 1, a to přímo ani nepřímo ani v jejich prospěch.
3. Výjimky lze učinit v případě finančních prostředků, finančních aktiv a hospodářských zdrojů, jež jsou:
a)
nezbytné pro úhradu základních výdajů, včetně plateb za potraviny, nájemné nebo splátek hypotéky, plateb za léčivé přípravky a lékařskou péči, daní, pojistného a poplatků za veřejné služby;
b)
určené výlučně k úhradě přiměřených honorářů za odborné výkony a k náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb v souladu s vnitrostátními právními předpisy; nebo
c)
určené výlučně k úhradě poplatků, v souladu s vnitrostátními právními předpisy, na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků, jiné finanční pomoci a hospodářských zdrojů,
poté, co dotyčný členský stát tam, kde je to vhodné, oznámí výboru úmysl umožnit přístup k takovým finančním prostředkům, dalším finančním aktivům nebo hospodářským zdrojům, a pokud výbor do pěti pracovních dnů od tohoto oznámení nevydá zamítavé rozhodnutí.
4. Výjimky lze učinit rovněž pro finanční prostředky a hospodářské zdroje, jež jsou:
a)
nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, po případném oznámení dotyčného členského státu zaslaném výboru a po schválení výborem; nebo
b)
předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí; v takovém případě mohou být finanční prostředky, jiná finanční aktiva a hospodářské zdroje použity k výdajům souvisejícím s tímto zástavním právem nebo rozhodnutím, pokud bylo toto zástavní právo zřízeno nebo rozhodnutí vydáno přede dnem přijetí rezoluce RB OSN č. 1970 (2011) a není ve prospěch osoby či subjektu uvedených v odstavci 1, a to po případném oznámení dotyčného členského státu zaslaném výboru.
5. Odstavec 1 nebrání určeným osobám nebo subjektům provést platbu vyplývající ze smlouvy, jež byla uzavřena dříve, než byly tyto osoby nebo subjekty zařazeny na seznam, za předpokladu, že příslušný členský státy určil, že tuto platbu přímo ani nepřímo neobdrží osoba nebo subjekt uvedené v odstavci 1, a to poté, co dotyčný členský stát tam, kde je to vhodné, oznámí výboru úmysl provést nebo obdržet takovéto platby nebo umožnit uvolnění zmrazených finančních prostředků, jiných finančních aktiv nebo hospodářských zdrojů za tímto účelem, a toto oznámení výboru učiní deset pracovních dní před přijetím příslušného rozhodnutí.
6. Odstavec 2 se nepoužije, jsou-li na zmrazené účty připsány:
a)
úroky nebo jiné výnosy splatné z těchto účtů; nebo
b)
platby splatné podle smluv, dohod nebo závazků, které vznikly před datem, od nějž se na tyto účty vztahují omezující opatření,
za předpokladu, že se na takové úroky, jiné výnosy a platby i nadále vztahuje odstavec 1.
Článek 7
Osobám nebo subjektům uvedeným v přílohách I, II, III nebo IV ani jakékoli jiné osobě nebo subjektu v Libyi, včetně libyjské vlády, ani jakékoli osobě nebo subjektu, která vznese nárok prostřednictvím této osoby nebo subjektu nebo v její či jeho prospěch, se nepřiznají žádné nároky, a to ani kompenzace nebo jiný nárok tohoto druhu, jako je nárok na započtení pohledávek nebo nárok v rámci záruky v souvislosti s jakoukoli smlouvou nebo transakcí, jejíž plnění bylo přímo či nepřímo, zcela či částečně dotčeno z důvodu opatření, o nichž bylo rozhodnuto podle rezoluce RB OSN č. 1970 (2011), včetně opatření Unie nebo kteréhokoli členského státu k provedení příslušných rozhodnutí Rady bezpečnosti nebo opatření stanovených tímto rozhodnutím nebo v souladu nebo spojitosti s nimi.
Článek 8
1. Rada provede změny příloh I a III na základě rozhodnutí přijatých Radou bezpečnosti nebo výborem.
2. Rada na návrh členských států nebo vysokého představitele Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku stanoví seznamy uvedené v přílohách II a IV a přijímá jejich změny.
Článek 9
1. Pokud Rada bezpečnosti nebo výbor zařadí na seznam určitou osobu nebo subjekt, Rada tuto osobu nebo subjekt zahrne do přílohy I nebo III.
