NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 765/2012
ze dne 13. června 2012,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dne 28. července 2011 přijal orgán Světové obchodní organizace (WTO) pro řešení sporů zprávu odvolacího orgánu a zprávu skupiny odborníků ve znění zprávy odvolacího orgánu (dále jen „zprávy“) ve věci „Evropská společenství - konečná antidumpingová opatření uložená na některé spojovací prostředky ze železa nebo oceli pocházející z Číny“ (2).
(2)
Ve zprávách bylo mimo jiné shledáno, že čl. 9 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (3) (dále jen „základní antidumpingové nařízení“), je v rozporu s čl. 6 odst. 10, čl. 9 odst. 2 a čl. 18 odst. 4 antidumpingové dohody WTO a s čl. XVI odst. 4 Dohody o WTO. Ustanovení čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení stanoví, že jednotliví vyvážející výrobci v zemích bez tržního hospodářství, kterým nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního antidumpingového nařízení, budou podléhat celostátní celní sazbě, pokud tito vývozci nemohou prokázat, že splňují podmínky pro individuální zacházení stanovené v čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení.
(3)
Odvolací orgán shledal, že čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení stanoví domněnku, že vyvážející výrobci působící v zemích bez tržního hospodářství nemají nárok na individuální zacházení a aby byli pro takové zacházení způsobilí, musejí prokázat, že splňují kritéria zkoušky pro individuální zacházení. Podle odvolacího orgánu není pro takovou domněnku v příslušných dohodách WTO stanoven žádný právní základ.
(4)
Odvolací orgán však vyjasnil, že při stanovení jediného dumpingového rozpětí a jediného antidumpingového cla pro několik vývozců bude soulad takového stanovení s čl. 6 odst. 10 a čl. 9 odst. 2 antidumpingové dohody WTO záviset na situacích, které by naznačovaly, že dva nebo více vývozců, ač právně odlišných, jsou v takovém vztahu, že by měli být považováni za jediný subjekt. Takové situace mohou zahrnovat: i) existenci podnikových a strukturálních vazeb mezi vývozci, například společná kontrola, vlastnictví a řízení; ii) existenci podnikových a strukturálních vazeb mezi státem a vývozci, například společná kontrola, vlastnictví a řízení; a iii) kontrolu nebo podstatný vliv státu, pokud jde o stanovování cen a produkci. V tomto ohledu by se podmínky v navrhovaných změnách čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení, které odrážejí tyto situace, měly chápat s ohledem na vysvětlení odvolacího orgánu, aniž jsou dotčeny podmínky stejného nebo podobného znění v jiných ustanoveních základního antidumpingového nařízení.
(5)
Dne 18. srpna 2011 informovala Unie orgán WTO pro řešení sporů o tom, že zamýšlí provést doporučení a rozhodnutí uvedeného orgánu v tomto sporu způsobem, který respektuje její povinnosti v rámci WTO.
(6)
Za tímto účelem je nezbytné změnit ustanovení čl. 9 odst. 5 základního antidumpingového nařízení,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 9 nařízení (ES) č. 1225/2009 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
„5. Antidumpingové clo se uloží vždy v přiměřené výši bez diskriminace na dovoz výrobků nezávisle na jejich původu, pokud bylo zjištěno, že je dumpingový a způsobuje újmu, s výjimkou dovozu krytého závazky podle tohoto nařízení.
V nařízení o uložení antidumpingových opatření se clo stanoví pro každého dodavatele nebo není-li to proveditelné, pro danou dodavatelskou zemi. Dodavatelé, kteří jsou právně odlišní od ostatních dodavatelů nebo právně odlišní od dotyčného státu, však mohou být pro účely stanovení cla považováni za jediný subjekt. V případě použití tohoto pododstavce může být přihlédnuto k takovým faktorům, jako je existence strukturálních a podnikových vazeb mezi dodavateli a státem nebo mezi dodavateli navzájem, kontrola nebo podstatný vliv státu, pokud jde o stanovování cen a produkci, nebo hospodářská struktura dodavatelské země.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na všechna šetření zahájená podle nařízení (ES) č. 1225/2009 po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 13. června 2012.
EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 765/2012,
13. juuni 2012,
millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed
EUROOPA PARLAMENT JA EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artikli 207 lõiget 2,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
olles edastanud seadusandliku akti eelnõu liikmesriikide parlamentidele,
toimides seadusandliku tavamenetluse kohaselt (1)
ning arvestades järgmist:
(1)
28. juulil 2011 kiitis Maailma Kaubandusorganisatsiooni (edaspidi „WTO”) vaidluste lahendamise organ (edaspidi „VLO”) heaks apellatsioonikogu ettekande ja vaekogu ettekande, mida oli muudetud apellatsioonikogu ettekandega (edaspidi „ettekanded”), vaidluse Euroopa ühendused - lõplikud dumpinguvastased meetmed Hiina Rahvavabariigist pärit teatavate rauast või terasest kinnitusdetailide suhtes (2).
