PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1138/2011
ze dne 8. listopadu 2011
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Nařízením (EU) č. 446/2011 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila Komise prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí (dále jen „mastné alkoholy“) pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (dále jen „dotčené země“).
(2)
Řízení bylo zahájeno oznámením o zahájení řízení (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) zveřejněným dne 13. srpna 2010 (3) na základě podnětu, který dne 30. června 2010 podali dva výrobci v Unii, Cognis GmbH (Cognis) a Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Sasol) (společně dále jen „žadatelé“). Tyto dvě společnosti představují podstatnou část, v tomto případě více než 25 % celkové výroby výrobku, který je předmětem šetření, v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 9. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, období šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2009 do 30. června 2010 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2007 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímních antidumpingových opatření (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Strany, které o to požádaly, dostaly možnost slyšení.
(5)
Komise nadále shromažďovala a ověřovala veškeré informace, jež považovala za nezbytné pro konečná zjištění.
(6)
Všechny strany byly následně informovány o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie a s konečnou platností vybrat částky zajištěné prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla přiznána lhůta, v níž mohly k těmto poskytnutým konečným informacím vznést připomínky.
(7)
Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly zváženy a ve vhodných případech zohledněny.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(8)
Jak je uvedeno v 10. a 11. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem jsou nasycené mastné alkoholy s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsi převážně obsahující kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, pocházející z Indie, Indonésie a Malajsie, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00.
(9)
Poté, co byla uložena prozatímní opatření, některé strany namítly, že vymezení dotčeného výrobku není jednoznačné. Tyto strany tvrdily, že podle oznámení o zahájení řízení patří do rozsahu výrobků pouze lineární mastné alkoholy, nikoli tedy mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery nebo rozvětvené mastné alkoholy. Další strany uvedly, že nemá smysl vylučovat mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery vyrobené prostřednictvím oxo procesu, protože mají na trhu stejné využití jako lineární mastné alkoholy a představují pro ně konkurenci.
(10)
Bylo stanoveno, že všechny druhy mastných alkoholů, které jsou předmětem tohoto šetření, jak je uvedeno v 8. bodu odůvodnění, mají navzdory možným rozdílům z hlediska suroviny použité pro výrobu nebo rozdílům výrobního procesu stejné nebo velmi podobné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a jsou používány ke stejným účelům. Možné odchylky dotčeného výrobku nemění jeho základní vymezení, jeho vlastnosti nebo způsob, jak jej vnímají různé strany.
(11)
Prozatímní rozhodnutí uvedené v oznámení o zahájení řízení o vyloučení mastných alkoholů obsahujících rozvětvené isomery z rozsahu výrobků a o vyloučení výroby rozvětvených mastných alkoholů těchto společností z vymezení výroby v Unii (včetně těch společností, které vyrábějí mastné alkoholy na základě oxo procesu) by proto mělo být zachováno. Jelikož ohledně dotčeného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 10. a 11. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Obdobný výrobek
(12)
Připomíná se, že ve 13. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo s prozatímní platností rozhodnuto, že lineární mastné alkoholy a rozvětvené mastné alkoholy nejsou obdobnými výrobky, a že tedy údaje týkající se výrobců, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, by měly být z analýzy újmy vyloučeny.
(13)
Jelikož ohledně obdobného výrobku nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 12. a 13. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Indie
1.1 Běžná hodnota
(14)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 14. až 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.2 Vývozní cena
(15)
Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 19. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.3 Srovnání
(16)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svá tvrzení, že by se při výpočtu dumpingového rozpětí nemělo přihlížet k jejich prodeji, který se v období šetření uskutečnil pro jednoho z původních žadatelů v Unii (viz 22. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Tyto společnosti odůvodnily své tvrzení na základě skutečnosti, že článek 9.1 Antidumpingové dohody WTO stanoví, že výše ukládaného cla má představovat úplné dumpingové rozpětí nebo méně. Indičtí vyvážející výrobci také zmiňovali článek 2.4 Antidumpingové dohody WTO, podle kterého by mělo být učiněno spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Na tomto základě tvrdili, že žadatel s nimi v době, kdy připravoval podání podnětu, vyjednal nákup značného množství výrobků za velmi nízké ceny, a že tedy ceny těchto operací nebyly stanoveny spravedlivě a z toho důvodu by tyto operace neměly být zahrnuty do výpočtu dumpingu.
(17)
Za prvé by mělo být poznamenáno, že skutečnost, že Antidumpingová dohoda WTO stanoví možnost uložit clo, které je nižší než úplné dumpingové rozpětí, nezakládá povinnost tak učinit. Ustanovení čl. 9 odst. 4 základního nařízení pouze ukládají povinnost omezit antidumpingové clo na úroveň, která postačuje k odstranění způsobené újmy. Navíc nebyly předloženy žádné důkazy o tom, že by strany ceny nevyjednaly svobodně. Zkoumáním celkových nákupů uvedeného žadatele bylo také zjištěno, že ceny vyjednané těmito dvěma indickými vyvážejícími výrobci odpovídaly dohodnutým cenám nákupu srovnatelných výrobků uvedeného žadatele od jiných dodavatelů. Navíc bylo zjištěno, že žadatel dovážel dotyčný výrobek od indických vyvážejících výrobců mnoho let, a ne jen v průběhu OŠ. Jeden vyvážející výrobce dále uvedl v ústním slyšení, jemuž předsedal úředník pro slyšení, že jejich ceny pro dotčeného žadatele byly strukturálně nižší než ceny účtované jiným zákazníkům. Závěrem, neexistují žádné důkazy o tom, že by ceny nebyly stanoveny spravedlivě pouze kvůli tomu, že kupujícím byl žadatel, a potvrzuje se odmítnutí tvrzení.
(18)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací oba indičtí vyvážející výrobci zopakovali svůj požadavek na úpravu měnového přepočtu podle čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a tvrdili, že od listopadu 2009 docházelo k trvalému zhodnocování indické rupie (INR) oproti euru (EUR), což má rušivý účinek na výpočet dumpingu (viz 23. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Oba vyvážející výrobci přiznali, že jejich prodejní ceny byly v druhé polovině období šetření vyšší než prodejní ceny v první polovině tohoto období, ale tvrdili, že tento trend byl způsoben výhradně zvýšením nákladů na suroviny a obecným zlepšením podmínek na trhu po skončení hospodářské krize a že nebyl odrazem zhodnocování indické rupie oproti euru. Tyto společnosti navíc tvrdily, že i kdyby mohly své ceny pravidelně a v krátkých obdobích upravovat, nikdy by nemohly přesně předpovědět vývoj směnných kurzů pro budoucí období.
(19)
Šetřením se prokázalo, že i když se indická rupie ve druhé polovině OŠ postupně zhodnocovala oproti euru, u každého indického vývozního výrobce se prodejní ceny hlavních výrobků pro několik hlavních zákazníků měnily ve skutečnosti každý měsíc, zejména ve druhé polovině OŠ. Nic tudíž nenaznačuje, že prodejní ceny do Unie se ve stejné době nemohly měnit tak, aby se do nich promítly také změny směnných kurzů v průběhu 60 dnů, jak stanoví čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení a článek 2.4.1 Antidumpingové dohody WTO. Vzhledem k tomu, že v několika případech byly ceny často měněny, mohla být zohledněna také každá změna směnného kurzu. Kromě toho se tím prokázalo, že trh mastných alkoholů je obecně otevřený častým změnám cen. Proto i v případech, kdy se ceny měnily méně často, neexistují důkazy, že by to nebylo způsobeno podnikatelským rozhodnutím stran. Skutečnost, že ceny mohou být rychle upravovány tak, aby zohlednily změněnou situaci na trhu (v tomto případě údajně změny směnných kurzů), poskytla indickým vyvážejícím výrobcům možnost - pokud chtěli - zohlednit tyto změny ve svých prodejních cenách, což zjevně v řadě případů dělali. S ohledem na výše uvedené není úprava měnového přepočtu odůvodněna a tento požadavek se zamítá.
(20)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indický vyvážející výrobce uvedl, že úprava o rozdíly nepřímých daní přiznaná podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení, která byla provedena u určitých druhů výrobku, měla být také provedena u výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14, protože zaplacené clo ze surovin použitých pro tyto výrobky bylo při vývozu výrobku vráceno. V průběhu šetření však nebyly předloženy žádné na místě ověřitelné informace, které by dokládaly, že tato cla byla následně skutečně vrácena. Po konečném poskytnutí informací tato společnost tvrdila, že její námitky byly nesprávně pochopeny a že všechny suroviny použité k výrobě výrobků a směsí obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly dovezeny bezcelně. Jelikož je třeba uhradit nepřímou daň, pokud jsou tyto suroviny následně zakomponovány do výrobků prodávaných na domácím trhu, společnost žádá úpravu běžné hodnoty u těchto konkrétních druhů výrobků. Důkazy předložené během inspekce však ukazují, že specifické suroviny potřebné k výrobě druhů výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 a dovezené bezcelně v průběhu OŠ stačily pouze k výrobě zlomku vývozního odbytu tohoto výrobku, který uskutečnila společnost během OŠ. Je proto jisté, že nejméně dvě třetiny vyvezených výrobků obsahujících uhlíkové řetězce C12 a C14 byly vyrobeny s použitím surovin, za které bylo zaplaceno dovozní clo. Společnost nepředložila žádný důkaz o tom, že tyto bezcelně dovezené suroviny byly použity na prodej na vývoz do Unie, a nikoli na prodej na vývoz do třetích zemí, a tato námitka se proto zamítá.
(21)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 20. a 23. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
1.4 Dumpingové rozpětí
(22)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzuje se obsah 24. až 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(23)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Všechny ostatní společnosti
9,3 %
2. Indonésie
2.1 Běžná hodnota
(24)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních a konečných informací jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že při testování ziskovosti operací neměly být prodejní, režijní a správní náklady přiřazeny jednotlivým operacím na základě obratu, protože to vedlo k tomu, že řada operací nebyla shledána ziskovými. Toto tvrzení bylo prozkoumáno, ale bylo zjištěno, že rozdělení prodejních, režijních a správních nákladů na jednotlivé operace na základě obratu je vhodnější vzhledem k jejich povaze, protože více souvisejí s hodnotou než s objemem. Je třeba poznamenat, že celková hodnota prodejních, režijních a správních nákladů rozdělených na každý druh výrobku je stejná bez ohledu na to, jaká z těchto dvou metod se použije na rozdělení těchto nákladů na jednotlivé operace. Operace, u kterých vyvážející výrobce zpochybnil výsledek zkoušky ziskovosti, byly přezkoumány a bylo potvrzeno, že tyto operace nebyly ziskové. Toto tvrzení se proto zamítá.
(25)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při stanovení úrovně zisku použité při určení běžné hodnoty by neměl být vyloučen zisk z prodeje, k němuž na úrovni druhu výrobku nedošlo v běžném obchodním styku, protože více než 80 % celkového domácího prodeje bylo ziskového. V souvislosti s tímto tvrzením se připomíná, že určení prodeje uskutečněného v běžném obchodním styku se provádí na úrovni druhu výrobku, jak je objasněno v 29. až 32. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, protože se jedná o nejvhodnější způsob, jak přesně spojit prodejní ceny se souvisejícími výrobními náklady. Ustanovení čl. 2 odst. 6 základního nařízení navíc nevylučují případné rozdělení výrobku, který je předmětem šetření, podle druhů. Prodej, který nebyl uskutečněn v běžném obchodním styku, je proto vyloučen na úrovni druhu výrobku z výpočtu zisku použitého při určení běžné hodnoty. Tato námitka se proto zamítá.
(26)
Tentýž indonéský vyvážející výrobce také uvedl, že při určení běžné hodnoty některých druhů výrobku nebyly odečteny úpravy, které by vrátily běžné hodnoty na úroveň ceny ze závodu. Toto tvrzení bylo přijato a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(27)
Jelikož ohledně určení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 27. až 33. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, která jsou opravena, jak je uvedeno ve 26. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.2 Vývozní cena
(28)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vyvážející výrobce uvedl, že nebylo poskytnuto odůvodnění toho, že cena pro dovážející společnost v Unii, se kterou byl ve spojení, byla považována za nespolehlivou, ani odůvodnění určení vývozní ceny tohoto prodeje podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. V této souvislosti je třeba poznamenat, že vnitropodnikové ceny mezi stranami ve spojení se nepovažují za spolehlivé, protože by mohly být uměle stanovovány na různých úrovních v závislosti na tom, co je výhodnější pro dotčené společnosti ve spojení. Z tohoto důvodu určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při použití přiměřeného ziskového rozpětí bez ohledu na skutečný zisk plynoucí z vnitropodnikových cen zamezuje jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Tato námitka se proto zamítá.
(29)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci uvedli, že pro prodej na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii je ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Oba tvrdili, že zisk, který byl použit v prozatímní fázi, se týkal pouze částečně spolupracujícího dovozce a nebyl ověřen, a nebyl proto spolehlivý. Proto navrhli, aby byl použit zisk ve výši 5 %, jak tomu bylo v jiných šetřeních. Vzhledem k nízké úrovni spolupráce nezávislých dovozců v tomto šetření se tato námitka přijímá a byla použita úroveň zisku ve výši 5 %, což odpovídá úrovním zisku použitým v předešlých šetřeních ve stejném odvětví.
(30)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 34. až 36. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, který je upraven, jak je objasněno ve 29. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.3 Srovnání
(31)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací oba indonéští vývozci poukázali na to, že pro prodej prostřednictvím příslušných obchodníků ve spojení ve třetí zemi neměly být provedeny žádné úpravy o rozdíly v provizích podle čl. 2 odst. 10 písm. i). Obě společnosti tvrdily, že jejich výrobní společnosti v Indonésii a příslušní obchodníci ve spojení v Singapuru tvoří jeden hospodářský subjekt a že obchodníci ve třetí zemi jednají jako vývozní oddělení jejich indonéských společností ve spojení. V obou případech však výrobce v Indonésii přímo fakturuje domácí prodej i určitý prodej na vývoz do třetích zemí a obchodníci v Singapuru dostávají zvláštní provizi. U jedné z indonéských společností pokrývá tato ve smlouvě uvedená provize pouze prodej na vývoz. Obchodníci ve třetí zemi navíc také prodávají výrobky vyrobené jinými výrobci, v jednom případě také výrobci nikoli ve spojení. Oba obchodníci ve spojení v Singapuru proto zcela zřejmě plní funkce, které se podobají funkcím obchodního zástupce, který pracuje na provizním základě. Tato námitka se proto zamítá.
(32)
V návaznosti na konečné poskytnutí informací indonéská vláda a jeden indonéský vyvážející výrobce zopakovali tvrzení o jednom hospodářském subjektu, o němž se mluví v předchozím bodě. Argumentovali tím, že ve věci Matsushita v. Rada (4) již Soudní dvůr rozhodl, že to, že výrobce uskutečňuje jisté prodejní funkce, neznamená, že výrobní a obchodní společnost nemohou tvořit jeden hospodářský subjekt. Kromě toho tvrdili, že prodej do třetích zemí, který uskutečňuje přímo vývozce bez účasti obchodníka v Singapuru, představuje pouze malý procentní podíl prodeje na vývoz a že Soud prvního stupně (dnes Tribunál) rozhodl ve věci Interpipe (5), že malý objem přímého prodeje výrobcem ještě nedokazuje, že neexistuje jeden hospodářský subjekt. Nakonec poukázali na to, že ve věci Canon v. Rada (6) to, že prodejní dceřiná společnost vystupovala také jako distributor výrobků od jiných společností, nemělo vliv na to, že byla shledána jedním hospodářským subjektem.
(33)
I když Soudní dvůr ve věci Matsushita v. Rada rozhodl, že instituce v tomto případě měly právo na stanovisko, že výrobce spolu s jednou či několika distribučními společnostmi pod jeho kontrolou tvoří hospodářský subjekt, třebaže sám vykonává některé prodejní funkce, nevyplývá z toho nezbytně povinnost vždy považovat výrobce a jeho prodejní společnosti ve spojení za jeden hospodářský subjekt. Navíc - na rozdíl od indonéského vyvážejícího výrobce - výrobní společnost ve věci Matsushita v. Rada sama přímo neprodávala. Zadruhé, v rozsudku ve věci Interpipe bylo uvedeno, že přímý prodej vyvážejícím výrobcem představoval jen malý procentní podíl celkového objemu prodeje do Unie, což byl pouze jeden prvek, který Soud prvního stupně při analýze zkoumal. Důležitější je, že Soud zdůraznil skutečnost, že tento přímý prodej směřoval do nových členských států pouze na přechodné období. Naproti tomu v tomto případě z dostupných důkazů vyplývá, že přímý prodej ze strany výrobce do některých třetích zemí není dočasný, nýbrž - přinejmenším zpravidla - strukturální, tj. trvalý. U každého dotčeného výrobce navíc tento prodej představuje značný procentní podíl jeho domácího prodeje. Nakonec je třeba uvést, že ve věci Canon v. Rada zahrnoval prodej prováděný prodejní dceřinou společností vyvážejícího výrobce na domácím trhu další výrobky, které byly prodávány toliko pod jinou obchodní značkou, nicméně vyráběny byly všechny samotným vyvážejícím výrobcem. Tato námitka se proto opět zamítá.
(34)
Jedna indonéská společnost dále tvrdila, že i kdyby neměl být přijat koncept jednoho hospodářského subjektu, Komise uložila „zdvojené rozpětí“ tím, že od vývozní ceny nezávislým odběratelům v Unii odečetla zisk dovozce ve spojení v Unii i provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi. Tyto dvě položky však byly zohledněny pro různé účely a byly odečteny samostatně. Jak je objasněno v 28. bodu odůvodnění, je vývozní cena prodeje na vývoz prostřednictvím dovozců ve spojení v Unii určena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení na základě ceny, za kterou jsou dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu. V těchto případech se provede úprava pro zisk, aby se stanovila spolehlivá vývozní cena franko hranice Unie. Provize pro obchodníka ve spojení ve třetí zemi byla naopak odečtena podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Tato námitka se proto zamítá.
(35)
Společnost dále uvedla, že pokud by měla být vývozní cena upravena o provizi obchodníka ve spojení ve třetí zemi podle čl. 2 odst. 10 písm. i), měla by být provedena stejná úprava běžné hodnoty, protože tento obchodník koordinuje také domácí prodej. Písemná smlouva mezi obchodníkem a výrobcem v Indonésii však zahrnuje pouze prodej na vývoz. Domácí prodej navíc fakturuje společnost v Indonésii. Tato námitka se proto zamítá.
(36)
Ohledně úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení se má za to, že je vhodné použít přiměřené ziskové rozpětí nezávisle na skutečně dosaženém zisku na základě vnitropodnikových cen, aby se zamezilo jakýmkoli rušivým účinkům, které mohou nastat v důsledku vnitropodnikových cen. Jak již bylo učiněno v předchozích případech (7), skutečná zisková rozpětí obchodníků ve třetí zemi použitá v prozatímní fázi byla proto nahrazena ziskem ve výši 5 %, který se považuje za přiměřený zisk z činností obchodních společností v chemickém odvětví.
(37)
Další indonéská společnost uvedla, že u prodeje prostřednictvím jejího dovozce ve spojení v Unii Komise odečetla náklady na provizi dvakrát. Společnost tvrdila, že při určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení byly provedeny úpravy o prodejní, režijní a správní náklady dovozce ve spojení i o náklady na provizi jako přímé náklady prodeje. Vzhledem k tomu, že náklady na provizi jsou již zahrnuty v prodejních, režijních a správních nákladech, výsledkem bylo dvojí odečtení nákladů na provizi. Tato námitka byla shledána opodstatněnou a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(38)
Jedna společnost zopakovala požadavek na úpravu o rozdíly ve fyzických vlastnostech, a to na základě toho, že dotčený výrobek vyváží do Unie v kapalné i pevné formě, zatímco na domácím trhu jej prodává pouze v pevné formě, a že ceny za kapalnou formu jsou nižší než ceny za výrobek, který je předmětem šetření, v pevné formě (viz 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Na podporu tohoto požadavku společnost předložila kopii dvou faktur za prodej na další vývozní trhy. Tento důkaz však v této pozdní fázi řízení nebylo možné ověřit, ani se nedalo zjistit, zda se zmíněné rozdíly vztahovaly na všechny případy, kde nastaly výše uvedené rozdíly ve fyzických vlastnostech. Tento požadavek se proto zamítá.
(39)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden indonéský vývozce uvedl, že úroková sazba použitá v prozatímním nařízení pro výpočet úvěrových nákladů jeho dovozce ve spojení v Unii byla neúměrná, a navrhl použít úrokovou sazbu vycházející z hodnot, které pro období šetření zveřejnila Deutsche Bundesbank. Vzhledem k tomu, že hodnota úrokové sazby použité pro výpočet úvěrových nákladů této společnosti v prozatímním nařízení vycházela z informací, které poskytly další strany, a tyto informace tedy odrážejí jejich konkrétní finanční situaci, která se nutně netýká daného dovozce ve spojení, tato námitka byla přijata a výpočet byl příslušným způsobem upraven.