2. Pokud Rada rozhodne, že se na určitou osobu nebo subjekt budou vztahovat opatření uvedená v čl. 5 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 1 písm. b), změní odpovídajícím způsobem přílohy II a IV.
3. Rada sdělí osobě či subjektu uvedené v odstavcích 1 a 2 své rozhodnutí, včetně důvodů zařazení na seznam, a to buď přímo, je-li známa adresa, nebo zveřejněním oznámení, a této osobě či subjektu umožní se k této záležitosti vyjádřit.
4. Jsou-li předloženy připomínky nebo nové podstatné důkazy, Rada své rozhodnutí přezkoumá a dotčenou osobu či subjekt o této skutečnosti informuje.
Článek 10
1. V přílohách I, II, III a IV jsou uvedeny důvody pro zařazení uvedených dotčených osob a subjektů na seznam, jak je stanovila Rada bezpečnosti nebo výbor s ohledem na přílohy I a III.
2. V přílohách I, II, III a IV jsou rovněž uvedeny informace nezbytné k identifikaci dotčených osob nebo subjektů, poskytnuté Radou bezpečnosti nebo výborem s ohledem na přílohy I a III, pokud jsou tyto informace k dispozici. Pokud jde o osoby, mohou tyto informace zahrnovat jména, včetně přezdívek, datum a místo narození, státní příslušnost, číslo pasu a číslo průkazu totožnosti, pohlaví, adresu, je-li známa, a funkci nebo povolání. Pokud jde o subjekty, mohou tyto informace zahrnovat názvy, místo a datum registrace, registrační číslo a místo podnikání. Přílohy I a III rovněž zahrnují datum určení Radou bezpečnosti nebo výborem.
Článek 11
Pro dosažení co největšího účinku opatření stanovených v tomto rozhodnutí podporuje Unie třetí země v přijímání obdobných omezujících opatření.
Článek 12
1. Toto rozhodnutí se odpovídajícím způsobem přezkoumá, změní nebo zruší, zejména s ohledem na příslušná rozhodnutí Rady bezpečnosti.
2. Opatření podle čl. 5 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 1 písm. b) jsou pravidelně a nejméně každých dvanáct měsíců přezkoumávána. Tato opatření přestávají pro dotčené osoby a subjekty platit, pokud Rada postupem podle čl. 8 odst. 2 stanoví, že již nejsou splněny podmínky pro jejich použití.
Článek 13
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
V Bruselu dne 28. února 2011.
NÕUKOGU OTSUS 2011/137/ÜVJP,
28. veebruar 2011,
piiravate meetmete kohta seoses olukorraga Liibüas
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu lepingut, eriti selle artiklit 29,
ning arvestades järgmist:
(1)
Euroopa Liit väljendas 23. veebruaril 2011 sügavat muret Liibüas areneva olukorra pärast. EL mõistis teravalt hukka vägivalla ja jõu kasutamise tsiviilisikute vastu ning taunis rahumeelsete meeleavalduste mahasurumist.
(2)
EL kordas taas oma üleskutset lõpetada koheselt jõu kasutamine ning astuda samme elanikkonna õiguspäraste nõudmiste käsitlemiseks.
(3)
ÜRO Julgeolekunõukogu („Julgeolekunõukogu”) võttis 26. veebruaril 2011 vastu resolutsiooni 1970 („ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 1970 (2011)”), millega kehtestati piiravad meetmed Liibüa vastu ning nende isikute ja üksuste vastu, kes on seotud tõsiste inimõiguste rikkumistega Liibüas, sealhulgas on rahvusvahelist õigust rikkudes osalenud rünnakutes tsiviilisikute ja -rajatiste vastu.
(4)
Arvestades Liibüas valitseva olukorra tõsidust, peab EL vajalikuks kehtestada täiendavaid piiravaid meetmeid.
(5)
Lisaks sellele on teatavate meetmete rakendamiseks vaja täiendavaid liidu meetmeid,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
Artikkel 1
1. Keelatakse relvade ja igasuguste nendega seotud materjalide, sealhulgas tulirelvade ja laskemoona, sõjaväeveokite ja -seadmete, poolsõjalise varustuse ja eespool nimetatuile ettenähtud varuosade, samuti vahendite, mida võidakse kasutada siserepressioonideks, otsene või kaudne tarnimine, müümine või üleandmine Liibüale liikmesriikide kodanike poolt või liikmesriikide territooriumilt, liikmesriikide territooriumide kaudu või liikmesriikide lipu all sõitvate laevade või liikmesriikides registreeritud õhusõidukite abil, olenemata sellest, kas need tooted on pärit liikmesriikide territooriumilt või mitte.