(2)
Ettekannetes järeldati muu hulgas, et nõukogu 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (3) („dumpinguvastane algmäärus”) artikli 9 lõige 5 ei olnud kooskõlas WTO dumpinguvastase lepingu artiklitega 6.10, 9.2 ja 18.4 ning WTO lepingu artikliga XVI:4. Dumpinguvastase algmääruse artikli 9 lõikega 5 on ette nähtud, et mitteturumajanduslike riikide eksportivate tootjate suhtes, kellele ei ole võimaldatud turumajanduslikku kohtlemist vastavalt algmääruse artikli 2 lõike 7 punktile c, kehtib üleriigiline tollimaksumäär, välja arvatud juhul, kui kõnealused eksportijad suudavad tõendada, et nende tegevus vastab individuaalse kohtlemise tingimustele, mis on sätestatud dumpinguvastase algmääruse artikli 9 lõikes 5.
(3)
Apellatsioonikogu leidis, et dumpinguvastase algmääruse artikli 9 lõike 5 kohaselt võib eeldada, et mitteturumajanduslikes riikides tegutsevatel eksportivatel tootjatel ei ole õigust individuaalsele kohtlemisele ning et individuaalseks kohtlemiseks kvalifitseeruda, peavad nad tõendama, et vastavad individuaalse kohtlemise testi tingimustele. Apellatsioonikogu sõnul ei ole sellisele eeldusele WTO asjaomastes lepingutes õiguslikku alust sätestatud.
(4)
Apellatsioonikogu selgitas samas, et määrates kindlaks paljude eksportijate jaoks ühesuguse dumpingumarginaali ja ühesuguse dumpinguvastase tollimaksu, sõltub selle kooskõla WTO dumpinguvastase lepingu artiklitega 6.10 ja 9.2 asjaoludest, mis annavad alust arvata, et kahe või enama eksportija (ehkki õiguslikult eraldiseisvate) omavaheline suhe on selline, et neid tuleks käsitada ühe üksusena. Selliste asjaolude hulka võib arvata: i) eksportijatevahelised struktuurilised või ärisidemed, näiteks ühine kontroll, kapitaliosalus ja juhtimine; ii) riigi ja eksportijate vahelised struktuurilised või ärisidemed, näiteks ühine kontroll, kapitaliosalus ja juhtimine; ning iii) riigipoolne hindade ja tootmismahtude kontroll või nende olulisel määral mõjutamine. Sellega seoses tuleks kõnealuseid olukordi kajastavate dumpinguvastase algmääruse artikli 9 lõikes 5 kavandatavate muudatuste tingimusi tõlgendada apellatsioonikogu selgitustele vastavalt, piiramata selliste tingimuste kohaldamist, mille puhul on dumpinguvastase algmääruse muudes sätetes kasutatud samasugust või sarnast sõnastust.
(5)
18. augustil 2011 teavitas liit VLOd kavatsusest rakendada kõnealuse vaidluse puhul VLO soovitusi ja otsuseid sellisel viisil, millega täidetakse WTO pandud kohustusi.
(6)
Seetõttu on vaja muuta dumpinguvastase algmääruse artikli 9 lõike 5 sätteid,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
Määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 9 lõige 5 asendatakse järgmisega:
„5. Dumpinguvastane tollimaks kehtestatakse igal üksikjuhul asjakohases ulatuses diskrimineerimisvabal alusel sellise toote impordi suhtes kõigist allikatest, mille puhul on tuvastatud dumping, mis põhjustab kahju, välja arvatud import neist allikatest, millel on käesoleva määruse tingimuste kohaselt aktsepteeritud kohustused.
Dumpinguvastaseid meetmeid kehtestavas määruses täpsustatakse tollimaks iga asjaomase tarnija jaoks või, kui see on raskendatud, siis iga asjaomase tarniva riigi jaoks. Teistest eksportivatest tootjatest või riigist õiguslikult eraldiseisvaid eksportivaid tootjaid võib tollimaksu täpsustamise eesmärgil käsitada siiski ühe üksusena. Käesoleva lõigu kohaldamisel võib arvesse võtta niisuguseid tegureid nagu tarnijate ja riigi vaheliste või tarnijatevaheliste struktuuriliste või ärisidemete olemasolu, riigipoolne hindade ja tootmismahtude kontroll või nende olulisel määral mõjutamine või tarniva riigi majanduslik struktuur.”
Artikkel 2
Käesolev määrus jõustub kolmandal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Pärast selle jõustumist kohaldatakse määrust kõikide määruse (EÜ) nr 1225/2009 kohaselt algatatud uurimiste suhtes.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Strasbourg, 13. juuni 2012