(40)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 37. až 40. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, které jsou upraveny tak, jak je objasněno ve 36., 37. a 39. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
2.4 Dumpingové rozpětí
(41)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 41. a 42. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(42)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Prozatímní dumpingové rozpětí
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Všechny ostatní společnosti
7,3 %
3. Malajsie
3.1 Běžná hodnota
(43)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden z malajsijských vyvážejících výrobců uvedl, že zkouška ziskovosti při posouzení běžného obchodního styku (viz 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení) neměla vycházet z váženého průměru ročních nákladů výroby, ale vzhledem k dennímu kolísání ceny hlavní suroviny měly být použity jednotlivé náklady každé domácí operace. S ohledem na toto tvrzení je třeba zdůraznit, že Komise důsledně využívá jako srovnávací ukazatel pro zkoušku ziskovosti vážený průměr nákladů výroby. Tento formát, kterým se společnost řídila ve své odpovědi na dotazník, byl základem inspekce na místě, při které došlo ke sladění údajů oznámených společností a jejího účetnictví. Požadavek použít náklady výroby na základě operací, který by představoval významné odchýlení od běžného postupu Komise, byl poprvé uveden v připomínkách společnosti k dokumentu prozatímních informací a odpovídající číselné údaje proto nemohly být ověřeny na místě. Je třeba také konstatovat, že listy o nákladech jednotlivých operací, které společnost předložila na podporu svého požadavku, vycházejí do značné míry z odhadů a nejsou tedy přesnějšími a reprezentativnějšími údaji o nákladech než údaje, které společnost původně oznámila a které byly ověřeny na místě. Závěrem by mělo být poznamenáno, že struktura poskytnutých nových listů o nákladech neumožňuje sladění s touto částí zpráv o řízení, které byly ověřeny na místě. Tato námitka se proto zamítá.
(44)
Malajsijský vývozce, který neměl žádný domácí prodej (viz 51. bod odůvodnění prozatímního nařízení), uvedl, že hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů a zisku použité pro výpočet běžné hodnoty by neměly vycházet z váženého průměru skutečných hodnot zjištěných pro ostatní dva vyvážející výrobce, kteří prodávají obdobný výrobek na malajsijském trhu. Společnost uvedla, že tyto hodnoty nejsou reprezentativní, protože společnost používá odlišné výrobní metody a odlišnou základní surovinu. S ohledem na toto tvrzení by mělo být připomenuto, že při výpočtu běžné hodnoty byly použity vlastní výrobní náklady této společnosti. Pouze hodnoty prodejních, režijních a správních nákladů vycházely z čísel získaných od ostatních dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Pokud jde o zisk, ten byl určen tak, jak je vysvětleno ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařázení. Za druhé, společnost neobjasnila údajný účinek použité výrobní metody na prodejní, režijní a správní náklady. Dále se konstatuje, že pouze omezená část výroby společnosti je založena na údajně odlišné výrobní metodě, zatímco značná část výrobků je vyráběna na základě stejného výrobního procesu a za použití stejných základních surovin jako v případě ostatních dvou malajsijských výrobců. Proto je vyvozen závěr, že společnost neprokázala, že použité hodnoty nebyly reprezentativní, a toto tvrzení se odmítá.
(45)
Tentýž malajsijský vývozce dále uvedl, že pokud Komise přesto použije údaje od dvou dalších vývozců za účelem určení prodejních, režijních a správních nákladů, měly by tyto údaje vycházet z váženého průměru hodnot všech domácích operací těchto vyvážejících výrobců, a nikoli pouze těch, které se týkají ziskových operací. Tento požadavek byl v zásadě přijat. Co se tedy týče prodejních, režijních a správních nákladů, potvrzuje se, že k určení běžné hodnoty byly použity průměrné prodejní, režijní a správní náklady všech domácích operací těchto dvou malajsijských vyvážejících výrobců. Údaje použité k tomuto výpočtu byly ověřeny v průběhu inspekčních návštěv v příslušných malajsijských společnostech. Pokud jde o určení zisku, je třeba poznamenat, že nebylo možné zjistit výši zisku na základě částek vzniklých a docílených u dalších dvou vyvážejících výrobců. Výsledkem takového výpočtu je totiž celková ztráta. Na tomto základě tedy nebylo možné stanovit údaje o zisku. S ohledem na to se zamítá tvrzení malajsijského vývozce, že k určení běžné hodnoty lze jako částku zisku použít zápornou částku. Pojem zisku totiž nezbytně implikuje kladnou částku. Bylo rovněž zváženo, zda lze určit výši zisku na základě ziskového prodeje vyvážejícího výrobce v Malajsii, avšak tento přístup byl zamítnut, protože by byl v rozporu s nálezem WTO ve věci týkající se dovozu bavlněného ložního prádla z Indie (8). Proto podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení musí výpočet zisku vycházet z jakékoli jiné rozumné metody a nejsou-li k dispozici jiné dostupné údaje, za nejvhodnější základ pro stanovení zisku se pokládá dlouhodobá obchodní úroková míra v Malajsii. Tato metoda se ve smyslu čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení považovala za konzervativní, rozumnou a nejvhodnější. Konstatuje se, že takto určené ziskové rozpětí nepřevyšuje zisk realizovaný jinými vyvážejícími výrobci z prodeje výrobků stejné obecné kategorie na domácím trhu země původu.
(46)
Jelikož ohledně stanovení běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění ve 44. až 51. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, avšak s úpravou, která je vysvětlena ve 45. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.2 Vývozní cena
(47)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací dva malajsijští vývozci uvedli, že u prodeje na vývoz do Unie prostřednictvím dovozců ve spojení nacházejících se v Unii bylo ziskové rozpětí použité pro určení vývozní ceny podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nevhodné. Jedna ze společností opřela svá tvrzení o hodnoty ziskovosti za období šetření některých evropských obchodníků, se kterými nebyla ve spojení. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že tyto hodnoty nelze považovat za reprezentativní, protože uvedení obchodníci obchodují s širokým rozsahem chemických výrobků a v jednom případě je obchodník také výrobcem. Proto se odmítají jako spolehlivý srovnávací ukazatel. Druhá společnost uvedla, že její dovozce ve spojení v Unii by neměl být považován za distributora, ale za obchodního zástupce ve spojení, a proto by úprava prodejních, režijních a správních nákladů a zisku při určení vývozní ceny neměla překročit procentní podíl provize, která je běžně přiznávána nezávislým obchodním zástupcům obchodujícím v tomto odvětví. Jako srovnávací ukazatel společnost předložila své dohody s nezávislými obchodními zástupci. Tento požadavek byl dále rozpracován po konečném poskytnutí informací argumentem, že v případě wolframových elektrod (9) byl zisk dovozce ve spojení shledán spolehlivým a byl přijat pro účely určení vývozní ceny. V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že čl. 2 odst. 9 základního nařízení nestanoví odlišné zacházení s dovozci ve spojení, kteří údajně jednají jako distributoři, a dovozci, kteří údajně jednají jako obchodní zástupci.
Ustanovení čl. 2 odst. 9 vyžaduje úpravy o všechny náklady vzniklé mezi dovozem a novým prodejem a o zisk. Dále je třeba poznamenat, že šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se nachází v Unii. Tato společnost má mimo jiné na starosti objednávky odběratelů a fakturaci dotčeného výrobku, který vyrábí její vývozce ve spojení, a současně je odpovědná za zajišťování celního odbavení v Unii. Skutečnost, že určité činnosti vykonává vývozce ve spojení před dovozem, neznamená, že by vývozní cena nesměla být znovu určena na základě ceny, za kterou došlo k dalšímu prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9. Rozdíly ve funkcích, které společnost uvádí, ve srovnání s dalšími dovozci ve spojení se obvykle odrážejí v prodejních, režijních a správních nákladech, kde Komise použila skutečné údaje společnosti. Proto toto tvrzení nemůže být přijato. Dále je třeba poznamenat, že ve výše zmíněném případě wolframových elektrod byl dovozce ve spojení dále integrován do druhotného výrobku vyráběného skupinou ve spojení a vykonával rovněž jiné činnosti než jen činnosti příslušející obchodní společnosti. Pro tak složitou strukturu proto nebyl zisk dovozců, kteří nejsou ve spojení, shledán dostatečně reprezentativním. Situace v tomto případě není srovnatelná se situací dotyčného malajsijského dovozce ve spojení, který vykonává pouze obchodní funkce. Z důvodů objasněných v 29. bodu odůvodnění je však dané ziskové rozpětí upraveno na 5 %. Jelikož ohledně stanovení vývozní ceny nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 52. až 54. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s výše zmíněnou úpravou.
3.3 Srovnání
(48)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský vývozce zopakoval tvrzení (viz také 57. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že jeho dovozce ve spojení v Unii je ve skutečnosti vývozním oddělením výrobce a že v případě úplné úpravy o prodejní, režijní a správní náklady a zisk podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení by došlo při stanovení vývozní ceny ze závodu k nadměrnému odpočtu. Společnost tvrdila, že by měla být případně provedena podobná úprava při výpočtu běžné hodnoty. Tento požadavek byl znovu zopakován v podání po konečném poskytnutí informací. V této souvislosti však nebyl předložen žádný nový argument, který by vedl ke změně závěrů. Zejména se připomíná, že faktury odběratelům v Unii vystavovala společnost ve spojení a že tato společnost přijímala platby od odběratelů v Unii. Dále je třeba uvést, že prodej, který uskutečnila společnost ve spojení, zahrnoval přirážku. Rovněž finanční účetnictví společnosti ve spojení prokazovalo, že hradila běžné prodejní, režijní a správní náklady, které vznikly mezi dovozem a dalším prodejem. Společnost ve spojení tedy skutečně plní obvyklé funkce dovozce. Závěrem by mělo být poznamenáno, že výrobce v Malajsii také uskutečňoval přímý prodej nezávislým odběratelům v Unii a dalších zemích. Pokud jde o posledně uvedenou otázku, společnost se odvolala na rozsudek ve věci Interpipe a použila obdobné argumenty jako indonéští vyvážející výrobci. Z důvodů vysvětlených v 33. bodu odůvodnění tohoto nařízení jsou okolnosti tohoto případu jiné než okolnosti posuzované v rozsudku ve věci Interpipe. Místo toho bylo v této souvislosti zdůrazněno tvrzení malajsijského vývozce, že nezávislý prodej společnosti sjednával jeho dovozce ve spojení v Unii, který vystupoval jako vývozní oddělení malajsijské společnosti, což protiřečí vysvětlení podanému během inspekční návštěvy, podle něhož klíčovou úlohu hrála mateřská společnost v Japonsku. Výše uvedená zjištění vedou k závěru, že úprava o prodejní, režijní a správní náklady a zisk by se měla zachovat a že žádná podobná úprava výpočtu běžné hodnoty není opodstatněná.
(49)
Stejná společnost také tvrdila, že při opětovném určení vývozní ceny byly některé prodejní náklady jejího dovozce ve spojení odečteny dvakrát. Výpočty byly zkontrolovány a vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že tvrzení je odůvodněné, byly příslušným způsobem upraveny.
(50)
Jeden z malajsijských vývozců tvrdil, že srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou by nemělo být založeno na druzích výrobku určených podle kontrolních čísel výrobku (PCN), ale na základě vlastních kódů výrobků společnosti. Podle této společnosti kontrolní čísla výrobku použitá v šetření nezachytí dostatečně podrobně zvláštní rysy výrobního procesu a rozdíly v nákladech a cenách. Na podporu tohoto tvrzení společnost zmínila některé ze svých výrobků, které byly vyrobeny pomocí odlišných výrobních procesů a s jinými základními surovinami, což vedlo k vyšším jednotkovým nákladům výroby. Je třeba poznamenat, že tato námitka nebyla vznesena ani v prozatímní fázi šetření, ani při inspekci na místě. Použití vlastních kódů výrobků společnosti při výpočtu by navíc neřešilo problém odlišných výrobních metod, protože stejné výrobní kódy společnosti byly také použity pro výrobky vyrobené odlišnými výrobními procesy. Tato námitka se proto zamítá.
(51)
Jelikož ohledně srovnání nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 55. až 58. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s úpravou vysvětlenou ve 49. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.4 Dumpingové rozpětí
(52)
V návaznosti na poskytnutí prozatímních informací jeden malajsijský výrobce, který nevyvážel do Unie, vznesl připomínku k 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedl, že v Malajsii existují další výrobci dotčeného výrobku. V této souvislosti se konstatuje, že existence dalšího výrobce v Malajsii, který nevyváží do Unie, nemění zjištění ohledně úrovně spolupráce v Malajsii, jelikož nebyl předložen důkaz, že na šetřené společnosti nepřipadá veškerý vývoz dotčeného výrobku do Unie v průběhu OŠ. Tentýž malajsijský výrobce navíc kritizoval to, že výrobci jako on, kteří během OŠ nevyváželi do Unie, by podléhali zbytkovému clu. V této souvislosti je třeba poznamenat, že společnosti, které během OŠ nevyvážely do Unie, nemohou mít individuální sazbu cla. Jakmile však tyto společnosti začnou vyvážet nebo uzavřou neodvolatelný závazek k prodeji do Unie, mohou požádat o přezkum pro nové vývozce v souladu s čl. 11 odst. 4 základního nařízení, jehož výsledkem může být individuální celní rozpětí, budou-li splněny podmínky stanovené v tomto článku.
(53)
Jeden z malajsijských výrobců uvedl, že hodnota CIF použitá jako základ pro výpočet procentního podílu dumpingového rozpětí by neměla vycházet z ceny k proclení, ale měla by být zpětně vypočtena z ceny dalšího prodeje očištěné o všechny náklady vzniklé v Unii po dovozu. Vzhledem k tomu, že však cena CIF byla použita jako základ hodnoty celních prohlášení na hranicích Unie a nezdá se, že by byla přiznána nesprávně, má být stejná cena použita jako základ výpočtu procentního podílu dumpingového rozpětí. Společnost tvrdila, že mezi souvisejícími dodávkami z Malajsie a celním odbavením za účelem opětovného prodeje v Unii existuje časová mezera. I kdyby však faktury k celnímu odbavení byly vystaveny později a s cenami podle hodnocení zásob metodou FIFO, přesto je pořád základem pro výpočet celní hodnoty vnitropodniková cena, a nikoli cena při opětovném prodeji. Proto se tato námitka zamítá.
(54)
Jelikož ohledně výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se obsah 59. a 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Výše dumpingu, která byla stanovena s konečnou platností, vyjádřená jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením činí:
Společnost
Konečné dumpingové rozpětí
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Všechny ostatní společnosti
5,7 %
D. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(56)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že je nutné v důsledku administrativní chyby provést menší opravy hodnot spotřeby. Vedlo to k menším změnám objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu. Tyto opravy však nemají významný dopad na trendy a závěry učiněné ohledně spotřeby, objemu prodeje, podílu výrobního odvětví Unie na trhu a podílu dotčených zemí na trhu v průběhu posuzovaného období na trhu Unie.
2. Výroba v Unii a výrobní odvětví Unie
(57)
Jak je uvedeno v 62. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že obdobný výrobek vyráběli dva žadatelé a malí výrobci v Unii. Jak je zmíněno v 11. a 12. bodu odůvodnění tohoto nařízení výrobci, kteří vyrábějí mastné alkoholy obsahující rozvětvené isomery, byli vyloučeni z vymezení výroby mastných alkoholů v Unii. Bez ohledu na skutečnost objasněnou v 58. bodu odůvodnění tohoto nařízení se potvrzuje výrobní odvětví Unie, jak je vymezeno v 62. a 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jednoho ze dvou žadatelů ovládla společnost, která se účastní tohoto řízení jako uživatel. Po vyhlášení prozatímního nařízení tento žadatel zaujal neutrální stanovisko.
(59)
Některé strany tedy zpochybnily úroveň podpory nebo postavení ve vztahu k šetření a uvedly, že podpora šetření musí být zachována v průběhu celého šetření.
(60)
Zkoumáním tohoto tvrzení se prokázalo, že zbývající žadatel představuje více než 40 % celkové výroby v Unii, tedy více než 25 % celkové výroby v Unii a 100 % výrobců mastných alkoholů v Unii vyjadřuje tomuto podnětu podporu nebo je proti němu. Prahovým hodnotám ve výši 25 % a 50 %, které vyžaduje čl. 5 odst. 4 základního nařízení, je tedy v plném rozsahu vyhověno a postavení lze potvrdit.
(61)
Některé strany uvedly, že vzhledem k tomu, že oba žadatelé dováželi dotčený výrobek v průběhu období šetření, neměli by být považováni za součást výrobního odvětví Unie. Bylo však ověřeno, že procentní podíl výrobku, který tyto společnosti dovážely z dotčených zemí, nebyl ve srovnání s jejich výrobou obdobného výrobku významný. Tento dovoz měl navíc převážně dočasný charakter. Proto lze potvrdit, že hlavní činností těchto společností je výroba a prodej obdobného výrobku. Potvrzují se proto 62. až 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba v Unii
(62)
Jelikož ohledně spotřeby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 64. až 66. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dovoz do Unie z dotčených zemí a cenové podbízení
4.1. Souhrnné posouzení
(63)
Řada stran vznesla námitku proti skutečnosti, že v prozatímním nařízení bylo pro tyto tři dotčené země provedeno souhrnné posouzení. Podle jejich názoru nebyly splněny podmínky pro souhrnné posouzení podle čl. 3 odst. 4 základního nařízení. Konkrétně namítaly, že souhrnné posouzení vylučuje zjištěné negativní cenové podbízení u jedné země. Navíc uvedly, že trendy objemů prodeje se pro tyto tři vyvážející země v průběhu posuzovaného období lišily a že přístup k surovinám a použité suroviny se v těchto třech vyvážejících zemích také lišily. Závěrem bylo zmíněno, že prodej na vývoz z jedné z dotčených zemí byl uskutečněn prostřednictvím společností ve spojení. Podle jejich názoru mezi dotčenými zeměmi existovaly různé podmínky hospodářské soutěže na trhu v Unii. Ustanovení čl. 3 odst. 4 základního nařízení stanoví, že pokud jsou předmětem antidumpingového šetření současně výrobky dovezené z více zemí, posuzují se účinky tohoto dovozu souhrnně pouze tehdy, je-li zjištěno, že: a) dumpingové rozpětí zjištěné ve vztahu k dovozu z každé jednotlivé země není nepatrné ve smyslu čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení a objem dovezených výrobků z každé jednotlivé země není zanedbatelný a b) souhrnné posouzení účinků dovozu je vhodné s ohledem na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Unie.
a)
Jak je objasněno v odstavci 4.3.2 prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu každé dotčené země nebyl zanedbatelný a existence dumpingového dovozu byla v posuzovaném období významná.
b)
Bylo zjištěno, že podmínky hospodářské soutěže a tvorba cen v dotčených zemích byly podobné mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem, zejména v průběhu OŠ. Jak je vysvětleno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň odstranění újmy v dotčených zemích byla výrazně nad minimálním prahem 2 %. Cenové podbízení tedy přesně neodráží situaci, která by nastala na trhu s účinnou cenovou soutěží. Navíc byly u každé z dotčených zemí prozkoumány prodejní kanály a cenové trendy a - jak je ukázáno v níže uvedené tabulce - bylo zjištěno, že jsou podobné. Dovozní ceny dotčených zemí vykazovaly klesající trend a v průběhu období šetření byly ve srovnání s průměrnými cenami výrobního odvětví Unie zvláště nízké.
Dovoz podle údajů Eurostatu (upraveno tak, aby byl zahrnut pouze dotčený výrobek)
2007
2008
2009
OŠ
Průměrná cena v EUR/t Malajsie
911
944
799
857
Index: 2007 = 100
100
104
88
94
Meziroční změna v %
3,6
-15,4
7,3
Průměrná cena v EUR/t Indonésie
996
1 169
899
912
Index: 2007 = 100
100
117
90
92
Meziroční změna v %
17,3
-23,1
1,4
Průměrná cena v EUR/t Indie
997
1 141
897
915
Index: 2007 = 100
100
114
90
92
Meziroční změna v %
14,4
-21,4
2,1
(64)
Potvrzují se proto 67. až 70. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.2 Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu
(65)
Jelikož ohledně objemu, ceny a podílu dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 71. až 73. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4.3 Cenové podbízení
(66)
Strany uvedly, že existují rozdíly v cenách surovin mezi mastnými alkoholy vyrobenými z přírodních olejů a tuků a ze syntetických zdrojů, jako je ropa nebo minerální olej, a že mělo být zavedeno další kritérium kontrolního čísla výrobku (PCN), aby se zohlednily rozdíly v nákladech výroby vyplývající z různých výrobních procesů. Kontrolní čísla výrobku jsou však vytvořena na základě individuálních vlastností každé dílčí kategorie položek, které vyhovují vymezení dotčeného výrobku, a nikoli na základě ceny každé z těchto položek. Navíc bylo zjištěno, že nejsou žádné významné rozdíly mezi základními vlastnostmi mastných alkoholů vyrobených z přírodních olejů a tuků a mastných alkoholů vyrobených z ropy nebo minerálního oleje, a že ani rozdíl v nákladech výroby není takový, aby vyžadoval odlišení kontrolního čísla výrobku. Toto tvrzení se proto odmítá.
(67)
Některé strany uvedly, že číselné údaje o promítnutí nákladů po dovozu, které činí okolo 3 % dovozní ceny, jež byly použity pro určení úrovně cenového podbízení dotčených zemí, byly nejasné a že se zdá, že v tomto případě byly nevhodné. Informace ověřené v průběhu šetření však prokázaly, že dovážející strany, jako jsou dovozci a uživatelé, musí zaplatit tuto částku nákladů po dovozu, aby uvolnily dotčený výrobek pro volný oběh na trhu Unie. Tyto strany navíc nepředložily žádný důkaz, který by naznačoval, že by náklady po dovozu nebyly v tomto případě správně stanoveny. Toto tvrzení bylo tedy odmítnuto. Metodika použitá pro výpočet cenového podbízení, jak je objasněna v 74. a 75. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, se tedy potvrzuje.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
5.1 Předběžné poznámky
(68)
Navzdory změně vlastnictví zmíněné v 58. bodu odůvodnění se mělo za to, že údaje, které poskytl žadatel, jenž odstoupil, a které byly ověřeny v jeho prostorách, by neměly být automaticky vyloučeny z analýzy újmy, protože jeho výroba zůstává součástí výroby v Unii.