2. Keelatud on:
a)
otseselt või kaudselt pakkuda füüsilisele või juriidilisele isikule, üksusele või organile Liibüas või kasutamiseks Liibüas tehnilist abi, väljaõpet või muud abi, sealhulgas relvastatud palgasõdurite abi seoses sõjalise tegevusega või lõikes 1 nimetatud toodetega varustamise, nende hoolduse ja kasutamisega;
b)
otseselt või kaudselt pakkuda füüsilisele või juriidilisele isikule, üksusele või organile Liibüas või kasutamiseks Liibüas rahalist abi seoses sõjalise tegevusega või lõikes 1 nimetatud toodetega varustamise, nende hoolduse ja kasutamisega;
c)
osaleda teadlikult ja tahtlikult tegevuses, mille eesmärk või tagajärg on kõrvale hoida punktides a või b nimetatud keeldudest.
Artikkel 2
1. Artiklit 1 ei kohaldata järgmise suhtes:
a)
üksnes humanitaar- või kaitseotstarbeks ette nähtud mittesurmava sõjavarustuse, mida võidakse kasutada siserepressioonideks, tarnimine, müümine või üleandmine;
b)
muu relvade ja igasuguste nendega seotud materjalide tarnimine, müümine või üleandmine;
c)
sellise varustusega seotud tehnilise abi, väljaõppe või muu abi pakkumine, sealhulgas töötajatega varustamine;
d)
sellise varustusega seotud rahalise abi andmine;
nagu ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1970 (2011) punktis 24 loodud komitee on eelnevalt vajaduse korral heaks kiitnud.
2. Artiklit 1 ei kohaldata sellise kaitseriietuse, sealhulgas kuulivestide ja sõdurikiivrite tarnimise, müümise ja üleandmise suhtes, mida ajutiselt ekspordivad Liibüasse ÜRO töötajad, Euroopa Liidu või selle liikmesriikide töötajad, meedia esindajad, humanitaar- ja arenguabitöötajad ning nendega seotud töötajad üksnes oma isiklikuks kasutamiseks.
Artikkel 3
Keelatud on liikmesriikide kodanike poolt või liikmesriikide lipu all sõitvaid laevu või õhusõidukeid kasutades hankida Liibüast artiklis 1 osutatud esemeid, olenemata sellest, kas need on pärit Liibüa territooriumilt või mitte.
Artikkel 4
1. Liikmesriigid kontrollivad kooskõlas oma riiklike asutuste ja õigusnormidega ning vastavalt rahvusvahelisele õigusele, eelkõige vastavalt mereõigusele ja asjakohastele rahvusvahelistele tsiviillennunduskokkulepetele, oma territooriumil, sealhulgas oma lennujaamades ja sadamates kõiki Liibüasse suunduvaid ja sealt saabuvaid veoseid, kui neil on teavet, mis annab põhjendatud aluse arvata, et veos sisaldab esemeid, mille tarnimine, müük, üleandmine või eksport on käesoleva otsuse alusel keelatud.
2. Avastamise korral peavad liikmesriigid kinni ja kõrvaldavad esemed (näiteks hävitavad, muudavad kasutamiskõlbmatuks, ladustavad või edastavad kõrvaldamiseks muusse riiki kui esemete päritolu- või sihtriik), mille tarnimine, müük, üleandmine või eksport on käesoleva otsuse alusel keelatud.
3. Lõigete 1 ja 2 alusel läbiviidavate kontrollide ja kõrvaldamiste puhul teevad liikmesriigid kooskõlas oma siseriiklike õigusaktidega koostööd.
4. Liibüasse suunduvaid ja sealt saabuvaid veoseid vedavatelt õhusõidukitelt ja laevadelt nõutakse täiendavat saabumis- ja lahkumiseelset teavet kõikide liikmesriiki toodavate ja sealt väljaviidavate kaupade kohta.