(69)
Některé strany uvedly, že určité údaje poskytnuté ze strany výrobního odvětví Unie, zejména o jejich nákupu dotčeného výrobku pocházejícího z Indie, Malajsie a Indonésie, by měly být vyloučeny z analýzy újmy a výpočtu rozpětí újmy, protože veškerá údajná újma týkající se tohoto nákupu by byla újmou, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo. Jak je však uvedeno v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, tento nákup byl způsoben hlavně dočasným uzavřením jednoho z výrobních míst jednoho výrobce. Tento nákup navíc nebyl ve srovnání s celkovou výrobou žadatelů významný. Neexistovaly tedy žádné přesvědčivé důvody pro vyloučení nákupu uvedených výrobců z analýzy újmy nebo výpočtu úrovně pro odstranění újmy.
(70)
Předběžné poznámky uvedené v 76. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
5.2 Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity, prodej a podíl na trhu
(71)
Jelikož ohledně výroby, výrobní kapacity, využití kapacity, prodeje a podílu výrobního odvětví Unie na trhu nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 77. až 81. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.3 Průměrné jednotkové ceny výrobního odvětví Unie
(72)
Po vyhlášení prozatímního nařízení bylo zjištěno, že v důsledku administrativní chyby je třeba provést opravy průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie. Níže uvedená tabulka ukazuje změněný trend jednotkové ceny výrobního odvětví Unie v posuzovaném období.
Jednotková cena při prodeji nezávislým odběratelům v Unii
2007
2008
2009
OŠ
Index: 2007 = 100
100
123
102
96
Meziroční změna v %
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Zdroj: odpovědi na dotazník
(73)
Oproti tomu, co je uvedeno v 84. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, ceny výrobního odvětví Unie poklesly v posuzovaném období o 4 %. K významnému snížení došlo mezi roky 2008 a 2009 s dalším poklesem v průběhu OŠ. V tomto období poklesly prodejní ceny o 22 %. Výše uvedená změna nemá žádný dopad na závěr týkající se hospodářské situace výrobního odvětví Unie a vzhledem k tomu, že ohledně průměrných jednotkových cen výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 82. a 83. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.4 Stav zásob, zaměstnanost, mzdy a produktivita, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál, růst, velikost skutečného dumpingového rozpětí
(74)
Některé strany tvrdily, že není možné, aby byla výrobnímu odvětví Unie způsobena újma, protože společnosti, které jsou součástí výrobního odvětví Unie, jsou vertikálně integrované a dovážely dotčený výrobek ze třetích zemí. Proto mohly použít dovážený výrobek pro navazující stupně své výroby a prodat vlastní výrobu, která není zisková.
(75)
Je třeba poznamenat, že u určitých antidumpingových šetření mají výrobci, jako jsou výrobci oceli a výrobci chemických výrobků, zahrnutí v těchto případech do vymezení výrobního odvětví Unie, navazující činnost a že část jejich výroby dotčeného výrobku je určena pro vlastní spotřebu. V takové situaci je však možná existence podstatné újmy pro výrobní odvětví Unie šetřena výhradně u výroby a prodeje dotčeného výrobku. V tomto případě byla podstatná újma zjištěna u činnosti s dotčeným výrobkem, jak je objasněno v 77. až 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Strany neposkytly žádné důkazy prokazující, že zjištění obsažená v těchto bodech odůvodnění jsou nesprávná a že výrobnímu odvětví Unie nebyla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma. Toto tvrzení se tudíž odmítá.
(76)
Některé strany uvedly, že uzavření určité výrobní kapacity ze strany žadatelů poskytlo zavádějící pohled na údajnou újmu, která jim byla způsobena. Tyto strany tvrdily, že v Unii existovali další výrobci, kteří přispěli ke kapacitě v Unii, a že na základě investic do nové kapacity se kapacita výrobního odvětví Unie zvýšila. To sotva svědčí o výrobním odvětví, kterému by byla způsobena újma. Další strany uvedly, že pokles investic neznamená újmu, nýbrž přemístění výroby mimo Unii.
(77)
Šetřením bylo zjištěno (viz 78. bod odůvodnění prozatímního nařízení), že výrobní kapacita výrobního odvětví Unie se v roce 2008 zvýšila o 9 %, ale poté klesla o 10 % během OŠ. Byl to výsledek přijatých rozhodnutí, která čelila konkurenci z dotčených zemí, a následná dočasná uzavření výrobních kapacit byla rovněž způsobena tlakem dumpingového dovozu. V 89. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo ohledně investic zjištěno, že se investice vynaložené ze strany výrobního odvětví Unie v Unii snížily v průběhu posuzovaného období o 35 %. To je jeden z několika činitelů újmy, který umožnil v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení vyvodit závěr, že výrobnímu odvětví Unie byla v průběhu období šetření způsobena podstatná újma.
(78)
Jelikož ohledně stavu zásob, zaměstnanosti, mezd a produktivity, ziskovosti, peněžního toku, investic, návratnosti investic a schopnosti získat kapitál, růstu a velikosti skutečného dumpingového rozpětí nebyly předloženy další připomínky, potvrzují se 85. až 91. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5.5 Vývoj po období šetření
(79)
Některé strany tvrdily, že neexistují žádné důkazy, že by výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a skutečnost, že jeden ze dvou původních žadatelů přestal šetření podporovat, prokázala, že mu žádná újma způsobena nebyla. Argumentovalo se také tím, že ukazatele újmy u zbývajícího žadatele neprokázaly stav újmy.
(80)
Je třeba poznamenat, že daná společnost nenapadla šetření, nýbrž zaujala neutrální stanovisko. Proto se pořád mělo za to, jak je objasněno v 57. bodu odůvodnění, že je vhodné ponechat oba výrobce v Unii jako součást výrobního odvětví Unie.
(81)
Bylo uváděno, že v období po uplynutí OŠ došlo ke zřetelnému nárůstu cen a že tento cenový vývoj v tomto období povede ihned k realizaci zisku ze strany žadatelů, kteří sami ohlásili ve svých veřejných výkazech za období 2010-2011 lepší výsledky.
(82)
Některé strany uváděly, že v období po uplynutí OŠ došlo k významnému zlepšení situace výrobního odvětví Unie, a zdůrazňovaly, že některé společnosti plánují výstavbu nových výrobních zařízení v Unii. Tvrdilo se také, že vzhledem k nedávnému zvýšení dovozních cen by se měla opatření pozastavit nebo uložit v podobě minimální dovozní ceny (MDC).
(83)
Události, ke kterým došlo po období šetření, se obvykle v antidumpingovém šetření nezohledňují. Kromě toho nebyly předloženy žádné důkazy, které by naznačovaly, že uvedené události po období šetření jsou zřejmé, nesporné a trvalé. Pokud se jedná o jakékoli pozastavení konečných opatření, mělo by se na ně pohlížet z hlediska vývoje po období šetření, který by byl trvalý.
(84)
Pokud jde o uložení MDC, má se za to, jak je vysvětleno v bodech 123 až 126, že nenastaly okolnosti, jež by jej odůvodňovaly. Proto se všechna výše uvedená tvrzení odmítají.
6. Závěr ohledně újmy
(85)
Šetřením bylo potvrzeno, že většina ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie vykazovala v průběhu posuzovaného období klesající trend. Na základě výše uvedeného se potvrzuje závěr vyvozený v 92. a 93. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, že výrobnímu odvětví Unie byla v období šetření způsobena podstatná újma.
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinky dumpingového dovozu
(86)
Jedna strana poznamenala, že analýza ve 108. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je chybná, protože se zdá, že vytváří vazbu mezi celkovým a nepřetržitým poklesem spotřeby a nárůstem dovozu, zatímco podle této strany se dovoz z dotčených zemí vyvíjel v souladu se spotřebou.
(87)
Mělo by být skutečně upřesněno, že - jak je zmíněno v 64. až 66. bodu odůvodnění prozatímního nařízení - spotřeba v průběhu posuzovaného období celkově vzrostla o 2 %. To však nezpochybňuje skutečnost, že v průběhu posuzovaného období došlo k významnému celkovému nárůstu objemu a podílu levného dumpingového dovozu z dotčených zemí na trhu (viz 96. bod odůvodnění prozatímního nařízení), zatímco velikost trhu zůstala téměř nezměněna a zatímco výrobní odvětví Unie ztratilo zejména od roku 2009 do období šetření důležitý podíl na trhu.
(88)
Některé strany argumentovaly, že trendy dovozu z dotčených zemí nejsou spojeny se zhoršením hospodářské situace výrobního odvětví Unie, zejména s objemem prodeje, hodnotou prodeje a ziskovostí. Tyto strany tvrdí, že když v roce 2008 vzrostl dovoz, došlo ke zlepšení ziskovosti výrobního odvětví Unie, a poté, když byl dovoz stálý, ziskovost významně poklesla.
(89)
Navzdory výše uvedenému tvrzení byla šetřením zjištěna celková korelace mezi levným dumpingovým dovozem a újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, v průběhu celého posuzovaného období (viz 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Šetřením bylo také prokázáno, že v posuzovaném období nemohlo dojít k zotavení výrobního odvětví Unie v důsledku vyššího výskytu levného dumpingového dovozu na trh Unie. Proto by mělo být toto tvrzení odmítnuto.
(90)
Bylo také uvedeno, že se vyskytovaly rozdíly v trendech dovozu podle druhů alkoholu vyráběných některými vyvážejícími výrobci a že by proto měla být pro tyto alkoholy provedena samostatná analýza újmy. Různé druhy, které jsou zahrnuty do rozsahu výrobků, však mají stejné základní vlastnosti. Šetření neodhalilo žádný významný rozdíl mezi mastnými alkoholy vyrobenými z různých surovin. V tomto případě proto nejsou důvody pro zavedení samostatné analýzy trendů podle druhu alkoholu.
(91)
Argumentovalo se také tím, že újmu nelze přičítat Indii, protože její dovoz se v posuzovaném období nezvýšil, zejména když není zohledněn nákup ze strany žadatelů. Bylo však zjištěno, že dovoz z Indie na trh v Unii byl realizován za dumpingové ceny a že rozpětí újmy bylo značně vyšší, než je nepatrná úroveň ve výši 2 %. Kromě toho, jak je objasněno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly pro tyto tři dotčené země splněny podmínky pro souhrnné posouzení. Toto tvrzení by tedy mělo být odmítnuto.
(92)
Argumentovalo se také tím, že újma nemohla být přičítána společnostem, které neuplatnily rozpětí cenového podbízení, nebo - z tohoto důvodu - celkovému dovozu z Indonésie.
(93)
Jak bylo vysvětleno v 63. až 65. bodu odůvodnění, byly splněny všechny podmínky souhrnného posouzení dotčeného dovozu. Za účelem analýzy újmy a její příčiny byly tedy účinky, které měl levný dumpingový dovoz z dotčených zemí na výrobní odvětví Unie, posouzeny společně. To, že nedochází k cenovému podbízení, navíc nevylučuje existenci podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Jak bylo také objasněno ve 124. až 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, bylo zjištěno, že cena účtovaná ze strany výrobního odvětví Unie nebyla dostačující na to, aby pokryla všechny výrobní náklady a zajistila přiměřené ziskové rozpětí, které by mohla zajistit při neexistenci dumpingového dovozu v průběhu období šetření. Tato námitka se proto zamítá.
(94)
Jelikož ohledně účinků dumpingového dovozu nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzují se 95. až 98. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinky jiných činitelů
(95)
Několik stran uvedlo, že skutečná příčina újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, by měla být přičtena finanční krizi, protože hlavní újma pro toto výrobní odvětví nastala, když se stabilizoval dovoz z dotčených zemí. Bylo také zmíněno, že zhoršení ziskovosti výrobního odvětví Unie bylo podobné jako to, které bylo zaznamenáno u dalších společností působících v chemickém odvětví.
(96)
Krize sehrála úlohu ve výkonu výrobního odvětví Unie. Trendy činitelů újmy, jako je využití kapacity a objem prodeje, prokazují, že se situace výrobního odvětví Unie s krizí zhoršovala a se zotavením trhu poněkud zlepšovala. Šetřením však bylo prokázáno, že toto zlepšení neumožnilo zotavení výrobního odvětví Unie, jehož hospodářská situace se velmi lišila od situace převládající na počátku posuzovaného období. Kromě toho, jak je zmíněno v 89. bodu odůvodnění, rok 2008, právě před začátkem finanční krize, byl rokem nejvyššího nárůstu dumpingového dovozu z dotčených zemí a nejprudšího poklesu objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Po tomto roce nedošlo k zotavení výrobního odvětví Unie a na trhu Unie se i nadále vyskytoval v masivním měřítku dumpingový dovoz. Z těchto důvodů je zřejmé, že bez ohledu na další činitele k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie přispěl v průběhu období šetření do značné míry dumpingový dovoz. Toto tvrzení se proto odmítá.
(97)
Některé strany také uvedly, že skutečnou příčinou údajné újmy pro výrobní odvětví Unie byl dovoz z dalších třetích zemí, pokles poptávky, vyšší ceny surovin a absence řádného přístupu k těmto surovinám, špatná strategická rozhodnutí přijatá ze strany výrobního odvětví Unie, konkurenční tlak na jejich navazujícím trhu, pokles výroby dotčeného výrobku určeného pro vlastní spotřebu a obecná změna tržních podmínek a konkurenční situace na trhu Unie.
(98)
Stojí za zmínku, že výše uvedené strany nebyly schopné doložit svá tvrzení a prokázat, že příčinnou vazbu mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem přerušují činitele jiného druhu, než je levný dumpingový dovoz z dotčených zemí.
(99)
Některé strany uvedly, že Komise neprovedla zkoumání možného dopadu prodeje rozvětvených mastných alkoholů na prodej dotčeného výrobku ze strany výrobního odvětví Unie a účinků, který měl na hospodářskou situaci tohoto odvětví. Šetření se zaměřilo na výrobek, jehož vymezení je v 8. až 12. bodu odůvodnění, a žádná strana nepředložila spolehlivé údaje, které by umožnily posoudit možný negativní dopad rozvětvených mastných alkoholů na hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení se tedy odmítá.
(100)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky týkající se účinků jiných činitelů, potvrzují se 99. až 106. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(101)
Šetřením nebyla zjištěna skutečnost, která by naznačovala, že by existovaly jiné činitele než levný dumpingový dovoz z dotčených zemí, které by přerušovaly příčinnou vazbu mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem.
(102)
Jelikož ohledně příčinné souvislosti nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 107. až 110. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Výrobní odvětví Unie
(103)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se 112. a 113. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Dovozci
(104)
Jelikož ohledně zájmu dovozců nebyly předloženy připomínky, potvrzují se 115. a 116. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Uživatelé
(105)
Připomíná se, že pro posouzení možného dopadu antidumpingových opatření na uživatele v Unii se šetření soustředilo hlavně na souhrnné údaje, které poskytlo pět velkých uživatelských společností, které byly navštíveny v prozatímní fázi.
(106)
Na tomto základě bylo s prozatímní platností zjištěno, že podíl nákladů dotčeného výrobku na celkových nákladech výroby této skupiny je značný a podle konečného výrobku činí od 10 % do 20 %. Dostupné údaje však byly přezkoumány a na základě nových výpočtů a opravy některých hodnot bylo zjištěno, že tento rozsah činí od 15 % do 25 %. Podobně bylo zjištěno, že i průměrné ziskové rozpětí u činnosti, při níž se využívá dotčený výrobek, činí pro tuto skupinu pěti navštívených společností přibližně 6 %; nové výpočty prokazují vyšší průměrné ziskové rozpětí, které se pohybuje okolo 7,5 %. Závěrem byl také opraven průměrný podíl činnosti, při níž se používá dotčený výrobek, na celkové činnosti. Tento podíl byl s prozatímní platností stanoven přibližně na 22 %, zatímco podle nových výpočtů byl zjištěn procentní podíl ve výši 25 %.
(107)
Po vyhlášení prozatímního nařízení reagovala řada uživatelů a k poskytnutým konečným informacím vznesla připomínky. Napadli výběr pěti uživatelských společností uvedených ve 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a uvedli, že údaje použité pro posouzení možného dopadu opatření na uživatelské výrobní odvětví nejsou transparentní, nejsou založeny na reprezentativních stranách a jsou založeny na nízkém počtu stran. Argumentovalo se tím, že analýza by měla zohlednit údaje, které poskytli všichni uživatelé spolupracující při šetření.
(108)
Jak je však uvedeno ve 117. a 118. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, zatímco 21 spolupracujících společností dohromady představovalo v období šetření okolo 25 % celkového nákupu dotčeného výrobku ze strany Unie, pět společností využitých pro posouzení zájmu uživatelů představovalo okolo 18 % tohoto nákupu a 72 % nákupu dotčeného výrobku ze strany spolupracujících uživatelů. Kromě toho, že těchto pět uživatelů bylo reprezentativních z hlediska objemu nákupu dotčeného výrobku, byli velmi dobře reprezentativní z hlediska různých odvětví činnosti uživatelského výrobního odvětví. Těchto pět navštívených společností je skutečně různorodou skupinou, která zahrnuje nejen výrobce prvního využití, tj. výrobce povrchově aktivních látek, ale také uživatele povrchově aktivních látek a uživatele v navazujících stupních.
(109)
Přesto však byla provedena širší analýza a byly zohledněny všechny informace, které předložili spolupracující uživatelé. Zejména bylo provedeno konkrétní posouzení možného dopadu antidumpingových cel na výrobce povrchově aktivních látek jako na samostatnou skupinu, protože tato skupina by potenciálně mohla být uložením opatření nejvíce postižena. Další samostatná analýza byla provedena u druhé skupiny uživatelů zahrnující všechny ostatní uživatelské společnosti, které při šetření spolupracovaly.
(110)
Byla provedena simulace s cílem posoudit možný účinek průměrného cla z dovozu mastných alkoholů ve výši 5 % nejdříve na všechny spolupracující uživatele a poté na tyto dvě samostatné skupiny. Výsledek simulace prokázal, že konečný dopad tohoto průměrného cla na celkové náklady výroby pro činnosti využívající dotčený výrobek by byl pro všechny uživatele přibližně 0,09 %, zatímco dopad stejného cla na navazující výrobek využívající dotčený výrobek by byl pro skupinu výrobců povrchově aktivních látek přibližně 0,05 % a pro druhou skupinu společností by byl přibližně 0,29 %.
(111)
Analýza rovněž prokázala, že výrobci povrchově aktivních látek dosahovali nižšího ziskového rozpětí v těch odvětvích, kde se využíval šetřený výrobek. Tato skupina však dovezla v průběhu OŠ z dotčených zemí jen asi 2,6 % svých celkových nákupů šetřeného výrobku. Procentní podíl činnosti výrobců povrchově aktivních látek využívajících mastné alkoholy na jejich celkovém obratu činí přibližně 24 %. Konečný dopad na výrobní náklady výrobků včetně výrobku, který je předmětem šetření, je tedy i při uložení průměrného dumpingového cla ve výši 5 % velmi omezený a na jejich celkovou ziskovost je dokonce zanedbatelný.
(112)
Někteří výrobci povrchově aktivních látek přesto tvrdili, že jim antidumpingová cla zabrání volně nakupovat suroviny, a povedou tak k narušení v jejich tržním segmentu.
(113)
Jak je uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň antidumpingových cel a možný dopad na uživatelské výrobní odvětví a na navazující trh nevytváří závažné překážky pro dovoz dotčeného výrobku. Šetřením bylo potvrzeno, že konečná antidumpingová cla nemohou narušit navazující trh. Současně by nemělo být obtížné, aby výrobci povrchově aktivních látek přenesli toto poměrně nízké zvýšení nákladů do konečné ceny svých výrobků. Proto se tvrzení, že antidumpingová cla povedou k narušení navazujícího trhu, odmítají.
(114)
Po zveřejnění konečných zjištění někteří uživatelé trvali na tom, že výrobci v Unii jim odmítli dodávat zboží, přičemž bylo jen málo alternativ pro dodávky. Jak je nicméně uvedeno ve 120. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, relativně nízká úroveň navržených opatření by neměla vyloučit možnost dovážet dotčený výrobek. Výrobci v Unii mimoto v posuzovaném období nevyužívali při výrobě celou kapacitu. Kromě toho je možné dovážet i z jiných třetích zemí, na které se opatření nevztahují, a z údajů Eurostatu o dovozu mastných alkoholů ze zbytku světa po OŠ vyplývá, že tento dovoz roste, což svědčí o tom, že údajné nebezpečí nedostatečného zásobení není opodstatněné. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(115)
Některá sdružení uživatelů, která se nepřihlásila ve lhůtě stanovené v bodě 5.3 oznámení o zahájení řízení, tvrdila, že v posouzení zájmu Unie nebyla zohledněna jejich stanoviska, zejména co se týče možného dopadu opatření na malé a střední podniky a na specifická odvětví. Je však třeba poznamenat, že ke všem připomínkám těchto sdružení se v tomto šetření přihlédlo. Jak je navíc zmíněno ve 109. bodu odůvodnění, v posouzení zájmu Unie byly zohledněny všechny informace předložené spolupracujícími uživateli. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(116)
Několik stran tvrdilo, že pokud dojde k uložení daných opatření, mělo by být jejich trvání omezeno na dobu maximálně dvou let. Podle základního nařízení se konečné antidumpingové opatření obvykle ukládá na dobu pěti let. Jelikož žádná z těchto stran neprokázala, že je dvouleté období v souladu s požadavkem v čl. 11 odst. 1 základního nařízení dostatečné na to, aby došlo k vyrovnání účinku dumpingu, jenž působí újmu, nezdá se, že existuje pádný důvod, proč uplatnit jinou než běžnou délku trvání opatření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(117)
Jelikož ohledně zájmu uživatelů nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje se, že uložení konečných opatření na dovoz dotčeného výrobku by nebylo proti zájmu Unie, a potvrzují se tedy 117. až 121. bod odůvodnění tohoto nařízení.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(118)
Na základě výše uvedených skutečností může být potvrzen závěr vyvozený ve 122. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení konečných antidumpingových cel z dovozu mastných alkoholů z dotčených zemí.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(119)
Připomíná se, že ziskové rozpětí použité pro výpočet cílového zisku v prozatímní fázi bylo 7,7 %. Žadatelé tvrdili, že vhodnější by byl cílový zisk ve výši 15 %. V této souvislosti by mělo být poznamenáno, že nepředložili ověřitelné důkazy na podporu tvrzení, že cílový zisk je příliš nízký. Proto se navrhuje, aby byl potvrzen prozatímní cílový zisk ve výši 7,7 %, který vychází ze ziskového rozpětí za celou činnost v oblasti alkoholů, kterého dosáhl jeden žadatel ve svém posledním ziskovém roce před prudkým zvýšením levného dumpingového dovozu.
(120)
Některé strany tvrdily, že hodnota 7,7 % není realistická a je příliš vysoká. Pro určení úrovně pro odstranění újmy navrhovaly použít nižší ziskové rozpětí od 3 % do 5 %. Toto tvrzení však nebylo doloženo žádnými důkazy, které by prokázaly, že navrhovaný zisk by byl ziskem, kterého by výrobní odvětví Unie mohlo dosáhnout, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie; tvrzení proto nebylo přijato.
(121)
Některé strany tvrdily, že Komise chybně určila úroveň pro odstranění újmy na základě rozpětí prodeje pod cenou, zatímco měla použít rozpětí cenového podbízení. V tomto případě se nemělo za to, že by rozpětí cenového podbízení bylo vhodným základem pro určení úrovně pro odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie, protože by neodráželo úroveň ceny, které by mohlo být dosaženo, kdyby nedocházelo k dumpingovému dovozu na trhu Unie. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(122)
Na tomto základě mohou být potvrzena prozatímní rozpětí újmy vyjádřená jako procentní podíl z ceny CIF na hranice Unie před proclením, jak je uvedeno ve 127. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
2.1 Forma konečných opatření
(123)
Jak je uvedeno v 79. až 84. bodě odůvodnění, některé strany mimo jiné tvrdily, že současná opatření by se měla pozastavit, jelikož vývoj na trhu Unie (zvýšení ceny dotčeného výrobku), který nastal po období šetření, je zřejmý, nesporný a trvalý. Tvrdily též, že případná konečná opatření by neměla mít podobu valorického cla, a spíše by měla být uložena ve formě MDC.
(124)
Má se nicméně za to, že okolnosti tohoto konkrétního případu nezdůvodňují uložení minimální dovozní ceny. Tato forma opatření by se dala snadno obejít vzhledem k povaze dotčeného výrobku a složitých firemních struktur dotčených vývozců.
(125)
Nutno však přiznat, že trh s daným výrobkem je cenově citlivý, a proto by bylo rozumné minimalizovat dopad konečných opatření na uživatele v Unii pro případ možného výrazného růstu cen dotčeného výrobku. Proto se považuje za vhodné změnit formu konečných opatření z valorických cel na specifická cla.
(126)
Očekává se, že tato forma opatření do určité míry omezí možný nežádoucí negativní dopad na uživatele v případě, že zvýšení cen bude výrazné a rychlé. Pokud by na druhé straně došlo ke snížení cen, specifická cla by zajistila dostatečnou ochranu výrobců v Unii. Základem specifických cel jsou hodnoty CIF vývozů Unie spolupracujících společností během OŠ, přepočtené na eura pomocí měsíčních směnných kurzů a vynásobené (podle pravidla nižšího cla) buď dumpingovým rozpětím, nebo rozpětím újmy, cokoli z toho je nižší.
(127)
Dva vyvážející výrobci v této souvislosti namítli, že místo měsíčního by se měl použít průměrný roční směnný kurz. Nutno však poznamenat, že v souladu s obvyklou praxí se k přepočtu měn v antidumpingovém šetření používají měsíční směnné kurzy. To byl také případ tohoto šetření. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(128)
Žadatel tvrdil, že při stanovení specifických cel měly být použity současné ceny mastných alkoholů, nikoli hodnoty CIF během OŠ. Je třeba poznamenat, že specifická cla se stanovují na základě výpočtu dumpingu a újmy za období šetření. Nebyly předloženy žádné řádné argumenty, jež by zdůvodňovaly to, aby se v tomto případě při výpočtu specifických cel vycházelo z období po OŠ. Proto byla tato námitka zamítnuta.
2.2 Uložení konečných opatření
(129)
Po zveřejnění prozatímních opatření se přihlásil potenciální vyvážející výrobce a uvedl, že zbytková celní sazba by měla být stanovena na úrovni nejvyššího uloženého cla, a nikoli na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného u Indonésie. Zbytkové clo se však stanoví na úrovni nižší z hodnot odpovídajících zbytkovému dumpingovému rozpětí nebo zbytkovému rozpětí újmy při použití pravidla menšího cla. Tato námitka byla tedy zamítnuta.
(130)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se má za to, že v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být ohledně dovozu dotčeného výrobku uložena v souladu s pravidlem menšího cla konečná antidumpingová opatření na úrovni nižší z hodnot odpovídajících dumpingovému rozpětí a rozpětí újmy.
(131)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit uložení konečných antidumpingových cel. Rovněž jim byla přiznána lhůta, ve které mohly k poskytnutí konečných informací předkládat svá vyjádření. Připomínky, které strany předložily, byly řádně přezkoumány a zjištění byla v případě potřeby odpovídajícím způsobem upravena.
(132)
Navrhovaná konečná antidumpingová cla jsou následující:
Země
Společnost
Konečné specifické antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Indie
VVF Limited
46,98
Všechny ostatní společnosti
86,99
Indonésie
P.T. Musim Mas
45,63
Všechny ostatní společnosti
80,34
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn.Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.
51,07
Všechny ostatní společnosti
61,01
(133)
Individuální sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného těmito společnostmi, tedy konkrétně uvedenými právnickými osobami. Na dovoz dotčeného výrobku vyrobeného jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v tomto nařízení spolu s názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se zde konkrétně uvedenými společnostmi, se tyto sazby nevztahují a na takový dovoz by měla se použít celní sazba pro „všechny ostatní společnosti“.
(134)
Všechny žádosti o uplatňování těchto individuálních sazeb antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (10) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, mělo by být toto nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální sazby antidumpingového cla.
3. Závazky
(135)
Jeden indický a jeden malajsijský vyvážející výrobce spolu s jeho dovozcem ve spojení nabídli cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Obě nabídky obsahovaly velký počet skupin výrobků (podle chemických specifikací), přičemž každé skupiny se týkala jiná minimální dovozní cena (MDC); cenové rozdíly mezi skupinami činily u malajsijského vývozce až 25 % a u indického vývozce až 100 %. V rámci jednotlivých skupin se ceny navíc lišily až o 20 %, což hrozilo vysokým rizikem křížové kompenzace. Bylo také konstatováno, že nabídka indického vývozce neřešila kolísání cen dotčeného výrobku. Další riziko křížové kompenzace bylo zjištěno u malajsijského vývozce a jeho dovozce ve spojení v Unii, který odebíral dotčený výrobek nejen od malajsijského vývozce, ale i od jiných dodavatelů. Pro celní orgány by rovněž bylo obtížné určit chemickou specifikaci výrobku bez individuální analýzy, a jakákoli kontrola by tedy byla velmi pracná až neproveditelná. Proto byly nabídky závazku zamítnuty. V návaznosti na návrh na změnu formy opatření jeden vyvážející výrobce upravil svou nabídku závazku a navrhl pro všechny skupiny výrobků průměrnou MDC, díky čemuž - jak tvrdil - již nebude hrozit riziko křížové kompenzace. Druhý vyvážející výrobce pouze trval na své původní nabídce. Vzhledem k počtu druhů výrobků a rozdílnostem v jejich cenách by však MDC mohla zcela ohrozit účinnost opatření. Struktura společností a jejich výše popsaných nabídek navíc stále představuje překážku pro přijetí závazku. Režim vykazování a cen navržený jedním vývozcem tyto obavy neřeší a v každém případě by kontrola na jeho základě byla velmi pracná až neproveditelná. Nabídky závazku tudíž nelze přijmout.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(136)
Vzhledem k rozsahu zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie se považuje za nezbytné vybrat s konečnou platností částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením, a to v rozsahu uložených konečných cel. Pokud jsou konečná cla nižší než cla prozatímní, je třeba uvolnit částky, které byly prozatímně zajištěny nad rámec konečné sazby antidumpingových cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu nasycených mastných alkoholů s uhlíkovým řetězcem C8, C10, C12, C14, C16 nebo C18 (nezahrnuje rozvětvené isomery) včetně jednotlivých nasycených mastných alkoholů (zvané rovněž „čisté frakce“) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (běžně zařazované jako C8-C10), směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (běžně zařazované jako C12-C14) a směsí převážně obsahujících kombinaci uhlíkových řetězců C16-C18, v současnosti kódů KN ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 a ex 3823 70 00 (kódy TARIC 2905168510, 2905190060, 3823700011 a 3823700091), pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi je následující:
Země
Společnost
Konečné antidumpingové clo (EUR/t čisté hmotnosti)
Doplňkový kód TARIC
Indie
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Všechny ostatní společnosti
86,99
B999
Indonésie
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Všechny ostatní společnosti
80,34
B999
Malajsie
KL-Kepong Oleomas Sdn Bhd, Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Všechny ostatní společnosti
61,01
B999
3. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu, a kdy je proto cena, která byla nebo má být skutečně zaplacena, poměrně rozdělena za účelem určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (11), se výše antidumpingového cla, vypočtená na základě výše stanovených částek, sníží o procento, které odpovídá poměrnému rozdělení ceny, která byla nebo má být skutečně zaplacena.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla uloženého podle nařízení (EU) č. 446/2011 se vyberou s konečnou platností. Částky, které byly zajištěny nad rámec konečných sazeb antidumpingového cla, se uvolní.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. listopadu 2011.
NÕUKOGU RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1138/2011,
8. november 2011,
millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Indiast, Indoneesiast ja Malaisiast pärinevate rasvalkoholide ja nende segude impordi suhtes ning nõutakse lõplikult sisse sellise impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks
EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
võttes arvesse nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (1) (edaspidi „algmäärus”), eriti selle artiklit 9,
võttes arvesse Euroopa Komisjoni (edaspidi „komisjon”) ettepanekut, mis on esitatud pärast konsulteerimist nõuandekomiteega,
ning arvestades järgmist:
A. MENETLUS
1. Ajutised meetmed
(1)
Komisjon on kehtestanud määrusega (EL) nr 446/2011 (2) (edaspidi „ajutine määrus”) teatavate Indiast, Indoneesiast ja Malaisiast (edaspidi „asjaomased riigid”) pärinevate rasvalkoholide ja nende segude impordi suhtes ajutise dumpinguvastase tollimaksu.
(2)
Menetlus algatati 13. augustil 2010 avaldatud algatamisteatega (3) kaebuse põhjal, mille esitasid 30. juunil 2010 kaks liidu tootjat Cognis GmbH ja Sasol Olefins & Surfactants GmbH, kellele koos viidates kasutatakse väljendit „kaebuse esitajad”. Kõnealuse kahe äriühingu toodang moodustab olulise osa, käesoleval juhul üle 25 %, uurimisaluse toote kogutoodangust liidus.
(3)
Nagu on sätestatud ajutise määruse põhjenduses 9, hõlmas dumpingut ja kahju tekitamist käsitlev uurimine ajavahemikku 1. juulist 2009 kuni 30. juunini 2010 (edaspidi „uurimisperiood”). Kahju hindamise seisukohalt oluliste suundumuste uurimine hõlmas ajavahemikku 1. jaanuarist 2007 kuni uurimisperioodi lõpuni (edaspidi „vaatlusalune periood”).
2. Järgnenud menetlus
(4)
Pärast selliste oluliste faktide ja kaalutluste teatavakstegemist, mille põhjal oli otsustatud kehtestada ajutised dumpinguvastased meetmed (edaspidi „esialgsete järelduste teatavakstegemine”), esitas mitu huvitatud isikut kirjaliku esildise, milles nad väljendasid oma seisukohti esialgsete järelduste kohta. Isikutele, kes seda soovisid, anti võimalus esitada oma seisukohad suuliselt.
(5)
Komisjon jätkas lõplike järelduste tegemiseks vajaliku teabe hankimist ja kontrollimist.
(6)
Seejärel teavitati kõiki huvitatud isikuid olulistest faktidest ja kaalutlustest, mille põhjal kavatseti soovitada lõpliku dumpinguvastase tollimaksu kehtestamist teatavate Indiast, Indoneesiast ja Malaisiast pärinevate rasvalkoholide ja nende segude impordi suhtes ja ajutise tollimaksuna tagatiseks antud summade lõplikku sissenõudmist („lõplike järelduste teatavakstegemine”). Kõigile huvitatud isikutele anti aega, et nad saaksid esitada lõplike järelduste teatavakstegemise kohta märkuseid.
(7)
Kõiki huvitatud isikute suulisi ja kirjalikke märkusi kaaluti ja neid võeti võimaluse korral arvesse.
B. VAATLUSALUNE TOODE JA SAMASUGUNE TOODE
1. Vaatlusalune toode
(8)
Vaatlusalune toode, mis on määratletud ka ajutise määruse põhjendustes 10 ja 11, on Indiast, Indoneesiast ja Malaisiast pärit küllastunud rasvalkoholid, mille süsinikuahela pikkus on C8, C10, C12, C14, C16 või C18 (välja arvatud hargahelaga isomeerid), sealhulgas individuaalsed küllastunud rasvalkoholid ja segud, mis sisaldavad peamiselt süsinikuahelaid pikkusega C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (mida üldiselt liigitatakse C8-C10 alla), ning segud, mis sisaldavad peamiselt süsinikuahelaid pikkusega C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14-C16 (mida üldiselt liigitatakse C12-C14 alla), ning segud, mis sisaldavad peamiselt süsinikuahelaid pikkusega C16-C18, ja mida praegu liigitatakse CN-koodide ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 ja ex 3823 70 00 alla.
(9)
Pärast ajutiste meetmete kehtestamist väitsid mõned huvitatud isikud, et vaatlusaluse toote definitsioon on mitmeti mõistetav. Need isikud väitsid, et algatamisteate kohaselt kuuluvad vaatlusaluste toodete hulka üksnes lineaarsed rasvalkoholid ja nende segud, seega jäävad rasvalkoholid, mis sisaldavad hargahelaga isomeere või mis on ise hargahelaga isomeerid, vaatlusaluse toote määratlusest välja. Teised huvitatud isikud väitsid, et okso-protsessiga saadud hargahelaga isomeere sisaldavate rasvalkoholide väljajätmisel ei ole mingit mõtet, sest nende kasutusala on sama ja nad konkureerivad turul lineaarsete rasvalkoholidega.
(10)
On kindlaks tehtud, et olenemata võimalikest erinevustest tootmises kasutatavas tooraines või tootmisprotsessis, on kõnealusesse uurimisse kaasatud igat tüüpi rasvalkoholid ja nende segud (mida on kirjeldatud põhjenduses 8) samasuguste või väga sarnaste füüsikaliste, keemiliste ja tehniliste omadustega ning neid kasutatakse samal otstarbel. Vaatlusaluse toote võimalikud erinevused ei muuda selle põhidefinitsiooni, selle omadusi ega erinevate isikute arusaama selle kohta.
(11)
Seega tuleks jätta kehtima esialgne otsus, mille kohaselt jäetakse hargahelaga isomeere sisaldavad rasvalkoholid algatamisteates esitatud tootevalikust välja, nagu on sätestatud algatamisteates, ning seega jäetakse ka seda tootvate äriühingute toodang liidu toodangu määratlusest välja (sealhulgas ka nende äriühingute toodang, kes toodavad rasvalkoholi okso-protsessi teel). Kuna vaatlusaluse toote kohta rohkem märkusi ei ole, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 10 ja 11.
2. Samasugune toode
(12)
Tuletatakse meelde, et ajutise määruse põhjenduses 13 oli algselt määratletud, et lineaarsed rasvalkoholid ja hargahelaga rasvalkoholid ei ole samasugused tooted, ja seega jäetakse andmed tootjate kohta, kes toodavad rasvalkoholi, mis koosneb hargahelaga isomeeridest, kahju analüüsist välja.
(13)
Kuna samasuguse toote kohta muid märkusi ei ole, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 12 ja 13.
C. DUMPING
1. India
1.1. Normaalväärtus
(14)
Kuna ühtki märkust normaalväärtuse kindlaksmääramise kohta ei ole esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendustes 14-18 esitatud esialgsed järeldused.
1.2. Ekspordihind
(15)
Kuna ühtki märkust ekspordihinna kindlaksmääramise kohta ei ole esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjenduses 19 esitatud esialgsed järeldused.
1.3. Võrdlus
(16)
Pärast esialgsete järelduste ning lõplike järelduste teatavakstegemist esitasid mõlemad India eksportivad tootjad uuesti väite, et nende puhul tuleks uurimisperioodi ajal ühele kaebuse esitajale liitu müüdud kaup dumpingumarginaali arvutamisel arvestamata jätta (vt ajutise määruse põhjendust 22). Kõnealused äriühingud põhjendasid oma väidet faktiga, et WTO dumpinguvastase lepingu artikli 9 lõikes 1 on sätestatud, et kehtestatava tollimaksu suurus peab olema sama suur kui dumpingumarginaal või alla selle. India eksportivad tootjad viitasid ka WTO dumpinguvastase lepingu artikli 2 lõikele 4, mille kohaselt tuleks ekspordihinda ja normaalväärtust õiglaselt võrrelda. Sellest lähtudes väitsid nad, et kaebuse esitaja ja nende vahel toimusid läbirääkimised väga suures mahus ja väga madala hinnaga toimuva ostu üle samal ajal, kui kaebuse esitaja valmistas ette kaebust, ning seega ei ole selle konkreetse tehingu hinnad õiglaselt kehtestatud ja selliseid tehinguid ei tohiks dumpingu arvutamisel arvesse võtta.
(17)
Esiteks tuleb märkida, et fakt, et WTO dumpinguvastases lepingus on sätestatud võimalus kehtestada tollimaks alla dumpingumarginaali taseme, ei tähenda veel kohustust seda teha. Algmääruse artikli 9 lõikes 4 kehtestatakse üksnes kohustus, et dumpinguvastane tollimaks tuleks kehtestada tasemel, millest piisab kahju kõrvaldamiseks. Lisaks puudusid tõendid selle kohta, et osapooled ei pidanud hinnaläbirääkimisi vabalt. Kõnealuse kaebuse esitaja kõigi ostude kontrollimisel selgus, et kahe India eksportiva tootjaga läbirääkimisel saavutatud hinnatase oli kooskõlas nende hindadega, mida kõnealune kaebuse esitaja oli teiste tarnijatega kokku leppinud võrreldavate toodete ostu puhul. Lisaks tehti kindlaks, et kaebuse esitaja importis India eksportivatelt tootjatelt vaatlusalust toodet juba aastaid ja mitte ainult uurimisperioodi jooksul. Samuti kinnitas üks eksportiv tootja ärakuulamise eest vastutava ametniku juuresolekul toimunud suulisel ärakuulamisel, et kõnealuse kaebuse esitaja jaoks kehtivad hinnad olid struktuurilt madalamad kui teiste klientide puhul kehtivad hinnad. Seega puuduvad tõendid selle kohta, et hindade kehtestamine ei olnud õiglane pelgalt asjaolu tõttu, et toodet müüdi kaebuse esitajale, ning väite tagasilükkamist kinnitatakse veel kord.
(18)
Pärast esialgsete järelduste ja lõplike järelduste teatavakstegemist esitasid mõlemad India eksportivad tootjad uuesti taotluse algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti j kohaseks konverteerimiskursi kohandamiseks. Nad väitsid, et alates novembrist 2009 tugevnes India ruupia pidevalt euro suhtes ja sellel võinuks olla moonutav mõju dumpingu arvutustele (vt ajutise määruse põhjendust 23). Mõlemad eksportivad tootjad tunnistasid, et uurimisperioodi teisel poolel olid nende müügihinnad kõrgemad kui uurimisperioodi esimesel poolel kehtinud hinnad, samas nad väitsid, et see trend tulenes üksnes tooraine kulude üldisest kasvust ja majanduskriisi lõpuga seonduvatest turutingimuste üldisest paranemisest ning see ei peegelda India ruupia tugevnemist euro suhtes. Lisaks väitsid need äriühingud, et isegi kui nad oleksid suutnud regulaarselt ja iga natukese aja tagant oma hindu kohandada, ei oleks nad iialgi suutnud täpselt ette ennustada valuutakursi arenguid.