Artikkel 5
1. Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid, et järgmised isikud ei siseneks nende territooriumile ega läbiks nende territooriumi:
a)
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1970 (2011) I lisas loetletud isikud ning ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1970 (2011) punkti 22 kohaselt ÜRO Julgeolekunõukogu või komitee poolt määratud täiendavad isikud, nagu on loetletud I lisas;
b)
isikud, kes ei ole kantud I lisasse, kuid kes on seotud või osalevad Liibüas isikute vastu suunatud tõsiste inimõiguste rikkumiste korraldamise, kontrollimise või juhtimisega, sealhulgas on seotud rahvusvahelist õigust rikkudes tsiviilisikute ja -rajatiste vastu suunatud rünnakute, sealhulgas õhurünnakute kavandamise, juhtimise, korraldamise või läbiviimisega või osalevad nende kavandamises, juhtimises, korraldamises või läbiviimises, või tegutsevad nende isikute huvides või nimel või juhtimisel, nagu on loetletud II lisas.
2. Lõige 1 ei kohusta liikmesriiki keelama oma kodanike sisenemist oma territooriumile.
3. Lõike 1 punkti a ei kohaldata, kui komitee otsustab, et:
a)
reisimine on õigustatud seoses humanitaarvajadustega, sealhulgas usuliste kohustustega, või
b)
erandi tegemine edendaks rahu ja rahvuslikku leppimist Liibüas ning piirkonna stabiilsust;
4. Lõike 1 punkti a ei kohaldata, kui:
a)
territooriumile sisenemine või selle läbimine on vajalik kohtumenetluse läbiviimiseks või
b)
liikmesriik otsustab üksikjuhtumipõhiselt, et territooriumile sisenemine või selle läbimine on vajalik rahu ja stabiilsuse edendamiseks Liibüas, ning liikmesriik teavitab sellest seejärel komiteed neljakümne kaheksa tunni jooksul pärast sellise otsuse tegemist.
5. Lõike 1 punkt b ei mõjuta neid juhtumeid, kui liikmesriiki seob rahvusvahelisest õigusest tulenev kohustus, nimelt:
a)
rahvusvahelise valitsustevahelise organisatsiooni võõrustajariigina;
b)
ÜRO poolt kokku kutsutud või selle egiidi all toimuva rahvusvahelise konverentsi võõrustajariigina;
c)
privileege ja immuniteete kehtestavast mitmepoolsest lepingust tulenevalt või
d)
Püha Tooli (Vatikani linnriik) ja Itaalia vahel 1929. aastal sõlmitud lepingust (Lateraani pakt) tulenevalt.
6. Lõiget 5 kohaldatakse ka juhtudel, kui liikmesriik on Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) võõrustajariik.
7. Nõukogu tuleb nõuetekohaselt teavitada kõigist liikmesriigi poolt lõigete 5 või 6 kohaselt tehtud eranditest.
8. Liikmesriik võib lubada erandeid lõike 1 punkti b alusel kehtestatud meetmetest, kui reisimine on õigustatud seoses kiireloomuliste humanitaarvajaduste või valitsustevahelistel kohtumistel osalemisega, sealhulgas liidu korraldatud või OSCE eesistujaks oleva liikmesriigi võõrustatavad kohtumised, kus toimub poliitiline dialoog, mis otseselt edendab demokraatiat, inimõigusi ja õigusriiki Liibüas.
9. Liikmesriik, kes soovib teha lõikes 8 osutatud erandeid, teatab sellest nõukogule kirjalikult. Erand loetakse jõustunuks, välja arvatud juhul, kui üks või mitu nõukogu liiget esitab kirjaliku vastuväite kahe tööpäeva jooksul alates kavandatavat erandit käsitleva teatise saamisest. Juhul, kui üks või mitu nõukogu liiget esitavad vastuväite, võib nõukogu otsustada kavandatud erandi tegemise kvalifitseeritud häälteenamuse alusel.
10. Kui liikmesriik lubab lõigete 5, 6 ja 8 alusel lisas loetletud isikute sisenemise oma territooriumile või selle läbimise, kehtib luba ainult selleks, milleks see on antud, ja asjaomaste isikute suhtes.