(19)
Uurimisel selgus, et kuigi India ruupia tugevnes uurimisperioodi teisel poolel pidevalt euro suhtes, muudeti kummagi India eksportiva tootja peamiste toodete müügihindu mitme põhikliendi puhul iga kuu, eelkõige just uurimisperioodi teisel poolel. Seega puuduvad tõendid, et liitu müüdavate toodete hindu ei oleks samal ajal saanud samuti muuta, et kajastada valuutakursside kõikumisi iga 60 päeva kaupa, nagu on ette nähtud algmääruse artikli 2 lõike 10 punktis j ja WTO dumpinguvastase lepingu artikli 2 lõike 4 punktis 1. Paljudel juhtudel muudeti hindu sageli ja mis tahes valuutakursside kõikumisi oleks saanud samuti kajastada. Lisaks näitas see, et rasvalkoholide turg on nii avatud, et sagedased hinnamuutused ei ole probleemiks. Seega isegi neil juhtudel, kui hindu nii sageli ei muudetud, puuduvad tõendid selle kohta, et seda ei tehtud huvitatud isikute ärihuvide tõttu. Asjaolu, et hindu saab muutunud turuolukorra (praegusel juhul väidetava valuutakursi muutumise) kajastamiseks kiiresti kohandada, on andnud India eksportivatele tootjatele võimaluse neid muutusi oma müügihindades kajastada, juhul kui nad oleksid seda teha tahtnud ja nagu nad mitmel juhul ilmselt ka tegid. Kõiki eespool nimetatud asjaolusid arvesse võttes ei ole valuutakursi kohandamise taotlus põhjendatud ja see lükatakse tagasi.
(20)
Pärast esialgsete järelduste teatavakstegemist väitis üks India eksportiv tootja, et algmääruse artikli 2 lõike 10 punktis b ette nähtud soodustus kaudsete maksude erinevuse korral, mis kehtestati teatavate tooteliikide puhul, tuleks kehtestada ka toodete ja segude puhul, mille hargahelate pikkused on C12 ja C14, sest nende toodete puhul kasutatava tooraine tollimaks tagastati toote ekspordi korral. Samas ei esitatud uurimise ajal teavet, mida oleks saanud kohapeal kontrollida ning mis oleks tõestanud, et see tollimaks tõepoolest hiljem tagastati. Pärast lõplike järelduste teatavakstegemist väitis see äriühing, et tema märkustest on valesti aru saadud ja et kogu tooraine, mida kasutati hargahelate pikkusega C12 ja C14 toodete ja segude valmistamiseks, imporditi tollimaksuvabalt. Kuna kaudseid makse on vaja maksta siis, kui toorainet kasutatakse hiljem nende toodete valmistamiseks, mida müüakse siseturul, siis taotleb äriühing nende konkreetsete tooteliikide puhul normaalväärtuse kohandamist. Samas näitab kontrollimise käigus saadud teave, et kõnealust toorainet, mida on vaja sellise tooteliigi valmistamiseks, mille hargahela pikkused on C12 ja C14 ning mida uurimisperioodi ajal imporditi tollimaksuvabalt, jätkus uurimisperioodil ainult teatava osa selle äriühingu poolt valmistatud vaatlusaluse toote ekspordimüügi tarbeks. Seega on kindel, et vähemalt kaks kolmandikku eksporditud toodetest, mille hargahela pikkused olid C12 ja C14, toodeti toorainest, mille eest oli makstud imporditollimaksu. Kuna äriühing ei esitanud tõendeid, mis oleksid näidanud, et mis tahes osa tollimaksuvabalt imporditud toorainest kasutati sellise toodangu valmistamiseks, mida müüakse ekspordiks liitu ja mitte kolmandatesse riikidesse, siis lükatakse see väide tagasi.
(21)
Kuna muid märkusi võrdluse kohta ei ole esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 20 ja 23.
1.4. Dumpingumarginaal
(22)
Kuna ühtki märkust dumpingumarginaali arvutamise kohta ei ole esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 24-26.
(23)
Lõplik dumpingumarginaal, väljendatuna protsendimäärana CIF-netohinnast liidu piiril enne tollimaksu sissenõudmist, on järgmine:
Äriühing
Lõplik dumpingumarginaal
Godrej Industries Limited
9,3 %
VVF Limited
4,8 %
Kõik teised äriühingud
9,3 %
2. Indoneesia
2.1. Normaalväärtus
(24)
Pärast esialgsete ja lõplike järelduste teatavakstegemist väitis üks Indoneesia eksportiv tootja, et tehingute kasumlikkuse kontrollimise käigus ei oleks pidanud jagama üksikute tehingute müügi-, üld- ja halduskulusid käibega ja et sedasi arvutades tuli välja, nagu oleks paljud tehingud jäänud kasumita. Seda väidet kontrolliti, kuid leiti, et müügi-, üld- ja halduskulude jaotus üksikute tehingute ja käibe põhjal on nende kulude iseloomu arvestades asjakohasem, kuna need kulud on pigem seotud väärtuse kui mahuga. Tuleb märkida, et iga tooteliigi kaupa jaotatud müügi-, üld- ja halduskulude kogusumma jääb samaks, olenemata sellest, millist kahest meetodist kõnealuste kulude jaotuse arvutamisel konkreetse tehingu puhul kasutati. Kokkuvõttes märgitakse, et tehingud, mille kasumlikkuse kontrolli tulemused eksportiv tootja kahtluse alla seadis, kontrolliti veel kord üle ja tehingute osutumine mittekasumlikuks leidis kinnitust. Seetõttu lükatakse kõnealune väide tagasi.
(25)
Sama Indoneesia eksportiv tootja väitis veel, et normaalväärtuse arvutamiseks kasutatava kasumitaseme kindlaksmääramisel ei tuleks välja jätta tooteliigi sellise müügi kasumit, mida ei peeta tavapärase kaubavahetuse käigus toimunuks, sest üle 80 % kodumaisel turul toimunud müügist oli kasumlik. Selle väite puhul tuletatakse meelde, et kui tahetakse kindlaks määrata, milline müük toimub tavapärase kaubavahetuse käigus, võetakse aluseks tooteliik (nagu on selgitatud ajutise määruse põhjendustes 29-32), sest see on kõige sobivam viis müügihindade ja tootmiskulude täpseks vastavusse viimiseks. Lisaks ei välista algmääruse artikli 2 lõige 6 uurimisaluse toote jaotamist tooteliikideks, kui see on asjakohane. Seega tuleks müük, mille puhul ei leitud, et see oleks toimunud tooteliigi tavapärase kaubavahetuse käigus, normaalväärtuse määramiseks kasutatava kasumi arvutamisest välja jätta. Seetõttu lükatakse kõnealune väide tagasi.
(26)
Sama Indoneesia eksportiv tootja väitis ka, et teatavate tooteliikide normaalväärtuse määramise juures ei ole selleks, et viia normaalväärtus tagasi tehasehinna tasemele, toetusi maha lahutatud. Selle väitega nõustuti ja arvutustes tehti vastavad muutused.
(27)
Kuna rohkem märkusi normaalväärtuse kindlaksmääramise kohta ei ole esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendustes 27-33 esitatud esialgsed järeldused, mida on parandatud käesoleva määruse põhjenduses 26 kohaselt.
2.2. Ekspordihind
(28)
Pärast esialgsete järelduste teatavakstegemist väitis üks Indoneesia eksportiv tootja, et jäeti põhjendamata, miks temaga seotud importiva liidu äriühingu jaoks kehtivaid hindu peeti ebausaldusväärseks ning miks sellise müügi ekspordihind kujundati algmääruse artikli 2 lõike 9 põhjal. Sellega seoses märgitakse, et seotud äriühingute vaheliste tehingute siirdehindu ei peeta usaldusväärseks põhjusel, et neid saab määrata kunstlikult erinevale tasemele, sõltuvalt sellest, mis on seotud äriühingule kasulikum. Algmääruse artikli 2 lõike 9 kohasel ekspordihinna kujundamisel kasutatakse kasumi põhjendatud marginaali, mis ei sõltu siirdehindade alusel saadavast tegelikust kasumist, just seetõttu, et vältida moonutusi, mis võinuks tekkida siirdehindadele toetumisest. Seetõttu lükatakse kõnealune väide tagasi.
(29)
Liidus paiknevate seotud importijate kaudu liitu toimuva eksportmüügi kohta väitsid mõlemad Indoneesia eksportivad tootjad pärast esialgsete järelduste teatavakstegemist, et algmääruse artikli 2 lõike 9 kohasel ekspordihinna kujundamisel kasutatud kasumi marginaal ei olnud asjakohane. Mõlemad äriühingud väitsid, et esialgses etapis kasutatud kasumi marginaal oli seotud ainult ühe osaliselt koostööd tegeva importijaga ning kuna seda kasumimarginaali ei kontrollitud, siis ei ole see usaldusväärne. Selle asemel soovitasid äriühingud kasutada 5-protsendilist kasumimarginaali, nagu muudegi uurimiste puhul. Kuna sõltumatute importijate koostöötase selles uurimises oli vähene, siis nõustuti selle väitega ja kohaldati 5-protsendilist kasumimarginaali, mis on kooskõlas samas sektoris varasemate uurimiste käigus kasutatud kasumitasemetega.
(30)
Kuna muid märkusi ekspordihinna kohta ei ole esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 34-36, mida kohandatakse käesoleva määruse põhjenduse 29 kohaselt.
2.3. Võrdlus
(31)
Pärast esialgsete järelduste teatavakstegemist osutasid mõlemad Indoneesia eksportivad tootjad sellele, et algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohaselt ei oleks pidanud erinevaid komisjonitasusid kohandama müügi puhul, mis toimus kolmandas riigis paiknevate seotud kaubandusettevõtete kaudu. Mõlemad äriühingud väitsid, et nende Indoneesias paiknevad tootmisettevõtted ja vastavad Singapuris paiknevad seotud kaubandusettevõtted moodustavad ühe majandusüksuse ja et kolmandas riigis paiknevad kaubandusettevõtted tegutsevad nendega seotud Indoneesia äriühingu ekspordiosakonnana. Mõlemal juhul esitatakse siiski nii omamaise müügi kui ka kolmandatesse riikidesse toimuva ekspordimüügi arved otse Indoneesias paiknevale tootjale, ning Singapuris paiknevad kaubandusettevõtted saavad teatava komisjonitasu. Ühe Indoneesia äriühingu puhul oli see komisjonitasu märgitud ainult ekspordimüügilepingutes. Need kolmandas riigis paiknevad kaubandusettevõtted müüvad ka teiste tootjate toodetud tooteid, ühel juhul ka sõltumatute tootjate tooteid. Mõlemad Singapuris paiknevad seotud kaubandusettevõtted täidavad seega funktsioone, mis sarnanevad komisjonitasu eest töötava agendi omadega. Seetõttu lükatakse kõnealune väide tagasi.
(32)
Pärast lõplike järelduste teatavakstegemist kordasid Indoneesia valitsus ja üks Indoneesia eksportiv tootja väidet eelmises põhjenduses nimetatud ühe majandusüksuse kohta. Nad väitsid, et kohtuasjas Matsushita vs. nõukogu (4) on kohus otsustanud, et asjaolu, et tootja tegeleb osaliselt ka müügiga, ei tähenda seda, et tootja äriühing ja kaubandusettevõte ei võiks moodustada ühte majandusüksust. Nad väitsid veel, et kolmandatesse riikidesse toimunud müük, mis toimus otse eksportija kaudu ilma Singapuris paikneva kaubandusettevõtte osaluseta, moodustab ainult väikese osa eksportmüügist, ja et kohtuotsuses Interpipe (5) on Esimese Astme Kohus otsustanud, et kui tootja müüb oma toodangut väikeses koguses, ei tähenda see veel, et tegemist ei ole ühe majandusüksusega. Lõpuks ütlesid nad, et kohtuasjas Canon vs. nõukogu (6) ei mõjutanud asjaolu, et müügiga tegelev tütarettevõte tegeles ka teiste äriühingute toodangu vahendajana, järeldust ühe majandusüksuse kohta.
(33)
Kuigi kohtuasjas Matsushita vs. nõukogu otsustas kohus, et institutsioonidel oli kõnealusel juhul õigus leida, et tootja koos ühe või mitme vahendusfirmaga, mida ta kontrollis, moodustas ühe majandusüksuse isegi juhul, kui ta müüs teatud osa toodangust ise, siis ei tähenda see ilmtingimata seda, et alati peab lugema tootja ja temaga seotud müügiettevõtte üheks majandusüksuseks. Lisaks ei müünud kohtuasjas Matsushita vs. nõukogu nimetatud tootja otse oma toodangut, nagu seda tegi Indoneesia eksportiv tootja. Teiseks, kohtuasjas Interpipe tehtud otsuses oli asjaolu, et eksportiva tootja otsemüük moodustas vaid väikese osa liitu suunatud eksportmüügi kogumahust, ainult üks Esimese Astme Kohtus analüüsitud tegur. Palju olulisem on asjaolu, et kohus rõhutas, et selline otsemüük toimus uutesse liikmesriikidesse ainult üleminekuperioodil. Vastupidiselt sellele näitavad olemasolevad tõendid praegusel juhul seda, et tootja poolt teatavatesse kolmandatesse riikidesse toimuv müük ei ole ajutine, vaid põhimõtteliselt struktuuriline, st püsiva iseloomuga. Lisaks moodustab selline müük iga asjaomase tootja puhul olulise osa kodumaisel turul toimuvast müügist. Lõpetuseks hõlmas kohtuasjas Canon vs. nõukogu eksportiva tootja müügiga tegeleva tütarettevõtte kaudu toimuv müük siseturul ka muid tooteid, mida müüdi küll erineva kaubamärgi all, kuid mida eksportiv tootja sellegipoolest ise tootis. Seega lükatakse kõnealune väide uuesti tagasi.
(34)
Üks Indoneesia äriühing väitis veel seda, et isegi kui ühe majandusüksuse kontseptsioon tagasi lükati, kehtestas komisjon nn topeltmarginaali, lahutades liidu sõltumatu kliendi puhul kehtivast ekspordihinnast nii liidu seotud importija kasumi kui ka kolmandas riigis paikneva seotud kaubandusettevõtte komisjonitasu. Märgitakse, et neid kahte asja võeti arvesse erinevatel eesmärkidel ja need arvestati maha eraldi. Nagu on selgitatud ka põhjenduses 28, arvutati ekspordihind juhul, kui eksportmüük toimus liidus paiknevate seotud importijate kaudu, vastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 9 hinna põhjal, millega imporditud tooted esimest korda sõltumatule ostjale edasi müüdi. Et määrata kindlaks usaldusväärne ekspordihind liidu piiril, on neil juhtudel vaja saadud kasumit kohandada. Kolmandas riigis paikneva seotud kaubandusettevõtte komisjonitasu arvati aga maha algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohaselt. Seetõttu lükatakse kõnealune väide tagasi.
(35)
See äriühing väitis veel, et juhtudel, kus ekspordihinda oli vaja algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohaselt kohandada kolmandas riigis paikneva seotud kaubandusettevõtte komisjonitasu võrra, tuleks sama kohandamine teha normaalväärtuse osas, sest see kaubandusettevõte koordineeriks ka omamaist müüki. Ent kaubandusettevõtte ja Indoneesias paikneva tootja kirjalik leping katab üksnes eksportmüüki ning omamaise müügi arved on esitatud Indoneesia äriühingule. Seetõttu lükatakse kõnealune väide tagasi.
(36)
Algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i kohaste kohandustega seoses märgitakse, et vältimaks moonutusi, mis võivad tuleneda siirdehindade kasutamisest, peetakse põhjendatud kasumimarginaali kasutamist asjakohaseks, olenemata sellest, mis on siirdehindade põhjal arvutatav tegelik kasum. Kolmandas riigis paiknevate seotud kaubandusettevõtete tegelik, esialgses uurimise etapis kasutatud kasumimarginaal asendati seepärast 5-protsendilise kasumimarginaaliga, mida peetakse põhjendatud kasumimarginaaliks keemiasektoris tegutsevate kaubandusettevõtjate puhul ja mida on kasutatud ka varasematel juhtudel (7).
(37)
Teine Indoneesia äriühing väitis, et komisjon arvutas liidus paikneva seotud importija kaudu toimuva müügi komisjonitasud maha kahekordselt. Äriühing väitis, et algmääruse artikli 2 lõike 9 kohasel ekspordihinna kujundamisel tehti kohandused nii seotud importija müügi-, üld- ja halduskulude osas kui ka otsemüügi kulude komisjonitasudeks kulunud summade osas. Kuna müügi-, üld- ja halduskuludes on komisjonitasud juba sees, oli tulemuseks see, et komisjonitasud arvestati maha kaks korda. See väide leiti olevat põhjendatud ja arvutused tehti vastavalt ümber.
(38)
Üks äriühing taotles veel kord kohandamist toote füüsikaliste omaduste erinevuste tõttu põhjendusega, et ta ekspordib vaatlusalust toodet liitu nii vedelas olekus kui ka tahkel kujul, samal ajal kui ta müüb seda siseturul ainult tahkel kujul ning kõnealuse toote puhul on vedelas olekus toote hinnad madalamad kui tahkel tootel (vt ajutise määruse põhjendust 39). Selle taotluse toetuseks esitas äriühing muudele eksporditurgudele suunatud kahe müügiarve koopiad. Neid tõendeid ei saanud aga menetluse nii hilises järgus kontrollida, samuti ei olnud võimalik tõendada, et näidatud erinevused olid kohaldatavad kõigil juhtudel, kus oli tegemist eespool nimetatud füüsikaliste omaduste erinevustega. Seetõttu lükatakse kõnealune taotlus tagasi.
(39)
Pärast esialgsete järelduste teatavakstegemist väitis üks Indoneesia eksportija, et ajutises määruses temaga seotud liidus paikneva importija laenukulude arvutamisel kasutatud intressimäärad olid ebaproportsionaalsed, ning ta soovitas kasutada intressimäärasid, mis põhineksid uurimisperioodil Deutsche Bundesbank’i avaldatud näitajatel. Kuna ajutises määruses selle äriühingu laenukulude arvutamiseks kasutud intressimäär põhines muude huvitatud isikute esitatud teabel ja kajastas seega nende finantsolukorda, mis ei ole tingimata kohaldatav kõnealuse seotud importija puhul, siis nõustuti selle väitega ja arvutused tehti vastavalt ümber.
(40)
Kuna võrdluse kohta muid märkusi ei ole esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendustes 37-40 esitatud esialgsed järeldused, mida kohandatakse käesoleva määruse põhjenduste 36, 37 ja 39 kohaselt.
2.4. Dumpingumarginaal
(41)
Kuna dumpingumarginaali arvutamise kohta ühtegi muud märkust ei ole esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 41 ja 42.
(42)
Lõplik dumpingumarginaal, väljendatuna protsendimäärana CIF-netohinnast liidu piiril enne tollimaksu sissenõudmist, on järgmine:
Äriühing
Ajutine dumpingumarginaal
P.T. Ecogreen Oleochemicals
7,3 %
P.T. Musim Mas
5,4 %
Kõik teised äriühingud
7,3 %
3. Malaisia
3.1. Normaalväärtus
(43)
Pärast esialgsete järelduste teatavakstegemist väitis üks Malaisia eksportiv tootja, et tavapärase kaubandustegevuse hindamise käigus tehtud kasumlikkuse kontrollimine (vt ajutise määruse põhjendust 46) ei oleks pidanud põhinema ühe aasta tootmiskulude kaalutud keskmisel, vaid et arvestades peamise tooraine igapäevaseid hinnakõikumisi, oleks pidanud kasutatama iga omamaise tehingu kulusid eraldi. Selle väitega seoses tuleks rõhutada, et komisjon on tavapäraselt kasutanud kasumlikkuse kontrollimisel võrdlusalusena tootmiskulude kaalutud keskmist. Seda formaati järgis ka äriühing oma vastustes küsimustikule ja see võeti aluseks kohapealse kontrollkäigu ajal, mil äriühingu esitatud andmeid võrreldi äriühingu raamatupidamise omadega. Väite, et tuleks kasutada tehingupõhist tootmiskulude arvestust (mis kujutaks endast olulist kõrvalekallet komisjoni tavapärasest praktikast), esitas äriühing esmakordselt esialgsete järelduste teatavakstegemise kohta tehtud märkustes ning seega ei saanud vastavaid näitajaid kohapeal kontrollida. Veel tuleks märkida, et äriühingu väite toetuseks esitatud üksiktehingute kulude tabel põhineb suuresti hinnangulistel kuludel ja seega ei saa selles esitatud andmeid kulude kohta pidada täpsemaks ja representatiivsemaks kui algseid äriühingu esitatud ja kohapeal kontrollitud andmeid. Kokkuvõttes tuleks märkida, et esitatud uue kulutabeli struktuur ei võimalda võrrelda seal esitatud andmeid kohapeal kontrollitud tegevusaruande vastava osaga. Seetõttu lükatakse kõnealune väide tagasi.
(44)
Üks Malaisia eksportija, kellel ei toimunud uurimisperioodil omamaist müüki (vt ajutise määruse põhjendust 51), väitis, et normaalväärtuse arvutamisel kasutatavad müügi-, üld- ja halduskulude ja kasumi summad ei peaks põhinema kahe teise Malaisia turul samasugust toodet müüva eksportiva tootja puhul kindlaks tehtud tegelike summade kaalutud keskmisel. See äriühing väitis, et need näitajad ei ole representatiivsed, sest äriühing kasutab teistsuguseid tootmismeetodeid, samuti erinevat põhitoorainet. Selle väitega seoses tuleks meelde tuletada, et normaalväärtuse arvutamisel kasutati äriühingu enda tootmiskulusid. Ainult müügi-, üld- ja halduskulude summade aluseks võeti kahe teise Malaisia eksportiva tootja esitatud andmed. Kasumisumma arvutati nii, nagu on selgitatud käesoleva määruse põhjenduses 45. Teiseks ei suutnud äriühing põhjendada tootmismeetodi väidetavat mõju müügi-, üld- ja halduskuludele. Märgitakse veel, et ainult teatud osa äriühingu tootmistegevusest toimub väidetavalt teise tootmismeetodi alusel, samal ajal kui suurem osa toodangust valmistatakse sama tootmisprotsessi baasil ja samasugusest põhitoorainest nagu kahe teise Malaisia eksportiva tootja puhul. Seega tehakse järeldus, et äriühing ei suutnud tõendada, et kasutatud näitajad ei olnud representatiivsed, ning seega lükatakse sellega seonduv väide tagasi.
(45)
Sama Malaisia eksportija väitis veel, et kui komisjon sellegipoolest kavatseb müügi-, üld- ja halduskulude määramiseks kasutada kahe teise äriühingu andmeid, peaks need andmed põhinema kaalutud keskmistel näitajatel, mis peegeldavad kahe teise Malaisia eksportiva tootja kõiki omamaiseid tehinguid ja mitte üksnes kasumlikke tehinguid. Põhimõtteliselt nõustuti selle väitega. Seega kinnitatakse, et mis puutub müügi-, üld- ja halduskuludesse, siis normaalväärtuse määramisel kasutatigi nende kahe Malaisia eksportiva tootja kõikide omamaiste tehingute keskmisi müügi-, üld- ja halduskulusid. Arvutamiseks kasutatud näitajaid kontrolliti vastavates Malaisia äriühingutes kohapeal. Mis puutub kasumi määramisse, siis tuleks märkida, et nende kahe teise eksportiva tootja kulude ja müügitulude põhjal ei olnud võimalik kasumi summat määrata. Tõepoolest on sellise arvestuse tulemus üldjuhul kahjusumma. Seega ei saanud niimoodi kasumit määrata. Sellega seoses märgitakse, et Malaisia eksportija väide, et normaalväärtuse arvutamisel oleks võinud kasumimarginaalina kasutada negatiivset summat, lükatakse tagasi. Kasumi kontseptsioon eeldab tõepoolest positiivsete summade olemasolu. Veel kaaluti seda, kas kasumi summat võiks määrata Malaisia eksportiva tootja kasumliku müügi alusel, kuid sellisest lähenemisest loobuti, sest see oleks olnud vastuolus WTO järeldustega Indiast pärit puuvillase voodipesu impordi kohta (8). Kooskõlas algmääruse artikli 2 lõike 6 punktiga c tuleb seega tugineda kasumi arvutamisel mis tahes muule põhjendatud meetodile ja kuna puuduvad muud andmed, siis peeti kasumi määramisel kõige sobivamaks näitajaks Malaisias kehtivat pikaajalist turuintressimäära. Seda meetodit peeti konservatiivseks, mõistlikuks ja kõige sobivamaks algmääruse artikli 2 lõike 6 punkti c tähenduses. Märgitakse, et selliselt määratud kasumimarginaal ei ületa kasumit, mida teised eksportivad tootjad saavad tavaliselt sama üldkategooria toodete müümisel päritoluriigi siseturul.
(46)
Kuna rohkem märkusi normaalväärtuse kindlaksmääramise kohta ei ole esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendustes 44-51 esitatud järeldused, mida parandatakse käesoleva määruse põhjenduse 45 kohaselt.
3.2. Ekspordihind
(47)
Liidus paiknevate seotud importijate kaudu liitu toimuva eksportmüügi kohta väitsid kaks Malaisia eksportivat tootjat pärast esialgsete järelduste teatavakstegemist, et algmääruse artikli 2 lõike 9 kohasel ekspordihinna kujundamisel kasutatud kasumimarginaal ei olnud asjakohane. Üks neist äriühingutest esitas väite kinnituseks oma mõnede sõltumatute Euroopa kaubandusettevõtete uurimisperioodi aegsed kasumlikkuse näitajad. Sellega seoses tuleks märkida, et neid näitajaid ei saa pidada representatiivseteks, sest need kaubandusettevõtted viitasid väga mitmesuguste keemiatoodetega kauplemisele ning ühel juhul on kaubandusettevõte ise ka tootja. Seega ei peeta neid näitajaid usaldusväärseks võrdlusaluseks. Teine äriühing märkis, et tema liidus paiknevat seotud importijat ei saa käsitada turustajana, vaid teda tuleb pidada seotud müügiagendiks ning seega ei tohiks ekspordihinna kujundamisel tehtavad kohandused müügi-, üld- ja halduskulude ning kasumi osas ületada komisjonitasu protsenti, mis tavaliselt kehtib kaubandussektori sõltumatu müügiagendi jaoks. Äriühing esitas võrdlusalusena sõltumatute agentidega sõlmitud lepingud.Pärast lõplike järelduste teatavakstegemist esitati väite toetuseks argument, et volframelektroodide juhtumi (9) korral peeti seotud importija kasumit usaldusväärseks ja seda võeti ekspordihinna kujundamisel arvesse. Vastuseks sellele väitele tuleks märkida, et algmääruse artikli 2 lõikes 9 ei ole ette nähtud erinevat kohtlemist importijatele, kes väidetavalt tegutsevad turustajatena, ja neile, kes väidetavalt tegutsevad müügiagentidena.
Artikli 2 lõikes 9 nähakse ette, et kohandada tuleb kõiki kulusid, mis on tekkinud importimise ja edasimüügi ning kasumi saamise vahelisel ajal. Veel tuleb märkida, et uurimine näitas, et seotud äriühing paikneb liidus. Muu hulgas tegeleb see äriühing seotud eksportija toodetud vaatlusaluse toote klienditellimuste ja arvetega, samuti vastutab ta liidus tolliformaalsuste täitmise eest. Asjaolu, et seotud eksportija teatavad tegevused on toimunud enne importimist, ei tähenda, et ekspordihinda ei võiks arvutada esimesele sõltumatule kliendile kehtiva edasimüügihinna alusel, kui on tehtud artikli 2 lõike 9 kohased vajalikud kohandused. Äriühingu väidetavad funktsioonilised erinevused võrreldes teiste seotud importijatega peegelduvad tavaliselt müügi-, üld- ja halduskuludes, mille puhul komisjon kasutas äriühingu tegelikke andmeid. Seetõttu ei saa kõnealuse väitega nõustuda. Lisaks tuleks märkida, et eespool nimetatud volframelektroodide juhtumi puhul lisati seotud importija imporditud toode ka seotud kontserni poolt toodetavasse järgmise etapi tootesse ja seega oli ta tegevusala laiem kui kaubandusettevõtte oma. Seega leiti sellise keerulise struktuuri puhul, et sõltumatu importija kasum ei ole piisavalt representatiivne. Selles juhtumis kirjeldatud olukord ei ole võrreldav kõnealuse Malaisia seotud importija olukorraga, kes tegeleb üksnes kaubavahetusega. Sellegipoolest kohandatakse põhjustel, mida on selgitatud põhjenduses 29, kõnealust kasumimarginaali 5 protsendile. Kuna rohkem märkusi ekspordihinna kindlaksmääramise kohta ei ole esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendustes 52-54 esitatud esialgsed järeldused, mida muudetakse eespool kirjeldatu kohaselt.
3.3. Võrdlus
(48)
Pärast esialgsete järelduste teatavakstegemist kordas üks Malaisia eksportija oma väidet (vt ka ajutise määruse põhjendust 57), et temaga seotud liidus paiknev importija on tegelikult tootja ekspordiosakond ja et tehasest hankimise tasandil kehtestatud ekspordihinna määramisel tehtaks ülemääraseid mahaarvamisi, kui vastavalt algmääruse artikli 2 lõikele 9 kohandataks müügi-, üld- ja halduskulusid ning kasumit täies ulatuses. Äriühing väitis, et samad kohandused tuleks teha ka normaalväärtuse arvutamise puhul. Väide esitati veel kord pärast lõplike järelduste teatavakstegemist. Samas ei esitatud ühtegi uut argumenti, mille tõttu tuleks neid järeldusi muuta. Eelkõige tuletatakse meelde, et seotud äriühing väljastas arved liidu klientidele ning et liidu klientide maksed läksid seotud äriühingule. Lisaks tuleb märkida, et seotud äriühingu müügis kajastus kasumimarginaal. Ka seotud äriühingu finantsaruandlus näitas, et importimise ja edasimüügi vahel kantud müügi-, üld- ja halduskulud olid tavapärases suuruses. Seega toimib seotud äriühing tõesti tüüpilise importijana. Kokkuvõttes tuleks märkida, et Malaisia tootja müüs samuti oma toodangut otse liidu ning muude riikide sõltumatutele klientidele. Viimati nimetatud küsimusega seoses viitas äriühing kohtuasjale Interpipe ja esitas Indoneesia eksportivate tootjate argumentidega sarnased argumendid. Põhjustel, mida on selgitatud käesoleva määruse põhjenduses 33, on käesoleva juhtumi asjaolud erinevad kohtuasja Interpipe puhul arutlusel olnutest. Lisaks on Malaisia eksportija väide, et äriühingu sõltumatu müügi üle pidas läbirääkimisi liidus paiknev seotud importija, kes tegeleb Malaisia äriühingu eksportmüügiosakonna ülesannetes, vastuolus selgitustega, mis esitati kohapealse kontrollkäigu ajal, mil selles kontekstis toodi välja eelkõige Jaapanis tegutsev emafirma. Eespool esitatu põhjal on jõutud järeldusele, et müügi-, üld- ja halduskulude ja kasumi kohandused tuleks jätta kehtima, ning et samalaadsete kohanduste kasutamine normaalväärtuse arvutamisel ei ole põhjendatud.
(49)
Sama äriühing märkis ka, et ekspordihinna tuletamisel on teatavad müügikulud tema seotud importija kuludest kaks korda maha arvatud. Arvutusi kontrolliti ning kuna kõnealune väide osutus õigeks, siis kohandati arvutusi vastavalt.
(50)
Üks Malaisia eksportijatest väitis, et normaalväärtuse ja ekspordihinna võrdlus ei peaks põhinema tooteliigil, mis on määratud toote kontrollnumbriga, vaid äriühingu enda tootekoodil. Äriühingu väitel ei hõlma uurimisel kasutatud toote kontrollnumbrid piisavalt üksikasjalikku teavet tootmisprotsessi ning kulude ja hindade erinevuste kohta. Väite kinnituseks osutas äriühing mõnedele oma toodetele, mille tootmiseks kasutati erinevat tootmisprotsessi ja erinevat põhitoorainet, mille tõttu olid ka kulud ühe tootmisühiku kohta kõrgemad. Tuleks märkida, et seda väidet ei esitatud ei uurimise algetapis ega ka kohapealse kontrollkäigu ajal. Lisaks ei lahendaks äriühingu oma tootekoodi kasutamine arvutustes erinevate tootmismeetoditega seonduvat probleemi, sest ühesuguseid äriühingu tootekoode kasutati erinevate tootmisprotsesside käigus valmistatud toodete puhul. Seetõttu lükatakse kõnealune väide tagasi.
(51)
Kuna rohkem märkusi võrdluse kohta ei ole esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendustes 55-58 esitatud esialgsed järeldused, mida muudetakse käesoleva määruse põhjenduse 49 kohaselt.
3.4. Dumpingumarginaal
(52)
Pärast esialgsete järelduste teatavakstegemist teatas endast üks Malaisia tootja, kes ei ekspordi liitu, ning väitis ajutise määruse põhjendusega 60 seoses, et Malaisias on veel vaatlusaluse toote tootjaid. Sellega seoses märgitakse, et kui ka on teisi Malaisia tootjaid, kes ei ekspordi liitu, siis ei muuda see Malaisia koostöötaseme kohta tehtud järeldusi, sest ei esitatud mingeid tõendeid, et uurimise all olnud äriühingud ei esinda kogu uurimisperioodil toimunud vaatlusaluse toote eksporti liitu. Lisaks kritiseeris seesama Malaisia tootja fakti, et tootjate puhul nagu tema, kes ei eksportinud uurimisperioodil liitu, hakkab kehtima jääktollimaksumäär. Sellega seoses tuleb märkida, et äriühingute puhul, kes ei ole uurimisperioodil liitu eksportinud, ei saa kehtestada individuaalset tollimaksumäära. Niipea aga, kui need äriühingud eksportimist alustavad või võtavad tühistamatu lepinguga kohustuse müüa oma toodangut liitu, võivad nad taotleda algmääruse artikli 11 lõike 4 kohast läbivaatamist uue eksportijaga seoses ning kui kõnealuses artiklis sätestatud tingimused on täidetud, võidakse tema suhtes kehtestada individuaalne dumpingumarginaal.
(53)
Üks Malaisia tootjatest väitis, et dumpingumarginaali protsendimäära arvutamise alusena kasutatud CIF-väärtus ei peaks põhinema tollis deklareeritud hindadel, vaid et see tuleks arvutada edasimüügihinna alusel, millest on maha arvatud kõik importimisele järgnenud (liidus tekkinud) kulud. Kuid kuna liidu piiril oli tolliväärtuse deklaratsioonides aluseks just CIF-hind ja tundub, et see ei olnud valesti deklareeritud, siis tuleb sama hinda kasutada dumpingumarginaali protsendimäära arvutamisel. Äriühing väitis, et Malaisiast lähetatud tarnete ja liidus edasimüügi otstarbel täidetud tollideklaratsioonide vahele jääb teatav ajalünk. Märgitakse, et isegi kui tollivormistuse arved koostatakse hiljem hindade põhjal, mis järgivad FIFO varude hindamismeetodit, on sellegipoolest tegemist ülekandehinnaga ja mitte jaemüügihinnaga, mis on aluseks tolliväärtuse arvutamisel. Seetõttu lükatakse kõnealune väide tagasi.
(54)
Kuna dumpingumarginaali arvutamise kohta rohkem märkusi ei ole esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 59 ja 60.
(55)
Lõplik dumpingumarginaal, väljendatuna protsendimäärana CIF-netohinnast liidu piiril enne tollimaksu sissenõudmist, on järgmine:
Äriühing
Lõplik dumpingumarginaal
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
3,3 %
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
5,3 %
Fatty Chemicals Malaysia Sdn. Bhd.
5,7 %
Kõik teised äriühingud
5,7 %
D. KAHJU
1. Sissejuhatavad märkused
(56)
Pärast ajutise määruse avaldamist leiti, et tarbimist käsitlevates näitajates oli tehnilise vea tõttu vaja teha väikesed parandused. Seega muudeti veidi müügimahtu ning liidu tootmisharu turuosa ja asjaomaste riikide turuosa käsitlevaid näitajaid. Need parandused ei mõjuta aga oluliselt vaatlusalusel perioodil liidu turul valitsenud suundumusi tarbimise, müügimahu, liidu tootmisharu turuosa ja asjaomaste riikide turuosa osas, samuti selles suhtes tehtud järeldusi.
2. Liidu toodang ja liidu tootmisharu
(57)
Nagu on öeldud ajutise määruse põhjenduses 62, leiti, et liidus tootis samasugust toodet kaks kaebuse esitajat ja mõned väiketootjad. Nagu on öeldud käesoleva määruse põhjendustes 11 ja 12, jäetakse hargahelaga isomeere sisaldavaid rasvalkohole ja nende segusid tootvate äriühingute toodang liidu vastava toodangu määratlusest välja. Hoolimata käesoleva määruse põhjenduses 58 selgitatud asjaolust kinnitatakse ajutise määruse põhjendustes 62 ja 63 esitatud liidu tootmisharu määratlus.
(58)
Kahest kaebuse esitanud äriühingust võttis ühe äriühingu üle äriühing, kes osaleb praeguses menetluses kasutajana. See kaebuse esitanud äriühing jäi ajutise määruse avaldamise järgselt neutraalsele seisukohale.
(59)
Mõned huvitatud isikud seadsid kahtluse alla uurimise toetamise taseme või uurimisel võetud seisukohad, väites, et uurimise toetamine peab olema ühesugune kogu uurimise ajal.
(60)
Selle väite analüüsimisel selgus, et kaebuse esitaja positsiooni säilitanud äriühingu toodang moodustab üle 40 % liidu kogutoodangust, seega rohkem kui 25 % liidu kogutoodangust, ja esindab 100 % rasvalkohole ja nende segusid tootvaid liidu tootjaid, kes kas toetasid kaebust või avaldasid sellele oma vastuseisu. Seega on algmääruse artikli 5 lõikes 4 sätestatud 25 % ja 50 % piirmäärad täidetud ning seisukohad võib kinnitada.
(61)
Mõned huvitatud isikud väitsid, et kuna uurimisperioodil importisid vaatlusalust toodet mõlemad kaebuse esitajad, siis ei tuleks neid lugeda liidu tootmisharu osaks. Tehti kindlaks, et nende äriühingute poolt asjaomastest riikidest imporditud vaatlusaluse toote protsent ei olnud suur, kui võrrelda seda nende poolt samasuguse toote tootmise protsendiga. Lisaks oli importimine pigem ajutine tegevus. Seega võib kinnitada, et nende äriühingute peamine tegevus oli samasuguse toote tootmine ja müük. Seega kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 62 ja 63.
3. Liidu tarbimine
(62)
Kuna liidu tarbimise kohta märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 64-66.
4. Asjaomastest riikidest pärit import liitu ja hinna allalöömine
4.1. Kumulatsioon
(63)
Mitu huvitatud isikut olid selle vastu, et ajutises määruses oli kolme asjaomase riigi puhul kasutatud kumulatiivset hindamist. Nende arvates ei olnud algmääruse artikli 3 lõikes 4 sätestatud tingimused kumulatiivseks hindamiseks täidetud. Eelkõige väitsid nad, et ühe riigi puhul kindlaks tehtud negatiivne hindade allalöömine välistab kumulatsiooni. Lisaks kinnitasid nad, et nende kolme eksportiva riigi puhul olid müügimahu suundumused vaatlusalusel perioodil erinevad ning et tooraine kättesaadavus ja kasutatud tooraine olid neis eksportivates riikides samuti erinevad. Lõpetuseks märgiti, et ühest asjaomasest riigist pärit eksportmüük toimus seotud äriühingu kaudu. Nende huvitatud isikute arvates olid asjaomaste riikide konkurentsitingimused liidu turul erinevad. Algmääruse artikli 3 lõikes 4 on sätestatud, et kui dumpinguvastast uurimist kohaldatakse samal ajal toote impordi suhtes, mis pärineb rohkem kui ühest riigist, hinnatakse sellise impordi mõju kumulatiivselt ainult sel juhul, kui on kindlaks tehtud, et a) igast riigist pärineva impordi puhul kindlaksmääratud dumpingumarginaal on suurem kõnealuse määruse artikli 9 lõikes 3 määratletud miinimumtasemest ning et igast kõnesolevast riigist pärit impordi maht ei ole tähtsusetu, ning b) impordi mõju kumulatiivne hindamine on importtoodete vahelise konkurentsi tingimusi ning importtoodete ja samasuguste liidu toodete vahelise konkurentsi tingimusi arvesse võttes asjakohane.
a)
Nagu on selgitatud ajutise määruse punktis 4.3.2, ei olnud ühestki asjaomasest riigist pärit dumpinguhinnaga impordi maht tähtsusetu, ja dumpinguhinnaga impordi osa oli oluline kogu vaatlusaluse perioodi jooksul.
b)
Tehti kindlaks, et konkurentsi tingimused ja asjaomastest riikidest pärit toodete hinnad olid imporditud toodete ja samasuguse toote puhul sarnased, seda eelkõige uurimisperioodi ajal. Nagu on selgitatud ajutise määruse põhjenduses 127, ületavad nende riikide puhul kehtestatud kahju kõrvaldamise tasemed märkimisväärselt minimaalset 2 % piirmäära. Seega ei peegelda hindade allalöömine olukorda, mis iseloomustaks turgu, kus valitseb tõhus hinnakonkurents. Lisaks analüüsiti iga asjaomase riigi puhul müügikanaleid ja hinnasuundumisi ja leiti, et need on sarnased, nagu näitab alljärgnev tabel. Asjaomaste riikide impordihinnad osutasid langustendentsile ja olid uurimisperioodil võrreldes liidu tootmisharu keskmiste hindadega eriti madalad.
Eurostati andmed impordi kohta (kohandatud ja hõlmavad üksnes vaatlusalust toodet)
2007
2008
2009
Uurimisperiood
Keskmine hind (eurodes tonni kohta) Malaisias
911
944
799
857
Indeks: 2007 = 100
100
104
88
94
Δ % aastas
3,6
-15,4
7,3
Keskmine hind (eurodes tonni kohta) Indoneesias
996
1 169
899
912
Indeks: 2007 = 100
100
117
90
92
Δ % aastas
17,3
-23,1
1,4
Keskmine hind (eurodes tonni kohta) Indias
997
1 141
897
915
Indeks: 2007 = 100
100
114
90
92
Δ % aastas
14,4
-21,4
2,1
(64)
Seega kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 67-70.
4.2. Asjaomastest riikidest pärit dumpinguhinnaga impordi maht, hind ja turuosa
(65)
Kuna asjaomastest riikidest pärit dumpinguhinnaga impordi mahu, hinna ja turuosa kohta märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 71-73.