Artikkel 6
1. Külmutatakse kõik rahalised vahendid ja majandusressursid, mis otseselt või kaudselt kuuluvad järgmistele isikutele või on selliste isikute kontrolli all:
a)
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1970 (2011) II lisas loetletud isikud ja üksused ning ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1970 (2011) punkti 22 kohaselt ÜRO Julgeolekunõukogu või komitee poolt määratud täiendavad isikud või üksused; isikud või üksused, kes tegutsevad nende nimel või juhtimisel, või nende isikute omandis või kontrolli all olevad üksused, nagu on loetletud III lisas;
b)
isikud või üksused, kes ei ole kantud III lisasse ja kes on seotud või osalevad Liibüas isikute vastu suunatud tõsiste inimõiguste rikkumise korraldamise, kontrollimise või juhtimisega, sealhulgas on seotud rahvusvahelist õigust rikkudes tsiviilisikute ja -rajatiste vastu suunatud rünnakute, sealhulgas õhurünnakute kavandamise, juhtimise, korraldamise või läbiviimisega või osalevad nende kavandamises, juhtimises, korraldamises või läbiviimises; isikud või üksused, kes tegutsevad nende nimel või juhtimisel, või nende isikute omandis või kontrolli all olevad üksused, nagu on loetletud IV lisas.
2. Rahalisi vahendeid, muid finantsvarasid ega majandusressursse ei anta otseselt ega kaudselt lõikes 1 osutatud füüsiliste või juriidiliste isikute ega üksuste käsutusse ega nende toetamiseks.
3. Erandeid võib teha rahaliste vahendite, finantsvarade ja majandusressursside osas, mis on:
a)
vajalikud põhivajaduste rahuldamiseks tehtavate kulutuste katteks, nagu tasumine toiduainete eest, üüri või hüpoteegi, ravimite ja ravikulude tasumine, maksud, kindlustusmaksed ning tasu kommunaalteenuste eest;
b)
ette nähtud üksnes õigusabiteenuste osutamisega seotud töötasude maksmiseks mõistlikus ulatuses ja nendest teenustest tulenevate kulude hüvitamiseks kooskõlas oma siseriiklike õigusaktidega või
c)
ette nähtud üksnes siseriiklike õigusaktidega kooskõlas olevate tasude ja teenustasude maksmiseks, sealhulgas tasud külmutatud rahaliste vahendite, muude finantsvarade ja majandusressursside tavapärase haldamise või säilitamise eest,
pärast asjaomase liikmesriigi poolt komiteele teatatud kavatsusest lubada vajaduse korral juurdepääs neile rahalistele vahenditele, finantsvaradele ja majandusressurssidele ning kui komitee ei ole viie tööpäeva jooksul pärast sellist teatamist teinud negatiivset otsust.
4. Erandeid võib samuti teha rahaliste vahendite ja majandusressursside puhul, mis on:
a)
vajalikud erakorraliste kulutuste katteks, tingimusel et asjaomane liikmesriik on oma kavatsuse komiteele vajaduse korral teatavaks teinud ja komitee on selle heaks kiitnud;
b)
kohtu, haldusorgani või vahekohtu antud pandiõiguse või viimaste tehtud otsuse esemeks, millisel juhul võib rahalisi vahendeid, muid finantsvarasid ja majandusressursse kasutada sellise pandiõiguse või otsuse täitmiseks tingimusel, et selline otsus võeti vastu või pandiõigus tekkis enne ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1970 (2011) vastuvõtmise kuupäeva ja lõikes 1 osutatud isik või üksus ei saa sellest kasu ning asjaomane liikmesriik on sellest komiteed vajaduse korral teavitanud;
5. Lõige 1 takista määratud isikul või üksusel teha tasumisele kuuluvaid makseid sellise lepingu kohaselt, mis sõlmiti enne asjaomase isiku või üksuse nimekirja kandmist, tingimusel et asjaomane liikmesriik on kindlaks teinud, et lõikes 1 osutatud isik või üksus ei ole makset otse või kaudselt kätte saanud, ning, kui see on asjakohane, kui asjaomane liikmesriik on komiteele teatanud kavatsusest lubada juurdepääs neile rahalistele vahenditele, muudele finantsvaradele ja majandusressurssidele ning kui komitee ei ole viie tööpäeva jooksul pärast sellist teatamist teinud negatiivset otsust.
6. Lõiget 2 ei kohaldata külmutatud kontodele kantud järgmiste summade suhtes:
a)
nendelt kontodelt tasumisele kuuluvad intressid või muud tulud või
b)
maksed lepingute, kokkulepete või kohustuste kohaselt, mis tekkisid enne kuupäeva, mil nende kontode suhtes hakati kohaldama piiravaid meetmeid,
tingimusel et selliste intresside, muude tulude ja maksete suhtes kohaldatakse jätkuvalt lõiget 1.