4.3. Hindade allalöömine
(66)
Huvitatud isikud väitsid, et rasvalkoholide ja nende segude tooraine hinnad on erinevad olenevalt sellest, kas neid toodetakse looduslikest õlidest ja rasvadest või sünteetilistest lähteainetest, nagu näiteks toornafta ja mineraalõli, ja et tuleks kasutusele võtta täiendav kriteerium, mis käsitleb toote kontrollnumbrit, et saaks arvesse võtta erinevatest tootmisprotsessidest tulenevaid tootmiskulude erinevusi. Märgitakse, et toote kontrollnumbrid on kehtestatud iga vaatlusaluse toote määratluse alla kuuluva tooteliigi alakategooria konkreetsete omaduste põhjal ja mitte iga tooteliigi hinna põhjal. Lisaks on kindlaks tehtud, et rasvalkoholide ja nende segude põhiomadused ei ole vaatamata sellele, kas neid toodetakse looduslikest õlidest ja rasvadest või toornaftast ja mineraalõlist, väga erinevad, samuti ei ole tootmiskulude erinevus sedavõrd suur, et õigustaks toodetele erinevate kontrollnumbrite määramist. Seega lükatakse kõnealune väide tagasi.
(67)
Teatud huvitatud isikud väitsid, et impordijärgsete kulude kajastamiseks kasutatud näitajad (need kulud moodustavad umbes 3 % impordihinnast), mida kasutati hindade allalöömise taseme kindlaksmääramiseks asjaomaste riikide puhul, olid ebatäpsed ega tundunud antud juhul asjakohasena. Märgitakse siiski, et uurimise käigus kontrollitud teave näitas, et importivad pooled, näiteks importijad ja kasutajad, pidid maksma sellise summa impordijärgseteks kuludeks, et lasta vaatlusalune toode liidu turul vabasse ringlusse. Lisaks ei esitanud huvitatud isikud mingeid tõendeid, mis osutaksid sellele, et impordijärgsed kulud ei ole antud juhul korrektselt määratud. Seega seda väidet ei arvestatud. Kinnitatakse ajutise määruse põhjendustes 74 ja 75 kirjeldatud hindade allalöömise arvutamisel kasutatud metoodika.
5. Liidu tootmisharu majanduslik olukord
5.1. Sissejuhatavad märkused
(68)
Hoolimata põhjenduses 58 nimetatud omandisuhte muutumisest, leitakse, et kaebuse esitaja (kes küll võttis kaebuse tagasi) esitatud andmeid ja tema valdustes kontrollitud andmeid ei peaks automaatselt kahju analüüsist välja jätma, sest selle äriühingu toodang moodustab jätkuvalt osa liidu toodangust.
(69)
Mõned huvitatud isikud väitsid, et mõned liidu tootmisharu esitatud andmed, eelkõige just teatavate Indiast, Indoneesiast ja Malaisiast pärit vaatlusaluse toote ostutehinguid käsitlevad andmed, tuleks kahju analüüsist ja kahjumarginaali arvutamisest välja jätta, sest mis tahes väidetav kahju nende ostutehingutega seoses oleks enda poolt põhjustatud kahju. Kuid nagu on märgitud ajutise määruse põhjenduses 63, tulenesid need ostutehingud peamiselt ühele tootjale kuuluva tootmisüksuse ajutisest sulgemisest. Samuti ei olnud nende ostutehingute maht oluline kaebuse esitaja kogutoodangu mahuga võrreldes. Seega puudusid kaalukad põhjused kõnealuste tootjate ostutehingute väljajätmiseks kahju analüüsist ja kahjumarginaali taseme arvutamisest.
(70)
Kinnitatakse ajutise määruse põhjenduses 76 esitatud sissejuhatavad märkused.
5.2. Tootmine, tootmisvõimsus ja tootmisvõimsuse rakendamine, müük ja turuosa
(71)
Kuna liidu tootmisharu tootmise, tootmisvõimsuse ja tootmisvõimsuse rakendamise, samuti müügi ja turuosa kohta märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 77-81.
5.3. Liidu tootmisharu keskmine ühikuhind
(72)
Pärast ajutise määruse avaldamist leiti, et liidu tootmisharu keskmist ühikuhinda käsitlevates näitajates oli tehnilise vea tõttu vaja teha väikesed parandused. Alljärgnevas tabelis on esitatud liidu tootmisharu keskmist ühikuhinda kajastavad korrigeeritud suundumused vaatlusalusel perioodil.
Ühiku hind, müük sõltumatutele klientidele liidus
2007
2008
2009
Uurimisperiood
Indeks: 2007 = 100
100
123
102
96
Δ % aastas
22,6 %
-16,9 %
-5,3 %
Allikas: küsimustiku vastused.
(73)
Vastupidiselt ajutise määruse põhjenduses 84 öeldule vähenesid liidu tootmisharu hinnad vaatlusalusel perioodil 4 %. Hinnalangus oli suur aastatel 2008 ja 2009 ning hinnad langesid edasi ka uurimisperioodil. Müügihinnad vähenesid sel ajal 22 %. Tehtud muudatus ei mõjuta liidu tootmisharu olukorra kohta esitatud järeldust ning kuna liidu tootmisharu keskmise ühikuhinna kohta märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 82 ja 83.
5.4. Varud, tööhõive, töötasud ja tootlikkus, kasumlikkus, rahavood, investeeringud, investeeringutasuvus ja kapitali kaasamise võime, kasv, tegeliku dumpingumarginaali suurus
(74)
Mõned huvitatud isikud väitsid, et see ei ole võimalik, et liidu tootmisharu on kahju kannatanud, sest liidu tootmisharu osa moodustavad äriühingud on vertikaalselt integreeritud ja nad importisid vaatlusalust toodet kolmandatest riikidest. Seepärast oleksid nad võinud kasutada imporditud toodet toomisahela järgmise etapi toodete tootmises ja müüa sellist toodangut, mis ei ole kasumlik.
(75)
Tuleks märkida, et teatavates dumpinguvastastes uurimistes on mõned tootjad, näiteks terase- ja keemiatoodete tootjad, kes on kuulunud neil juhtudel liidu tootmisharu määratluse alla, tootnud ka toomisahela järgmise etapi toodangut ja et teatud osa nende vaatlusaluse toote toodangust on olnud suunatud enda tarbeks. Sellisel juhul uuritakse liidu tootmisharule tekitatud võimalikku kahju üksnes vaatlusaluse toote toodangu ja müügi baasil. Kuid praegusel juhul on vaatlusaluse tootega kauplemisel oluline kahju kindlaks tehtud, nagu on selgitatud ka ajutise määruse põhjendustes 77-93. Huvitatud isikud ei esitanud tõendeid, mis oleksid näidanud, et neis põhjendustes esitatud järeldused ei ole korrektsed ja et liidu tootmisharule ei ole tekitatud uurimisperioodil olulist kahju. Seetõttu lükatakse see väide tagasi.
(76)
Mõned huvitatud isikud väitsid, et kaebuse esitajate teatavate tootmisüksuste sulgemine jättis eksitava mulje, nagu oleksid nad kannatanud kahju. Nad väitsid, et liidus on teisi tootjaid, kes aitasid liidus tootmisvõimsust suurendada ja et liidu tootmisharu tootmisvõimsus suurenes uutesse tehastesse investeerimisest. See ei ole omane kahjukannatanud tootmisharule. Teised huvitatud isikud väitsid, et investeeringute vähenemine ei tähenda veel kahju, vaid viitab tootmise paigutamisele liidust väljapoole.
(77)
Ajutise määruse põhjenduses 78 kirjeldatud uurimine näitas, et liidu tootmisharu tootmisvõimsus suurenes 2008. aastal 9 %, kuid langes seejärel uurimisperioodil 10 %. See oli selliste otsuste tulemus, mis võeti asjaomastest riikidest pärit konkurentsi tõttu, ja sellele järgnevad ajutised sulgemised oli samuti tingitud dumpinguhinnaga impordi survest. Mis puutub investeeringutesse, siis ajutise määruse põhjenduses 89 on selgitatud, et liidu tootmisharu liitu tehtavad investeeringud vähenesid vaatlusalusel perioodil 35 %. See on üks paljudest kahjunäitajatest, mille põhjal sai ajutise määruse põhjendustes 92 ja 93 esitada järelduse, et liidu tootmisharu kandis uurimisperioodil olulist kahju.
(78)
Kuna varude, tööhõive, töötasude ja tootlikkuse, kasumlikkuse, rahavoogude, investeeringutasuvuse ja kapitali kaasamise võime, kasvu ja tegeliku dumpingumarginaali suuruse kohta rohkem märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 85-91.
5.5. Olukorra muutumine pärast uurimisperioodi
(79)
Mõned huvitatud isikud väitsid, et puuduvad tõendid selle kohta, et liidu tootmisharu on olulist kahju kannatanud, ning et asjaolu, et üks kahest kaebuse esitajast võttis oma toetuse uurimisele tagasi, näitab, et ta ei kannatanud kahju. Väideti ka, et teise kaebuse esitaja kahjunäitajad ei näita, et tegemist oleks kahjuga.
(80)
Märgitakse, et kõnealune äriühing ei olnud uurimise vastu, vaid et ta võttis uurimise suhtes neutraalse seisukoha. Seepärast (nagu on selgitatud põhjenduses 57) leiti olevat asjakohane säilitada mõlemad liidu tootjad liidu tootmisharu osana.
(81)
Väideti, et uurimisperioodile järgneval perioodil tõusid hinnad märgatavalt ja et neid hinnasuundumusi sel perioodil tuleb otseselt tõlgendada kaebuse esitajate kasumina, kuna 2010. ja 2011. aasta avalikes aruannetes andsid nad teada parematest majandustulemustest.
(82)
Mõned huvitatud isikud kinnitasid veel kord, et liidu tootmisharu olukord paranes uurimisperioodile järgneval perioodil märgatavalt, ning nad viitasid sellele, et mõned äriühingud kavatsesid ehitada liitu uusi tehaseid. Väideti ka, et hiljutise impordihinna suurenemise tõttu tuleks meetmete kohaldamine lõpetada või kehtestada meetmed minimaalse impordihinna kujul.
(83)
Pärast uurimisperioodi toimunud sündmusi tavaliselt dumpinguvastases uurimises ei arvestata. Lisaks ei esitatud mingeid tõendeid, mis laseksid oletada, et pärast uurimisperioodi toimunud arengud oleksid ilmsed, vaieldamatud ja püsivad. Alati, kui kaalutakse lõplike meetmete peatamist, tuleks seda teha uurimisperioodile järgnevate püsivate arengute taustal.
(84)
Mis puutub minimaalse impordihinna kehtestamisse, nagu on selgitatud ka põhjendustes 123-126, siis leitakse, et seda õigustavad asjaolud puuduvad. Seetõttu lükati kõik need väited tagasi.
6. Järeldus kahju kohta
(85)
Uurimine kinnitas, et enamik liidu tootmisharuga seonduvad kahjunäitajaid olid vaatlusalusel perioodil langustrendis. Eelnevat arvesse võttes kinnitatakse ajutise määruse põhjendustes 92 ja 93 tehtud järeldus, et liidu tootmisharu kandis uurimisperioodil olulist kahju.
E. PÕHJUSLIK SEOS
1. Dumpinguhinnaga impordi mõju
(86)
Üks huvitatud isik täheldas, et ajutise määruse põhjenduses 108 esitatud analüüs on ekslik, sest tundub, nagu seotaks üldine ja pidev tarbimise vähenemine impordi suurenemisega, kusjuures selle isiku väidete kohaselt oli asjaomastest riikidest pärit impordi areng kooskõlas tarbimise arenguga.
(87)
Tuleb tõepoolest selgitada ja nagu ka ajutise määruse põhjendustes 64-66 on öeldud, suurenes üldine tarbimine vaatlusalusel perioodil 2 % võrra. See ei muuda aga ebaoluliseks asjaolu, et vaatlusalusel perioodil suurenesid oluliselt asjaomastest riikidest pärit madala, dumpinguhinnaga impordi üldine maht ja turuosa (vt ajutise määruse põhjendust 96), kusjuures turu suurus püsis peaaegu muutumatuna, kuid liidu tootmisharu kaotas olulise osa oma turust, seda eelkõige just 2009. aasta ja uurimisperioodi vahelisel ajal.
(88)
Mõned huvitatud isikud esitasid väite, et asjaomastest riikidest pärit impordi suundumused ei ole seotud liidu tootmisharu majandusliku olukorra halvenemisega, eelkõige just müügimahu, müügihindade ja kasumlikkuse osas. Nad väitsid, et liidu tootmisharu kasumlikkus paranes pärast impordi suurenemist 2008. aastal ja et kasumlikkus vähenes oluliselt siis, kui import püsis stabiilsena.
(89)
Vastupidiselt eelnenud väitele selgus uurimise käigus, et madala, dumpinguhinnaga impordi ja liidu tootmisharu kantud kahju vahel oli kogu vaatlusaluse perioodi vältel üldine seos (vt ajutise määruse põhjendusi 95-98). Uurimine näitas veel, et liidu tootmisharu ei suutnud vaatlusaluse perioodi jooksul taastuda, sest liidu turule imporditi järjest enam madala, dumpinguhinnaga tooteid. Seetõttu tuleks kõnealune väide tagasi lükata.
(90)
Väideti ka, et impordi suundumused olid mõnede eksportivate tootjate toodetava alkoholi tüübi kaupa erinevad ja et seetõttu oleks nende alkoholitüüpide puhul pidanud tegema eraldi kahju analüüsi. Need erinevad alkoholitüübid, mis kuulusid tootevalikusse, olid ühesuguste põhiomadustega. Uurimise käigus ei ilmnenud olulisi erinevusi erinevatest toorainetest toodetud rasvalkoholide ja nende segude vahel. Seega ei ole mingit põhjust viia läbi kahju trendide eraldi analüüse alkoholi tüübi kaupa.
(91)
Väideti veel, et Indiat ei saa kahju tekitamises süüdistada, sest Indiast pärit import vaatlusalusel perioodil ei suurenenud, eelkõige kui jätta arvestamata kaebuse esitaja sooritatud ostud. Siiski leiti, et Indiast pärit import liidu turule toimus dumpinguhindadega ja et kahjumarginaal oli kaugelt üle 2 % miinimumtaseme. Tuleb arvestada ka seda, et asjaomaste riikide puhul olid täidetud kumulatiivse hindamise tingimused, nagu on selgitatud põhjendustes 63-65. Seega tuleks kõnealune väide tagasi lükata.
(92)
Väideti ka, et kahju tekitamises ei osalenud äriühingud, kelle individuaalne hindade allalöömise marginaal oli negatiivne, või et sel põhjusel ei tekitanud kahju kogu Indoneesiast pärit import.
(93)
Nagu ka põhjendustes 63-65 kirjeldatud, olid asjaomaste riikide puhul täidetud kumulatiivse hindamise tingimused. Seega hinnati mõju, mida asjaomastest riikidest pärit madal, dumpinguhinnaga import liidu tootmisharule avaldas, kahju analüüsi raames ja kahju põhjusena kõiki neid riike arvesse võttes. Märgitakse veel, et kui ka hindu alla ei löödud, ei välista see veel liidu tootmisharule olulise kahju tekitamist. Nagu ajutise määruse põhjendustes 124-127 kirjeldatud, leiti tõepoolest, et liidu tootmisharu müügihinnast ei piisanud kõigi tootmiskulude katmiseks ja asjakohase kasumimarginaali saamiseks, mida oleks võinud saada juhul, kui uurimisperioodil ei oleks toimunud dumpinguhinnaga importi. Seega lükatakse kõnealune väide tagasi.
(94)
Kuna dumpinguhinnaga impordi mõju kohta rohkem märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 95-98.
2. Muude tegurite mõju
(95)
Mitu huvitatud isikut väitis, et tegelikult kannatas liidu tootmisharu kahju finantskriisi tagajärjel, sest tootmisharu põhilised raskused ilmnesid siis, kui import asjaomastest riikidest stabiliseerus. Lisati, et liidu tootmisharu kasumlikkuse häired olid sarnased keemiasektoris tegutsevate muude äriühingute puhul täheldatud häiretega.
(96)
Kriisil oli teatud mõju liidu tootmisharu tulemuslikkusele. Kahjunäitajate, näiteks tootmisvõimsuse rakendusaste ja müügimahu suundumused näitavad, et liidu tootmisharu olukord halvenes kriisi ajal ja paranes mõningal määral turu taastumisel. Uurimine näitas siiski, et see paranemine ei võimaldanud liidu tootmisharul taastuda ning et liidu tootmisharu majanduslik olukord oli kaugel sellest seisust, mis valitses enne vaatlusaluse perioodi algust. Lisaks sellele kasvas 2008. aastal, st aasta enne finantskriisi algust, asjaomastest riikidest pärit dumpinguhinnaga import kõige rohkem ning liidu tootmisharu müügimaht vähenes kõige järsemalt, nagu märgitud põhjenduses 89. Pärast 2008. aastat liidu tootmisharu ei taastunud ja dumpinguhinnaga impordi osakaal liidu turul oli endiselt suur. Selletõttu on selge, et olenemata muudest teguritest, mõjutas dumpinguhinnaga import suuresti liidu tootmisharule uurimisperioodil osaks saanud olulise kahju teket. Seega lükatakse kõnealune väide tagasi.
(97)
Mitu huvitatud isikut väitis veel, et tegelikult kannatas liidu tootmisharu väidetavalt kahju muudest kolmandatest riikidest pärit impordi, nõudluse vähenemise, toorainehindade tõusu ning raske ligipääsu tõttu neile toorainetele, siis veel liidu tootmisharu valede strateegiliste otsuste, järgtööstuse konkurentsisurve ja selle tõttu, et vaatlusaluse toote tootmine enda tarbeks vähenes, turu üldtingimused muutusid ja liidu turu konkurentsiolukord muutus.
(98)
Siinkohal tasub märkida, et eespool nimetatud huvitatud isikud ei suutnud oma väiteid põhjendada ega näidata, et need muud tegurid peale asjaomastest riikidest pärit dumpinguhinnaga impordi oleksid liidu tootmisharu kantud kahju ja dumpinguhinnaga impordi vahelise põhjusliku seose kõrvaldanud.
(99)
Mõned huvitatud isikud väitsid, et komisjon jättis analüüsimata hargahelaga rasvalkoholide ja nende segude müügi mõju liidu tootmisharu valmistatud vaatlusaluse toote müügile ning selle, kuidas see mõjutas liidu tootmisharu olukorda. Uurimisel keskenduti tootele, mille määratlus on esitatud põhjendustes 8-12, ja ükski huvitatud isik ei esitanud usaldusväärseid andmeid, mille alusel oleks saanud hinnata hargahelaga rasvalkoholide ja nende segude võimalikku negatiivset mõju liidu tootmisharu majanduslikule olukorrale. Seetõttu lükatakse kõnealune väide tagasi.
(100)
Kuna muude tegurite mõju kohta rohkem märkusi ei ole, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 99-106.
3. Järeldus põhjusliku seose kohta
(101)
Uurimisel ei osutatud asjaolule, et oli ka muid tegureid peale asjaomastest riikidest pärit madala, dumpinguhinnaga impordi, mis oleksid kõrvaldanud põhjusliku seose liidu tootmisharu kantud olulise kahju ja dumpinguhinnaga impordi vahel.
(102)
Kuna põhjusliku seose kohta tehtud järelduste kohta märkusi ei esitatud, kinnitatakse käesolevaga ajutise määruse põhjendused 107-110.
F. LIIDU HUVID
1. Liidu tootmisharu
(103)
Kuna liidu tootmisharu huvide kohta märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 112 ja 113.
2. Importijad
(104)
Kuna liidu importijate huvide kohta märkusi ei esitatud, kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 115 ja 116.
3. Kasutajad
(105)
Tuletatakse meelde, et hindamaks dumpinguvastaste meetmete võimalikku mõju liidu kasutajatele, keskenduti uurimisel peamiselt esialgse uurimise käigus külastatud viie suurema äriühingu (kasutajad) esitatud kokkuvõtlikele andmetele.
(106)
Kontrollitud teabe põhjal selgus esialgu, et vaatlusaluse toote kulude osa moodustas seda liiki toodete tootmise kogukuludest märkimisväärse osa, jäädes 10 % ja 20 % vahele olenevalt lõpptootest. Olemasolevad andmed vaadati siiski üle ning uute arvutuste põhjal ja mõnede näitajate puhul tehtud paranduste tulemusena selgus, et kulud jäid 15 % ja 25 % vahele. Nende viie külastatud äriühingu puhul oli vaatlusaluse toote kasutamisel põhineva äritegevusega seotud keskmine kasumimarginaal esialgu ligi 6 %, uute arvutuste põhjal oli keskmine kasumimarginaal kõrgem, st umbes 7,5 %. Samuti korrigeeriti vaatlusaluse toote osakaalu nende äriühingute kogu tegevuse osas. Esialgu leiti, et see on umbes 22 %, kuid uute arvutuste põhjal määrati selleks protsendiks 25 %.
(107)
Pärast ajutise määruse avaldamist reageerisid paljud kasutajad ja esitasid lõplike järelduste kohta märkusi. Nad vaidlustasid ajutise määruse põhjenduses 118 nimetatud viie äriühingu väljavalimise, väites, et kasutajate tootmisharu puhul ei olnud kõnealuste meetmete võimaliku mõju hindamiseks kasutatud andmed läbipaistavad, andmete aluseks ei oldud võetud esinduslikke äriühinguid ja et neid äriühinguid oli liiga vähe. Väideti, et analüüsi käigus oleks pidanud arvesse võtma kõigi uurimise käigus koostööd teinud kasutajate andmeid.
(108)
Ent nagu ka ajutise määruse põhjendustes 117 ja 118 öeldud, moodustasid 21 koostööd teinud äriühingu ostud uurimisperioodil liidu äriühingute tehtud vaatlusaluse toote ostudest umbes 25 % ning kasutajate huvide hindamiseks kasutatud viie äriühingu ostud moodustasid sellest 18 % ja koostööd teinud kasutajate vaatlusaluse toote ostud moodustasid 72 %. Lisaks asjaolule, et nende viie kasutaja vaatlusaluse toote ostumaht oli esinduslik, esindasid need kasutajad ka piisavalt hästi kasutajate tootmisharu erinevate majandusharude seisukohast. Tõepoolest, need viis äriühingut, keda külastati, moodustavad heterogeense rühma, kuhu kuuluvad mitte ainult vaatlusaluse toote esmakasutajana tootjad, st pindaktiivsete ainete tootjad, vaid ka pindaktiivseid aineid kasutavad tootjad ja muud tootmisahela teise järgu tootjad.
(109)
Sellegipoolest tehti põhjalik analüüs, mille käigus võeti arvesse kogu koostööd tegevate kasutajate esitatud teavet. Dumpinguvastaste meetmete võimalikku mõju hinnati eraldi pindaktiivsete ainete tootjate puhul, sest need tootjad moodustavad eraldi rühma, keda meetmete kehtestamine võiks kõige otsesemalt mõjutada. Lisaks hinnati eraldi kasutajate rühma, kuhu kuuluvad kõik teised vaatlusalust toodet kasutavad äriühingud, kes tegid uurimise käigus koostööd.
(110)
Kõigi koostööd tegevate kasutajate puhul ning seejärel eraldi nende kahe rühma puhul hinnati simulatiivselt, milline võiks olla meetmete mõju, kui rasvalkoholide ja nende segude puhul kehtivaks tollimaksumääraks oleks keskmiselt 5 %. Simulatiivse hindamise tulemused näitasid, et sellise keskmise tollimaksumäära lõplik mõju nende äriühingute tootmiskuludele, kes kasutavad vaatlusalust toodet, oleks umbes 0,09 % kõigi kasutajate korral, ning sama tollimaksumäära mõju vaatlusalust toodet kasutavate tootmisahela teise järgu tootjate, st pindaktiivsete ainete tootjate tootmiskuludele oleks umbes 0,05 % ja teise äriühingute rühma puhul 0,29 %.
(111)
Analüüs näitas veel, et pindaktiivsete ainete tootjate kasumimarginaal oli madalam sektorites, kus kasutati uurimisalust toodet. Samas importis see äriühingute rühm asjaomastest riikidest uurimisperioodil ainult 2,6 % oma uurimisaluse toote ostudest. Lisaks moodustab pindaktiivsete ainete tootjate puhul selline tootmine, kus kasutatakse rasvalkohole ja nende segusid, nende kogukäibest umbes 24 %. Seega, isegi kui kohaldataks 5 % keskmist tollimaksumäära, oleks lõplik mõju tootmiskuludele, sealhulgas uurimisaluse toote tootmiskuludele, väga väike ja tootmise üldise kasumlikkuse seisukohast isegi tähtsusetu.
(112)
Mõned pindaktiivsete ainete tootjad siiski väitsid, et dumpinguvastaste tollimaksude kehtestamisel nad toorainet enam vabalt osta ei saaks, ja see põhjustaks häireid nende turusegmendis.
(113)
Nagu ka ajutise määruse põhjenduses 120 kinnitatud, ei takistaks dumpinguvastaste tollimaksude tase ning nendest tulenev võimalik mõju kasutajate tootmisharule ja tootmisahela teise etapi turgudele vaatlusaluse toote importi olulisel määral. Uurimine kinnitas, et lõplikud dumpinguvastased tollimaksud ei põhjusta häireid tootmisahela teise etapi turgudel. Samas ei tohiks sellise kulude väikese tõusu lisamine toodangu lõpphinnale pindaktiivsete ainete tootjate jaoks probleeme tekitada. Seega lükatakse tagasi väide, nagu tekitaks dumpinguvastased tollimaksud häireid tootmisahela teise etapi turgude jaoks.
(114)
Pärast lõplike järelduste teatavakstegemist väitsid mõned kasutajad jätkuvalt seda, et liidu tootjad on keeldunud neile oma kaupu tarnimast ja et tarnekanalite osas on vähe võimalusi. Siiski ei tohiks kavandatavate meetmete suhteliselt madal tase vaatlusaluse toote impordivõimalusi halvendada, nagu kinnitatud ka ajutise määruse põhjenduses 120. Lisaks ei tootnud liidu tootjad sel perioodil täismahus. Lisaks sellele saab importida ka muudest kolmandatest riikidest, kelle suhtes meetmed ei kehti, ning Eurostati andmed pärast uurimisperioodi toimunud rasvalkoholide ja nende segude impordi kohta mujalt maailmast näitavad, et selline import kasvab, mis osutab sellele, et väidetav tarnete vähesuse oht on põhjendamatu. Seetõttu lükati kõnealune väide tagasi.
(115)
Mõned kasutajate ühendused, kellel ei õnnestunud endast teada anda algatamisteate punktis 5.3 ette nähtud tähtajaks, väitsid, et nende seisukohti, eelkõige meetmete võimaliku mõju kohta väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjatele ja konkreetsetele sektoritele, ei ole liidu huvide hindamise juures arvesse võetud. Tuleks siiski märkida, et selles uurimises on arvesse võetud nende ühenduste esitatud kõiki märkusi. Nagu ka põhjenduses 109 märgitud, on liidu huvide hindamisel arvesse võetud kõigi koostööd tegevate kasutajate esitatud teavet. Seetõttu lükati kõnealune väide tagasi.
(116)
Mitu huvitatud isikut märkis, et meetmete kestus, juhul kui need kehtestatakse, peaks piirduma ajavahemikuga, mis ei kesta kauem kui kaks aastat. Algmääruse kohaselt kehtestatakse lõplikud dumpinguvastased meetmed tavaliselt viieks aastaks. Kuna ükski huvitatud isik ei esitanud tõendeid selle kohta, et kahe aasta pikkune periood on piisav, et avaldada vastutoimet kahju tekitavale dumpingule, nagu on nõutud algmääruse artikli 11 lõikes 1, siis ei ole alust meetmete kestuse tavapärast pikkust muuta. Seetõttu lükati kõnealune väide tagasi.
(117)
Kuna kasutajate huvide kohta rohkem märkusi ei esitatud, järeldatakse, et vaatlusaluse toote impordi suhtes lõplike meetmete kehtestamine ei ole liidu huvidega vastuolus, ning kinnitatakse ajutise määruse põhjendused 117-121.
4. Järeldus liidu huvide kohta
(118)
Tuginedes eespool esitatule, võib kinnitada ajutise määruse põhjenduses 122 tehtud järelduse. Puuduvad kaalukad põhjused, mis õigustaksid lõplike dumpinguvastaste tollimaksude kehtestamata jätmist asjaomastest riikidest pärit rasvalkoholide ja nende segude suhtes.
G. LÕPLIKUD DUMPINGUVASTASED MEETMED
1. Kahju kõrvaldamist võimaldav tase
(119)
Tuletatakse meelde, et esialgse uurimise käigus kasutati sihtkasumi arvutamiseks kasumimarginaali tasemel 7,7 %. Kaebuse esitajad on väitnud, et kasumimarginaal tasemel 15 % oleks asjakohasem. Sellega seoses tuleks märkida, et neil ei õnnestunud oma väite põhjenduseks, mille kohaselt olevat kasumimarginaal liiga madal, kontrollitavaid tõendeid esitada. Seega tehakse ettepanek kinnitada taotletav kasumimarginaal tasemel 7,7 %, võttes aluseks kasumimarginaali, mis vastab ühe kaebuse esitaja poolt alkoholiäris viimasel kasumlikul aastal (st enne madala, dumpinguhinnaga impordi järsku suurenemist) saadud kasumimarginaalile.
(120)
Mõned huvitatud isikud väitsid, et 7,7 % ei ole realistlik, vaid liiga kõrge kasumimarginaal. Nad soovitasid kasutada kahju kõrvaldamist võimaldava taseme määramiseks madalamat kasumimarginaali (3-5 %). Selle väite põhjenduseks ei esitatud aga ühtegi tõendit, mis oleksid näidanud, et kavandatav kasum oleks selline, mida liidu tootmisharu saavutanuks, kui liidu turul puudunuks dumpinguhinnaga import, ning seega lükati see väide tagasi.
(121)
Teatud huvitatud isikud väitsid, et komisjon kehtestas kahju kõrvaldamist võimaldava taseme ekslikult turuhinnast madalama hinnaga müügimäära põhjal, kusjuures kasutama oleks pidanud hinna allalöömise marginaali. Käesoleval juhul aga ei peetud hinna allalöömise marginaali liidu tootmisharu kahju kõrvaldamist võimaldava taseme kindlaksmääramiseks sobivaks, sest see ei peegeldaks hinnataset, mis oleks võinud liidu turul kehtida madala, dumpinguhinnaga impordi puudumisel. Seetõttu lükati kõnealune väide tagasi.
(122)
Seega võib kinnitada esialgsed kahjumarginaalid (väljendatuna protsendina CIF-hinnast liidu piiril enne tollimaksu tasumist), mis on esitatud ajutise määruse põhjenduses 127.
2. Lõplikud meetmed
2.1. Lõplike meetmete vorm
(123)
Nagu on märgitud põhjendustes 79-84, väitsid mõned huvitatud isikud muu hulgas seda, et praeguste meetmete kohaldamine tuleks lõpetada, sest uurimisperioodi järgne vaatlusaluse toote hinna tõus liidu turul oli ilmne, vaieldamatu ja püsiv. Nad väitsid ka, et lõplikke meetmeid ei tohiks kehtestada väärtuselise tollimaksuna, vaid pigem minimaalse impordihinna kujul.
(124)
Leitakse siiski, et sel konkreetsel juhul ei ole asjaolud sellised, mis õigustaksid minimaalse impordihinna kehtestamist. Sellisel kujul kehtestatud meetmetest oleks vaatlusaluse toote omadusi ja kõnealuste eksportijate keerulist korporatiivset struktuuri silmas pidades lihtne kõrvale hoida.
(125)
Siiski tunnistatakse, et asjaomase toote turg on teataval määral hinnatundlik ja seega oleks mõistlik hoida lõplike meetmete mõju liidu kasutajate jaoks võimalikult väiksena, juhuks kui vaatlusaluse toote hind peaks märgatavalt tõusma. Seega peetakse asjakohaseks muuta lõplike meetmete vormi ja asendada väärtuselised tollimaksud koguseliste tollimaksudega.
(126)
Sellises vormis meetmed peaksid teataval määral ära hoidma mis tahes neist tuleneva negatiivse mõju kasutajate jaoks juhul, kui hinnad märkimisväärselt ja kiiresti tõuseksid. Kui aga hinnad, vastupidi, langeksid, aitaksid koguselised tollimaksud tagada liidu tootjate piisava kaitse. Kõnealuste koguseliste tollimaksude aluseks võetakse uurimisperioodil koostööd teinud äriühingute liitu eksporditud toodete CIF-väärtused, mis on igakuise vahetuskursi alusel konverteeritud eurodeks ning korrutatud madalama dumpingumarginaali ja kahjumarginaaliga (vastavalt madalama tollimaksu reeglile).
(127)
Sellega seoses väitis üks eksportiv tootja, et igakuise vahetuskursi asemel tuleks kasutada keskmist aastast vahetuskurssi. Märgitakse siiski, et tavapärase praktika kohaselt konverteeritakse dumpinguvastaste uurimiste käigus valuutat igakuise vahetuskursi alusel. Nii oli see ka käesolevas uurimises. Seega lükati kõnealune väide tagasi.
(128)
Kaebuse esitaja väitis, et koguselise tollimaksu kehtestamise korral oleks tulnud kasutada praegu kehtivat rasvalkoholide ja nende segude hinda, mitte aga uurimisperioodi ajal kehtinud CIF väärtust. Tuleks märkida, et koguseline tollimaks kehtestati uurimisperioodi kohta tehtud dumpingu- ja kahjuarvutuste alusel. Põhjendatud argumente, miks käesoleval juhul tuleks koguselise tollimaksu arvutuste aluseks võtta uurimisperioodile järgnev periood, ei ole esitatud. Seega lükati kõnealune väide tagasi.
2.2. Lõplike meetmete kehtestamine
(129)
Pärast ajutiste meetmete teatavaks tegemist andis endast teada üks potentsiaalne eksportiv tootja ja väitis, et jääktollimaksu määrad tuleks kehtestada kõrgeima tollimaksumäära tasemel ja mitte Indoneesia puhul kindlaks tehtud kõrgeima dumpingumarginaali tasemel. Jääktollimaksu määr tuleb siiski kehtestada jääktollimaksu või kahju jääkmarginaali tasemel ning seejuures tuleb kohaldada madalama tollimaksu reeglit. Seega lükati kõnealune väide tagasi.
(130)
Eelöeldut silmas pidades leiti, et kooskõlas algmääruse artikli 9 lõikega 4 tuleks vastavalt madalama tollimaksu reeglile kehtestada vaatlusaluse toote impordi suhtes lõplikud dumpinguvastased meetmed tasemel, mis vastaks madalamale dumpingu- ja kahjumarginaali määrale.
(131)
Kõikidele huvitatud isikutele on teatatud peamistest asjaoludest ja kaalutlustest, mille põhjal kavatseti soovitada lõplike dumpinguvastaste tollimaksude kehtestamist. Kõikidele huvitatud isikutele määrati tähtaeg, mille jooksul nad said lõplike järelduste kohta arvamust avaldada. Huvitatud isikute esitatud märkused on nõuetekohaselt läbi vaadatud ning vajaduse korral on järeldusi vastavalt muudetud.
(132)
Dumpinguvastase tollimaksu kavandatud määrad on järgmised:
Riik
Äriühing
Lõplik koguseline dumpinguvastane tollimaks (eurot tonni kohta)
India
VVF Limited
46,98
Kõik teised äriühingud
86,99
Indoneesia
P.T. Musim Mas
45,63
Kõik teised äriühingud
80,34
Malaisia
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd.
35,19
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd.
61,01
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd.
51,07
Kõik teised äriühingud
61,01
(133)
Käesolevas määruses sätestatud individuaalseid dumpinguvastaseid tollimaksumäärasid kohaldatakse üksnes kõnealuste äriühingute ja seega nimetatud konkreetsete juriidiliste isikute toodetud vaatlusaluse toote impordi suhtes. Sellise vaatlusaluse toote impordi suhtes, mille tootjaks on mõni muu äriühing, kelle nime ega aadressi ei ole käesolevas määruses konkreetselt nimetatud, sealhulgas nimetatud äriühingutega seotud isikud, ei tohi kõnealuseid määrasid kohaldada ning neile peaks kehtima „kõikide teiste äriühingute” suhtes kohaldatav tollimaksumäär.
(134)
Kõik taotlused individuaalsete dumpinguvastaste tollimaksumäärade rakendamiseks (nt pärast juriidilise isiku nime muutmist või pärast uute tootmise või müügiga tegelevate üksuste loomist) tuleb viivitamata esitada komisjonile (10) koos kogu asjaomase teabega, eelkõige kui tegemist on muudatustega äriühingu tootmistegevuses, kodumaises ja eksportmüügis seoses näiteks nime muutmisega või uue tootmis- või müügiüksuse rajamisega. Vajaduse korral tuleks seejärel muuta käesolevat määrust, ajakohastades nende äriühingute loetelu, kelle suhtes kohaldatakse individuaalseid tollimaksumäärasid.
3. Kohustused
(135)
Üks India eksportiv tootja ja üks Malaisia eksportiv tootja koos seotud importijaga pakkusid hinnakohustuse võtmist vastavalt algmääruse artikli 8 lõikele 1. Mõlemad pakutud hinnakohustused hõlmasid paljusid tooteliike (mille kindlaksmääramisel oli kasutatud keemilisi spetsifikatsioone), iga tooteliigi jaoks nähti ette erinev minimaalne impordihind, kusjuures need erinevused ulatusid Malaisia eksportija puhul 25 protsendini ja India eksportija puhul 100 protsendini. Tooteliigisisesed hinnaerinevused ulatusid 20 protsendini, seega oleks ristkompenseerimise oht vägagi suur. Märgiti ka, et India eksportija pakkumises ei oldud arvestatud vaatlusaluse toote hindade volatiilsusega. Malaisia eksportija ja temaga seotud liidu importijaga seoses tehti kindlaks teinegi ristkompenseerimise oht, sest asjaomane liidu importija ei tarninud vaatlusalust toodet üksnes Malaisia eksportijalt, vaid ka teistelt tarnijatelt. Lõpetuseks tuleb lisada, et ilma spetsiaalse analüüsita oleks tolliasutustel keeruline toote keemilist spetsifikatsiooni kindlaks teha, seega oleks kontrollimise korraldamine väga töömahukas, kui mitte teostamatu. Seetõttu lükati hinnakohustusega seotud pakkumised tagasi. Pärast seda, kui esitati ettepanek meetmete vormi muutmise kohta, muutis üks eksportiv tootja oma pakutud kohustust ja soovis, et kõigi tooteliikide puhul kehtestataks minimaalse impordihinna keskmisel põhinev hind, ning see eksportiv tootja väitis veel, et ristkompenseerimise ohtu enam ei ole. Teine eksportiv tootja lihtsalt kordas oma pakkumist. Kuna aga tooteliike on palju ja nende hindade vahel on siiski erinevused, võiks minimaalse impordihinna kehtestamine meetmete tõhususe ohtu seada. Lisaks on selle kohustuse aktsepteerimisel takistuseks äriühingute ja nende pakkumiste struktuur, nagu eespool juba rõhutati. Ühe eksportija soovituses nimetatud aruandlus ja hinnarežiim ei aita neid probleeme lahendada ning kontrollimine oleks igal juhul väga töömahukas, kui mitte teostamatu. Seega ei saa hinnakohustuse pakkumisi heaks kiita.
4. Ajutiste dumpinguvastaste tollimaksude lõplik sissenõudmine
(136)
Arvestades tuvastatud dumpingumarginaalide suurusjärku ja liidu tootmisharule tekitatud kahju taset, leitakse, et ajutise määrusega kehtestatud ajutise dumpinguvastase tollimaksuna tagatiseks antud summad tuleks lõplikult sisse nõuda käesoleva määrusega lõplikult kehtestatud tollimaksumäära ulatuses. Kui lõplikud tollimaksud on ajutistest tollimaksudest madalamad, tuleks vabastada ajutiselt tagatiseks antud summad, mis ületavad lõplike dumpinguvastaste tollimaksude määra,
ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
Artikkel 1
1. Käesolevaga kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks Indiast, Indoneesiast ja Malaisiast pärit küllastunud rasvalkoholide suhtes, mille süsinikuahela pikkus on C8, C10, C12, C14, C16 või C18 (välja arvatud hargahelaga isomeerid), sealhulgas individuaalsed küllastunud rasvalkoholid ja segud, mis sisaldavad peamiselt süsinikuahelaid pikkusega C6-C8, C6-C10, C8-C10, C10-C12 (mida üldiselt liigitatakse C8-C10 alla), ning segud, mis sisaldavad peamiselt süsinikuahelaid pikkusega C12-C14, C12-C16, C12-C18, C14- C16 (mida üldiselt liigitatakse C12-C14 alla), ning segud, mis sisaldavad peamiselt süsinikuahelaid pikkusega C16-C18, ja mida praegu liigitatakse CN-koodide ex 2905 16 85, 2905 17 00, ex 2905 19 00 ja ex 3823 70 00 alla (TARICi koodid 2905168510, 2905190060, 3823700011 ja 3823700091).
2. Allpool loetletud äriühingute toodetud ja lõikes 1 kirjeldatud toote suhtes kohaldatav lõplik dumpinguvastane tollimaks on järgmine:
Riik
Äriühing
Lõplik dumpinguvastane tollimaks (eurot tonni kohta)
TARICi lisakood
India
VVF Ltd, Taloja, Maharashtra
46,98
B110
Kõik teised äriühingud
86,99
B999
Indoneesia
P.T. Musim Mas, Tanjung Mulia, Medan, Sumatera Utara
45,63
B112
Kõik teised äriühingud
80,34
B999
Malaisia
KL-Kepong Oleomas Sdn. Bhd., Pelabuhan Klang, Selangor Darul Ehsan
35,19
B113
Emery Oleochemicals (M) Sdn. Bhd., Kuala Langat, Selangor
61,01
B114
Fatty Chemical Malaysia Sdn. Bhd. Prai, Penang
51,07
B117
Kõik teised äriühingud
61,01
B999
3. Juhul, kui kaupu on enne vabasse ringlusse lubamist kahjustatud ning seetõttu tuleb korrigeerida tegelikku või maksmisele kuuluvat hinda tolliväärtuse määramiseks vastavalt komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93 (millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) (11) artiklile 145, vähendatakse eespool sätestatud summade alusel arvestatud dumpinguvastase tollimaksu summat protsendi võrra, mis vastab tegeliku või väljamaksmisele kuuluva hinna korrigeerimisele.
4. Kui ei ole sätestatud teisiti, kohaldatakse kehtivaid tollimaksusätteid.
Artikkel 2
Määruse (EL) nr 446/2011 kohaselt ajutise dumpinguvastase tollimaksuna tagatiseks antud summad nõutakse lõplikult sisse. Tagatiseks antud summad, mis ületavad lõpliku dumpinguvastase tollimaksu määra, vabastatakse.
Artikkel 3
Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
Brüssel, 8. november 2011