Artikkel 7
I, II, III või IV lisas nimetatud määratud isikutele või üksustele või mis tahes teistele isikutele või üksustele Liibüas, sealhulgas Liibüa valitsusele, või mis tahes isikule või üksusele, kes esitab nõude sellise isiku või üksuse kaudu või sellise isiku või üksuse kasuks, ei anta hüvitist ega hüvitata muud sellist liiki nõuet nagu näiteks nõue tasaarvestamise või tagatise kohta, kui nõue on seotud lepingu või tehinguga, mille täitmist on otse või kaudselt, tervikuna või osaliselt mõjutanud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1970 (2011) kohased meetmed, sealhulgas liidu või selle liikmesriigi meetmed, mis on kooskõlas vastavate Julgeolekunõukogu otsustega või nõutavad nende alusel või on seotud nende rakendamisega, ja käesolevas otsuses käsitletavad meetmed.
Artikkel 8
1. Nõukogu rakendab I ja III lisa muudatusi ÜRO Julgeolekunõukogu või komitee otsuste alusel.
2. Nõukogu, toimides liikmesriigi või liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ettepaneku alusel, koostab II ja IV lisas esitatud loetelud ning võtab vastu nende muudatused.
Artikkel 9
1. Kui Julgeolekunõukogu või komitee kannab loetellu mõne isiku või üksuse, lisab nõukogu kõnealuse isiku või üksuse I või III lisasse.
2. Kui nõukogu otsustab isiku või üksuse suhtes kohaldada artikli 5 lõike 1 punktis b ja artikli 6 lõike 1 punktis b osutatud meetmeid, muudab ta vastavalt II või IV lisa.
3. Nõukogu edastab oma otsuse ja loetellu kandmise põhjused lõikes 1 või 2 osutatud isikule või üksusele kas otse, juhul kui aadress on teada, või teatise avaldamise kaudu, ning annab asjaomasele isikule või üksusele võimaluse esitada oma märkused.
4. Kui on esitatud märkusi või olulisi uusi tõendeid, vaatab nõukogu oma otsuse läbi ning teavitab sellest asjaomast isikut või üksust.
Artikkel 10
1. I, II, III ja IV lisas on esitatud loetellu kantud isikute ja üksuste loetellu kandmise põhjused, mille Julgeolekunõukogu või komitee on esitanud seoses I ja III lisaga.
2. I, II, III ja IV lisas on võimalusel esitatud ka olemasolev asjaomaste isikute või üksuste kindlakstegemiseks vajalik teave, mille Julgeolekunõukogu või komitee on esitanud seoses I ja III lisaga. Füüsiliste isikute puhul võib selline teave sisaldada nime, sealhulgas varjunime, sünniaega ja -kohta, kodakondsust, ID-kaardi ja passi numbrit, sugu, aadressi, kui see on teada, ning positsiooni või ametit. Üksuste puhul võib selline teave sisaldada nime, registreerimise kohta ja kuupäeva, äriregistri numbrit ja äritegevuse kohta. Samuti kantakse I ja III lisasse ÜRO Julgeolekunõukogu või komitee poolt loetellu kandmise kuupäev.
Artikkel 11
Käesoleva otsusega kehtestatud meetmete võimalikult suure mõju tagamiseks julgustab liit kolmandaid riike võtma samasuguseid piiravaid meetmeid.
Artikkel 12
1. Käesolev otsus vaadatakse läbi, seda muudetakse või see tunnistatakse kehtetuks vastavalt vajadusele, kuid eelkõige Julgeolekunõukogu asjakohaste otsuste alusel.
2. Artikli 5 lõike 1 punktis b ja artikli 6 lõike 1 punktis b osutatud meetmed vaadatakse korrapäraste ajavahemike järel läbi ning seda tehakse vähemalt iga 12 kuu möödumisel. Meetmed kaotavad asjaomaste isikute ja üksuste suhtes kehtivuse, kui nõukogu teeb artikli 8 lõikes 2 osutatud korra kohaselt kindlaks, et meetmete kohaldamise tingimusi enam ei esine.
Artikkel 13
Käesolev otsus jõustub selle vastuvõtmise kuupäeval.
Brüssel, 28. veebruar 2011